prop · H203145 · 2015-09-14 00:00:00 — Den i lagrådsremissen föreslagna handläggningsbestämmelsen har ändrats med anledning av Lagrådets synpunkt att det saknades en föreskrift om det innehåll i sak som de berörda ska yttra sig över. Lagrådet har förordat att det i lagen uttryckligen föreskrivs att ska ta upp frågan om upphörande av underhållsstöd så snart en bidragsskyldig i följd i rätt ordning har betalat det belopp som har bestämts enligt 19 kap. 16–18 och 21–27 §§ SFB. Detta har enligt Lagrådet sin grund i att det inte framgår av den föreslagna lagtexten att har en skyldighet att ta upp frågan om upphörande enligt den föreslagna indragningsbestämmelsen på eget initiativ, och det även om myndigheten anser att det finns särskilda skäl som motiverar att underhållsstöd lämnas också fortsättningsvis. Regeringen konstaterar att det är såsom handläggande myndighet (se 8 kap. 5 § SFB) som är ansvarig för att underhållsstöd lämnas i enlighet med de föreskrifter som reglerar stödet. Det är också som har att ombesörja en indragning av underhållsstöd i de fall sådant stöd inte längre ska lämnas. Den föreslagna indragningsbestämmelsen är riktad till myndigheten, även om den dessutom fungerar som en upplysning till enskilda. Vidare är det som har den information som behövs för att frågan om indragning enligt den föreslagna bestämmelsen över huvud taget kan bli aktuell. Regeringen gör därför bedömningen att någon förändring av den lagtext som föreslogs i lagrådsremissen inte behövs för att ska anses ha en sådan initiativskyldighet som Lagrådet har pekat på i de situationer när , vid sin inledande genomgång av de för myndigheten kända omständigheterna i ett enskilt fall, gör bedömningen att underhållsstödet ska dras in. Med anledning av Lagrådets synpunkter anser regeringen dock att det finns skäl att i lagstiftningen tydliggöra att har en motsvarande initiativskyldighet i de fall myndigheten, vid sin inledande genomgång av ett enskilt fall, gör bedömningen att det finns sådana särskilda skäl som innebär att under-hållsstöd ändå ska lämnas. Avsikten är att en sådan skyldighet ska finnas eftersom det är flera personer som är direkt berörda av Försäkrings-kassans bedömning och som kan ha olika inställningar till om det finns särskilda skäl eller inte. Det bör därför enligt regeringens mening införas en bestämmelse som innebär att inför dess prövning enligt den nya indragningsbestämmelsen ska sända ett sådant meddelande som är i fråga även när myndigheten anser att det finns särskilda skäl för fortsatt underhållsstöd. I och med det blir det tydligt att även under sådana förhållanden ska inleda ett ärende om indragning av underhållsstöd. Till skillnad från vad som föreslogs i den särskilda promemorian bör det inte enligt regeringens mening anges i den nu aktuella handläggningsbestämmelsen att meddelandet från ska innehålla information om att grundförutsättningarna för indragning av underhålls- 2014/15:145 stöd enligt den föreslagna indragningsbestämmelsen är uppfyllda. ringen anser att sådan information som utgångspunkt bör ges i med- delandet, men att detta inte behöver regleras särskilt. Det kan dessutom i vissa fall bli fråga om att informera adressaterna om att Försäkringskas- sans preliminära bedömning är att underhållsstöd även fortsättningsvis ska lämnas på grund av särskilda skäl som myndigheten redan har kän- nedom om, exempelvis genom vad som har förevarit vid en tidigare prövning enligt den föreslagna indragningsbestämmelsen. information kan vara lämplig bl.a. för att stilla den oro som en förälder kan ha över att kan komma att var sjätte månad pröva om underhållsstödet ska dras in enligt den föreslagna indragnings- Det bör inte regleras särskilt på vilket sätt meddelandet bör sändas till adressaterna, utan detta bör lämnas till att bestämma. de frågor som inte regleras genom den nu föreslagna bestämmelsen om kommunicering gäller naturligtvis 17 § FL i förhållande till part. I den särskilda promemorian föreslogs att regleringen om Försäkrings- kassans kommunicering i SFB skulle omfatta boföräldern och den bidragsskyldiga föräldern medan 17 § FL skulle vara tillämplig vid kom- municering med den studerande vid förlängt underhållsstöd. ringskassan har föreslagit att handläggningsbestämmelsen i SFB i stället utformas så att den fullt ut reglerar vad som gäller även vid förlängt Regeringen instämmer i detta, dels för att det ska säker- ställas att kommunicering alltid sker även med den studerande vid för- längt underhållsstöd, dels för att det ska vara tydligt vad som gäller. Kommuniceringen bör följaktligen enligt regeringens mening alltid ske med boföräldern och den bidragsskyldiga föräldern samt, vid förlängt underhållsstöd, även med den studerande. Det är situationen för dessa personer som mer eller mindre direkt påverkas av ett beslut om indrag- ning av underhållsstödet och som i huvudsak kan antas ha information i frågan om det finns särskilda skäl mot att sådant stöd inte längre ska En kommunicering bör därför ske med de angivna personerna oavsett om de är att betrakta som parter i ärendet eller inte. har framfört synpunkter som innebär att boföräl- dern inte ska omfattas av myndighetens skyldighet att kommunicera när det är fråga om förlängt underhållsstöd. digheten, utöver den bidragsskyldige, ska gälla ”den som uppbär under- hållsstödet”, vilket vid förlängt underhållsstöd är den studerande. ringskassan anger att boföräldern inte behandlas som part i ärende om förlängt underhållsstöd. Trots att barnet vid förlängt underhållsstöd är myndigt och det är till barnet som stödet betalas ut, anser regeringen att en indragning av förlängt underhållsstöd påverkar boförälderns ekono- miska situation i så pass stor grad att även den föräldern bör få det nu Ett barn som får förlängt underhållsstöd i de fall som nu är i fråga bor hos boföräldern och även den föräldern är under- hållsskyldig gentemot barnet. En indragning av förlängt underhållsstöd får antas påverka denna boförälderns skyldighet och även boföräldern kommer att involveras i hanteringen av underhållsfrågan på civilrättslig Vidare får det antas att boföräldern kan ha relevant information i frågan om det finns särskilda skäl mot indragning även när det gäller förlängt underhållsstöd, varför det ur utredningssynpunkt är av vikt att också den föräldern får möjlighet att ange sådana skäl som han eller hon Prop. 2014/15:145 anser finns. Regeringen tar inte genom nu föreslagen reglering ställning till frågan om boföräldern i de ärenden som är i fråga ska anses vara part eller inte, utan detta får avgöras i rättstillämpningen. De argument som framförs ovan till stöd för att det bör finnas en bestämmelse avseende kommunicering gör sig gällande även när det gäller en bestämmelse om underrättelse om myndighetens beslut att inte längre lämna underhållsstöd med stöd av den föreslagna indragningsbestämmelsen. För att säkerställa att samtliga berörda personer informeras om att underhållsstöd eller förlängt underhållsstöd inte längre lämnas på nu aktuell grund bör, enligt regeringens mening, denna fråga regleras särskilt (jfr 21 § FL). Informationen bör lämnas genom en skriftlig underrättelse om att ett beslut om indragning har fattats. Underrättelsen bör sändas till boföräldern och den bidragsskyldiga föräldern samt, vid förlängt underhållsstöd, även till den studerande, oavsett om de betraktas som parter i ärendet eller inte. Ut- över skriftlighetskravet bör det inte i den särskilda handläggningsbestämmelsen regleras på vilket sätt underrättelsen ska göras, utan detta bör lämnas till att bestämma. I de frågor som inte regleras genom den nu föreslagna bestämmelsen om underrättelse av beslut gäller naturligtvis 21 § FL i förhållande till part. Avskaffande av s.k. umgängesavdrag inom Regeringens förslag: En bidragsskyldig förälder ska inte längre kunna tillgodoräknas s.k. umgängesavdrag enligt socialförsäkrings- balken vid fullgörande av sin betalningsskyldighet mot Försäkrings- Vidare ska kommande underhållsstöd inte längre minskas med ett belopp motsvarande det som har tillgodoräknats den bidrags- skyldige i form av sådant avdrag. En följdändring ska göras i 7 kap. 17 § andra stycket utsöknings- balken genom att hänvisningen till 19 kap. 19 § socialförsäkrings- balken tas bort. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag för- utom den följdändring som föreslås i utsökningsbalken, förkortad UB. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag förutom den följdändring som föreslås i UB. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker , Inspektionen för socialförsäkringen, Statskontoret, vid , levandeutredningens förslag och ansluter sig till promemorians bedöm- ställer sig positiv till utredningens förslag och framför att även de s.k. utlandsärendena som är knutna till ett civilrätts- ligt underhållsbidrag måste beaktas. hänvisningen i 19 kap. 32 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, till 20 § samma kapitel är missvisande och bör tas bort. 2014/15:145 heten uppger att det varken i utredningens betänkande eller i promemorian nämns något om 7 kap. 17 § UB eller kopplingen till 7 kap. 4 § , förkortad FB. Enligt myndigheten bör ett avskaffande av även den senare bestämmelsen utredas innan umgängesavdraget inom underhållsstödet avskaffas. anser att umgängesavdraget inom underhållsstödet bör finnas kvar då umgängesföräldrar har svårt att få pengarna att räcka och att förslaget inte gör det bättre för den gruppen. anser att det inte heller är visat att förslaget innebär en förbättring för barnet. Övriga remissinstanser har inte lämnat några synpunkter på förslaget. Skälen för regeringens förslag Rätten för en bidragsskyldig förälder att vid fullgörande av sin betal- ningsskyldighet mot tillgodoräkna sig s.k. umgänges- avdrag har funnits , till en början inom ramen för det bidrags- förskottssystem som föregick underhållsstödssystemet. Skälen för att det ska finnas en rätt till umgängesavdrag framgår av förarbetena till in- förandet av en sådan rätt (prop. 1978/79:12 s. 108 f.), i vilka kan utläsas Det är ett rättvisekrav att en bidragsskyldig förälder som bidrar till barnets underhåll genom att ha barnet boende hos sig vissa perioder kan få en rimlig lättnad av sin bidragsskyldighet. angeläget att underlätta kontakten mellan barnet och den bidragsskyldiga föräldern och denna kontakt får inte försvåras av att föräldern inte har råd att bekosta barnets vistelse hos honom eller henne. Enligt dagens bestämmelser är umgängesavdraget för varje helt dygn av barnets vistelse hos den bidragsskyldiga föräldern 1/40 av den bidragsskyldiges månatliga betalningsbelopp (19 kap. 19 § första stycket SFB och 7 kap. 4 § första stycket FB). Det maximala belopp som kan medges i umgängesavdrag är således (1/40 av Antal berörda bidragsskyldiga föräldrar analyser visar att möjligheten till umgängesavdrag inom underhållsstödet nyttjas i en förhållandevis liten utsträckning och att användandet har minskat . bidragsskyldiga föräldrarna inom underhållsstödet använder sig av möj- ligheten att göra umgängesavdrag. kassan i genomsnitt cirka 1 500 ärenden om umgängesavdrag (, Analyserar 2005:1 Råd att umgås – en analys av umgängesavdrag inom underhållsstödet och SOU 2011:51 s. 354). ansåg att umgängesavdraget inom underhålls- stödet ska avskaffas. Som skäl för detta angav utredningen i stort följ- ande (SOU 2011:51 s. 505 f.). De nuvarande reglerna om umgängesavdrag inom underhållsstödet innebär en alltför uppdelad syn avseende hur barnets behov bör tillgodo- ses av respektive förälder, något som riskerar att undergräva föräldrarnas gemensamma försörjningsansvar. Vidare har möjligheterna till nu aktuellt umgängesavdrag, utifrån föräldrarnas perspektiv, en ojämlik konstruktion. Sannolikt är det de bidragsskyldiga som är mest ekonomiskt utsatta som har behov av att göra umgängesavdrag. Enligt nuvarande bestämmelser krävs det emellertid att den bidragsskyldige har ett fastställt betalningsbelopp som överstiger för att det ska vara möjligt att göra ett sådant avdrag (se 19 kap. 19 och 27 §§ SFB). Detta torde innebära att de som har störst behov av lättnaden i fråga inte har någon möjlighet att få den. Dessutom rör umgängesavdragen i fråga små belopp i förhållande till den administration de kräver. Härutöver framkommer av utredningens undersökningar att möjligheten att göra umgängesavdrag inom underhållsstödet kan vara konfliktdrivande då denna är utformad på ett sätt som premierar en utökad umgängestid med barnet, som det i praktiken innebär låga avdragsbelopp. Det finns en risk att även barn blir indragna i föräldrarnas diskussion när de försöker påvisa hur omfattande barnets boende eller vistelse är hos respektive förälder. Alla sammanhang där barn riskerar att objektifieras och ses som en bärare av en ekonomisk förmån bör undvikas. Umgängesavdragets konstruktion leder till att föräldrar i stor utsträckning tvingas till att räkna exakt tid med eller utan barnet för att utifrån sina syften antingen uppnå avdrag på sin återbetalning för lämnat underhållsstöd eller bevaka att inte avdrag görs på det utgående underhållsstödet. En sådan uppdelad syn på hur barnets behov tillgodoses mellan föräldrarna innebär låsta positioner dem emellan, vilket kan försvåra möjligheterna till ett bra samarbete kring barnets försörjning. Reglerna för hur umgängesavdragen ska beräknas är dessutom förhållandevis komplexa och det förefaller inte sannolikt att särlevande föräldrar alltid har tillräckliga kunskaper om när umgängesavdrag kan göras, särskilt mot bakgrund av att det är relativt få föräldrar som använder sig av rätten till avdrag. Detta kan innebära att föräldrar av okunskap går miste om avdrag. Samhällets möjligheter att genom reglerna om umgängesavdrag inom underhållsstödet stimulera bidragsskyldiga föräldrar till umgänge tycks sammantaget vara starkt begränsade. Om lagstiftaren vill stimulera till ökat umgänge mellan barnet och den bidragsskyldiga föräldern, torde det i stället vara bättre att premiera ett gott samarbete mellan föräldrarna. Den nuvarande avsaknaden av stöd till föräldrar som kan ge dem bättre förutsättningar att komma överens om ekonomiska frågor som rör barnet gör det svårt att skapa incitament för föräldrarna att i större utsträckning själva reglera kostnader för umgänge. Genom att i större omfattning tillämpa möjligheten till s.k. nettoberäkning skulle sannolikt umgängeskostnader i en mindre utsträckning bli föremål för konflikter och innebära färre samarbetsproblem mellan föräldrarna. Ett avskaffande av umgängesavdraget kräver emellertid att föräldrarna ges bättre stöd för att komma överens om de ekonomiska aspekterna rörande barnet. Regeringen instämmer i bedömningar. När det gäller umgängesavdragets ojämlika konstruktion kan vidare konstateras Umgängesavdrag inom underhållsstödet tillgodoräknas den bidragsskyldige vid hans eller hennes fullgörande av sin betalningsskyl- dighet mot (se 19 kap. 19 § SFB). bidragsskyldiga föräldrar inte heller när underhållsstöd lämnas i form av utfyllnadsbidrag kan använda sig av möjligheten till sådant avdrag. sådana fall fastställs överhuvudtaget inte någon betalningsskyldighet för lämnat underhållsstöd (se 19 kap. 4 § SFB). föräldern, trots att umgänge med barnet har skett på sätt som i sig berät- tigar till umgängesavdrag, inte har någon möjlighet att göra ett umgängesavdrag kan inte heller något avdrag göras från det underhålls- stöd som lämnas för barnet, även om kostnaderna för barnet som under- hållsstödet är avsett att ersätta har varit lägre. I motsats till ambitionerna med införandet av umgängesavdrag har umgängesavdraget inom underhållsstödet, utifrån vad som anges i utred- ningens betänkande, inte haft någon märkbar effekt på omfattningen av barns umgänge med en bidragsskyldig förälder. För att stimulera till ökat umgänge kan, som utredningen angett, andra metoder vara mer effektiva, t.ex. sådana som innebär att ett gott samarbete mellan föräldrarna pre- Inte heller den rättviseaspekt som införandet av umgängesavdrag motiverades med har, när det gäller sådant avdrag inom underhållsstödet, fått ett särskilt stort genomslag. Avdraget används enligt Försäkringskas- sans undersökningar i liten utsträckning och möjligheten att göra sådant avdrag träffar inte de bidragsskyldiga föräldrar som torde ha störst behov Mot bakgrund av de kunskaper som finns om användningen av umgängesavdraget inom underhållsstödet och regeringens bedömning om utökade uppdrag (se avsnitt 6.1) anser rege- ringen, liksom utredningen och arbetsgruppen, att umgängesavdraget i SFB bör avskaffas. Ett sådant avskaffande kan antas vara bra ur ett barn- perspektiv, bl.a. med färre konflikter föräldrarna emellan som följd. Regeringens förslag ligger också i linje med inställningen att föräldrarna i större utsträckning själva ska ansvara för att enas om barnets underhåll när det finns förutsättningar för det. Förslaget innebär dessutom en mer kostnadseffektiv handläggning hos (se avsnitt 7 och SOU 2011:51 s. 356 f.). Även om möjligheten till umgängesavdrag avskaffas inom underhålls- stödet vill regeringen peka på att barnets behov av nära och goda kon- takter med båda sina föräldrar, även om dessa inte bor tillsammans, alltjämt är av central betydelse. Föräldrarna har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med en förälder som det inte bor tillsam- mans med så långt som möjligt tillgodoses. Det kan i detta sammanhang noteras att den bidragsskyldiges kostnader vid umgänge med barnet fortfarande kommer att kunna beaktas inom underhållsstödet genom s.k. nettoberäkning (19 kap. 22–25 §§ och 18 kap. 29 § andra stycket SFB). Genom det uppdrag som Försäkrings- kassan enligt regeringens bedömning bör få (se avsnitt 6.1) kommer föräldrar ha möjlighet att få bättre kunskaper i frågor som rör umgänge och därtill hörande kostnader. Detta bedöms öka förutsättningarna för föräldrarna att enas i sådana frågor och medför i sin tur bättre förutsätt- ningar för att inom underhållsstödssystemet utgå från föräldrarnas över- enskommelse om barnets umgänge. synpunkt om att vissa s.k. utlandsärenden måste Prop. 2014/15:145 beaktas rör ärenden där träder in i barnets rätt till ett fastställt underhållsbidrag i fall då den bidragsskyldiga föräldern bor utomlands eller får sin förvärvsinkomst från utlandet (19 kap. 28–29 §§ SFB). Utan en ändring i FB måste enligt umgängesavdraget kvarstå för dessa situationer. Regeringen kan i denna del endast konstatera att det enligt 7 kap. 4 § FB finns möjlighet att göra umgängesavdrag på ett underhållsbidrag. Vad gäller synpunkt om en missvisande hänvisning i 19 kap. 32 § SFB kan regeringen konstatera att nämnda hänvisning bör tas bort i och med förslaget att umgängesavdrag inom underhållsstödet avskaffas. har i sitt remissvar nämnt 7 kap. 17 § UB. Regeringen kan konstatera att i paragrafens andra stycke görs en hänvisning till 19 kap. 19 § SFB som bör tas bort eftersom paragrafen i SFB enligt regeringens förslag ska upphöra att gälla. Vidare har anfört att de argument som har framförts avseende umgängesavdragets avskaffande inom underhållsstödet direkt kan appliceras på motsvarande bestämmelse i FB, varför även avskaffandet av 7 kap. 4 § FB bör utredas innan umgängesavdraget inom underhållsstödet tas bort. Regeringen delar inte denna bedömning. De två sätten att reglera underhållsskyldigheten mot barn på, dvs. genom underhållsbidrag respektive underhållsstöd, skiljer sig åt och fyller olika funktioner. Inom ramen för bestämmelserna om underhållsbidrag i FB, som avser en direktreglering av barnets underhåll föräldrarna emellan, finns det utrymme att göra individuellt anpassade och därmed mer ändamålsenliga hänsynstaganden. 6.5Ingen ränta vid anstånd och betalningskrav för ränta vid kortare betalningsdröjsmål Regeringens förslag: En bidragsskyldig förälder ska inte längre betala ränta på skuld avseende betalningsbelopp om han eller hon har beviljats anstånd med betalning av beloppet. ska inte längre kunna underlåta att kräva betalning för räntebelopp som avser kortare betalningsdröjsmål. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , Inspektionen för socialförsäkringen, Statskontoret och tillstyrker promemorians förslag. Övriga remissinstanser har inga invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag När underhållsstödssystemet infördes infördes även den bestäm- melse om skyldighet för en bidragsskyldig förälder att betala ränta som i dag återfinns i 19 kap. 47 § första stycket socialförsäkringsbalken, för- Enligt bestämmelsen ska en bidragsskyldig förälder, om 2014/15:145 föräldern inte i rätt tid betalar det belopp som han eller hon ska betala till staten för lämnat underhållsstöd, betala ränta på skulden. betalas även om anstånd har beviljats. Som skäl för införandet av bestämmelsen angavs att det inte ska vara förmånligt för den enskilde att ha en skuld till staten samt att ordningen också stimulerar till betalning efter förfallodagen (prop. 1995/96:208 s. 51). 19 kap. 47 § första stycket SFB om att inte behöver kräva betalning för räntebelopp som avser kortare betalningsdröjsmål infördes i och med underhållsstödssystemet. Det har sedan bestämmelserna om ränta infördes skett bl.a. följande förändringar i lagstiftningen som berör tillämpningen av desamma. Vid införandet av bestämmelserna om ränta och fram till 2006 behövde en bidragsskyldig som hade haft anstånd med att fullgöra sin betalningsskyldighet till inte amortera på anstånds- skulden direkt när anståndet hade löpt ut, dvs. han eller hon behövde efter anståndstiden endast betala ett belopp som motsvarade det löpande Detta innebar att den bidragsskyldiges skuld inte minskade förrän underhållsstöd inte längre lämnades för något barn. bidragsskyldige skulle då betala av sin skuld genom att fortsätta betala det belopp som skulle ha fastställts om underhållsstöd fortfarande lämna- Så länge beloppet skulle ha fastställts till noll kronor behövde den bidragsskyldige inte göra någon betalning på skulden. ett incitament för en bidragsskyldig att amortera sin skuld fortare än vad som krävdes enligt lagen. bidragsskyldig förälder som har en skuld till staten på grund av att han eller hon har haft anstånd, amortera på sin skuld direkt när anståndet har Den bidragsskyldige ska betala skulden i delposter med en tolftedel av ett belopp som motsvarar 1,5 gånger det fastställda betalningsbeloppet eller, om betalningsskyldigheten har upphört för något barn, betalningsbeloppet som skulle ha fastställts, dock minst 150 kronor och barn. Den bidragsskyldiga föräldern är dock inte skyldig att betala mer än att föräldern får behålla vad han eller hon behö- ver för sitt eget och familjens underhåll enligt bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken, förkortad UB. För belopp som överstiger vad den bidragsskyldige är skyldig att betala kan nytt beslut om anstånd meddelas (19 kap. 43 § SFB). Fram till skulle indrivning av Kronofogdemyndig- heten när det gällde en fordring avseende betalningsskyldighet för lämnat underhållsstöd begäras senast efter det att fordringen skulle ha betalats (se 4 § indrivningsförordningen [1993:1229] i dess tidigare fick indrivning av sådana ford- ringar begäras senare under vissa förutsättningar, dock senast fem måna- der efter det att fordringen skulle ha betalats. ska i samtliga fall begära indrivning av Kronofogde- myndigheten när det gäller fordringarna i fråga senast efter det att den äldsta fordringen skulle ha betalats. ver inte kräva betalning för ränta vid kortare betalningsdröjsmål. innebär enligt att ränta, utöver i anståndsfallen, debi- teras endast i sådana fall där fordringarna har överlämnats för indrivning (, Vägledning [2001:2] om betalningsskyldighet för underhållsstöd, s. 63). I praktiken innebär detta att har tolkat begreppet ”kortare betalningsdröjsmål” till att omfatta nästan två månaders dröjsmål och tolkar det till att omfatta nästan fem månaders dröjsmål (se även Ds 2014:27 s. 88).