prop · H203131 · 2015-06-30 00:00:00 — Enligt författningskommentaren innebär uttrycket "får" inte att förfarandet är frivilligt, utan att talan om skattetillägg ska föras endast om förutsättningarna för det är uppfyllda. Om innebörden i lagbestämmelsen ska vara att talan ska väckas när förutsättningarna är uppfyllda, bör det uttryckas med ordet ”ska”. Enligt andra stycket ska en åklagare som framställer ett yrkande om skattetillägg lämna uppgift i stämningsansökningen om de omständig- heter som skattetillägget grundas på samt om de bevis som åberopas och vad som ska styrkas med varje bevis. Lagen gäller enligt den föreslagna 1 § om en felaktighet eller passivitet kan utgöra grund för såväl beslut om skattetillägg som åtal för brott enligt skattebrottslagen. De omständigheter som skattetillägget grundas på torde alltså i allt väsentligt framgå av gärningsbeskrivningen och behöver i den delen inte upprepas. I likhet med vad som enligt 45 kap. 4 § gäller för en stämningsansökan bör det däremot anges i lagtexten att uppgift ska lämnas om de bestämmelser som yrkandet om skattetillägg grundas på. Det bör också framgå vilken procentsats tillägget ska utgå med och vilket underlag det ska beräknas på. 9–11 §§ I 9–11 §§ ges särskilda regler om fall där frågan om ansvar för brott, som hör under allmänt åtal, upptas av åklagare genom strafföreläggande som normalt träder i stället för åtal. I 9 § anges att ett strafföreläggande enligt 48 kap. 2 § får omfatta även skattetillägg, enligt de förutsättningar som anges i 10 och 11 §§. Av författningskommentaren framgår att uttrycket ”får” inte innebär att förfarandet är frivilligt utan bara tar sikte på att föreläggandet ska omfatta även skattetillägg endast om förutsättningarna för detta är uppfyllda. Uttrycket ”får” är mindre lyckat. Lagrådet hänvisar här till vad som har angivits i det föregående beträffande motsvarande uttryck i 6 § i lagen. Bestämmelsen bör alltså omformuleras så, att det framgår att ett strafföreläggande ska omfatta skattetillägg om förutsättningarna för denna sanktion är uppfyllda. I 10 § första stycket stadgas att om ett ”strafföreläggande ska omfatta även skattetillägg, ska också underlaget för skattetillägget föreläggas den misstänkte till godkännande”. I 10 § andra stycket regleras vilken information strafföreläggandet ska innehålla. I 11 § regleras sedan hur ett strafföreläggande som omfattar skattetillägg godkänns. Syftet med regle- ringen i 10 § första stycket är att det av ett strafföreläggande som inbegriper ett skattetillägg ska framgå att också skattetillägget omfattas. Det som sedan enligt 11 § godkänns är det skattetillägg som har tagits upp i strafföreläggandet. Enligt Lagrådets mening bör orden ”till god- kännande” i 10 § första stycket utgå. Regleringen i 10 § andra stycket innehåller kraven på de uppgifter som ska lämnas när strafföreläggandet omfattar också ett skattetillägg. Av 48 kap 6 § framgår att strafföreläggandet bland annat ska innehålla uppgift om ”brottet med angivande av tid och plats för dess begående samt övriga omständigheter som behövs för att känneteckna det” (3) och ”den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller brottet” (4). I 10 § andra stycket bör anges, på motsvarande sätt som 48 kap. 6 § 4 , den eller de bestämmelser som är tillämpliga när det gäller skattetillägget. I 11 § anges att ett strafföreläggande som omfattar skattetillägg godkänns genom att den misstänkte, ”utöver vad som följer av 48 kap. 9 § ”, godtar det skattetillägg som tagits upp i föreläggan- det. Vid föredragningen har framkommit att avsikten med 11 § är att godkännande av ett strafföreläggande som omfattar ett skattetillägg ska kunna ske bara om förutsättningarna i 48 kap. 9 § och i paragrafen är uppfyllda. Ett godkännande ska alltså inte kunna ske på sätt som anges i 10 eller 11 §. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: Ett strafföreläggande som omfattar skattetillägg godkänns genom att den misstänkte i förklaringen enligt 48 kap. 9 § godtar även det skattetillägg som tagits upp i föreläggandet. I paragrafen anges att i mål enligt denna lag har den som talan om skattetillägg förs mot rätt till offentlig försvarare enligt vad som gäller för det brottmål som frågan om skattetillägg har samband med. Avsikten med paragrafen är att den som har rätt till offentlig försvarare i brottmålet rörande den felaktighet eller passivitet som också utgör grund för talan om skattetillägg ska ha rätt till offentlig försvarare också för skattetilläggsfrågan. Denna rätt ska enligt författningskommentaren gälla även om bara skattetilläggsfrågan är föremål för prövning, exempelvis när bara skattetillägget har överklagats till högre rätt. Enligt Lagrådets mening kommer denna avsikt till klarare uttryck i paragrafen om den formuleras enligt följande: Den som har rätt till offentlig försvarare för brott enligt skattebrottslagen (1971:69) i mål enligt denna lag har rätt till offentlig försvarare också beträffande den talan om skattetillägg som brottmålet har samband med. Denna rätt till offentlig försvarare gäller även om endast frågan om skattetillägg prövas. Enligt paragrafens första stycke ska bestämmelser om överklagande i brottmål tillämpas i fråga om överklagande. Under den fortsatta beredningen bör klargöras hur denna bestämmelse förhåller sig till 51 kap. 30 § , som föreskriver att om tingsrättens dom har överklagats endast i fråga om annat än ansvar, målet i hovrätten ska behandlas som tvistemål. Ordet ”dock” i andra stycket bör utgå. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsråden , M , ordförande, , I Baylan, K , S-E Bucht, H Hellmark , Å , M , A Ygeman, A , M , A Bah Kuhnke, A Strandhäll, G , A Hadzialic Regeringen beslutar proposition Skattetillägg: Dubbelprövningsförbudet och andra rättssäkerhetsfrågor