prop · H203131 · 2015-06-30 00:00:00 — Andra punkten anger en ytterligare förutsättning för att åtalspröv- ningsregeln för de angivna brotten ska gälla. Regeln gäller bara om felaktigheten eller passiviteten även kan läggas till grund för beslut om skattetillägg för samma person. Ett exempel på vad som kan hamna utanför bestämmelsens tillämpningsområde är en företrädare för en juridisk person som blir misstänkt för skattebrott, när den aktuella felaktigheten eller passiviteten, t.ex. ett oriktigt uppgiftslämnande i företagets deklaration, har lett till att den juridiska personen har påförts skattetillägg. Det är då inte aktuellt med skattetillägg för den person som åtalet gäller. I andra stycket anges att med prisbasbelopp avses det prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken som gällde det år då brottet begicks. Det är således det prisbasbelopp som gällde det år då brottet begicks som ska användas. Vid upprepad brottslighet eller flera brott, om dessa inte hänför sig till ett och , får det prisbasbelopp som gäller för vart och ett av de aktuella brotten användas vid gränsdrag- ningen. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.6. Paragrafen är ny. Den anger när åklagaren inte får inleda en brotts- process i fråga om en viss felaktighet eller passivitet. I första stycket regleras att om har beslutat att ta ut skattetillägg av en fysisk person, får åklagaren inte väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse för samma person i fråga om den felaktighet eller passivitet som ligger till grund för beslutet om skattetillägg. Har beslutat om skattetillägg, får således åklagaren inte utföra någon av de ovan nämnda åtgärderna. 2014/15:131 förhindras att samma person prövas avseende skattebrott och skatte- tillägg i olika förfaranden. I det stora flertalet fall initieras en utredning om brott enligt skattebrottslagen hos åklagaren efter en anmälan om misstänkt brott från . I dessa fall ska åklagaren kunna utgå från att inte har fattat beslut om skattetillägg. 10 a § första stycket SFL har införts en bestämmelse som hindrar från att meddela beslut om skattetillägg bl.a. om verket har gjort en anmälan om brott enligt 17 § skattebrottslagen. Åklagaren ska därför kunna förlita sig på att verket inte heller efter anmälan fattar något beslut om skattetillägg i fråga om samma felaktighet eller passivitet. I de fall då brottsutredningen initieras på annat sätt än efter en anmälan från bör åklagaren kontrollera hos om det har fattats något beslut om skattetillägg avseende felaktigheten eller passiviteten, för att försäkra sig om att det är möjligt att väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om Angående innebörden av ”felaktighet eller passivitet”, se avsnitt 7.5.1 och 7.8.1. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.3. I andra stycket regleras när en juridisk persons skattetillägg utgör en spärr för åklagaren att inleda en process om brott. krävt en fysisk person på betalning av ett skattetillägg som avser en juridisk person eller om en överenskommelse om betalningsskyldighet enligt 59 kap. 19 § skatteförfarandelagen har träffats och fullföljts inom rätt tid, får åklagaren inte väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse för samma fysiska person i fråga om den felaktighet eller passivitet som ligger till grund för beslutet om En företrädare för t.ex. ett aktiebolag kan under vissa förutsättningar bli personligt betalningsansvarig för ett skattetillägg som tagits ut från bolaget genom att denne, med stöd av bestämmelserna i 59 kap. SFL, görs ansvarig för bolagets skattetilläggsskuld. som för s.k. företrädaransvarstalan i förvaltningsdomstol. Motsvarande ansvar för ett skattetillägg som påförts en juridisk person kan komma i fråga även enligt annan lagstiftning än skattelagstiftning, t.ex. enligt 25 kap. aktiebolagslagen (2005:551) eller 2 kap. 20 § lagen (1980:1102) om handelsbolag och enkla bolag. Bestämmelsen innebär att om har krävt en person på betalning av den juridiska personens skattetillägg, får åklagaren inte inleda en brottsprocess avseende den personen, om det avser samma felaktighet eller passivitet. Själva utkrävandet kan gå till på olika sätt beroende på vilket förfarande det är fråga om. När det gäller företrädar- ansvar enligt 59 kap. 12–14 § SFL sker det genom att gör en ansökan hos förvaltningsrätten, 59 kap. 16 §. När det gäller ansvar för delägare i handelsbolag kan det ske genom att fattar ett beslut om ansvar, 59 kap. 11 § SFL. När det gäller aktiebolagslagen kan det ske t.ex. genom att sänder ett kravbrev till den berörde, eller så kan talan väckas vid tingsrätt. En förfrågan eller ett övervägande från är inte att jämställa med ett krav, eftersom då inte har tagit ställning att den enskilde ska vara betalningsskyldig. Att spärren för åklagaren att väcka åtal m.m. också gäller om en överenskommelse om betalningsskyldighet enligt 59 kap. 19 § SFL har träffats och den har fullföljts inom rätt tid innebär att det inte räcker att överenskommelsen har träffats. Den måste också ha fullföljts inom rätt En överenskommelse som inte fullföljs inom rätt tid har nämligen Prop. 2014/15:131 ingen verkan och det står fritt att då ansöka om företrädar- Frivilliga betalningar av juridiska personers skattetillägg som inte omfattas av överenskommelseregleringen medför inte heller någon spärr- verkan. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.7. I skatteförfarandelagen har införts bestämmelser som hindrar från att kräva en fysisk person på betalning av en juridisk persons skattetillägg eller träffa överenskommelse om betalningsskyldighet i företrädaran- svarssituationer, om åklagaren har inlett en process enligt skattebrotts- lagen avseende den personen, se kommentaren till 59 kap. 11, 17 och 19 §§. Ändringarna i skattebrottslagen träder i kraft . Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 9.1. 11.2Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244) I paragrafen har en följdändring gjorts i andra stycket med anledning av att uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial har bytts ut mot uttrycket tillgängliga avstämningsuppgifter i 49 kap. 10 § 1 och 15 §. Vad som avses med avstämningsuppgifter framgår av 49 kap. 10 c §. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.4.2. Paragrafen har fått en ny utformning med delvis nytt innehåll. Av paragrafens första stycke framgår att ett beslut om betalnings- säkring för en betalningsskyldighet som inte är fastställd upphör att gälla efter den dag då betalningssäkringen beslutades, om inte de förutsättningar som nämns i första eller andra punkten har uppfyllts . Enligt den nya första punkten upphör ett beslut om betalningssäkring att gälla om inte har fastställt betalningsskyldigheten eller ansökt om fastställelse hos förvaltningsrätten. Detta gällde även enligt bestämmelsens tidigare lydelse. Innehållet i den nya andra punkten är nytt. Av punkten följer att ett beslut om betalningssäkring upphör att gälla om betalningsskyldigheten gäller ett skattetillägg som avses i lagen om talan om skattetillägg i vissa fall och åklagaren inte har yrkat att skattetillägg ska tas ut. Har åklagaren yrkat att skattetillägg ska tas ut inom sexmånadersfristen, löper således inte längre någon tidsfrist för betalningssäkringen. 2014/15:131 tillägg sker antingen vid åtal för skattebrott eller vid utfärdande av strafföreläggande. I andra stycket första meningen anges att om det finns särskilda skäl, får förvaltningsrätten på ansökan av förlänga tidsfristen i taget. Bestämmelsen har samma placering och lydelse som . Andra stycket har fått en ny andra mening. I den anges att har för- undersökning om brott inletts beträffande en felaktighet eller passivitet som kan läggas till grund för skattetillägg enligt lagen om talan om skattetillägg i vissa fall, får tidsfristen förlängas i taget. Förundersökningen avser således det brottmål som skattetillägget som kan komma att prövas enligt den lagen har samband med. Om för- undersökning inte har inletts är en förlängning i taget möjlig, med tillämpning av första meningen. För förlängning med stöd av den nya andra meningen krävs precis som särskilda skäl. Särskilda skäl kan t.ex. vara att den skattskyldige förhalar processen eller att utredningsmaterialet är omfattande, se propositionen Om ändringar i betalningssäkringslagen (prop. 1989/90:3 s. 25). När det gäller skatte- tillägg enligt lagen om talan om skattetillägg i vissa fall har frågan om skattetillägg alltid samband med en fråga om brott. Inte enbart aspekter som har med frågan om skattetillägg bör beaktas, utan även utrednings- arbetet avseende brottmålet som frågan om skattetillägg har samband med. Kraven på särskilda skäl bör kunna ställas ganska lågt när förunder- sökning har inletts. Bestämmelsen har i allt väsentligt utformats enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.18.2. I paragrafen anges under vilka förutsättningar skattetillägg inte får tas ut. I punkt 1, som har fått ett delvis nytt innehåll, anges att skattetillägg inte får tas ut om den oriktiga uppgiften framgår av avstämningsuppgifter som har varit tillgängliga för från utgången av beskattningsåret. Uttrycket ”normalt tillgängligt kontrollmaterial” har fått en ny och mer avgränsad innebörd. Till följd av detta har uttrycket bytts ut mot ”tillgängliga avstämningsuppgifter” för att tydligare återspegla vad uttrycket innebär. Vad som avses med avstämningsuppgifter framgår i 10 c §. Vidare har bestämmelsen ändrats så att det inte längre krävs att den oriktiga uppgiften ska kunna rättas med ledning av materialet utan det räcker att den oriktiga uppgiften framgår av avstämningsuppgifter. Framgår den oriktiga uppgiften av avstämningsuppgifter ska skattetillägg således inte tas ut, även om den inte direkt kan rättas med ledning av Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.4.3 och 8.4.2. I paragrafen regleras dels när skattetillägg tillfälligt inte får tas ut, dels i vilka fall detta hinder upphör. Första stycket reglerar en spärr som gäller om den felaktighet eller passivitet som kan leda till skattetillägg redan ligger till grund för en brottsanmälan enligt 17 § skattebrottslagen (1971:69) eller en av någon annan anledning inledd förundersökning om brott enligt den lagen, om dessa åtgärder avser samma fysiska person som skattetillägget skulle tas ut av. Har anmält ett misstänkt brott får verket således inte fatta beslut om skattetillägg avseende samma felaktighet eller passivitet, om det avser samma person. Åklagaren kan ha fått kännedom om ett eventuellt begånget skattebrott från annat håll än genom en anmälan från , t.ex. genom en anmälan från någon annan eller ha sin grund i ett s.k. egenupparbetat ärende. Har åklagaren i ett sådant fall inlett förundersökning, får avseende samma felaktighet eller passivitet, avseende samma person, inte fatta beslut om skattetillägg. Skulle efter förundersökningens inledande brottsutredningen förändras så att en felaktighet eller passivitet tillkommer till brottsutredningen, gäller spärren även denna. Spärren är av tillfällig karaktär, och kan senare bli slutlig eller upphöra, se nedan och kommentaren till 49 kap. 10 b §. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.4. I andra stycket regleras när den tillfälliga spärren i första stycket upphör. Bestämmelsen innebär att skattetillägg får tas ut, om åklagaren i fall som avses i första stycket beslutat att inte inleda förundersökning eller lägga ned förundersökningen, eller om felaktigheten eller passivi- teten på annat sätt är föremål för utredning om brott och inte har prövats slutligt. Även ett beslut om förundersökningsbegränsning innebär att en utredning om brott avslutas utan att felaktigheten eller passiviteten slutligt har prövats. Dessa olika åtgärder sker genom beslut. Utredningen om den aktuella felaktigheten kan avslutas på mer formlösa sätt, såsom att en brottsutredning minskar i omfattning på ett sådant sätt att den felaktighet eller passivitet som också kan utgöra grund för skattetillägg inte längre omfattas av den pågående utredningen. Även i sådana fall får fatta beslut om skattetillägg. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.5. Bestämmelserna har placerats i en och samma paragraf i enlighet med Paragrafen reglerar en slutlig spärr för att fatta beslut om skattetillägg. Den gäller om den felaktighet eller passivitet som kan leda till skattetillägg redan omfattas av ett väckt åtal, ett utfärdat strafföre- läggande eller ett beslut om åtalsunderlåtelse för brott enligt skattebrotts- lagen och dessa åtgärder avser samma fysiska person som skattetillägget skulle tas ut av. Har åklagaren vidtagit någon av dessa uppräknade åtgärder, får alltså inte fatta beslut om skattetillägg, oavsett vad som inträffar därefter. Motsvarande bestämmelse som hindrar åklagaren från att väcka åtal, utfärda strafföreläggande eller besluta om åtalsunderlåtelse efter beslut om skattetillägg har införts i 13 b § skattebrottslagen. Bestämmelsen har fått sin placering enligt Lagrådets förslag. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.3. 2014/15:131 10 c § I paragrafen, som är ny, definieras avstämningsuppgifter. Endast upp- gifter som har en tydlig avstämningskaraktär omfattas av uttrycket, dvs. det är fråga om uppgifter som ska finnas hos så att verket vid sin grundkontroll kan stämma av uppgifterna mot uppgifter i en framtida deklaration. I punkt 1 anges att kontrolluppgifter som ska lämnas utan före- läggande enligt skatteförfarandelagen utgör avstämningsuppgifter. Sedan införandet av skatteförfarandelagen har även andra kontrolluppgifter kommit att omfattas av uttrycket ”normalt tillgängligt kontrollmaterial”. Uttrycket ”tillgängliga avstämningsuppgifter” innefattar alltså en mer begränsad grupp av kontrolluppgifter än som omfattades av uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial. Bestämmelsen omfattar även de underrättelser om lagfart som lämnas med stöd av förordningen (2000:308) om fastighetsregister. En sådan underrättelse är inte en kontrolluppgift men den lämnas för att ska få kännedom om en fastighetsöverlåtelse. I punkt 2 regleras att uppgifter som har lämnats i inkomstdeklarationen för det föregående beskattningsåret och som har en direkt koppling till uppgifter som ska lämnas i inkomstdeklarationen för beskattningsåret omfattas av uttrycket tillgängliga avstämningsuppgifter. Vissa uppgifter i ett deklarationsformulär har nämligen en omedelbar koppling till de uppgifter som ska lämnas i det följande årets inkomstdeklaration. Som exempel kan nämnas avdrag för avsättning till egenavgifter som ska återföras (16 kap. 29 § inkomstskattelagen [1999:1229]) eller ett fastställt underskott av näringsverksamhet som ska rullas in året efter (40 kap. 2 § inkomstskattelagen). Vidare kan det vara fråga om balansposter som i en deklaration utgör en utgående balans och som i det följande årets deklaration ska redovisas som en ingående balans. I punkt 3 regleras att uppgifter som finns i register som har upprättats av för kontroll av framtida inkomstdeklarationer omfattas av definitionen av avstämningsuppgifter. upprättar register avseende olika företeelser i inkomstdeklarationen för att kunna använda som avstämningsuppgift . Ett exempel på ett sådant register är registret om uppskovsavdrag som har upprättats för att kontrollera framtida överlåtelser av privatbostadsfastighet eller privatbostadsrätt där avdrag gjorts för uppskovsbelopp enligt 47 kap. inkomstskattelagen. Ytterligare exempel på register som avses är skogsavdragsregistret och registret över uppskov vid andelsbyten. arbetar också med att upprätta ett register över periodiseringsfonder. Med den valda avgränsningen kan situationer uppkomma där ett kontrollmaterial inte omfattas av uttrycket avstämningsuppgifter, men som ändå inneburit att risken för skatteundandragande är liten. Ett kontrollmaterial kan påminna mycket om en avstämningsuppgift medan ett annat kontrollmaterial kan minska risken för skatteundandragande utan att vara av utpräglad avstämningskaraktär. I sådana fall kan tillämpningen av bestämmelserna om befrielse från skattetillägg i 51 kap. 1 § SFL medföra hel eller delvis befrielse från skattetillägg eftersom kontrollmaterialet ökat upptäcktsrisken. Som exempel på en situation där ett kontrollmaterial liknar en avstämningsuppgift är den särskilda uppgift Prop. 2014/15:131 som ett handelsbolag lämnar till ledning för delägarnas beskattning. 33 kap. 6 § 2 SFL anges att handelsbolaget ska lämna särskild uppgift om varje delägares andel av bolagets inkomst. Som exempel på annat kontrollmaterial som kan minska risken för ett skatteundandragande är olika typer av kontrollmaterial som lämnas från andra stater med stöd av överenskommelser m.m. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 8.4.2. Om en oriktig uppgift framgår av tillgängliga avstämningsuppgifter ska skattetillägg inte tas ut. Tillämpningsutrymmet för paragrafen har därför försvunnit. Paragrafen har därför tagits bort. Detta har behandlats i avsnitt 8.4.3. Första stycket 1 b har fått ändrat innehåll till följd av att uttrycket kontrollmaterial som normalt är tillgängligt bytts ut till avstämnings- uppgifter som har varit tillgängliga. Innebörden av ändringen beskrivs i författningskommentaren till 10 § 1 och 10 c §. Sista stycket har fått en ändrad lydelse eftersom 12 § har tagits bort. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 8.4.2 och 8.4.3. Paragrafen har ändrats så att andra stycket 4 har tagits bort. Lagen om talan om skattetillägg i vissa fall innebär att när det är aktuellt med både skattetillägg och ansvar för brott enligt skatte- brottslagen avseende samma person och samma felaktighet eller passivi- tet kommer detta att behandlas och bedömas samlat i en och samma process. Det ska därför inte inträffa att skattetillägg tas ut efter det att straff för brott avseende samma felaktighet eller passivitet har dömts ut. Inte heller behöver situationen med förverkande enligt 36 kap. 1 b § finnas kvar. Andra stycket 4 har därmed förlorat sin bety- delse i skatteförfarandelagen. Det faktum att en person döms till ansvar för skattebrott utgör därmed inte längre ett särreglerat skäl för befrielse från skattetillägg. Det är i stället som huvudregel skattetillägget som ska beaktas vid straffmät- ningen angående skattebrottet. Om det i ett enskilt fall skulle visa sig att det inte är möjligt att uppnå ett rimligt resultat genom att sätta ned påföljden med stöd av 29 kap. 5 § finns en möjlighet att i stället jämka skattetillägget genom att använda den mera generella jämkningsregeln i 51 kap. 1 § första stycket SFL. Detta har behandlats i avsnitt 7.11. Paragrafens andra stycke har tillförts en ny andra mening. 2014/15:131 Enligt andra stycket krävs att om ansvar ska beslutas enligt 59 kap. för den skatt som inte har dragits av, ska beslutet om skattetillägg meddelas . Genom den nya meningen har rätt att meddela beslut om skattetillägg utan samband med ett beslut om ansvar för skatt som inte dragits av enligt 59 kap., i de situationer som avses i 49 kap. 10 a § andra stycket. Det handlar alltså om de fall då den tillfälliga spärren för Skatte- verket att fatta beslut om skattetillägg enligt 49 kap. 10 a § första stycket har upphört, således då åklagaren efter att ha fått en anmälan av Skatte- verket om misstänkt brott eller av någon annan anledning inledd för- undersökning beslutat att inte inleda förundersökning eller lägga ned förundersökningen, eller om felaktigheten eller passiviteten på annat sätt är föremål för utredning om brott och inte har prövats slutligt. Denna möjlighet finns dock bara om beslut om ansvar för ej avdragen skatt har beslutats. Om ett beslut om ansvar för inte avdragen skatt inte har meddelats och utredningen om brott har avslutats utan slutlig prövning av felaktigheten eller passiviteten ska beslut om ansvar för inte avdragen skatt och beslut om skattetillägg meddelas . Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.8. I paragrafen, som är ny, har en ny tidsfrist för beslut om skattetillägg införts. Om skattetillägg får tas ut enligt 49 kap. 10 a § andra stycket, dvs. de fall då den tillfälliga spärren för att fatta beslut om skattetillägg enligt 49 kap. 10 a § första stycket har upphört, ska beslutet om skattetillägg meddelas från den dag då under- rättelse har skett om att felaktigheten eller passiviteten är föremål för utredning om brott. Det gäller alltså fall då åklagaren efter att ha fått en anmälan av om misstänkt brott eller av någon annan anledning inledd förundersökning beslutat att inte inleda förunder- sökning eller lägga ned förundersökningen, eller om felaktigheten eller passiviteten på annat sätt är föremål för utredning om brott och inte har prövats slutligt. Innebörden av bestämmelsen är således att alltid har en tidsfrist när en fråga åter blir aktuell att utreda för att bedöma om skattetillägg ska tas ut, från det att underrättelse har skett. Bestämmelsen har utformats efter en synpunkt från Lagrådet. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.8. Paragrafen har fått ett nytt tredje stycke. Härigenom regleras att ett beslut om ansvar i fråga om skattetillägg inte får fattas om den felaktighet eller passivitet som ligger till grund för skattetillägget redan omfattas av ett väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller beslut om åtalsunderlåtelse för brott enligt skattebrottslagen och åtalet, strafföreläggandet eller beslutet om åtalsunderlåtelse avser samma fysiska person som beslutet om ansvar skulle avse. Bestämmelsen medför att samma person inte kan krävas på skattetillägg – även om det finns saklig grund för det – om han eller hon redan har åtalats m.m. för brott avseende samma felaktighet eller Prop. 2014/15:131 passivitet. I 13 b § skattebrottslagen har införts en bestämmelse som innebär att åklagaren inte får väcka åtal m.m., om har krävt samma person på betalning av ett skattetillägg som avser en juridisk Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.7. Paragrafen har fått ett nytt andra stycke. Härigenom regleras att Skatte- verket inte får ansöka om företrädaransvar i fråga om skattetillägg, om den felaktighet eller passivitet som ligger till grund för skattetillägget redan omfattas av ett väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller beslut om åtalsunderlåtelse för brott enligt skattebrottslagen och åtalet, strafföreläggandet eller beslutet om åtalsunderlåtelse avser samma fysiska person som ansökan skulle avse. samma person inte kan krävas på skattetillägg – även om det finns saklig grund för det – om han eller hon redan har åtalats m.m. för brott avseende samma felaktighet eller passivitet. I 13 b § skattebrottslagen har införts en bestämmelse som innebär att åklagaren inte får väcka åtal m.m., om har krävt samma person på betalning av ett skattetillägg som avser en juridisk Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.7. Paragrafen har fått ett nytt tredje stycke. Härigenom regleras att Skatte- verket inte får träffa någon överenskommelse om betalningsskyldighet, om den felaktighet eller passivitet som ligger till grund för skattetillägget redan omfattas av ett väckt åtal, utfärdat strafföreläggande eller beslut om åtalsunderlåtelse för brott enligt skattebrottslagen och åtalet, strafföreläggandet eller beslutet om åtalsunderlåtelse avser samma fysiska person som överenskommelsen skulle avse. medför att samma person inte kan bli betalningsskyldig för skattetillägg genom överenskommelse – även om det skulle finnas saklig grund för det – om han eller hon redan har åtalats m.m. för brott avseende samma felaktighet eller passivitet. I 13 b § skattebrottslagen har införts en bestämmelse som innebär att åklagaren inte får väcka åtal m.m., om en överenskommelse om betalningsskyldighet har träffats och fullgjorts inom rätt tid. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 7.5.7. Paragrafen har fått ett nytt tredje stycke. Enligt 66 kap. 3 § andra stycket får på begäran av den som ett beslut gäller ompröva en fråga som har avgjorts av förvaltningsrätt eller kammarrätt genom beslut