prop · H3031d8 · 2015-09-21 00:00:00 — Regeringen gör bedömningen att Sidas och verksamhet, samt stödet till civil krishantering genom , , , Kriminalvården, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och , liksom stödet till multilaterala organisationer och via EU, har bidragit till att minska länders och individers sårbarhet för konflikt och återfall i konflikt, ökat mänsklig säkerhet i konflikt- och postkonfliktsituationer samt minskat könsrelaterat våld. I områden som präglas av konflikt är det viktigt att fokus ligger på långsiktiga resultat. Uppbyggnad av stater kräver långsiktigt engagemang genom att systematiskt stärka konfliktförebyggande och konfliktkänslighet i insatser. Erfarenhet från biståndet i konflikt- och postkonfliktländer har även visat på vikten av att arbeta med känsliga frågor som försoning, säkerhetssektorreform och institutionsbyggande, kombinerat med en nära politisk dialog med samarbetslandet. Det finns fortsatta utmaningar i arbetet med att öka kvinnors deltagande i fredsprocesser och motverka könsrelaterat våld. Vad gäller minskat könsrelaterat våld prioriterades dels ett 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 fokusskifte från kvinnor och flickor som offer till aktörer, dels normerande arbete som inkluderar män och pojkar. Sammantaget bedömer regeringen att utvecklingssamarbete inom området mänsklig säkerhet och frihet från våld har bidragit till positiva resultat, för en stor mängd människor som lever i utsatta miljöer. Mot bakgrund att de länder som befinner sig i konflikt- och postkonfliktsituationer tenderar att vara minst utvecklade, mest fattiga och mest sårbara är behovet stort av ett fortsatt engagemang inom detta område. Tabell 2.12 Resultatindikatorer i urval Värnad mänsklig säkerhet och frihet från våld Indikatorer från det bilaterala Andel insatser som har fred och säkerhet som huvud– eller delsyfte Antal insatser som bygger på konfliktanalys i länder som anges ”sviktande” enligt Resultatindikatorer från det multilaterala som % av totalt Antal länder där har bidragit till att alla former av sexuellt våld mot flickor och pojkar har Antal lokalsamhällen som mottagit stöd av UNFPA och som därefter tillkännagivit att de tar avstånd Andel fredsavtal som inkorporerat speciella skrivningar om vikten av att stärka säkerheten och statusen för kvinnor och flickor 1 Kumulativt har UNFPA därmed över åren bidragit till att 13,568 lokalsamhällen tar avstånd från könsstympning. Räddade liv, lindrad nöd och upprätthållen mänsklig värdighet var de humanitära behoven i världen på extremt höga nivåer. Nödlidande människor lider stor brist på tillgång till primärvård, förnödenheter och vatten och sanitet. Möjligheterna till egen försörjning är ofta mycket små. efterfrågade 17,9 miljarder USD för att hjälpa 76 miljoner människor som bedömdes vara i behov av humanitärt stöd. Över 50 miljoner människor befann sig på flykt – det största antalet sedan . Vid slut pågick fyra så kallade L3 kriser, vilket är den allvarligaste nivån för en humanitär kris: i , , och . Merparten av de humanitära kriserna i världen har sin bakgrund i konflikter. Ett exempel på detta är krisen i . Ett flertal av dessa kriser är utdragna till sin karaktär och har ofta regionala konsekvenser genom konfliktspridning och flyktingströmmar. har arbetet med att svara upp mot naturkatastrofer och söka minska konsekvenserna av dessa fortgått. Det svenska humanitära biståndet fördelas utifrån behov och därför styrs fördelningen av krisernas utveckling. avsatte till humanitära insatser vilket utgör av totala bistånd. En stor del av det svenska stödet, ca , utgår i form av icke öronmärkt kärnstöd till de humanitära organisationernas budget. Huvuddelen av stödet kanaliseras dock till organisationernas arbete i pågående kriser, ofta via FN:s appeller, men även via internationella rödakors och rödahalvmånerörelsen. Resultat av det bilaterala utvecklingssamarbetet är en av världens största humanitära givare. Det humanitära biståndet uppgick till , varav Sida disponerade . Ökade humanitära behov ställer större krav på planering och fördelning av humanitära medel. Det humanitära biståndet har dock varit prioriterat . 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 Sidas humanitära budgetreserv för plötsligt uppkomna kriser hade till stor del utnyttjats i mitten för att hantera kriser i , , samt ebola-epidemin. Därmed avsattes och omfördelades ytterligare medel från olika utvecklingsanslag till att finansiera humanitära insatser i slutet . finansierade Sida humanitära insatser i 74 länder och regioner runt om i världen. De största anslagen från Sida gick till matbristen i samt komplexa kriser såsom de i och Sydsudan. bilaterala utvecklingssamarbete inom området har bl.a. bidragit till att: - 174 snabba insatser i 38 krisområden har beviljats . - 90 000 flyktingar och drygt 260 000 internflyktingar i 14 krisområden har fått skydd och stöd. -40 000 fångar besöktes i häkten för att säkerställa att de behandlades under anständiga förhållanden i enlighet med internationell humanitär rätt. -370 000 krisdrabbade människor erhöll matbistånd i 37 konfliktområden. -250 000 krisdrabbade barn erhöll skydd i länder såsom , , , , , , , , och . -800 personer med funktionsnedsättningar i fick stöd med ortopediska hjälpmedel. -3 500 människor deltog i nätbaserade humanitära kurser. -4 lokala riskreduceringsplaner för 40 000 personer utarbetades i . -23 lokala kvinnoorganisationer i 19 länder har erhållit stöd genom . kanaliserades drygt hälften av Sidas stöd genom enskilda organisationer, genom FN- organ, samt en mindre andel genom svenska offentliga institutioner. De aktörer som mottog mest humanitära medel från Sida var den (), , som hanterar större humanitära landfonder, samt (). Resultat av det multilaterala utvecklingssamarbetet multilaterala humanitära bistånd går huvudsakligen till större humanitära organisationer, främst UNHCR, samt till några geografiskt avgränsade kriser som t.ex. , , och ebola-krisen i . Det icke öronmärkta stödet till de humanitära organisationerna och den humanitära krisfonden, (), är en central del av humanitära politik. Stödet ger organisationerna en flexibilitet att reagera på hastigt uppkomna kriser, men säkrar även finansiering för kriser som inte har särskilt stort fokus. kärnstöd har bidragit till att (WFP) har kunnat bistå 80 miljoner människor med matassistans, att UNHCR på olika sätt har kunnat bistå 19,5 miljoner flyktingar och 38,2 miljoner internflyktingar, samt att UNRWA kunnat tillhandahålla 9,3 miljoner hälsovårdsbesök (varav 983 000 i ). driver utvecklingen av den centrala humanitära resolutionen i genom att samordna förhandlingarna. Resolutionen är ett grunddokument som bekräftar global konsensus kring de humanitära principerna och lyfter fram viktiga prioriteringsområden. fick resolutionen flera viktiga tillägg, bl.a. rörande skydd av särskilt utsatta grupper, sexuell- och reproduktiv hälsa, och närmare samverkan mellan det humanitära biståndet och andra utvecklingsaktörer. har en ledande roll i arbetet kring den humanitära reformen, Transformative Agenda), där driver på för förbättrade samordningsmekanismer, tydligare ansvarsutkrävande och starkare ledarskap i katastrofsituationer. Det humanitära systemets förmåga att effektivt svara på plötsliga och pågående kriser är beroende av korrekta behovsbedömningar och gemensamt framtagna responsplaner. använde sin starka ställning som kärnstödsgivare till för humanitärt bistånd (OCHA) för att förmå organisationen att lägga mer resurser på förbättrad samordning vid behovsbedömningar och höjd kvalitét på de humanitära appellerna. Genom (WFP) kunde bidra med livsmedelsstöd till behövande och med logistiskt stöd till andra humanitära aktörer, vilket har varit två avgörande utmaningar för att lindra nöd och rädda liv i den rådande globala, humanitära situationen. stöd till ICRC kompletteras med en dialog och nära samarbete runt frågor som berör stärkandet av respekten för internationell humanitärrätt (IHR) och de humanitära principerna. har i dialogen lagt särskilt fokus på arbetet med genus-aspekter på IHR, vilket delvis resulterat i ett ökat fokus från ICRC på dessa frågor, inklusive framtagande av en strategi för att motverka sexuellt våld. var 2014 näst största givare till CERF med . Stödet har möjliggjort ett snabbare och mer effektivt stöd till de hastigt uppkomna eller särskilt utdragna humanitära kriserna i världen, så som de i Sydsudan, , och . Stödet till CERF möjliggör inte bara snabbare insatser utan också ökade möjligheter för den humanitära koordinatorn (RC/HC) på plats att bättre koordinera inkomna medel. har verkat för att FN:s fonder och program i sin verksamhet länkar till humanitärt arbete när så är relevant. Detta har fått genomslag i bl.a. och UN Women. UN Women har exempelvis arbetat med att ta fram en humanitär strategi med syfte att stärka kvinnors och flickors roll och skydd i humanitära kriser. Europeiska kommissionen är världens näst största humanitära aktör. Användandet av den humanitära budgeten är behovsbaserat och styrs av de internationella humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och oberoende. 2013 bidrog EU med humanitär hjälp till ca 124 miljoner människor. Kommissionens katastrofbistånd uppgick till och hjälpte människor i över 90 länder. Enligt ECHO:s årsrapport fortsatte EU och dess medlemsstater 2013 att vara den största givaren av humanitärt stöd () till de 9,3 miljoner människor som påverkades av , varav nära hälften av dem barn. Europeiskt stöd nådde av den berörda befolkningen. En särskild luftbro organiserades från till genom vilken man levererade medicinsk utrustning och försåg över 100 000 fördrivna människor med 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 tillfälliga bostäder och nödartiklar (filtar och grundläggande hushållsartiklar såsom husgeråd, tvål och myggnät). EU:s Haiti-insats har kritiserats på goda grunder, men stödet med anledning av koleraepidemin på bidrog till att behandling kunde ges till 160 000 människor efter jordbävningen. Stöd gavs till 26 hälso- och sjukvårdsinrättningar och 42 behandlingsenheter, 122 500 människor försågs med vätskeersättning, 900 000 människor gavs tillgång till bättre sanitära anläggningar, och hygienpaket delades ut till 1,3 miljoner människor. gick av kommissionens humanitära finansiering till katastrofriskreducering. Kommissionen använder sig av en strategi i två delar för att hantera naturkatastrofer: –Snabba insatser för att tillhandahålla humanitärt bistånd och för att underlätta och samordna civilskyddsbiståndet. –Katastrofberedskap som innebär att man lokaliserar de geografiska områden och befolkningsgrupper som är mest utsatta för naturkatastrofer och inrättar särskilda katastrofberedskapsprogram för dessa. ökade EU sina ansträngningar för att skapa motståndskraft i krisbenägna länder genom slutförandet av sin handlingsplan ”Action Plan for Resilience in Crisis Prone Countries 2013-2020”. har de humanitära behoven varit historiskt höga och FN:s appeller har varit underfinansierade. Utifrån dessa förutsättningar har de humanitära organisationerna försökt nå de mål som de satte upp . Bland annat kan det konstateras att flyktingar har erbjudits stöd och skydd i en rad sammanhang – i flera fall riktade sig detta stöd till särskilt utsatta grupper såsom barn. Ett omfattande matbistånd kunde också genomföras i en rad svåra kontexter. bör två faktorer som begränsat de humanitära organisationernas arbete framhållas. Det främsta hindret utgjordes av begränsat humanitärt tillträde. I framför allt och kunde organisationerna inte nå vissa grupper av personer i behov av humanitärt stöd, främst beroende på säkerhetssituationen. Tillträdet var även begränsat i delar av och . har i olika fora 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 arbetat för att nyckelaktörer skulle förmås att öka det humanitära tillträdet, inte minst vad gäller . Det faktum att de humanitära appellerna endast var finansierade till har även medfört att vissa insatser begränsats. WFP meddelade t.ex. att organisationen var tvungen att tillfälligt avbryta sina insatser i på grund av resursbrist. var i förhindrade att genomföra viktig planering på grund av underfinansiering och drabbades även av begränsningar vad gällde vaccinationsinsatser. Trots dessa begränsningar är det tydligt att. humanitära bistånd bidragit till att rädda liv och lindra nöd. icke-öronmärkta humanitära stöd har bidragit till att ge de humanitära organisationerna en viktig flexibilitet att agera snabbt i en konfliktfylld och föränderlig värld. kunde även genom omfördelningar av biståndet svara upp mot de ökande behoven i , och i under ebolaepidemin. Tabell 2.13 Resultatindikatorer i urval Räddade liv, minskad nöd och upprätthållen mänsklig värdighet Resultatindikatorer från det bilaterala Antal krisdrabbade människor som fått tillgång till skydd (inkluderar överlevande från sexuellt och könsbaserat våld, barn och fångar) Antal krisdrabbade människor som fått tillgång Antal krisdrabbade människor för vilka Antal krisdrabbade skolbarn som fått Resultatindikatorer från det multilaterala som % av totalt Antal undernärda barn som fått näringstillskott Antal nödlidande människor som fått tillgång till rent vatten och sanitet Antal nödlidande människor som mottagit Antal nödlidande människor som har fått Antal nödlidande människor som mottagit 1Könsuppdelad statistik saknas. 2Siffrorna redovisas inte särskilt av UNHCR utan bygger på en skattning gjord av . 3Siffrorna redovisas inte särskilt av UNHCR utan bygger på en skattning gjord av . 4Genom transfereringar i form av livsmedel, kontanter eller andra tjänster. Därtill kommer nödhjälp till 1 391 781 palestinska flyktingar, varav i eller . Redovisning av övrig verksamhet Nya globala utvecklings- och hållbarhetsmål bortom 2015 har bidragit aktivt till en ambitiös och bred post 2015-agenda inom FN för att utrota fattigdom och främja hållbar utveckling. har deltagit konstruktivt i såväl de mellanstatliga förhandlingarna som i EU- arbetet för att säkra genomslag för svenska prioriteringar, bl.a. jämställdhet, miljö- och klimathänsyn, hållbar utveckling samt produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor. Samstämmighet präglar den nya universella agendan och har därför i enlighet med politiken för global utveckling (PGU) arbetat för att de tre dimensionerna av hållbar utveckling (den sociala, den ekonomiska och den miljömässiga) integrerats. I har den miljömässiga dimensionen av hållbar utveckling konkretiserats i form av 16 miljökvalitetsmål och ett generationsmål. har bidragit till att agendans politiska deklaration är transformativ och genomsyras av universalitet samt att mål och delmål integrerar alla dimensioner av hållbar utveckling. Konferensen om utvecklingsfinansiering som ägde rum i var en uppföljning till Consensus (2002) och Declaration (2008). har lagt stor vikt vid de frågor som rör utvecklingsfinansiering och arbetat för att hållbarhet ska genomsyra hela agendan. Utöver ett tydligt miljö- och klimatfokus, har jämställdhet som medel för ökad resursmobilisering, bekämpande av skatte- och kapitalflykt, sociala aspekter av hållbar utvecklingsfinansiering, vikten av Official Development Assistance (), ökade finansiella flöden och migrationens utvecklingseffekter varit viktiga svenska prioriteringar. har också bidragit till att inkludera och tillvarata de fattigaste och mest utsatta ländernas och människornas behov och prioriteringar. Multilateral utvecklingspolitik och humanitär politik har arbetat både övergripande och mer organisationsspecifikt för att påverka reform- 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 och effektiviseringsarbetet inom multilaterala organisationer. Det organisationsspecifika arbetet har huvudsakligen skett inom ramen för policydialog och styrelsearbete. lägger stor vikt vid framtagandet av strategiska ramverk och de uppföljningsmekanismer som utformas inom organisationerna. Vid utformningen av resultatramverk har lagt särskild vikt på prioriterade frågor som jämställdhet, miljö och klimat. deltar i (), ett nätverk bestående av närmare tjugo länder som tillsammans gör bedömningar av multilaterala organisationers interna och externa effektivitet. Detta skapar en grund för fortsatt påverkansarbete för att åtgärda eventuella brister. eget bedömningsarbete och framtagande av organisationsstrategier för multilaterala organisationer har intensifierats sedan den förra budgetpropositionen. En stark svensk röst i FN är genom såväl regeringens kärnstöd som Sidas multi-bi-bidrag en av de största givarna till FN:s fonder och program samt fackorgan, och driver inom ramen för organisationernas styrelser svenska politiska prioriteringar. För att ge de styrande organen bättre förutsättningar att leda verksamheten och sekretariaten ökad framförhållning och flexibilitet arbetar för att motverka en alltmer splittrad och öronmärkt finansiering. har haft en nyckelroll i att förmå WHO att gå före genom att koppla alla finansiella bidrag (både frivilliga och uttaxerade) till resultat och fastställa den totala budgeten i världshälsoförsamlingen, och ha en strukturerad dialog med medlemsstater och stora icke-statliga givare om hur denna budget ska finansieras. är en mycket engagerad partner i den pågående FN-reformen ”Fit for Purpose”, en dialogprocess inom ramen för ECOSOC som inleddes i syfte att effektivisera och modernisera FN:s utvecklingssystem. har, tillsammans med främst och , finansierat det inledande analysarbete som ligger till grund för diskussionerna. En viktig utgångspunkt har varit att anpassa FN- 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 systemet så att det med kraft kan bistå i genomförandet av den nya agendan för hållbar utveckling. Inom de multilaterala utvecklingsbankerna pågår ett omfattande reformarbete som kan komma att få betydande systemövergripande effekter. Frågan har aktualiserats särskilt genom en omfattande reformprocess som diskuteras i Asiatiska (AsDB) men som också har påverkan på de reformdiskussioner som förs i övriga multilaterala utvecklingsbanker. Reformerna syftar i huvudsak till att frigöra relativt omfattande resurser utan ökade bidrag från givarna. Detta är en särskilt aktuell fråga med tanke på de internationella konferenser om utvecklingsfinansiering, och nya globala agendan för hållbar utveckling som hålls 2015, men har också bäring på hur utvecklingsbankerna organiseras, finansieras och hur inflytande utövas i dem. förväntas reformen medföra en betydande ökning av det stöd som både låg- och medelinkomstländer kan få från bl.a. AsDB. har under diskussionernas gång varit en stark röst för att reformerna inte får leda till minskade resurser till låginkomstländer, att de sociala och miljömässiga standarder man har för utlåningen inte får urvattnas, och att bankens finansiella ställning inte får undermineras. Regeringen bedömer att utvecklingssamarbete har haft goda resultat inom samtliga tematiska områden som regeringen valt att fokusera på och att resultaten som uppnåtts har bidragit till det övergripande målet för utgiftsområdet; att skapa förutsättningar för bättre levnadsvillkor för människor som lever i fattigdom och förtryck. Det humanitära läget i världen har satt det internationella systemet under mycket stor press . tillhör de som har bidragit i oförminskad skala, men den samlade förmågan att svara upp mot behoven har i flera fall varit undermålig. Det är angeläget att förmår fler länder att bidra i större utsträckning. Flera låginkomstländer förväntas bli medelinkomstländer framöver vilket är en indikation på att utvecklingen går i rätt riktning. Stora utmaningar kvarstår dock, inte minst i sviktande stater och de minst utvecklade länderna. Dessa länder har svag inhemsk resursmobilisering och begränsad tillgång till internationella kapitalmarknader. Biståndet ska riktas dit där det gör störst nytta. av de minst utvecklade länderna ligger i . Ett stort antal av de afrikanska länderna är fortsatt prioriterade för det svenska utvecklingssamarbetet. återfinns några av världens snabbast växande ekonomier i . Utvecklingssamarbetet kan antas ha bidragit till detta. Demokrati och mänskliga rättigheter utgjorde det största området i svenskt utvecklingssamarbete. Att främja och stärka demokratisk samhällsstyrning och en öppen och effektiv förvaltning är centralt för människors förutsättningar att förbättra sina levnadsvillkor och möjlighet att delta i och bidra till samhällsutvecklingen. Långsiktigt institutionsbyggande är grundläggande för både social, ekonomisk, och miljömässigt hållbar utveckling. Regeringen bedömer att jämställdhet och kvinnors egenmakt har integrerats väl i utvecklingssamarbetet och att prioriteringen har fått gott genomslag. Fler insatser och projekt föregås av en jämställdhetsanalys. Kvinnor och flickor har varit en prioriterad målgrupp inom stora delar av utvecklingssamarbetet. Regeringen noterar dock brister i jämställdhetsintegreringen, bl.a. inom det humanitära arbetet och på miljö- och klimatområdet. Därtill saknas det ofta statistik uppdelad på kön. Regeringen bör göra mer för att stärka integreringen av miljö- och klimataspekter i utvecklingssamarbetet. Även om goda resultat har uppnåtts på miljö- och klimatområdet visar resultaten att ett miljö- och klimatperspektiv behöver stärkas inom flera andra tematiska områden och inom såväl bilateralt som multilateralt utvecklings-samarbete samt EU:s bistånd. Ekonomisk utveckling leder inte till minskad fattigdom om de ökade resurserna inte kommer de fattiga till del. Regeringen bedömer att satsningar på bl.a. utbildning på alla nivåer inklusive särskilda satsningar på yrkesutbildning, jämställdhet och kvinnors ekonomiska egenmakt, infrastruktur och tillgång till informations- och kommunikationsteknik har inneburit ökade förutsättningar för en inkluderande ekonomisk utveckling och därmed bidragit till det övergripande målet för utgiftsområdet. Även om människors hälsa i världen förbättrats avsevärt återstår stora behov när det gäller hälsa i fattiga länder samt länder som präglas av konflikt och post-konflikt. Regeringen bedömer att mer behöver göras för att stärka nationella hälsosystem som stöd ges till organisationer och nätverk som arbetar med ansvarsutkrävande kring hälsa, inklusive SRHR. Bristen på tillförlitlig statistik försvårar resultatuppföljningen i många av de länder och sammanhang som biståndet verkar i. Därför är det viktigt att stödja institutionsbyggande och förmågan att ta fram, tillhandahålla och analysera relevant statistik i fattiga länder, inklusive könsuppdelad statistik. Den ekonomiska utvecklingen är god i många låg- och medelinkomstländer. Många utvecklingsländer i och väntas exempelvis nå en tillväxt på mellan 2015. Fattigdomen i världen har minskat påtagligt , men den är fortfarande utbredd och djup på många håll. lever av världens fattiga på landsbygden. En stor utmaning är att inkludera de 2 miljarder människor, som antingen lever på, eller riskerar falla ner under, i den positiva ekonomiska utvecklingen som sker på många håll. är ekonomin sårbar i många länder. I synnerhet en längre inbromsning i de större medelinkomstländernas ekonomiska utveckling riskerar att medföra stora negativa effekter. Det sker en demografisk förskjutning där söder om under de närmaste decennierna kommer att stå för huvuddelen av den globala befolkningsökningen. Den omfattande ökningen av arbetskraft i världen de kommande decennierna, och en fortsatt hög arbetslöshet i delar av världen, ställer krav 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 7 på jobbskapande och en inkluderande ekonomisk utveckling. Mer än hälften av världens arbetstagare befinner sig i osäkra anställningar, ofta instängda i en ond cirkel av lågproduktiva yrken med dålig lön och begränsad tillgång till både utbildning och socialförsäkringar. Detta gäller i högre utsträckning kvinnor än män. En växande utmaning för fattiga länder är även det ökande antalet äldre och deras särskilda behov. En klar majoritet av hushållen i utvecklingsländer lever i samhällen som är mer ojämlika än 1990.