prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 112.5 i Solvens II- direktivet ska tillsynsmyndigheten ge sitt godkännande till användande av en intern modell om den har förvissat sig om att försäkringsföretaget som använder sig av en sådan modell har lämpliga system för att identi- fiera, mäta, övervaka, hantera och rapportera risker. även för godkännande att de grundläggande kraven i artiklarna 120–125 Prop. 2015/16:9 är uppfyllda. bör således förvissa sig om att de grundläggande kraven på en intern modell är uppfyllda. Vidare ska inspektionen göra en prövning av om försäkringsföretagets riskhanteringssystem (se 10 kap. 6 § FRL) uppfyller lagstiftningens krav. En intern modell och använd- ningen av den hänger nära samman med företagsstyrningen, där riskhan- teringssystemet ingår som en viktig komponent. Därför är det naturligt att en prövning av riskhanteringssystemet utifrån användningen av den interna modellen ingår vid bedömningen av en ansökan om tillstånd att använda en intern modell. Så är även fallet när kreditinstitut och värde- pappersbolag ansöker om tillstånd att använda internmetod och internmätningsmetod. De krav som Solvens II-direktivet ställer upp för att bevilja tillstånd att använda en intern modell bör komma till tydligt uttryck i lag. Vid tillståndsprövningen ankommer det inte på som tillsynsmyndighet att göra någon skönsmässig, allmän lämplighets- prövning av huruvida tillstånd att använda en intern modell ska lämnas – något som och Svensk Försäkring befarar kommer att ske. I artikel 112.4 stadgas att en ansökan om tillstånd att använda en intern modell ska prövas av tillsynsmyndigheten . Detta krav bör framgå av lag. I artikel 112.6 i Solvens II-direktivet ställs krav på att ett beslut varigenom en ansökan om tillstånd att använda en intern modell avslås ska innehålla skälen till beslutet. Ett sådant krav följer redan av 20 § första stycket förvaltningslagen (1986:223). Artikeln får således anses vara genomförd i svensk rätt och kräver därför ingen lagstiftningsåtgärd. 14.2.1Särskilda bestämmelser för att använda en partiell intern modell Regeringens förslag: En partiell intern modell får användas för att beräkna kapitalkravet för en eller flera risker eller undergrupper av risker som ingår i det primära solvenskapitalkravet, kapitalkravet för operativ risk och ett justeringsbelopp, eller en kombination av dessa. En partiell intern modell får tillämpas på hela verksamheten eller på en eller flera av försäkringsföretagets större affärsenheter. För att ett försäkringsföretag ska få tillstånd att använda en partiell intern modell ska det krävas att det finns godtagbara skäl för avgränsningen av tillämpningsområdet för modellen, att solvenskapitalkravet kan beräknas mer rättvisande utifrån försäkringsföretagets riskprofil än om standardformeln används och att den interna modellen kan integreras helt med de beräkningar som ska ske enligt standardformeln. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningen har dock föreslagit att uttrycket ”en avgränsad del av verk- samheten” ska användas i stället för uttrycket ”större affärsenhet”. Remissinstanserna: anser att begreppet ”större affärsenhet” bör användas, så att lagtexten närmare återger direktivets Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. ring anser att det bör göras tydligt att en partiell intern modell även kan användas för att beräkna solvenskapitalkravet för var och en eller flera av undergrupperna av risker. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 112.2 i Solvens II- direktivet följer att en partiell intern modell kan användas av ett försäk- ringsföretag för att beräkna kapitalkravet för en eller flera av de risker eller undergrupper av risker som ingår i det primära solvenskapitalkravet på hela verksamheten eller på en eller flera större affärsenheter. även användas för att beräkna kapitalkravet för operativ risk samt ett justeringsbelopp för förlustabsorberande poster (eller kombinationer av allt detta). Av artikel 113.1 följer vidare att en förutsättning för tillstånd att använda en partiell intern modell är att det finns godtagbra skäl till att avgränsa tillämpningsområdet för den interna modellen på det sätt som Det kan vara fråga om en av de övergripande riskkate- gorierna inom solvenskapitalkravet (t.ex. livförsäkringsrisker) eller en del av en sådan riskkategori (t.ex. dödsfallsrisk). som erhålls ska bättre spegla företagets riskprofil. modellen ska också fullt ut kunna integreras med standardformeln för Dessa särskilda bestämmelser för att använda en partiell intern modell bör framgå av lag. Som och Svensk Försäkring framhåller bör det tydligöras att en partiell intern modell även kan användas för att beräkna solvenskapitalkravet för var och en eller flera av undergrupperna av risker. En partiell intern modell kan också vara avgränsad till en viss del av verksamheten i ett försäkringsföretag. Utredningen föreslår att uttrycket ”en avgränsad del av verksamheten” ska användas i stället för ”större affärsenhet” som föreskrivs i direktivet. För att undvika språklig för- virring när även regler på lägre nivå ska tillämpas är det viktigt att nära återge direktivets lydelse vid genomförandet. vad förespråkar får det därför anses lämpligare att använda begreppet större affärsenhet för att beteckna de delar som ett försäkringsföretags verksamhet kan delas in i. 14.2.2 Övergångsplan för en utvidgad partiell intern modell Regeringens förslag: får i samband med handläg- gningen av en ansökan om en sådan partiell intern modell som är avgränsad till att avse endast en eller flera risker eller undergrupper av risker, eller en eller flera större affärsenheter eller delar av den verk- samheten eller på detta sätt avgränsad i båda dessa avseenden, förelägga ett försäkringsföretag att ge in en realistisk övergångsplan för hur företaget avser att utvidga modellens tillämpningsområde. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslagen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. och Svensk Försäk- ring anser att det bör göras tydligt att tillsynsmyndigheten även får begära en övergångsplan om en partiell intern modell endast täcker vissa undergrupper av risker eller en specifik risk men endast delar av före- taget eller delar av båda. Skälen för regeringens förslag: I artikel 113.2 i Solvens II-direktivet anges att tillsynsmyndigheten får kräva in en realistisk övergångsplan från försäkringsföretaget för att utvidga tillämpningsområdet för den partiella interna modellen. I övergångsplanen ska det anges på vilket sätt företaget planerar att utvidga tillämpningsområdet. I princip är det tillåtet för ett försäkringsföretag att avgränsa tillämp- ningsområdet för en intern modell till att endast avse en undergrupp av risker inom en riskkategori eller en enskild större affärsenhet. Det är också tillåtet att avgränsa tillämpningsområdet på båda dessa sätt. En intern modell kan alltså vara konstruerad för endast en typ av risk inom en viss större affärsenhet. Direktivet ger dock möjlighet att i vissa fall kräva in en övergångsplan för utvidgning av den interna modellen. Det kan ske när en ansökan handläggs om tillstånd att använda en intern modell som är avgränsad till att avse endast en eller flera risker eller undergrupper av risker eller endast en eller flera större affärsenheter eller delar av den verksamheten. Detsamma gäller om det sökta tillståndet avser en intern modell som är avgränsad både med avseende på risker och med avseende på affärsenheter. Innebörden av att ett försäkringsföretag avkrävs en övergångsplan är att företaget kan bli skyldigt att gå över till en intern modell vars tillämpningsområde är större än det som angetts i ansökan. Dessa bestämmelser om övergångsplan för en utvidgad partiell modell bör framgå av lag. Som och Svensk Försäkring anför bör det göras tydligt att tillsynsmyndigheten även får begära en övergångsplan om en partiell intern modell endast täcker vissa under- grupper av risker eller en specifik risk men endast delar av företaget eller delar av båda. Om bedömer att en övergångsplan behöver krävas in, ska inspektionen förklara skälet till beslutet. Inspektionen bör även i det sammanhanget ange ett minsta godtagbart tillämpningsområde för modellen efter att övergångsplanen verkställts. Det åvilar sedan försäk- ringsföretaget att ta fram en lämplig övergångsplan. När detta har skett kan avgöra ärendet på så sätt att försäkringsföretaget ges tillstånd att använda den interna modellen under förutsättning att företaget följer övergångsplanen, vilken bör framgå av Finansinspekt- 14.3Särskilda förutsättningar för användning av en intern modell 14.3.1Godkännande av styrdokument för ändring av en intern modell Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag som ansöker om tillstånd att använda en intern modell ska lämna in ett styrdokument för ändring av modellen till . Styrdokumentet ska innehålla en förteckning eller specifikation över möjliga större och mindre ändringar av den interna modellen. När prövar försäkringsföretagets ansökan, ska inspektionen också pröva om företagets styrdokument kan godkännas. Utredningens förslag: överensstämmer delvis med regeringens för- slag. Utredningen anser att bestämmelsen bör placeras bland reglerna om företagsstyrning. Remissinstanserna: menar att direktivets regler om riktlinjer för en intern modell utgör en viktig begränsning av ett för- säkringsföretags förfoganderätt över en intern modell och bör därför införas i lag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Svensk Försäkring anför att det i enlighet med ordalydelsen av direktivet endast bör krävas att styrdokumentet ska innehålla en specifikation av större eller mindre ändringar av de interna modellerna. Skälen för regeringens förslag: Solvens II-direktivet innehåller detal- jerade bestämmelser om hur ändringar får ske i en intern modell. I artikel 115 i direktivet anges att tillsynsmyndigheten som ett led i det inledande godkännandeförfarandet för en intern modell ska godkänna ett styr- dokument för ändring av den interna modellen. Dokumentet ska inne- hålla en specifikation av mindre och större ändringar av de interna modellerna och styra hur ändringar i den interna modellen får ske. De angivna bestämmelserna utgör, som påpekar, viktiga delar av regleringen av interna modeller i direktivet. De bör där- för framgå av lag. Eftersom fastställande av styrdokument är en central del av regleringen bör regeln placeras tillsammans med övriga bestäm- melser som rör interna modeller. Det får inte anses rimligt att alltid kräva att styrdokumentet ska innehålla en förteckning över möjliga större eller mindre ändringar av den interna modellen. Som Svensk Försäkring anför bör det i stället krävas att styrdokumentet ska innehålla en specifikation över sådana ändringar. En specifikation kan göras på ett annat sätt än genom en för- teckning över större eller mindre ändringar av modellen. företaget kan exempelvis kategorisera ändringarna genom vilken effekt Prop. 2015/16:9 de kan ha på beräknade kapitalkrav, totalt eller per riskkategori. ringar kan också klassificeras med mer generella termer, vilket gör att en förteckning inte alltid är möjlig att upprätta. När så är möjligt bör dock en förteckning upprättas. I det förvaltningsbeslut genom vilket prövar en ansökan om tillstånd till användning av en intern modell ska inspekt- ionen även pröva frågan om godkännande av styrdokument för ändring av en intern modell. 14.3.2Ändring av en intern modell och riktlinjer Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag som har fått tillstånd att använda en intern modell får göra mindre ändringar av den interna modellen i enlighet med det styrdokument för ändring av den interna modellen som godkänts av . För större ändringar av den interna modellen krävs tillstånd av . Ändring av styrdokument för ändring av den interna modellen ska godkännas av . Utredningen berör inte frågan. Remissinstanserna: anser att Solvens II-direk- tivets bestämmelser om ändring av en intern modell och ändring i riktlinjerna för intern modell bör införas i lag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 115 i Solvens II-direktivet framgår att det krävs ett förhandsgodkännande av för att ett försäkringsföretag ska få göra större ändringar i en intern modell. En intern modell som ett försäkringsföretag fått tillstånd att använda för beräkningen av solvenskapitalkravet får endast ändras i enlighet med direktivets särskilda bestämmelser om sådana ändringar. Direktivbestämmelserna om ändring av en intern modell är centrala för regleringen av sådana modeller och bör därför, som anför, framgå av lag. Som exempel på ändringar som kan ske av en intern modell kan nämnas ändringar i antaganden eller beräkningsmeto- der. Likaså omfattas ändringar av den interna modellen bestående i att dess tillämpningsområde utvidgas (se kommissionens delegerade förordning [EU] 2015/35). Ett försäkringsföretag som har tillstånd att använda en partiell intern modell och som vill att fler risker eller affärsenheter ska omfattas av modellen, kan ansöka om en ändring i enlighet med bestämmelserna om ändring av en intern modell. Detta gäller även om företaget vill övergå från en partiell intern modell till att använda en fullständig sådan modell. Ett försäkringsföretag som fått tillstånd att använda en intern modell får göra mindre ändringar av den interna modellen i enlighet med det styrdokument för ändring av den interna modellen som godkänts av För större ändringar av den interna modellen krävs I likhet med vad som gäller i fråga om ansökningar om tillstånd att använda en intern modell, ska ansökningar om ändringar av en intern modell beslutas av försäkringsföretagets styrelse. Även i fråga om möjlighet till delegering av beslutskompetens från styrelsen bör samma ordning råda som för beslut att ansöka om tillstånd att använda en intern Även Solvens II-direktivets krav på godkännande för ändring av styr- dokument för ändring av en intern modell bör, som anför, framgå av lag. Lagrådet anser att det bör klargöras vad som gäller i det fall företaget avser att göra en mindre ändring utan att ändringen sker i enlighet med det styrdokument som har godkänts. sätter ramarna för hur ändringar av själva modellen får ske. ändringar av modellen som inte framgår av styrdokumentet kan inte göras utan att detta först ändras. Detta gäller dock inte det fallet att en partiell intern modell utvidgas till att omfatta fler risker eller affärsenheter, eller byggs ut till en fullständig intern modell. ändringar behöver inte framgå av styrdokumentet. De kan ske efter att tillstånd till ändring av den interna modellen har lämnats och behöver inte föregås av en ändring av styrdokumentet (se kommande EU- förordning på nivå 2,5 ). 14.3.3 Återgång till standardformeln Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag som använder en intern modell får efter tillstånd av återgå till att helt eller delvis beräkna solvenskapitalkravet enligt bestämmelserna om standardformeln. Ett sådant tillstånd ska endast ges om försäkrings- företaget har visat att det finns godtagbara skäl för en återgång till standardformeln. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inga synpunkter på förslagen. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 117 i Solvens II-direktivet följer att i likhet med bytet från standardformeln till en intern modell är det motsatta bytet, från en intern modell till standardformeln, reglerat i Solvens II-direktivet. Tillstånd från tillsynsmyndigheten krävs för en sådan återgång. Reglerna om byte till standardformeln är tillämpliga om ett försäk- ringsföretag helt eller delvis överger en intern modell för att i stället gå över till att tillämpa standardformeln. De ska också tillämpas om ett försäkringsföretag inskränker tillämpningsområdet för en intern modell, genom att övergå från en fullständig till partiell intern modell, eller genom att minska användningsområdet för en partiell intern modell med avseende på viss risk eller viss affärsenhet. en partiell återgång till standardformeln och kräver Prop. 2015/16:9 godkännande. Innebörden av bestämmelsen är att tillstånd krävs för återgång till standardformeln. Det är därför lämpligt att utforma den som en tillståndsbestämmelse. Regeringens förslag: En intern modell ska användas i ett försäk- ringsföretags företagsstyrnings- och riskhanteringssystem, i dess beslutsprocesser samt i den egna risk- och solvensbedömningen. Styrelsen ska ansvara för att säkerställa att utformningen och användningen av den interna modellen är ändamålsenlig och ger ett tillfredsställande uttryck för riskprofilen. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock att direktivets krav på att en intern modell ska användas bör uttryckas i lag på så sätt att den interna modellen ska vara tillräckligt integrerad i försäkringsföretagets verksamhet. Remissinstanserna har inga synpunkter förslaget. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Svensk Försäkring anför att ansvaret för användningen av en intern modell är en uppgift för den verkställande direktören snarare än för styrelsen – i vart fall bör det kunna delegeras. Skälen för regeringens förslag: Som berörts i inledningen har många försäkringsföretag interna modeller som de använder för sin riskmätning och riskhantering. Det nya är att den interna modellen ska godkännas för beräkning av solvenskapitalkravet. För att det ska kunna ske fordras enligt artikel 120 i Solvens II-direktivet att den interna modellen redan används i stor utsträckning och har en viktig uppgift att fylla när det gäller försäkringsföretagets företagsstyrningssystem. Det aktuella kravet bör framgå av lagtexten. Det grundläggande kravet på användning bör uttryckas på ett sätt som ligger nära direktivtexten. Bestämmelserna i artikel 120 andra stycket är av sådan teknisk detaljkaraktär att de lämpligen genomförs genom myndighetsföreskrifter. Detta bör möjliggöras genom ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på användning av en intern modell (se avsnitt 14.3.11). Det är av vikt att styrelsens ansvar för den interna modellen framgår av lag. Det bör således införas en bestämmelse som uttrycker att styrelsen ska ansvara för att säkerställa att utformningen och användningen av den interna modellen är ändamålsenlig och ger ett tillfredsställande uttryck för riskprofilen (jfr artikel 120 tredje stycket). Däremot bör, som Svensk Försäkring anför, styrelsen kunna delegera ansvaret för användningen av en intern modell till den verkställande direktören. Uppgiften bör således inte anses vara av så stor och principiell betydelse för företaget att den inte kan delegeras på sätt som anges. 14.3.5Krav på statistiska kvalitetsnormer för en intern modell Regeringens förslag: Den beräkning av sannolikhetsfördelning som ligger till grund för en intern modell ska bygga på relevanta försäk- ringsmatematiska och statistiska tekniker som stämmer överens med de metoder som används för beräkningen av försäkringstekniska avsättningar. Denna beräkning ska även bygga på realistiska antagan- den som ska kunna motiveras av försäkringsföretaget. Uppgifter som används för den interna modellen ska vara lämpade för ändamålet. De ska vara korrekta, fullständiga och aktuella. Försäkringsföretaget ska minst en gång uppdatera de upp- gifter som används för beräkningen av sannolikhetsfördelningen. Ett försäkringsföretag får i en intern modell ta hänsyn till inbördes beroenden inom och mellan olika risker (diversifieringseffekter), om det metoder som används är ändamålsenliga. Företaget får också i en sådan modell beakta effekterna av riskreduceringstekniker, om före- taget även fullt ut inkluderar de risker som är förenade med dessa tekniker. Ett försäkringsföretag ska i en intern modell ta hänsyn till värdet av garantier och optioner i ingångna försäkringsavtal. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningen föreslår dock att bestämmelsen om finansiella garantier och optioner inte ska genomföras i lag. Vidare föreslår utred- ningen särskilda lagbestämmelser om framtida åtgärder av företagsled- ningen som ska motsvara artikel 121.8 i Solvens II-direktivet. Remissinstanserna: anser att direktivets bestäm- melse om beaktande av finansiella garantier och optioner bör framgå av lag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Artikel 121.1–121.8 i Solvens II- direktivet reglerar den statistiska kvaliteten hos det informationsunderlag och de beräkningstekniker som nyttjas i en intern modell. Direktiv- artikeln är delvis mycket detaljerad. Huvudbestämmelserna bör införas i lag, medan flera andra delar bör genomföras genom myndighetsföreskrif- ter. I lag bör anges bestämmelser om statistisk kvalitet (artikel 121.2 och 121.3). Diversifieringseffekter och riskreducerande tekniker (se artikel 121.5 och 121.6) är viktiga komponenter i beräkningen av sannolikhets- fördelningen. För att ett försäkringsföretag på bästa sätt ska kunna redo- visa sina statistiska beräkningar enligt Value at Risk, behöver de visa att de har beaktat alla risker, exempelvis marknadsrisker och försäkrings- risker. Dessutom måste företaget kunna visa de strategier de använder för att minska risken – något som i sin tur minskar kapitalkravet. Det kan vara fråga om att sprida sina risker för att på så sätt få en väldiversifierad portfölj och att ingå avtal med andra parter om återförsäkring eller finan- Mot denna bakgrund bör diversifiering och riskreduce- Prop. 2015/16:9 rande tekniker anges i lag. För att överensstämmelse ska uppnås med bestämmelserna om försäk- ringstekniska avsättningar bör det, som föreslår, dessutom införas en lagbestämmelse som motsvarar direktivets regel om beaktande av finansiella garantier och optioner (se artikel 121.7). Som utredningen finner är det bättre att använda begreppet option, som är en etablerad finansiell term, än begreppet valmöjlighet, som används i den svenska direktivöversättningen. Bestämmelserna i artikel 121.4 och 121.8 är däremot av en sådan teknisk detaljkaraktär att de lämpligen genomförs genom myndighets- föreskrifter. Även de övriga nu aktuella artiklarna innehåller vissa detalj- bestämmelser som även de lämpligen genomförs genom myndighetsföre- skrifter. Detta bör möjliggöras genom ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer om att meddela före- skrifter om statistiska kvalitetsnormer för en intern modell (se avsnitt 14.3.11). 14.3.6Beaktande av samtliga förväntade utbetalningar Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag ska i en intern modell beakta alla förväntade utbetalningar till försäkringstagare och andra ersättningsberättigade, oavsett om betalningarna är garanterade genom avtal eller inte.