prop · H203101 · 2015-04-15 00:00:00 — De garantiåtaganden som inte har prissatts enligt garantimodellen, och för vilka det därmed inte gjorts några avsättningar för förväntade förluster, redovisas som ansvarsförbindelser. Detta gäller för insättningsgarantin, investerar- skyddet och garantier till banker m.fl., liksom för garantikapital till internationella finansiella institutioner där eventuella infrianden för de senare belastar anslag. De åtaganden som redovisas som ansvarsförbindelser uppgick per årsskiftet till jämfört med året innan (se även not 54 till balansräkningen). Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens förväntade kostnad för åtagandet. Avgifterna samlas på räntebärande konton i , på bankkonton eller i värdepapper som reserv för framtida infrianden och redovisas som en till- gång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Tabell 5.4 Tillgångar i garantiverksamheten (exklusive stabilitetsfonden) ingar (netto) RGK, övriga garantier banker m.fl.2,3 1Avser obligationerna som ingår i fonden till anskaffningsvärde på . Marknadsvärdet för insättningsgarantifonden uppgår till . 2Avgifterna för garantierna till banker m.fl. tillförs stabilitetsfonden. När det gäller konton hos ingår inte längre inkomna avgifter för administration. Beloppet har därför justerats. 3RGK har i sin årsredovisning justerat beloppet avseende konton hos RGK för jämförelseåret (2013) från till 286 miljoner. Detta har medfört en följdändring av beloppet avseende totala garantitillgångar från till . Anledningen till justeringen är att beloppet numera endast innehåller avgifter för förväntad förlust och inte, vilket tidigare var fallet, avgifter för administration. Detta medför att motsvarande förändring av jämförelseåret har genomförts i tabell 5.4. Förändringen förklarar skillnaden mellan tabell 5.4 och motsvarande tabell i Årsredovisning för staten 2013. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar De avgifter som debiteras för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av Riksgälds- kontoret. Kammarkollegiet placerar inkom- mande avgifter i statsobligationer som har en löptid alternativt i de statsobligationer som har längst löptid. Placeringarna utgör den s.k. insättnings- garantifonden, vilken hade ett bokfört värde på vid utgången av året. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repo- verksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, statsobligationer och reala statsobligationer. EKN och Sida placerar avgiftsmedel i utländsk valuta från exportkreditgarantier och u-kredit- garantier på valutakonton samt i valuta- depositioner och obligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i Riksgälds- kontoret. Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i hämtas medel för infrianden. En obegränsad kredit är kopplad till kontona. Överskott på ett konto ger ränte- intäkter, medan en utnyttjad kredit medför räntekostnader.6 Behållningen på dessa konton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter reducerar statens upplåningsbehov, vilket minskar statsskulden. Kontobehållningarna i är således inte fonder med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden Myndigheterna har en mindre del av sina till- gångar som kortfristiga placeringar och banktill- godohavanden. Förutom värdepappersinnehav och andra placeringar samt kontobehållningar i Riksgälds- kontoret har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade 6 beslut om negativ ränta får påverkan även på Riksgäldens ränta för de räntebärande kontona, då räntan enligt villkoren är baserad på reporänta. De uppgick till . Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra men det bedömda värdet är för exportkreditgarantierna betydande. Det totala nettovärdet på regressfordringarna upp- skattades till . 5.1.5Jämförelse mellan avsättningar för förväntade förluster och tillgångar i garantiverksamheten Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) Nuvärde av framtida avgifter 1Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat avsättningar för förväntade garantiförluster med från Differensen mellan de i tabell 5.1 redovisade 174 245 (Brutto 1) och ovanstående garantiengagemang 166 808 (Brutto 2) utgörs av förfallna belopp som kan antas vara betalade. Avsättningsbehovet beräknas på Brutto 2. 3I engagemangen för Sida ingår utfästelser. 4Nuvärdet av de framtida avgifterna avser avtalade avgifter och anslag, vilka ännu inte inbetalats. De framtida avgifterna diskonteras med riskfri ränta justerad för kreditrisken i respektive engagemang. De framtida anslagen däremot är enbart diskonterade med riskfri ränta. 5Beloppet avseende RGK, garantitillgångar har avviker från Årsredovisning för staten 2013. Förklaring till avvikelsen återfinns i not 3 till tabell 5.4. 6Beloppet avseende , avsättningar för förväntad förlust 2013 avviker från Årsredovisning för staten 2013. Förklaring till avvikelsen återfinns i not 4 till tabell 5.3. För att ta fram ett förväntat resultat för garanti- verksamheten (givet den information som fanns ) analyseras förhållandet mellan dels avsättningarna för förväntade förluster, dels de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndig- hetsnivå. Insättningsgarantin, investerarskyddet, garantier till banker m.fl. samt garantikapital till internationella finansiella institutioner ingår inte eftersom förväntade förluster för dessa garantier inte har värderats. Jämförelsen visar att för denna del av garanti- portföljen täcks avsättningarna för förväntade förluster väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5). Utöver det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör i dags- läget en väsentlig andel av överskottet. Trots att världsekonomin genomgått en svår ekonomisk tid, vilket även påverkat svensk ekonomi, är tillgångarna fort- farande större än avsättningarna. ökade tillgångarna medan avsättningarna minskade. 5.1.6Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på statens finanser Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Det kan exempelvis vara externa betalningar av garanti- avgifter, infrianden och återvinningar. I den mån dessa betalningar går via konton i Riksgälds- kontoret påverkar de statens finanser direkt via statens centralkonto. I tabell 5.6 beskrivs dessa flöden. Garantitagarna betalade i avgifter 2014 varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin och exportkreditgarantierna. Minskningen i avgifter beror till stor del på den kraftiga minskningen av volymen för garante- rade skuldförbindelser till banker m.fl. Tabell 5.6 Flöden i garantiverksamheten RGK, övriga garantier 1 Avgifterna för bankgarantierna har justerats till följd av ändrad redovisningsprincip. Beloppet avseende avgifter för jämförelseåret har justerats från till . Förändringen förklarar skillnaden mellan tabell 5.6 och motsvarande tabell i Årsredovisning för staten 2013. Från tidigare utbetalningar vid infrianden åter- vanns , varav huvuddelen gällde exportkreditgarantier. Utbetalningarna för infriade garantier var , främst rörande export- kreditgarantier. Den enskilt största posten avsåg fortsatta skadeutbetalningar till följd av att sanktionerna mot , vilka har inneburit problem med att genomföra betalningar till och från landet. Administrationskostnaderna uppgick till , vilket är en liten ökning jämfört med föregående år. I förhållande till de totala åtagandena utgör administrationen en mycket liten del, vilken varierar beroende på typ av garanti. Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garanti- verksamheten som enbart har tillgångar i form av konton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garanti- verksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksam- heten översteg utbetalningarna med 2014. Statliga anslag i garantiverksamheten I vissa fall kan besluta att subvention- era hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter, exklu- sive Sida. Det finns även några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garanti- kapital, u-kreditgarantier och kapitaltäcknings- garantier. I tabell 5.7 visas vilka anslag som finansierade dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Tabell 5.7 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet A/O Dom Shvetsii De statliga subventionerna avseende garanti- avgifter, exklusive Sida, har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 2,6 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna och garantierna till banker m.fl. som varierat över tiden. De årliga infriandena ökade från 2010 till 2011, vilket till stor del förklaras av infriandet av garantin avseende Automobile AB:s lån från EIB. ökade infriandena från till . Återvinningarna sjönk från 2010 till 185 miljoner Det var främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvanns Diagram 5.2 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, infrianden och administrationskostnader samt saldot för betalningsflödet 2010-2014 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och för- ordningar om låneprogram, till exempel studie- lån. Ett lån med kreditrisk innebär samma kredit- risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt via upplåning genom . I och med den reformerade budgetlagen infördes en modell för den statliga utlåningen som innebär att garantier och lån behandlas enligt samma principer, det vill säga en gemensam statlig garanti- och utlånings- modell. Det innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som mot- svarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier samt ett påslag för administrationskostnaderna. fanns det inte något generellt krav på att en avgift motsvarande statens förväntade kostnad ska tas ut för lånen eller att en reserv ska byggas upp för framtida kreditförluster. Hante- ringen av studielånen anpassades till utlånings- modellen (se även avsnitt 5.2.2). Tabell 5.8 Statens utlåning med kreditrisk respektive låntagare/ändamål RGK, () Anm.: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till AP-fonden och med respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm.: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. * Anslagsfinansierad utlåning. 1Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även kapitaliserade räntor och äldre anslagsfinansierade studielån ingår i det utlånade beloppet. 2Det utlånade beloppet överstiger utlåningsramen då ramen är exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt. 3Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. var detta belopp . 4Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. För är detta belopp . Statens utlåning till privatpersoner, företag, projekt och andra stater, det vill säga lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning för osäkra fordringar, vilket är en ökning med jämfört med året innan. Den dominerande posten var studielånen från (CSN) på av statens utlåning med kreditrisk. CSN hade också beviljat hemutrustningslån till flyktingar på . utlåning på går till olika infrastrukturprojekt samt utlåning till . Övriga myndigheter hade en utlåning som tillsammans uppgick till 1 miljard kronor inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare m.fl. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. Kreditmyndigheterna har upp- skattat de osäkra fordringarna till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån står för eller av de osäkra fordringarna. I tabell 5.9 redovisas CSN:s och Riksgälds- kontorets utlåning uppdelad på de tre kategorier som anger i sina anvis- ningar. Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori 1 I CSN:s utlåning ingår saldot på avräkningskontot om , vilket gör att beloppet i denna tabell inte överensstämmer med motsvarande belopp för CSN i tabell 5.8. Däremot överensstämmer beloppet med posten Utlåning i balansräkningen. (se not 29 till balansräkningen). överensstämmer beloppen i tabellerna eftersom avräkningskontona ingår i dessa belopp. har utlåningen efter nedskrivning för osäkra fordringar varit i princip oförändrad. uppgick den till . Diagram 5.3 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning för osäkra fordringar 2010 – 2014 5.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen regleras i studiestödslagen och särskilda förordningar. Omkring 1,5 miljoner personer hade studieskulder till kronor, vilket motsvarade av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån, vilka skiljer sig åt ur finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. –Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redo- visas mot inkomsttitel på statens budget. –Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i Riks- gäldskontoret. Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genom- snittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompen- seras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina självdeklarat- ioner. Därmed blir nettoeffekten på budget- saldot som helhet neutral. Om en låntagare inte betalar hela ränte- kostnaden läggs den obetalda räntan till kapital- skulden När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorte- rar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Förluster på utlåning av studielån finansieras från kreditreserven i enlighet med utlånings- modellen. Medel för förväntad förlust på nyutlå- ning tillförs kreditreserven genom att belasta anslag i samband med att lånet har ställts ut. Medel för förluster på utlåning (stocken) tillförs kreditreserven genom att belasta anslag det år då förlusten är konstaterad. Förluster på utlåning kan beräknas utifrån redovisade nedskrivningar för osäkra fordringar i årsredovisningen för staten 2013. Dessa uppgår till . beviljar CSN lån till nyanlända för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav 0,6 miljarder betraktas som osäker fordran. Hemutrustningslånen finansierades genom lån i men finansieras denna utlåning med anslag. Utlåningen belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fast- ställer vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot inkomsttitel Övriga ränte- inkomster. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och de svenska landanslutningarna till . var totalt utlånade till dessa projekt. Svensk-Danska Broförbindelsen () Lånet till för finansiering av de svenska landanslutningarna till var . Åter- betalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust. Lånet till A-Train, det privata företag som driver , är ett villkorslån på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, i låneavtalet reglerad, av- kastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för förväntad förlust. Detta är en minskning med 83 miljoner kronor jämfört med . Minskningen berodde på en mer positiv prognos för de framtida betalningarna till staten. Nedskrivningen beräknades utifrån det maximala belopp som kan erhålla, dvs. De framtida betalningarna till staten som helhet beräknades dock överstiga i nominella termer. bemyndigade regeringen att bevilja SEK en låneram för finansieringen av långfristiga krediter intill ett belopp om högst i . Låneramen har förlängts till att gälla även , men det totala rambeloppet har sänkts till . SEK har inte utnyttjat låneramen –2014. Lån som lyfts under ramen får endast användas för finansiering av utlåning inom systemet för statsstödda exportkrediter (det s.k. CIRR-systemet). har lämnat royaltylån till och (tidigare ) för delfinansiering av ut- vecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Återbetalningarna är beroende av försäljnings- intäkterna från projekten. har bedömt att det inte finns något nedskrivnings- behov i utlåningen. Lån till andra stater bemyndigade regeringen att besluta om ett lån till . Lånet var ett tillägg till ett finansiellt stöd- program från () och hanterades från svensk sida av . del av lånet uppgick till maximalt . Lånet betalades tillbaka . fick , efter bemyndigande från , i uppdrag av regeringen att ställa ut lån om maximalt till . Lånet är ett tillägg till de lån som IMF och EU ställt ut. Vid slutet av uppgick lånet till . godkändes ett tilläggsavtal, vilket medger att kan återbetala delar av sina lån från IMF , utan att göra förskottbetalningar på lånet från . Flygbolaget SAS avslutade det villkorade lånelöfte som svenska staten, genom , tillsammans med andra långivare ställt till bolaget. Lånelöftet gav SAS initialt rätt att låna upp till totalt förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. SAS utnyttjade aldrig lånelöftet som skulle upphöra att gälla . Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning med kreditrisk omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgick dessa lån till jämfört med . Av utlånat belopp 2014 bedömdes som osäkra fordringar, motsvarande av beloppet. Dessa lån har finansierats via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomst- titel. Störst var utlåning om , varav osäkra fordringar bedömdes till . beslutade att inrätta en stabilitetsfond i form av ett räntebärande konto hos . Syftet var att finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Inledningsvis tillförde staten genom ett särskilt anslag. Stabilitetsfonden har därefter fyllts på genom att banker och andra kreditinstitut betalar en årlig avgift till fonden. Utöver avgiften läggs också intäkter som bankgarantiavgifter, utdelningar och pengar för försäljningar av tillgångar som anskaffats med medel från fonden in i fonden. Alla kostnader för stödåtgärder enligt lagen om statligt stöd till kreditinstitut ska bäras av stabilitetsfonden. Eventuella intäkter och återvinningar för genomförda åtgärder ska gå tillbaka till fonden. Fondens sammanlagda behållning var i slutet av 2014.7 Lagen om statligt stöd till kreditinstitut inne- bär i sig inget åtagagande. är det oklart hur stabilitetsfonden kommer att påverkas av genomförandet av nya EU-regler om hantering av banker i kris i det s.k. resolutionsdirektivet (se även avsnitt 5.4.3 nedan). 5.4Samlad analys av statens risker Regeringen har gett i uppdrag att, i samverkan med EKN, CSN, Sida, och övriga berörda myndigheter, göra en samlad riskanalys av statens garanti- och utlånings- portfölj (dnr Fi2010/5311). Uppdraget redovisas i en särskild rapport. Analysen omfattar dels den s.k. ordinarie portföljen med garantier och lån till företag, hushåll och stater, dels statens åtaganden i den finansiella sektorn. Genom att komplettera redovisningen med ett riskperspektiv fås en ökad öppenhet och tydlighet som gör det ännu enklare att kommunicera, både inom och utanför staten, att kontrollen över verksamheten är god. Nedan följer en sammanfattning från den senaste rapporten ”Statens garantier och utlåning – en riskanalys” som lämnades till regeringen (dnr Fi2015/1408). 5.4.1Kreditrisk – den ordinarie portföljen Riksgälden bedömer att risken för stora samlade förluster i den ordinarie portföljen är låg. Portföljen har en överlag god diversifiering till 7 I fonden inkluderas försäljningslikviden för de Nordeaaktier som tidigare ingick i fonden. följd av dels ett stort antal engagemang, dels en både geografisk och branschmässig spridning av garanti- och låntagarna. De sektorbaserade koncentrationer som likväl finns rör branschen för teleoperatörer och svenska hushåll, där negativa chocker mot dessa sektorer skulle kunna ge upphov till kluster av förluster. Båda sektorerna bedöms emellertid vara stabila och sannolikheten för allvarliga chocker låg. Det finns dessutom en motstånds- kraft hos garanti- och låntagarna om negativa chocker väl sker. Portföljen innehåller även ett antal stora exponeringar mot enskilda garanti- eller låntagare, där ett fåtal slumpmässiga fallissemang skulle kunna innebära stora samlade förluster. Risken bedöms dock som låg. Garantikapital står för de allra största beloppen, där de inter- nationella finansiella institutioner som statens åtagande avser har stark kreditvärdighet. Utöver förekommande koncentrationer är det även möjligt med kluster av förluster som beror på samvariationer mellan garanti- och låntagare i olika branscher eller geografiska områden. Enligt Riksgäldens bedömning skulle det krävas en djup ekonomisk kris med global spridning för att sådana generella samvariationer ska uppstå i den ordinarie portföljen. 5.4.2Likviditetsrisk – den ordinarie portföljen Likviditetsriskerna i den ordinarie portföljen är mycket låga. Förklaringen är att statens likviditetsförvaltning är anpassad till högre belopp och ett större behov av flexibilitet än vad som rimligen krävs med anledning av utfärdade garantier och låneutfästelser. Vidare gäller risken för högre upplåningskostnader i första hand specifika utbetalningar, och inte statsskulden som helhet, som eventuella effekter torde bli kortvariga. 5.4.3Statens åtagande i den finansiella sektorn