prop · H203101 · 2015-04-15 00:00:00 — Det innebär ökade kostnader med mellan åren. Orealiserade valutakursförluster hänförbara till skuldskötselinstrument och vidareutlåning vändes till valutakursvinster jämfört med och minskade de totala räntekostnaderna med 2014. De totala orealiserade valutakursförlusterna var netto . Över- och underkurser vid emission av statspapper m.m. minskade något. Denna post minskade statsskuldens kostnader med 2014. Skillnaden mellan statsskuldens netto- och utfallet på anslaget Räntor på statsskulden, på , förklaras av olika principer för utgiftsmässig redovisning mot anslag och den kostnadsmässiga redovisningen i resultaträkningen. Det är endast realiserade utgifter som redovisas mot anslaget, medan orealiserade räntor och orealiserade valutakursdifferenser redovisas som netto- kostnad. Skillnaden uppgick till . var motsvarande belopp i utgifter på statens budget, jämfört med i netto- kostnader i resultaträkningen, dvs. en skillnad på . Redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning 5 Redovisning och riskanalys av statliga garantier och utlåning I detta avsnitt redovisas den statliga garanti- och utlåningsportföljen. Enligt 10 kap. 6 § budgetlagen (2011:203) ska årsredovisningen för staten innehålla upplysningar om förväntade förluster och väsentliga risker i statens utlåning och utställda garantier. För att tillgodose detta kompletteras redovisningen i avsnittet med en sammanfattande riskanalys avseende den statliga garanti- och utlåningsportföljen. Ett statligt garantiåtagande innebär att staten går i borgen för någon annans betalningsåtagande, vilket leder till en finansiell risk för staten. Generella regler för hanteringen av statliga garantier finns i budgetlagen (2011:203). Denna kompletteras av förordningen (2011:211) om utlåning och garantier som innehåller mer enhetliga och detaljerade bestämmelser om garantigivning och utlåning med kreditrisk. Förordningen gäller inte för studielån. För studielån enligt studiestödslagen (1999:1395) har budgetlagens bestämmelser tillämpats . Enligt budgetlagen får regeringen ställa ut kreditgarantier och göra andra liknande åtaganden för det ändamål och med högst det belopp som bestämmer. En garanti- avgift ska tas ut som motsvarar statens förväntade kostnad för åtagandet, om inte beslutar annat. Förväntade kostnader för garantier består av de förväntade förluster och administrativa kostnader som är för- knippade med åtagandet. En förväntad förlust är väntevärdet av de förluster som kan uppstå från en garanti (inklusive eventuella återvinningar). Avgifterna för förväntade förluster sätts in på konton hos , i bank eller placeras i värdepapper. Garantiverksamheten förväntas därmed vara självfinansierad på lång sikt. Dessa principer för garantigivning kallas för den statliga garantimodellen. Exempel på stora garantiåtaganden som omfattas av garantimodellen är exportkredit- garantier och kreditgarantier för infrastruktur- projekt. har dock möjlighet att besluta om att undanta specifika garantier från modellen. Det finns därför garantier som regleras i särskilda lagar eller på annan grund har villkor som skiljer från huvudprinciperna i budgetlagen. Avgifter för sådana garantier är vanligen angivna direkt i lag och kan fastställas på andra grunder än att de ska täcka de förväntade kostnaderna. Exempel på garantier som hanteras i särskild ordning är insättningsgarantin som bl.a. regleras i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, investeringsskyddet som bl.a. regleras i lagen (1999:158) om investerarskydd och garanti- programmet för banker m.fl.2 som bl.a. regleras i lagen (2008:814) om statligt stöd till kredit- institut och förordning (2008:819) om statliga garantier till banker m.fl. 2 M.fl. avser bostadsinstitut och vissa kreditmarknadsbolag. Tabell 5.1 Statliga garantiåtaganden och utfästelser Garantier till banker m.fl. 2, 7, 22 1, 6, 23 Garantier om tillförsel av kapital 2, 16, 22, 24 Affärsverkens garantier, m.fl. 1Åtagandet för insättningsgarantin avser . 2F ör investerarskyddet kan storleken på statens åtagande inte anges. 3Avser såväl bundna som obundna utfästelser för såväl exportkreditgarantier som för investeringsgarantier. 4Det finns två kapitaltäckningsgarantier för vilka inte några värden uppskattats eftersom garantierna är obegränsade till tid och belopp. 5Åtagandet för pensionsgarantier avser . 6Totalbeloppet för garantiåtaganden avviker från vad som redovisas i not 54 Garantiförbindelser i avsnitt 3 då åtaganden på i årsredovisning inte redovisats som ett garantiåtagande utan som övriga ansvarsförbindelser. Statens garantiportfölj ökade med och uppgick till , jämfört med 2013. Störst av åta- gandena är insättningsgarantin (per ) följt av kredit- garantier (per ) och garantier om tillförsel av kapital (per ). Pensionsgarantier inklusive övriga garantier från bland annat affärsverken uppgår till . I ovanstående belopp avseende statens garan- tiportfölj ingår inte de två utestående kapitaltäckningsgarantierna till och , eftersom dessa åtaganden inte kan beloppsbestämmas. Inte heller för investerarskyddet kan storleken på statens åtagande anges. Utöver redan utfärdade garantier finns det utfästelser om nya garantier på . Dessa består i huvudsak av exportkredit- garantier. Garantierna hanteras av fyra myndigheter: Rikgäldskontoret (RGK), (), samt Styrelsen för inter- nationellt utvecklingssamarbete (Sida). Garanti- kapital till internationella finansiella institutioner hanteras av men redovisas av . Garantikapitalet till Euro- fima ska redovisas av . I tabell 5.1 visas en sammanställning av de garantier och utfästelser som regeringen och myndigheterna ställt ut. Garantierna motsvarar de garantiförbindelser som redovisas i not till De redovisade utfästelserna omfattar såväl bundna som obundna utfästelser.3 2010 2011 2012 2013 2014 I tabell 5.2 finns en sammanställning av beslutade garantiramar respektive utfärdade garantier per myndighet. För EKN ingår, utöver garantier, även bundna och hälften av de obundna utfästelserna. Även i Sidas åtagande ingår utfästelser. Skillnaderna i total- belopp mellan tabell 5.1 och 5.2 förklaras främst av att garantikapital, grundfondsförbindelser och affärsverkens garantier ingår i tabell 5.1 men inte i tabell 5.2. Till följd av finanskrisen som inleddes beviljades både nya och utökade garantiramar. Regeringen beslutade enligt lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut om en ram för till och programmet är stängt för nyteckning. För övriga garantigivning finns ramar för enskilda projekt och några mindre program. har beslutat om en ram på från för EKN:s garantigivning. Det finns en särskild ram på för EKN:s investerings- garantier. Den totala ramen för Sidas garantiåtaganden uppgår till . får ställa ut kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder till ett belopp om högst inklusive tidigare gjorda åtaganden. För övriga verksam- hetsgrenar finns ramar på lägre belopp. beslutade också att bemyndiga regeringen att ikläda staten betal- ningsansvar i form av en kreditgaranti till AB () om . Garantiramen, som tillkom 2009, har inte utnyttjats. 3 Bundna utfästelser är utfästelser för vilka reservationslöst avtal anmälts mellan externa parter, men där inget garantiavtal utfärdats mellan regeringen eller myndigheten och garantitagaren. Obundna utfästelser uppstår när beslut om utfästelse fattats av regeringen eller myndigheten. Dock har för en obunden utfästelse inget underliggande avtal anmälts mellan externa parter, och inget garantiavtal har heller utfärdats av regeringen eller myndigheten. Tabell 5.2 Garantiramar och utfärdade garantier Garantier till insättare i utländska instituts filialer i Garantier till banker m.fl. för skuldförbindelser4 Nordiska investeringsbanken, garantier för Nordiska investeringsbanken, garantier för 2, 16, Exportkreditgarantier (garantier och utfästelser)6 varav u-kreditgarantier (garantier och varav fristående garantier och utfästelser Kreditgarantier för ny- och ombyggnad av bostäder7 1Åtagandet för insättningsgarantin avser . 2Garantin innebär endast en möjlighet att skydda dessa filialer och den är en följd av finanskrisen. 3För investerarskyddet kan storleken på statens åtagande inte anges. 4Garantiprogrammet till banker m.fl. uppkom som en följd av oron på de finansiella marknaderna . I enlighet med förordningen (2008:819) om statliga garantier till banker m.fl. har regeringen begränsat statens garantier som får lämnas för detta ändamål till sammanlagt . 5Avvikelsen från posten internationella åtaganden i tabell 5.1 beror på garantiåtagandet till Dom Shvetsii på och Eurofirma på 411 miljoner. 6I beloppet ingår garantier, samtliga bundna utfästelser och hälften av de obundna utfästelserna, vilket förklarar skillnaden mot tabell 5.1. 7Avser såväl garantier för färdigställda fastigheter som för fastigheter . Anm.: Skillnaderna i totalbelopp mellan tabellerna 5.1 och 5.2 förklaras främst av att garantikapital, grundfondsförbindelser och affärsverkens garantier ingår i tabell 5.1 men inte i tabell 5.2. I följande avsnitt presenteras de olika garanti- typerna. Som tidigare nämnts hanteras de flesta garantier inom garantimodellen. Flera av de beloppsmässigt största garantierna, exempelvis insättningsgarantin, hanteras dock utanför garantimodellen. Syftet med insättningsgarantin är att bidra till stabilitet i det finansiella systemet genom ett starkt konsumentskydd för allmänhetens insättningar. Garantin infördes i och baseras på ett EU-direktiv. garanti finns i övriga EU-länder och även i flera länder utanför EU. Det maximala ersättnings- beloppet för den svenska insättningsgarantin uppgår till per insättare och institut. Regeringen har också möjlighet att ställa ut garantier för att insättare i ett utländskt instituts filial i ska få ersättning motsvarande vad som skulle ha betalats ut i institutets hemland. Detta kan bli aktuellt om det finns risk att garantiåtagandet inte kan uppfyllas inom det utländska systemet och att det bedöms medföra störningar i det svenska finansiella systemet. De garanterade insätt- ningarna uppgick till per . De institut som omfattas av insättningsgarantin betalar en avgift till staten. Inga ersättningsfall avseende insättnings- garantin inträffade . Eftersom garantin regleras i särskilt ordning utanför garantimodellen, finns det ingen värdering av statens förväntade kostnad för insättningsgarantin. När en kund anlitar ett , försäljning eller deponering av värdepapper är institutet skyldigt att hålla kundens värde- papper skilda från sina egna. Om institutet trots det inte kan lämna ut kundens egendom vid en konkurs, t.ex. därför att det efter konkursen inte går att klargöra vad som är kundens respektive institutets tillgångar, har kunden rätt till ersättning. Ett ersättningsfall förutsätter därmed en konkurs i kombination med grovt slarv eller brottslig handling hos institutet. Ersättnings- beloppet är maximalt per kund och institut. För investerarskyddet betalar de institut som omfattas av skyddet en årlig administrativ avgift. Vid ersättningsfall tar staten ut avgifter från de kvarvarande instituten, som täcker de fulla kostnaderna för skadefallet. Det innebär att staten i princip inte bär någon kreditrisk till följd av investerarskyddet. Inga ersättningsfall inträffade . har dock arbetat vidare med ett tidigare ersättningsfall – värdepappersbolaget (). De kvarvarande kostnaderna för ersättningsfallet kommer att faktureras instituten . Den vanligaste formen av enskilda garanti- åtaganden är kreditgarantier. Dessa innebär att staten tar på sig hela eller delar av kreditrisken vid bankers upplåning eller för finansiering av exportaffärer, infrastruktur, bostäder etc., men överlåter själva kreditgivningen till andra lån- givare. Garantiprogram för att underlätta bankernas upplåning beslutade regeringen med stöd av lagen om statligt stöd till kreditinstitut om ett garantiprogram för att underlätta bankernas och bostadsinstitutens upplåning under den rådande globala finanskrisen. Syftet var att underlätta bankers och bostadsinstituts upplåningsmöjlig- heter för att motverka risken för en kredit- åtstramning med negativa effekter på den reala ekonomin som följd. stängdes programmet för nyteckning av garantier och som mest uppgick utställda garantier till . löstes ett antal lån in och kvar i programmet var endast . uppgick utestående garantier till 0,9 miljarder jämfört med . Det sista garanterade lånet förfaller och i och med det är garantiprogrammet för banker m.fl. helt avvecklat. EKN har i uppdrag att främja svensk export genom att erbjuda konkurrenskraftiga export- kreditgarantier och investeringsgarantier. I samband med finanskrisen var efterfrågan på exportkreditgarantier kraftig, men har efterfrågan kommit att minska. Årets minskning kan till viss del förklaras av att företagen har fått större tillgång till lån i banker och på obligationsmarknaderna. EKN gjorde stora satsningar på små och medel- stora företag. utfärdade EKN nya offerter för och garantier för 27 mil- jarder kronor. Offertgivningen ökade med jämfört med medan garantigivningen minskade med . Engagemang i form av exportkreditgarantier och tillhörande offerter, obundna såväl som bundna, uppgick till fördelade på 120 länder. företag uppgick till , vilket kan jämföras med vid utgången av 2013. Den stora exponeringen på svenska företag uppstod under finanskrisen då EKN tillfälligt erbjöd rörelse- kreditgarantier till stora företag. De utgör fortfarande en betydande andel av exponeringen, men minskade med och förväntas fortsätta att minska för att helt löpt ut . Till följd av en normalisering av de finansiella marknaderna minskade efterfrågan på garantier till höginkomstländer inom () till . Dessa länder står för av nya garantier. De affärer som dominerade garanti- givningen till var inom telekom. Utbetalningarna för infriade åtaganden ökade till 2014 jämfört med 2013. Ökningen förklaras av utbetalningar relaterade till kommersiella problem inom transport- och entreprenad- branschen. En tredjedel av utbetalningarna är relaterade till sanktionerna mot och är i stort sett av samma omfattning som 2013. En u-kreditgaranti är en exportkredit som staten garanterar och subventionerar genom Sida. Garantierna ställdes fram till och med ut till projekt som Sida bedömt kommer att få betydande utvecklingseffekter i berörda länder och som inte kan bära kostnaderna för en normal finansiering på kommersiella villkor. EKN administrerar såväl u-kreditgarantierna som de fristående garantierna på uppdrag av Sida. Sidas totala engagemang av u-kreditgarantier inklusive utfästelser uppgick till . Inga nya utfästelser för u-kreditgarantier utfärdas. Sida ska i stället kombinera utvecklingslån med garantier i enlig- het med förordningen (2009:320) om finansie- ring av utvecklingslån och garantier för utvecklingssamarbete. Inga ersättningar av- seende u-kreditgarantier utbetalades . Sida har rätt att besluta om finansiering med utvecklingslån och garantier (lånebistånd). Sida ställer ut fristående garantier för risker i samband med transaktioner på marknaden. Vid utgången av uppgick Sidas engagemang för fristående garantier till totalt . Engagemanget bestod av garantier om samt utfästelser om . Finansieringen av sker genom att Konsortiet emitterar obligationer på kreditmarknaden. Svenska staten genom och danska staten genom garanterar solidariskt denna upplåning som uppgick till jämfört med året innan. Minskningen beror till stor del på en lägre skuldsättning i Konsortiet. De statliga garantierna har varit fö- remål för en granskning av , som ansåg att garantierna var att betrakta som statligt stöd eftersom de utgör en konkurrens- fördel för Konsortiet. Vidare var garantierna, enligt , nöd- vändiga för att kunna genomföra det för europa- samarbetet prioriterade broprojektet. Enligt och ska garantier utställda notifieras hos . Bostadskreditgarantier beviljas för såväl lån som för lån till färdigställda fastigheter. Garantier lämnas till kreditinstitut som har ramavtal med . tillhandahåller även förvärvsgarantier, vilka är till för grupper som har svårt att få tillgång till finansiering/banklån för förvärv av bostad. Den ökade efterfrågan på bostadskredit- garantier som direkt kunde härledas från marknadsoron under finanskrisen har mattats av. Det var dock en fortsatt hög aktivitet och antalet nya garantiavtal låg ungefär på samma nivå som året innan. Det kan bero på att bankerna möter ökade krav på kapitaltäckning, vilket gör ett statligt borgensåtagande mer attraktivt. I den mån banker väljer att täcka risker med hjälp av en statlig kreditgaranti reduceras deras krav på kapitaltäckning. Den totala garantistocken omfattade drygt 800 , vilket kan jämföras De internationella åtagandena på gäller främst garantier för utlåning från Nordiska investeringsbanken (NIB) till enskilda projekt i flera länder. Detta görs genom NIB:s projektinvesteringslån och miljöinvesteringslån. risk i garantiåtagandet för NIB:s projektinvesteringslån har minskat till följd av att NIB vid fyra tillfällen avsatt medel i en kreditriskfond, vilken tas i anspråk innan garantin kan åberopas. infriade ett delbelopp om under NIB:s miljöinvesteringslån. Staten har tidigare haft garantiprogram för att främja sysselsättningen inom lantbruk och gles- bygd men programmen är stängda för ny garantigivning. Det finns fortfarande kvar ett antal kreditgarantier inom dessa program på relativt små belopp. Det finns även ett litet antal kreditgarantier för verksamhet inom ren- näringen. Detta program är fortfarande öppet för nyteckning. Garantier om tillförsel av kapital Garantier kan ställas ut där staten åtar sig att under vissa omständigheter tillskjuta kapital till ett företag. En sådan garanti är en relation mellan två parter: företaget och staten som utfärdare av garantin. Garantin skyddar i praktiken tredje part, det vill säga företagets långivare, kunder och andra intressenter. En kapitaltäckningsgaranti innebär att staten åtar sig att ovillkorligen tillskjuta kapital till ett bolag i ett utsatt läge. Eftersom det inte går att ange en gräns för hur stort kapitalbehov som kan uppstå i ett bolag är dessa garantier obegränsade i belopp. är de även obegränsade . Det gör att de är svåra att prissätta på ett tillförlitligt sätt. De kapitaltäckningsgarantier som finns kvar är till två statliga bolag inom infrastruktur- området: och . En grundfondsförbindelse liknar en kapital- täckningsgaranti, men åtagandet är begränsat i belopp och oftast även . har sådana åtaganden på tillsammans 405 mil- joner kronor till och Fonden för den mindre skeppsfarten. har medlemsåtaganden i tio inter- nationella finansiella institutioner.4 Medlems- åtagandet består av inbetalt kapital och garanti- kapital. Garantikapitalet innebär att svenska staten, precis som de övriga medlemsländerna, förbinder sig att under vissa omständigheter tillskjuta ett bestämt kapitalbelopp till instituten, utöver det kapital som direkt betalat in. I det fall en internationell finansiell institution skulle vara i behov av ytterligare kapital är det brukligt att medlemsstaterna utökar andelen inbetalt kapital i stället för att infria garanti- kapitalet. Det totala åtagandet för garantikapital uppgick till vid utgången av 2014. Garantikapitalet till Eurofima om 0,3 mil- jarder kronor redovisas under övriga garantier, då ska redovisa åtagandet. har beslutat att ingen garantiavgift ska utgå för garantikapitalet, vilket innebär att garantierna är undantagna från garantimodellen. ombildades ett antal statliga myndigheter till bolag. Ansvaret för att betala den avtalspension som de anställda arbetat upp övertogs av de nybildade bolagen. Regeringen beslutade att staten genom skulle garantera dessa pensionsåtaganden och betala om bolagen inte skulle ha möjlighet att fullgöra sina åtaganden. Vissa av pensionsåtagandena är försäkrade hos PRI Pensionsgaranti. För dessa åtaganden har ställt ut en s.k. efterborgen. Det innebär att infrianden sker endast om varken bolaget eller PRI kan betala ut pensionen. Det största pensionsåtagandet ligger i de bolag som var en del av . Det finns också åtaganden till individer som var anställda i bland andra och innan de bolagiserades. 4 Europeiska investeringsbanken, Nordiska investeringsbanken, Afrikanska , Asiatiska , , Europeiska , utvecklingsbank, Eurofima samt Världsbanksgruppen (och ). Pensionsåtagandena uppgick till per . Av dessa var försäkrade hos PRI. 5.1.3Förväntade förluster i statens samlade garantiportfölj De ansvariga myndigheterna värderar löpande de förväntade förlusterna, vilka utgör ett mått på den kostnad som följer med garantiåtaganden som hanteras enligt garantimodellen. Myndig- heterna gör avsättningar för de förväntade förlusterna på skuldsidan i sina balansräkningar. Insättningsgarantin, investerarskyddet och garantierna till banker m.fl. regleras inte av budgetlagen utan i särskild lagstiftning. Det görs därför varken någon värdering av eller avsättning för den förväntade förlusten.5 I tabell 5.3 redovisas avsättningar för för- väntade förluster för de garantier som hanteras enligt den statliga garantimodellen. I tabellen framgår också hur avsättningarna står i relation till respektive ansvarig myndighets totala åtaganden samt hur avsättningarna förändrades . 5 Avgifterna för garantier till banker m.fl. förväntas dock överstiga de förväntade förlusterna enligt beräkningar. Se ”åtgärder för att stärka stabiliteten i det finansiella systemet” 2014:3. Tabell 5.3 Avsättningar för förväntade garantikostnader (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1I engagemang ingår inte insättningsgarantin och investerarskyddet, garantier till banker m.fl., garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade (Brutto 1) och ovanstående garantiengagemang (Brutto 2) utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. Avsättningsbehovet beräknas på Brutto 2. 3I engagemangen för Sida ingår utfästelser. 4Boverket har i sin årsredovisning korrigerat beloppet avseende avsättningar för förväntad förlust för jämförelseåret (2013) från till Detta medför att motsvarande förändring av jämförelseåret har genomförts i tabell 5.3. Förändringen förklarar skillnaden mellan tabell 5.3 och motsvarande tabell i Årsredovisning för staten 2013. De totala avsättningarna för förväntade förluster, i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, minskade från till . EKN:s och avsättningar minskade medan och Sidas avsättningar ökade. Förutom att avsättningar påverkas av nivån på åtagandena och kreditrisken påverkas avsättningsbehovet även av exempelvis ränte- och valutakursförändringar. Den grupp av garantier som har störst avsättning i förhållande till sitt åtagande är Sidas garantier. Utfallet kan skilja sig från förväntade förluster Som framgår av avsnitt 5.1.3 görs avsättningar för förväntade förluster. Utfallen i garanti- verksamheten kan dock bli både bättre och sämre än det som beräknats, även om det samlade utfallet över en mycket tenderar att röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, vilket innebär stora oförväntade förluster. På grund av det behöver analysen av förväntade förluster kompletteras med analyser av negativa scenarier. har i uppdrag att, i samverkan med övriga garanti- och utlånings- myndigheter, analysera risker i statens samlade garanti- och utlåningsportfölj. En rapport med en sådan riskanalys lämnas till regeringen. Riskanalysen sammanfattas i avsnitt 5.4. Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen