prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — 1.de försäkringstekniska avsätt- ningarnas innehåll och beräkning enligt 4, 6, 11 och 13–16 §§, 2.vilka krav som ska vara upp- fyllda för att ett försäkringsföretag ska få tillstånd att använda match- ningsjustering enligt 7 §, 3.hur en volatilitetsjustering enligt 9 § ska beräknas, 4.villkoren för undantag enligt 10 § och beräkningen av en tillfälligt justerad riskfri ränte- struktur, och 5. villkoren för undantag enligt 12 § och beräkningen av det tillfälliga avdraget. Ett försäkringsföretags till- gångar ska investeras på ett akt- samt sätt enligt 2–10 §§. Vid intressekonflikter mellan försäkringsföretaget och försäk- ringstagarna ska tillgångarna investeras på det sätt som bäst gagnar försäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades intressen. Investeringar får endast göras i sådana finansiella instrument och andra tillgångar vars risker för- säkringsföretaget kan identifiera, mäta, övervaka, hantera, kontrol- lera och rapportera samt på lämp- ligt sätt beakta i den egna risk- och solvensbedömningen enligt 10 kap. 11 § andra stycket 1. Investeringar i finansiella instrument och andra tillgångar ska göras så att lämplig risk- spridning uppnås. Samtliga tillgångar ska, med beaktande av försäkringsföretagets försäkringsåtaganden och föränd- ringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, investeras så att företagets betalningsbered- skap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräck- lig. Ett försäkringsföretags till- gångar ska förvaras så att de är åtkomliga för företaget. Särskilda begränsningar för investeringar i vissa tillgångar Derivatinstrument får användas för att sänka risken i ett försäk- ringsföretag eller för att i övrigt effektivisera förvaltningen av före- tagets tillgångar och skulder. Investeringar i finansiella instrument och andra tillgångar som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad ska hållas på aktsamma nivåer. Tillgångar som svarar mot för- säkringstekniska avsättningar Hänsyn till åtagandenas art och löptid Tillgångar som motsvarar försäkringstekniska avsättningar enligt 5 kap. 3–7 och 9–16 §§ ska, utöver vad som följer av 1–6 §§, investeras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till åtagandenas art och löptid. Investering av dessa tillgångar ska även göras på ett sätt som bäst gagnar försäkringstagarnas intressen, mot bakgrund av de mål för investeringarna som har uppställts och offentliggjorts. Tillgångar för vilka försäkrings- stycket samt 5 och 6 §§ gäller inte för tillgångar som svarar mot avsättningar för vilka försäkrings- tagaren eller andra ersättnings- För sådana tillgångar ska 1 §, 2 §, tillämpas, och i förekommande fall även 9 och 10 §§. När förmåner som är knutna till innefattar en garanterad avkast- ning på investeringar eller någon 1–6 §§ för den garanterade förmånen. Särskilt om fondförsäkrings- tillgångar ska investeras så att de så nära som möjligt motsvarar andelar i sådana fonder som är knutna till försäkringen och som försäkrings- tagaren eller den försäkrade från tid till annan bestämmer. ringsföretaget får begränsa antalet fonder i vilka får placeras. inlösen av andelarna får bara användas för förvärv av nya andelar i anknutna fonder och för utbetalning eller betalning av kost- nader enligt försäkringsavtalet. Särskilt om tillgångar knutna till som är knutna till ett aktieindex värde, ska investeras så att de så nära som möjligt motsvarar de förmåner som referensvärdet baseras på. Register över tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar Ett försäkringsföretag ska föra ett register som utvisar de tillgångar, värderade enligt 5 kap. 2 §, som används för att täcka de försäkringstekniska avsättningarna. Om en tillgång som har anteck- nats i registret har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas för att täcka försäk- ringstekniska avsättningar, ska detta antecknas i registret. Tillgångar som inte ska antecknas i registret Följande tillgångar ska inte antecknas i registret: 1.fordringar på någon annan än försäkringstagare som understiger det belopp som gäldenären har att fordra av försäkringsföretaget, och 2.försäkringsaktiebolags egna aktier. Förmånsrätt enligt 4 a § för- månsrättslagen (1970:979) följer med fordran som 1.grundas på försäkringsavtal, 2.avser återbetalning av för att ett försäkringsavtal inte har kommit till stånd eller har upphört att gälla. Förmånsrätten omfattar de till- gångar som finns upptagna i det register som anges i 11 § när företaget försätts i konkurs eller utmätning äger rum. Fordran grundad på avtal om återförsäkring har förmånsrätt efter sådan fordran som anges i första stycket. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vad som avses med lämplig riskspridning enligt 3 § första stycket, 2.förvaring av tillgångar enligt 3.användning av derivatinstru- ment enligt 5 §, och 4. förande av register enligt 7 kap. Kapitalbas kapitalbas Ett försäkringsföretag ska ha en kapitalbas som minst uppgår till solvenskapitalkravet beräknat enligt 8 kap. 1 § eller 17 kap. 26 §. Kapitalbasen ska dock aldrig vara mindre än minimikapital- kravet beräknat enligt 8 kap. 13–15 och 17–21 §§. Kapitalbasen består av primär- kapital och av tilläggskapital som har godkänts av Finansinspek- tionen enligt 6 §. I primärkapitalet ska följande poster ingå: 1. den positiva skillnaden mellan Prop. 2015/16:9 tillgångar och skulder, inklusive försäkringstekniska avsättningar, 2. efterställda skulder. Tillgångar och skulder enligt första stycket ska värderas enligt 5 kap. 1–7 och 9–16 §§. Den positiva skillnaden mellan tillgångar och skulder enligt första stycket 1 ska minskas med värdet på innehav av egna aktier. Tilläggskapital är en post som inte ingår i primärkapitalet men som kan krävas in för att täcka förluster. I tilläggskapitalet får följande poster ingå: 1.aktiekapital eller garantikapi- tal som inte har betalats in och som inte heller har begärts in, 2.kreditutrymme hos bank, 4.framtida fordringar grundade på uttaxeringsrätt, och 5.andra rättsligt bindande utfästelser till försäkringsföre- taget. För att få godkännas som tilläggskapital krävs att postens förlusttäckningsförmåga är till- räcklig. Posten ska värderas till ett belopp som återspeglar dess förmåga att täcka förluster. ska fast- ställa det belopp som en post i tilläggskapitalet får tas upp till eller den metod som ska användas för att fastställa ett visst belopp. beslut om att använda en metod enligt första stycket ska gälla för . Posterna i kapitalbasen ska delas in i nivåer enligt följande. Nivå 1: poster i primärkapitalet som kan täcka förluster helt och är Nivå 2: poster i primärkapitalet som är fullt efterställda samt poster i tilläggskapitalet som kan täcka förluster helt och är fullt Nivå 3: övriga poster. En post ska anses kunna täcka förluster helt om den i sin helhet är tillgänglig eller kan infordras på begäran för att täcka förluster, både i den löpande verksamheten och vid likvidation eller konkurs. En post ska anses vara fullt efterställd om den i sin helhet, vid likvidation eller konkurs, inte får återbetalas till innehavaren förrän förpliktelser har uppfyllts. Vid bedömning av om en post ska anses kunna täcka förluster helt eller vara fullt efterställd enligt 7 §, ska det beaktas om posten är fri från 1. krav på eller incitament till att lösa in det nominella beloppet, 2. obligatoriska fasta kostnader, 3. belastningar. stycket ska även postens löptid Om en post är tidsbun- den, ska hänsyn tas till om den genomsnittliga löptiden på posten är tillräcklig i förhållande till löp- tiden på åtagandena. En post ska klassificeras som nivå 1 eller 2 om den i väsentlig grad uppfyller förutsättningarna Prop. 2015/16:9 för en sådan klassificering enligt 7 och 8 §§. Ackumulerade vinster som inte har gjorts tillgängliga för utdel- ning till försäkringstagare och andra ersättningsberättigade (överskottsmedel) får klassificeras som nivå 1, om posterna uppfyller förutsättningarna för en sådan klassificering enligt 7 och 8 §§. En post i tilläggskapitalet får klassificeras som nivå 2 om den avser 1.kreditutrymme hos bank och garantier som förvaras som säkerhet för försäkringsgivares borgenärer av en oberoende förvaltare och är utfärdade av kreditinstitut som är auktoriserade enligt och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kredit- institut, och 2.framtida fordringar grundade på uttaxeringsrätt under som kan ställas på delägare eller medlemmar i ömsesidiga försäkringsföretag. Primärkapital som har klassifi- cerats som nivå 1 enligt 9 § eller 10 § första stycket ska uppgå till mer än en tredjedel av solvens- kapitalkravet enligt 8 kap. 1 §. Primärkapital eller tilläggskapi- tal som har klassificerats som nivå 3 enligt 9 § ska vara mindre än en tredjedel av solvenskapitalkravet enligt 8 kap. 1 §. Den kapitalbas som ska täcka minimikapitalkravet enligt 8 kap. 13 § får bestå av primärkapital som har delats in i nivå 1 och 2 enligt 9 § och 10 § första stycket. Primärkapital som har klassifi- cerats som nivå 1 enligt 9 § och 10 § första stycket ska uppgå till mer än hälften av minimikapital- kravet. Minimikapitalkravet får i övrigt täckas av primärkapital som har klassificerats som nivå 2 enligt 9 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.de krav som ska gälla för god- kännande av poster som tilläggs- kapital och grunder för värdering av poster i tilläggskapitalet enligt 5 §, 2.vilka egenskaper och kriterier som ska beaktas vid indelning i nivåer enligt 7 §, 3.vilka egenskaper och kriterier som ska beaktas vid klassifi- ceringen av kapitalbasposter enligt 9 §, och 4.vilka egenskaper och kriterier som ska beaktas vid klassificering av poster i tilläggskapitalet enligt 10 § andra stycket. 8 kap. Solvenskapitalkrav och minimikapitalkrav Solvenskapitalkravet utgör den minsta storlek på det medräkningsbara primärkapitalet som krävs för att försäkrings- företaget med 99,5 procents sannolikhet ska ha tillgångar som täcker värdet av åtagandena gentemot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar (skydds- nivå). Denna skyddsnivå ska även beaktas vid beräkningen av kapi- talkravet för var och en av de risker som ingår i solvenskapital- kravet. Solvenskapitalkravet ska beräk- nas under antagandet att försäk- ringsföretaget kommer att fortsätta att driva sin verksamhet. Solvenskapitalkravet ska beräk- nas med beaktande av alla mät- bara risker som företaget är utsatt för Vid beräkningen ska minst följande risker beaktas: Vid beräkningen av solvenskapi- talkravet ska försäkringsföretaget beakta effekterna av sådana tek- niker som företaget använder för att reducera sina risker. Solvenskapitalkravet ska beräk- nas enligt en standardformel som anges i 5 §. får i ett enskilt fall besluta att ett försäkringsföretag får använda en intern modell enligt 9 kap. 1 § första stycket för att beräkna solvenskapitalkravet. enligt standardformeln ska utgöra beräknat enligt 6–8 §§, och risk beräknat enligt 9 §, enligt 10 §. Det primära solvenskapital- kravet ska beräknas genom en justerad sammanläggning av kapi- talkraven för minst följande risker: 1. försäkringsrisker, 2. marknadsrisker, och 3. motpartsrisker. får i ett enskilt fall besluta att ett försäk- ringsföretag får använda lämpliga parametrar som är specifika för företaget vid beräkningen av kapi- talkravet för försäkringsrisker. enskilt fall besluta att ett försäk- ringsföretag som meddelar sådana pensionsförsäkringar som anges i (1999:1229) får beräkna kapital- kravet för aktiekursrisk, som ingår enligt en särskild metod anpassad för denna verksamhet. Kapitalkrav för operativ risk ska beräknas med beaktande av säkringsföretaget är utsatt för och som inte har beaktats vid beräk- ningen av kapitalkravet för försäk- ringsrisker, marknadsrisker eller motpartsrisker. Justeringsbeloppet enligt 5 § ska motsvara den minskning av försäkringsföretagets oförutsedda förluster som beror på 1.att företagets åtaganden gent- emot försäkringstagare eller andra ersättningsberättigade minskar till följd av villkoren i försäkrings- avtalet, 2.att företagets uppskjutna skatt förändras, eller 3.en kombination av 1 och 2. Ett försäkringsföretag får göra förenklade beräkningar av kapital- kravet för en specifik risk om 1.det är motiverat med hänsyn till arten, omfattningen och kom- plexiteten av de risker som före- taget är utsatt för, och 2.det är oproportionerligt betungande att göra beräkningar enligt standardformeln. Underrättelse om bristande solvenskapitalkrav Ett försäkringsföretag ska ome- delbart underrätta Finansinspekt- ionen, om företaget inte uppfyller solvenskapitalkravet eller om det finns risk för detta under de närm- aste tre månaderna. Ett försäkringsföretag som tillämpar 5 kap. 10 eller 12 § ska underrätta Finansin- spektionen, om företaget inte skulle uppfylla solvenskapital- minsta storlek på det medräk- med 85 procents sannolikhet ska som täcker värdet av tagarna och andra ersättnings- berättigade på grund av försäk- ringar. Minimikapitalkravet ska beräk- nas med beaktande helt eller delvis av 1. försäkringstekniska avsätt- ningar, 2. premieinkomst, 3. positiv risksumma, 4. uppskjutna skatter, 5. administrativa kostnader, och 6. avgiven återförsäkring. Justering av beräknat minimi- kapitalkrav Minimikapitalkravet beräknat enligt 13 och 14 §§ får varken understiga eller över- stiga av solvenskapi- talkravet, inklusive kapitaltillägg enligt 17 kap. 24 §. Minimikapital- kravet får aldrig vara lägre än garantibeloppet enligt 17–21 §§. Underrättelse om bristande minikapitalkrav Ett försäkringsföretag ska ome- 1.företaget inte uppfyller mini- mikapitalkravet, 2.företaget inte uppfyller ett kapitalkrav som gäller efter det att företaget har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b §, eller 3.det finns risk för att någon av situationerna enligt 1 och 2 inträffar . För skadeförsäkringsföretag ska garantibeloppet uppgå till ett belopp som minst motsvarar eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentpris- indexet, som Europeiska kommissi- onen tillkännager. Om rörelsen omfattar försäkring eller risk som hänför sig till någon av klasserna 10–15 enligt 2 kap. 11 § första stycket ska dock garantibeloppet uppgå till ett belopp som minst motsvarar eller det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska konsumentpris- indexet som Europeiska kommissi- onen tillkännager. belopp, grundat på förändringar i indexet, som Europeiska kommissi- inte är captivebolag ska garanti- beloppet uppgå till ett belopp som eller det högre belopp, grundat på För ett sådant captivebolag för återförsäkring som avses i artikel 13.5 i Solvens II-direktivet ska belopp, grundat på förändringar i indexet, som Europeiska kommissi- För försäkringsföretag som bedriver både liv- och skadeför- säkring enligt 4 kap. 7 § andra stycket ska garantibeloppet uppgå till summan av de belopp som anges i 17 första meningen och 18 §§. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1. hur det primära solvenskapi- talkravet ska beräknas enligt 6 §, 2. vilka krav som ska vara uppfyllda för att ett försäkrings- företag ska få tillstånd att använda företagsspecifika parametrar enligt 7 §, 3. vilka krav som ska vara upp- fyllda för att ett försäkringsföretag ska få beräkna kapitalkravet för aktiekursrisk utifrån en särskild metod enligt 8 §, 4. hur kapitalkravet för operativ risk ska beräknas enligt 9 §, och 5. hur justeringsbeloppet ska beräknas enligt 10 §. Interna modeller Allmänna bestämmelser Ett försäkringsföretag får, efter tillstånd av , använda en intern modell för att beräkna solvenskapitalkravet. Ett sådant tillstånd får avse en full- ständig intern modell eller en partiell intern modell. Bestämmelserna i 8 kap. 1 och 2 §§ gäller även när solvens- kapitalkravet beräknas med en intern modell. Förutsättningar för att använda en intern modell Tillstånd för ett försäkringsför- etag att använda en intern modell ska ges, om 1.försäkringsföretaget har ett för ändamålet lämpligt utformat riskhanteringssystem som upp- fyller kraven i 10 kap. 6 §, och 2.kraven i 6 och 9–18 §§ är uppfyllda. ska fatta beslut i fråga om sådant tillstånd från det att en fullständig ansökan kom in till inspektionen. En partiell intern modell får användas för att beräkna 1. kapitalkravet för en eller flera av de risker eller undergrupper av risker som ingår i det primära solvenskapitalkravet enligt 8 kap. 2.kapitalkravet för operativ risk enligt 8 kap. 9 §, 8 kap. 10 §, eller 4. kombinationer av 1, 2 eller 3. En partiell intern modell får eller på en eller flera av för- Tillstånd att använda en partiell ska få tillstånd att använda en partiell intern modell krävs, utöver det som anges i 2 §, att 1. det finns godtagbara skäl att den interna modellen på det sätt som försäkringsföretaget har gjort, och bestämmelserna i 8 kap. 1 och enligt 8 kap. 5–11 §§, och 3. den partiella interna modellen kan integreras helt med de beräk- ningar som ska ske enligt standardformeln. Övergångsplan för utvidgning av en partiell intern modell får i sam- band med handläggningen av en ansökan om användning av en partiell intern modell som är avgränsad till att avse endast en eller flera risker eller under- grupper av risker, eller en eller flera större affärsenheter, eller avgränsad i båda dessa avseen- den, förelägga ett försäkringsföre- tag att ge in en övergångsplan för hur företaget avser att utvidga modellens tillämpningsområde. Godkännande av styrdokument för ändring av en intern modell När ett försäkringsföretag ansöker om tillstånd att använda en intern modell, ska företaget lämna in ett styrdokument för ändring av modellen. Styrdoku- mentet ska innehålla en förteck- ning eller specifikation över möjliga större och mindre änd- ringar av den interna modellen. När prövar ansökan, ska inspektionen också pröva om styrdokumentet kan god- kännas. Ändring av en intern modell och styrdokument Ett försäkringsföretag som fått tillstånd att använda en intern modell får göra mindre ändringar av denna i enlighet med det styr- dokument för ändring av den interna modellen som godkänts av enligt 6 §. För större ändringar i den interna modellen krävs tillstånd från . Samtliga ändringar av styrdokumentet ska godkännas av . Kraven i 2 § ska tillämpas vid prövning av om tillstånd ska ges enligt andra stycket eller ändring godkännas enligt tredje stycket. Ett försäkringsföretag som använder en intern modell får, efter tillstånd av Finansinspek- tionen, återgå till att helt eller delvis beräkna solvenskapital- kravet enligt standardformeln i 8 kap 5–11 §§. företaget har visat att det finns godtagbara skäl för en återgång Krav på en intern modell och på En intern modell ska användas i system, i dess beslutsprocesser och i den egna risk- och solvens- Styrelsen ska ansvara för att ger ett tillfredsställande uttryck för Den beräkning av sannolikhets- fördelning som ligger till grund för en intern modell ska bygga på 1. relevanta försäkringsmatema- tiska och statistiska tekniker som stämmer överens med de metoder som används för beräkning av försäkringstekniska avsättningar, och 2. realistiska antaganden som ska kunna motiveras av försäk- ringsföretaget. Uppgifter som används för den interna modellen ska vara läm- pade för ändamålet. De ska vara korrekta, fullständiga och aktuella. Försäkringsföretaget ska minst en gång uppdatera de uppgifter som används för beräk- ningen av sannolikhetsfördel- ningen. Ett försäkringsföretag får i en intern modell ta hänsyn till inbör- des beroenden inom och mellan olika risker (diversifieringseffek- ter), om de metoder som används är ändamålsenliga. Ett försäkringsföretag får i en intern modell beakta effekterna av riskreduceringstekniker, om före- taget även fullt ut inkluderar de risker som är förenade med dessa tekniker. Beaktande av finansiella garantier och optioner Ett försäkringsföretag ska i en intern modell ta hänsyn till värdet av garantier och optioner i ingångna försäkringsavtal. Beaktande av samtliga förväntade utbetalningar Ett försäkringsföretag ska i en intern modell beakta alla förväntade utbetalningar till försäkringstagare och andra ersättningsberättigade, oavsett om betalningarna är garanterade genom avtal eller inte. Kalibrering av en intern modell Ett försäkringsföretag ska kali- brera en intern modell på ett sätt som ger försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade en skyddsnivå som är likvärdig med den nivå som anges i 8 kap. 1 §. använder en intern modell ska minst en gång granska vad som gett upphov till vinster eller orsakat förluster inom de olika Analysen ska visa hur den kate- gorisering av risker som har valts i källor och orsaker till vinster och Validering av en intern modell En intern modell ska regelbun- det valideras. Valideringen ska innefatta en utvärdering av model- lens funktion och en kontroll av att modellen är lämplig med hänsyn till företagets riskprofil. använder en intern modell ska 2. att den stämmer överens med de krav som gäller för interna modeller enligt 9–17 §§, skulle kunna medföra att den inte fungerar effektivt, och gjorts i den enligt 7 §. Regeringen eller den myndighet 1. förutsättningarna för tillstånd att använda en fullständig eller Prop. 2015/16:9 partiell intern modell enligt 1–5 §§, 2.förutsättningarna för ändring av en intern modell och styr- dokument enligt 6 och 7 §§, 3.krav på användning av statis- tiska kvalitetsnormer för en intern modell enligt 9–14 §§, 4.kalibrering av en intern modell enligt 15 §, 5.validering av en intern modell enligt 17 §, och 6.krav på dokumentation enligt 18 §. Ett försäkringsföretag ska ha ett företagsstyrningssystem som säkerställer att företaget styrs på ett sunt och ansvarsfullt sätt. Systemet ska ses över regelbun- det av företaget. Ett försäkringsföretag ska upp- rätta och följa styrdokument för 4.verksamhet som omfattas av uppdragsavtal enligt 19 §, 5.uppgiftslämnande till Finans- inspektionen och kvalitetskontroll av uppgifterna, och 6.ändring av företagets interna modell, om en sådan modell används. Styrdokumenten ska fastställas av styrelsen. De ska utvärderas och ses över minst en gång . Ett försäkringsföretag ska ha system, resurser och rutiner som är lämpliga för att verksamheten ska kunna bedrivas med kontinui- tet och i enlighet med gällande Ett försäkringsföretag ska ha en Ett försäkringsföretag ska ha funktioner för riskhantering, regel- efterlevnad och internrevision samt en aktuariefunktion (centrala funktioner). Ett försäkringsföretag ska säker- ställa att den som ingår i styrelsen för företaget eller är verkställande direktör i det, eller är ersättare för någon av dem, eller den som ansvarar för eller utför arbete i en 2 kap. 4 § 4. anmäla ändringar av vilka som ingår i dess ledning enligt första stycket eller som ansvarar för en central funktion i företaget. rätta inspektionen om någon av de personer som avses i första stycket har ersatts på grund av att han eller hon inte längre uppfyller Ett försäkringsföretag ska ha ett system för riskhantering som ska innehålla de strategier, processer och rapporteringsrutiner som behövs för att säkerställa att före- taget fortlöpande kan identifiera, värdera, övervaka, hantera och rapportera risker samt beroenden mellan risker. Systemet ska vara integrerat i företagets organisations- och beslutsstruktur. Det ska vara utfor- mat med lämplig hänsyn till de personer som leder företaget eller annars ingår i en central funktion. Risker och krav på innehåll i styrdokumentet för riskhantering Ett försäkringsföretags system för riskhantering ska avse såväl de risker som täcks av solvenskapital- kravet, eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b §, som risker som inte, eller endast delvis, beaktas vid beräkningen av detta. 3.investeringsrisker, särskilt avseende derivatinstrument och liknande åtaganden,