prop · H30328 · 2015-10-13 00:00:00 — använder personuppgifter från folkbokföringen i sin ärendehantering torde som regel inte utgöra något beaktansvärt intrång i den enskildes Flertalet folkbokföringsuppgifter kan inte anses känsliga ur integritetssynpunkt. Uppgifterna omfattas inte heller av någon starkare sekretess utan det föreligger en presumtion för att uppgifterna är offentliga. Några sekretessbrytande regler har inte ansetts behöva införas för utlämnande av folkbokföringsuppgifter (se prop. 2000/01:33 s. 145). I sammanhanget bör också framhållas att de uppgifter som samlas in i folkbokföringsverksamheten är till för hela är en av flera aktörer som behöver dessa Folkbokföringen är en gemensam resurs för hela samhället. Vilken myndighet som har getts samhällets uppdrag att samla in och organisera uppgifterna bör principiellt sakna betydelse för hur övriga myndigheter har tillgång till uppgifterna. För det fall att en enskild upplever att ett utlämnande av folkbokföringsuppgifter till en annan myndighet genom direktåtkomst innebär att intrång i den personliga integriteten torde i vart fall behovet av uppgiften för genomförandet av myndighetens uppdrag väga tyngre. Den egentliga risken ligger i att utlämnandet till myndigheten även öppnar möjligheter för en spridning av uppgiften utöver vad som följer av myndighetens användning av uppgiften för sin verksamhet. Detta kan ske genom att uppgiften sprids utanför myndigheten, sprids till tjänstemän inom myndigheten som inte behöver uppgiften eller används av en i och för sig behörig tjänsteman men för ett obehörigt ändamål. Detta är förhållanden som den mottagande myndigheten huvudsakligen måste ta ansvar för. åtgärder som kan bidra till en god hantering ur integritetssynvinkel är att kontinuerligt se över vilka uppgifter som behövs för verksamheten, gallra Prop. 2015/16:28 uppgifter i egna register när uppgifterna inte längre behövs, ha väl fungerande behörighetssystem, rutiner och välutbildad personal. En viktig del är att bedöma hur integritetskänsliga olika typer av uppgifter typiskt sett är. Frågor av detta slag diskuteras också i ett samråd mellan och berörd myndigheten i fråga om utformning och omfattning av utlämnande av uppgifter från folkbokföringsdatabasen. I särskilda fall kan det uppstå situationer när det är olämpligt att medge direktåtkomst till en uppgift. Datainspektionen föreslår också att det införs ett krav på att direktåtkomst till sådana ytterligare uppgifter som förslag avser inte får medges innan försäkrat sig om att behörighets- och säkerhetsfrågorna är lösta på ett sätt som är tillfredsställande och att ett medgivande får återtas om förutsättningarna inte längre finns eller av annan särskild anledning. Regeringen bedömer dock att det i detta lagstiftningsärende inte finns skäl att närmare reglera ansvaret i dessa frågor. Den föreslagna bestämmelsen om att direktåtkomst inte får medges om det är olämpligt ur integritetssynpunkt samt de grundläggande bestämmelserna om den personuppgiftsansvariges ansvar skyddar uppgifterna. 6.2Utlämnande av personuppgifter till enskilda genom direktåtkomst Regeringens förslag: Möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att en enskild får medges direktåtkomst till uppgifter om någon annan i folkbokföringsdatabasen ska utökas. Sådana föreskrifter ska kunna omfatta även uppgift om att en annan person har samband inom folkbokföringen med den enskilde eller med barn som den enskilde är vårdnadshavare för. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag är dock inte lika tydligt när det gäller att direktåtkomst ska få avse personer som har samband med barn som den enskilde är vårdnadshavare för. Remissinstanserna: Justitiekanslern anför att en sekretessprövning förutsätter en granskning, vilket inte är möjligt vid ett utlämnande genom direktåtkomst. Mot den bakgrunden anser Justitiekanslern att det är oklart hur möjligheten till direktåtkomst praktiskt ska kunna begränsas i de fall där utlämnande inte bör ske på grund av sekretess. Datainspektionen har inget att erinra mot förslaget i sig, men understryker vikten av att det finns väl fungerande rutiner på plats innan uppgifterna lämnas ut på det sätt som föreslås. Det får aldrig bli fråga om att sekretessbelagda uppgifter lämnas ut utan föregående menprövning. Datainspektionen anför också att det är av avgörande betydelse att säkerheten är tillräcklig så att uppgifter lämnas ut till rätt person på ett säkert sätt. Skälen för regeringens förslag: Enligt 2 kap. 9 § FdbL får en enskild ha direktåtkomst till uppgifter i folkbokföringsdatabasen endast om regeringen har meddelat föreskrift om det. I bestämmelsen anges vissa begränsningar kring vilka uppgifter en sådan direktåtkomst får omfatta. Lagen medger att direktåtkomst får medges till vissa uppgifter om en annan person än den enskilde själv. Sådana uppgifter får dock endast avse uppgifter som anges i 2 kap. 8 § första meningen samma lag, d.v.s. uppgift om person- eller samordningsnummer, namn, adress, folkbokföringsadress, lägenhetsnummer och folkbokföringsort samt avregistrering från folkbokföringen. Möjligheten att medge direktåtkomst gäller dock inte uppgift om att annan person har samband inom folkbokföringen med den enskilde. Denna begränsning innebär att det i dag inte är möjligt att i förordning föreskriva att en enskild får ha direktåtkomst till ett personbevis som innehåller uppgift om att den enskilde har samband inom folkbokföringen med annan person, såsom make, barn, förälder eller vårdnadshavare. Det är inte heller möjligt att föreskriva att en enskild får ha direkåtkomst till ett personbevis av vilket det framgår vem som är förälder eller vårdnadshavare till barn under som den enskilde är vårdnadshavare för. I 17 § FdbF finns bestämmelser som medger att en enskild har direktåtkomst till person- och ärendeuppgifter om sig själv och till uppgifter om ett barn som den enskilde är vårdnadshavare Uppgifter om barnet får endast vara sådana uppgifter som avses i 2 kap. 8 § första meningen FdbL. tillhandhåller en elektronisk tjänst på sin webbsida där en enskild kan ha direktåtkomst till uppgifter om sig själv. innebär att den enskilde kan få tillgång till ett personbevis i form av en pdf-fil som denne själv kan skriva ut. Förfarandet är begränsat till att avse uppgifter om den enskilde själv. I många fall behöver dock ett personbevis även innehålla vissa uppgifter om en annan person som den enskilde har ett samband med för att personbeviset ska fylla sin funktion. Någon e-tjänst som gör direktåtkomst möjlig till ett personbevis för barn under som den enskilde är vårdnadshavare för finns inte hos Bedömningen har varit att det inte finns en tillräcklig efterfrågan av en sådan tjänst med den nuvarande begränsningen att direktåtkomsten inte får omfatta uppgifter om annan person än barnet. I promemoria föreslås att det ska göras vissa ändringar i 17 § FdbF. Ändringarna innebär att en enskilds direktåtkomst till person- och ärendeuppgifter om sig själv får omfatta även personuppgifter om make, barn, förälder eller vårdnadshavare som den enskilde har samband Direktåtkomst till uppgifter om den enskildes barn ska också få omfatta personuppgifter om förälder eller vårdnadshavare som barnet har samband med. Uppgifter om sambandspersonerna ska bara få avse sådana uppgifter som avses i 2 kap. 8 § första meningen FdbL samt det samband som råder mellan den enskilde eller barnet och den andra Förslaget syftar i första hand till att öppna möjligheter att kunna tillhandahålla även personbevis med uppgifter om personer med samband med den registrerade genom en e-tjänst. till uppgifter om samband inom folkbokföringen ska kunna tillåtas måste ändringar göras även i lagen om behandling av personuppgifter i Ett tillägg behöver göras innebärande att åtkomst till uppgifter om annan än den enskilde själv får medges till uppgift om samband med den enskilde och till barn som den enskilde är vårdnadshavare för. För de fall där personbevis begärs ut finns flera fördelar med att utlämnandet kan göras genom en automatiserad elektronisk tjänst. För den enskilde innebär detta en möjlighet att få del av sitt personbevis på ett enkelt och snabbt sätt. För innebär det möjligheter till en mer kostnadseffektiv hantering. Fördelarna med ett tillhandahållande genom direktåtkomst måste dock alltid vägas mot andra förhållanden såsom ett berättigat skydd för enskildas personliga integritet. Det måste också säkerställas att sekretesskyddade uppgifter inte röjs. De avsedda uppgifterna om samband inom folkbokföringen är inte av känsligt slag i förhållande till den person som utlämnandet ska ske till. I enstaka fall kan det dock finnas skäl att skydda i första hand adressuppgifter om annan även i förhållande till en sådan närstående som omfattas av den nu föreslagna bestämmelsen. I sådana fall torde ett sekretesshinder finnas för utlämnande. Uppgifterna får i de fallen inte lämnas ut i någon form. Justitiekanslern och Datainspektionen framhåller vikten av att en sekretessprövning görs. Justitiekanslern menar att en sekretessprövning förutsätter en granskning och anser att det är oklart hur möjligheten till direktåtkomst praktiskt ska kunna begränsas i de fall där utlämnande inte bör ske på grund av sekretess. Den s.k. folkbokföringssekretessen i 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, innebär att det gäller sekretess för en uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Folkbokföringssekretessen är tillämplig på uppgifter som förekommer i verksamhet som avser folkbokföringen eller annan liknande registrering av befolkningen och, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, i annan verksamhet som avser registrering av en betydande del av befolkningen. När det gäller t.ex. förföljda personer finns vidare en särskild sekretessbestämmelse i 21 kap. 3 § OSL. Enligt bestämmelsen gäller sekretess för uppgift om en enskilds bostadsadress eller annan jämförbar uppgift som kan lämna upplysning om var den enskilde bor stadigvarande eller tillfälligt, den enskildes telefonnummer, e-postadress eller annan jämförbar uppgift som kan användas för att komma i kontakt med denne samt för motsvarande uppgifter om den enskildes anhöriga, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men om uppgiften röjs. Det föreligger således en stark presumtion för att uppgifter i folkbokföringsdatabasen är offentliga. Folkbokföringssekretessen kan sägas ta sikte på två typer av uppgifter. Det är för det första fråga om uppgifter som typiskt sett är mer känsliga. Det kan t.ex. vara fråga om uppgift om ändrad könstillhörighet, adoption m.m. Den föreslagna möjligheten till direktåtkomst omfattar inte den typen av uppgifter. För det andra kan sekretess, under speciella omständigheter, gälla för normalt harmlösa uppgifter. En särskild anledning att anta att en enskild eller närstående till denna lider men om en sådan uppgift röjs kan t.ex. i vissa fall vara att uppgifter begärs om utlänningar med viss nationalitet. särskild anledning att vägra utlämnande kan också t.ex. föreligga då en adress har blivit sekretessmarkerad på grund av befarad personförföljelse (jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 210 f.). Vid utlämnande av uppgifter genom direktåtkomst måste sekretessprövningen göras på förhand. Om det på förhand kan antas att utlämnande av uppgifter rörande en viss person innebär men för personen, kan en sekretessmarkering läggas in i folkbokföringsdatabasen. En sekretessmarkering registreras av efter ansökan. Ansökan behöver inte komma från den enskilde utan kan även komma från exempelvis eller sociala myndigheter. sekretessmarkering i sig innebär inte att uppgifter inte får röjas, utan markeringen ger en varningssignal om att sekretess kan antas hindra att en uppgift kan lämnas ut. Om en sekretessmarkering inte är en tillräcklig åtgärd finns möjlighet för att besluta om kvarskrivning efter ansökan från den enskilde. Kvarskrivning innebär att en person, i samband med att han eller hon byter bostadsort, fortfarande är folkbokförd på den tidigare orten. I dessa fall finns inte uppgift om personens verkliga adress eller bostadsort i folkbokföringsdatabasen. Kvarskrivning fungerar som ett skydd endast för adressen. I regel får en kvarskriven person därför också en sekretessmarkering, som skyddar andra uppgifter som kan ge ledning om var personen uppehåller sig. En begäran om utlämnande av uppgift ur folkbokföringsdatabasen kan framställas på olika sätt. Begäran kan t.ex. göras vid ett besök på servicekontor, per telefon, genom e-post eller genom en beställning av personbevis på . tjänsteman som får en förfrågan om att lämna ut en viss typiskt sett harmlös uppgift, exempelvis en adress, är då i de flesta fall – när uppgifter i verksamheten endast omfattas av ett rakt skaderekvisit – beroende av den information som en sekretessmarkering ger. Tjänstemannen har inte någon möjlighet att veta att personen som uppgiften rör är hotad om det inte finns en sådan markering. Sekretessmarkeringen är därför i praktiken det verktyg som används för att hindra utlämnande av normalt sett harmlösa uppgifter i Uppgifter avseende en person för vilken det finns en sekretessmarkering kan inte lämnas ut till en enskild genom direktåtkomst, eftersom det i de fallen kan föreligga sekretesshinder mot Sekretessprövningen har i de fallen gjorts på förhand. Det måste säkerställas att IT-systemen utan dröjsmål upprätthåller det skydd en sekretessmarkering ger. Med dagens tekniska lösning uppdateras folkbokföringsdatabasen omgående när ett beslut om sekretessmarkering har fattats. Markeringen slår därför igenom direkt vid ett system med direktåtkomst. Vid en ansökan om sekretessmarkering sätts enligt rutiner en preliminär sekretessmarkering, om det inte är uppenbart att det finns skäl för annan bedömning. Regeringen anser att användningen av sekretessmarkering innebär en tillräcklig säkerhet för att sekretessbelagda uppgifter inte ska röjas vid det föreslagna utlämnandet. Sammantaget gör regeringen också bedömningen att förslaget till utvidgade möjligheter för regeringen att föreskriva om direktåtkomst för enskilda är motiverat utifrån den förenklade hantering den föreslagna regleringen medför för enskilda och Det föreslagna tillägget gällande uppgifter om annan som Prop. 2015/16:28 får lämnas ut till enskild genom direktåtkomst bör därför införas i lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet. Regeringens förslag och bedömning: De föreslagna ändringarna i lagen om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet ska träda i kraft . Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Promemoriornas förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian Folkbokföring och SPAR – några registerfrågor föreslås ett tidigare ikraftträdande. Remissinstanserna har inte några synpunkter. Skälen för regeringens förslag och bedömning: De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Det behövs inte några övergångsbestämmelser. 7Lagreglering av bestämmelser i förordningen (2009:284) om identitetskort för folkbokförda i 7.1Förordningen (2009:284) om identitetskort för folkbokförda i 7.1.1Verksamheten med utfärdande m.m. av identitetskort för folkbokförda i finns möjlighet att ansöka om identitetskort hos . verksamhet med utfärdande av identitetskort regleras i förordningen (2009:284) om identitetskort för folkbokförda, förkortad IdF. Enligt 1 § IdF kan utfärda identitetskort på ansökan av en person som har fyllt och som är folkbokförd i enligt folkbokföringslagen (1991:481). Till skillnad mot vad som gäller t.ex. för de nationella id-kort som regleras i förordningen (2005:661) om nationellt identitetskort krävs inte att sökanden är svensk medborgare. Införandet av de aktuella identitetskorten genomfördes efter ett betänkande av (SOU 2007:100). Det fanns endast två allmängiltiga id-handlingar som utländska medborgare kunde få: körkort och s.k. SIS-märkta id-kort, vilka utfärdades av t.ex. banker och . Det hade framkommit att vissa utländska medborgare som bodde i inte hade möjlighet att skaffa en allmängiltig id-handling eftersom de inte kunde styrka sin identitet enligt det nuvarande systemet med SIS-märkta id-kort. de inte kunde få tillgång till viktiga samhällsfunktioner som t.ex. möjligheten att öppna ett bankkonto. Utredningen fann att staten borde ta ett ansvar för att de som bor i hade tillgång till ett allmängiltigt id-kort (s. 9). Enligt förslag skulle polisen ha ansvaret för de nya id-korten. Detta ansvar kom dock i stället att läggas Identitetskortet för folkbokförda i är, till skillnad från det nationella identitetskortet, inte en resehandling. Den som ansöker om ett identitetskort ska enligt 2 § IdF inställa sig Av 3 § IdF följer att sökanden är skyldig att i samband med ansökan om identitetskort låta ta en bild i digitalt format av sökandens ansikte eller, om det finns synnerliga skäl, ge in ett välliknande fotografi samt styrka sin identitet och övriga Om sökanden är ska han eller hon ge in ett skriftligt medgivande från vårdnadshavare, om det inte finns synnerliga skäl att ändå utfärda ett identitetskort. har utfärdat närmare föreskrifter om bl.a. den identitetskontroll som görs i samband med ansökan om identitetskort. Enligt gällande föreskrifter (SKVFS 2009:14) kan styrkande av identiteten ske genom uppvisande av godtagbar identitetshandling, skriftlig försäkran som undertecknats av den som intygar sökandens uppgifter eller genom åberopande av andra officiella handlingar utfärdade av myndighet eller organisationer. sistnämnda fallet en sammanvägd bedömning av om de åberopade handlingarna styrker sökandens identitet och övriga personuppgifter. Med anledning av bl.a. svårigheter för vissa asylsökande att styrka sin identitet infördes fr.o.m. en bestämmelse i 3 a § IdF om ett nytt sätt att styrka identiteten vid ansökan om identitetskort för folkbokförda i (se promemoria Fi2010/02345/S3 ”Vissa id-kortsfrågor”). Bestämmelsen innebär att den bedömning beträffande identiteten som har gjorts i ärendet om uppehållstillstånd ska kunna ligga till grund för bedömning i id-kortsärendet för den som har uppehållstillstånd. Har en person väl fått uppehållstillstånd under ett namn, ska han eller hon kunna få ett id- kort under det namnet. Detta kommer till uttryck genom att det i 3 a § IdF anges att en sökande som har uppehållstillstånd i ska anses ha styrkt sin identitet om de uppgifter som lämnas i ansökan om identitetskort stämmer överens med vad som har registrerats i fråga om uppehållstillståndet när det gäller sådana uppgifter som avses i 6 b § andra stycket förordningen (2001:720) om behandling av personuppgifter i verksamhet enligt utlänning- och medborgarskapslagstiftningen. Uppgifterna i den bestämmelsen avser namn, personnummer, längd, fotografi, underskrift, typ av resehandling, resehandlingens nummer och giltighetstid samt bevis om uppehållstillstånd. Sökanden ska ange om han eller hon vill styrka identiteten på detta sätt. Om särskilda skäl talar emot det ska sökanden inte anses ha styrkt sin identitet på detta sätt. Bestämmelsen innebär alltså en presumtion för att uppgifterna som ligger till grund för uppehållstillståndet även utgör godtagbar grund för identitetsbedömningen i id-kortsärendet. att inte lägga uppgifter till grund för identitets- Prop. 2015/16:28 bedömningen om särskilda skäl finns. kan t.ex. ha eller få kännedom om att de hos registrerade uppgifterna av någon anledning är felaktiga eller att tillståndet är återkallat. Det kan t.ex. inte uteslutas att en person ändå kan ha förekommit under flera beteckningar. Vidare ska kunna göra en justerad bedömning ifall personen efter registreringen i verksamhetsregister har bytt stavning på sitt namn. En person kan nämligen registreras inom folkbokföringen med exempelvis annan stavning av namn eller annan födelsetid än den som han eller hon har uppgett till . Personen kan även senare, efter invandringen, rätta sina uppgifter med stöd av handling från hemlandet (se promemorian Fi2010/02345/S3 s. 14 f.). Ett identitetskort utfärdas enligt 4 § IdF med en giltighetstid av högst . En ansökan om identitetskort ska enligt 6 § IdF avslås om förutsättningarna i 1 § inte är uppfyllda eller det som anges i 2 eller 3 § inte har iakttagits och sökanden inte har följt en uppmaning att avhjälpa bristen. I 7 § IdF finns bestämmelser om återkallelse. ska återkalla ett identitetskort om hinder mot bifall till ansökan förelåg vid tiden för identitetskortets utfärdande och hindret består. Id- kortsutredningen anförde beträffande denna grund bl.a. att det kan vara fråga om att en person har fått ett id-kort i en annans namn. Id- kortsutredningen ansåg att det kunde godtas att id-kortet fick behålla sin giltighet om hindret undanröjs. Som exempel angavs att id-kortet bör återkallas om en person t.ex. visar sig inte ha varit folkbokförd vid utfärdandetillfället, såvida inte personen därefter blivit folkbokförd (SOU 2007:100 s. 113). Ett id-kort ska också återkallas om någon väsentlig uppgift som framgår av identitetskortet är felaktig eller inte längre gäller, eller om någon annan än den som identitetskortet är utställt på förfogar över kortet. Behandling av personuppgifter i verksamheten med identitetskort för folkbokförda i Förordningen om identitetskort för folkbokförda i innehåller särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter. reglerar dessa bestämmelser en databas. Enligt 9 § IdF ska med hjälp av automatiserad behandling föra en databas med en samling uppgifter om identitetskort för folkbokförda i . personuppgiftsansvarigt för behandling av personuppgifter som verket utför med anledning av förordningen. Databasen ska enligt 11 § IdF ha till ändamål att ge information om sådana uppgifter som behövs i verksamhet hos för utfärdande av identitetskort. 2007:100 s. 128 anförs att med verksamhet avses framförallt ärenden om utfärdande och återkallelse av id-kort. I 12 § IdF anges ett antal uppgifter som databasen ska innehålla. Uppgifter som ska ingå är uppgifter om sökandens fullständiga namn, personnummer, födelsetid, längd, kön, dag för utfärdande av identitetskortet, kortnummer, giltighetstid, sökandens namnteckning eller i förekommande fall anteckning om anledningen till saknas, kopia av den ansiktsbild som identitetskortet har 2015/16:28 försetts med, hur sökanden har styrkt sin identitet, beslut om att ansökan har avslagits och skälen för detta beslut samt uppgift om att identitetskortet har förlustanmälts eller återkallats och vad som har utgjort skäl för beslutet om återkallelse. Uppgifter som ska lagras i databasen får enligt 10 § tillföras från folkbokföringsdatabas. Tillförande av uppgifter från folkbokföringsdatabasen behövs för att id-kortsdatabasen ska kunna uppdateras när det i folkbokföringen registreras nya personuppgifter av betydelse (jfr SOU 2007:100 s. 112). Utöver sådana uppgifter som ska ingå i databasen får även handlingar som har kommit in eller upprättats i ett ärende om identitetskort behandlas i databasen. En handling som har kommit in i ett ärende får innehålla känsliga personuppgifter som anges i 13 § personuppgiftslagen (1998:204), PUL, och uppgifter om lagöverträdelser m.m. som anges i 21 § samma lag. En handling som har upprättats får innehålla sådana uppgifter om de är nödvändiga för ärendets handläggning. De känsliga personuppgifter som avses i 13 § PUL gäller uppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening samt uppgifter som rör hälsa eller sexualliv.