prop · H20394 · 2015-04-01 00:00:00 — I femte stycket ändras hänvisningen till kapitlet om behandling av per- sonuppgifter i Säkerhetspolisens verksamhet, som en följd av att kapitlet numreras om. Vidare klargörs att kapitlet gäller i stället för 2 och 3 kap. Ändringarna behandlas i avsnitt4.5, 4.6 och 5.1. 12 § Personuppgifter får inte bevaras än vad som behövs för något eller några av de i lagen angivna ändamålen. I följande bestämmelser anges hur länge uppgifter som behandlas automatiserat längst får bevaras: 1.13 § om uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga, 2.3 kap. 9–13 §§ om uppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott som har gjorts gemensamt tillgängliga, 3.3 kap. 14 och 15 §§ om andra uppgifter som har gjorts gemensamt tillgäng- liga än som anges i 2, 4.4 kap. 7 § om uppgifter i register över DNA-profiler, 5.4 kap. 14–16 §§ om uppgifter i fingeravtrycks- och signalementsregister, 6.4 kap. 20 § om uppgifter i penningtvättsregister, 7.4 kap. 22 § om uppgifter i det internationella registret, och 8.5 kap. 7 § om uppgifter om sådana uppslag som anges i 5 kap. 1 § första stycket 5. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om digital arkivering. Paragrafen innehåller en generell bestämmelse om längsta tid för beva- rande av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten. I första stycket införs en ny punkt, punkten 8, som innehåller en hän- visning till 5 kap. 7 §. Punkten har utformats i enlighet med Lagrådets I punkterna 6 och 7 görs endast redaktionella ändringar. är stycket oförändrat. I andra stycket informeras om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om digital arkivering. Ändringen består i att det upplyses om att regeringen kan överlämna till en myndighet att meddela sådana föreskrifter. 5 kap. Behandling av personuppgifter vid för Kapitlet är nytt och innehåller bestämmelser om be- handling av personuppgifter för forensiska ändamål. bl.a. ändamålen för behandlingen, sökning och bevarande. serna i kapitlet gäller i stället för 2 och 3 kap. (se 1 kap. 7 §). 1 § Vid Nationellt forensiskt centrum får personuppgifter behandlas om det be- 1. sammanställa det underlag i form av insamlade spår eller annat som krävs för att sådana forensiska åtgärder som anges i 2 ska kunna utföras, 2014/15:94 2. utföra forensiska analyser, undersökningar eller jämförelser åt den egna myndigheten eller åt Säkerhetspolisen, , Åklagarmyndig- heten, , , eller allmän domstol, 3.begära forensiska analyser, undersökningar eller jämförelser av eller utföra sådana åtgärder åt b) ett utländskt forensiskt laboratorium, eller c) en utländsk brottsbekämpande myndighet eller en mellanfolklig orga- nisation eller ett EU-organ med brottsbekämpande uppgifter, 4.begära forensiska analyser eller undersökningar av andra svenska expert- organ, eller 5.ta fram uppslag i syfte att underlätta arbetet med att förhindra eller upp- täcka brottslig verksamhet eller utreda och beivra brott, genom att använda resultat från sådana åtgärder som anges i 2 eller i 2 § andra stycket. Personuppgifter får också behandlas vid Nationellt forensiskt centrum om det behövs för 1.forskning och statistik, eller 2.kvaliteten i den forensiska verksamheten. Paragrafen reglerar, tillsammans med 2 §, uttömmande vilka primära ändamål som är tillåtna vid behandling av personupp- gifter för forensiska syften. Paragrafen är utformad efter mönster av 2 kap. 7 § och nuvarande 5 kap. 1 §. Första stycket punkten 1 tar sikte på den informationshantering som är ett nödvändigt steg för att få till stånd en forensisk åtgärd av något slag. Punkten ger stöd för behandling av personuppgifter i detta led av den forensiska processen för personal som organisatoriskt tillhör Nationellt forensiskt centrum, t.ex. personal vid vissa av de forensiska laboratori- erna. I kommentaren till 2 § behandlas motsvarande stöd för personupp- giftsbehandling vid andra enheter inom . Enligt första stycket punkten 2 får personuppgifter behandlas vid Nationellt forensiskt centrum om det behövs för att utföra forensiska analyser, undersökningar och jämförelser. Att jämförelser nämns särskilt innebär att det klargörs att resultaten av de undersökningar som görs inom ramen för ett enskilt ärende också, om det behövs, får jämföras med befintliga resultat från andra undersökningar som t.ex. oidentifie- rade spår från andra brottsplatser eller sökningar i register i syfte att identifiera gärningsmannen. Endast sådana undersökningar eller analyser som utförs åt den egna myndigheten eller åt Säkerhetspolisen, , Åklagar- myndigheten, , , eller allmän domstol omfattas av regleringen. Under ändamålet ryms också den åter- koppling av resultaten av företagna undersökningar som görs till upp- dragsgivaren. De myndigheter som ansvarar för forensisk verksamhet begär inte säl- lan hjälp av och bistår varandra med vissa specialundersökningar. Enligt första stycket punkten 3 a får personuppgifter behandlas för att Nationellt forensiskt centrum ska kunna begära sådana forensiska analyser, under- sökningar eller jämförelser av som föranleds av misstanke om brott eller utföra sådana undersökningar åt verket. kan behöva anlitas för att utföra en viss forensisk undersökning eller delar av en sådan, om metoder eller teknik för att utföra undersökningen saknas vid Nationellt forensiskt centrum. medicinalverket kan på motsvarande sätt behöva vända sig till Nationellt forensiskt centrum för att få bistånd i ett av sina undersökningsärenden. Att det ska vara fråga om undersökningsärenden i brottsbekämpande verksamhet följer av lagens tillämpningsområde. I första stycket punkten 3 b föreskrivs att personuppgifter får behandlas vid Nationellt forensiskt centrum för att åt ett utländskt forensiskt labo- ratorium utföra forensiska analyser, undersökningar och jämförelser som föranleds av misstanke om brott. Punkten ger också stöd för behandling när Nationellt forensiskt centrum begär motsvarande åtgärder av ett så- Nationellt forensiskt centrum deltar bl.a. i forensiskt samarbete inom Europeiska unionen, där det kan uppstå behov av att olika laboratorier bistår varandra med speciella undersökningar eller i arbetet med att ta fram s.k. second opinions. Av första stycket punkten 3 c följer att personuppgifter får behandlas för att begära forensiska analyser, undersökningar och jämförelser av eller utföra sådana åtgärder åt en utländsk brottsbekämpande myndighet eller en mellanfolklig organisation eller ett EU-organ med brottsbekäm- Som exempel kan nämnas att Europol eller Eurojust begär svenskt bistånd med att utföra en specifik forensisk undersökning. Enligt första stycket punkten 4 får Nationellt forensiskt centrum även behandla personuppgifter för att begära forensiska analyser och under- sökningar av andra svenska expertorgan. Det förekommer att en viss undersökning eller analys endast kan utföras av en annan svensk myn- dighet eller ett privat organ. Som exempel kan nämnas att utlåtanden begärs av SP eller meteo- rologiska och hydrologiska institut eller att det begärs att ett privat företag gör viss ljudanalys. Som ett särskilt ändamål anges i första stycket punkten 5 att uppgifter får behandlas för att ta fram uppslag i syfte att underlätta arbetet med att förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller utreda och beivra brott genom att använda de resultat man får fram vid forensiska undersök- ningar, s.k. forensiska uppslag. Det kan t.ex. vara fråga om systematiska undersökningar som rör olika sorters narkotika eller bearbetning av uppgifter från olika brottsplatser för att undersöka eventuella samband mellan olika brott. Ett forensiskt uppslag kan också avse sådana uppslag som spåren i ett enskilt ärende kan ge upphov till. ett ärende inte är av tillräckligt hög kvalitet för att ett utlåtande ska kunna lämnas kan det ändå gå att dra vissa slutsatser av resultatet som kan få betydelse för inriktningen av brottsutredningen. komma fram information om att den som har avsatt spåret är av ett annat kön än vad brottsutredarna utgår från. Forskning tillhör de primära uppgifterna för Nationellt forensiskt cent- rum, se 2 b § polislagen (1984:387) och 12 § förordningen (2014:1102) med instruktion för . Enligt andra stycket punkten 1 får personuppgifter behandlas om det behövs för att utföra forskning och för att kunna föra den statistik som forskningen kräver vid Nationellt foren- Enligt andra stycket punkten 2 får uppgifter även behandlas vid Natio- nellt forensiskt centrum om det behövs för att upprätthålla kvaliteten i den forensiska verksamheten. Sådan behandling kan bli aktuell exempel- 2014/15:94 vis om det kommer fram nya vetenskapliga rön eller andra uppgifter som gör att det eventuellt kan ifrågasättas om tidigare undersökningsresultat är korrekta. Den gör det möjligt att i ett sådant fall söka fram de ärenden som kan behöva kontrolleras på nytt. Ändamålet medger också att man kan behandla uppgifter från tidigare undersökningar för att verifiera resultatet av en senare undersökning. Paragrafen, som utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, behandlas i avsnitt 4.6 och 4.7.1. 2 § Vid en annan enhet inom än Nationellt forensiskt centrum får personuppgifter behandlas om enheten behöver det för att sammanställa det underlag i form av insamlade spår eller annat som krävs för att sådana forensiska åtgärder som anges i 1 § första stycket 2 ska kunna utföras av centrumet. Personuppgifter får även behandlas vid en sådan annan enhet om enheten behöver det för att utföra forensiska analyser, undersökningar eller jämförelser. Paragrafen reglerar, tillsammans med 1 §, uttömmande vilka primära ändamål som är tillåtna vid behandling av person- uppgifter för forensiska ändamål. Bestämmelsen gäller vid andra enheter inom än Nationellt forensiskt centrum, i den utsträck- ning som man där utför behandling av personuppgifter för att lämna det underlag i form av insamlade spår eller annat som krävs för att Nationellt forensiskt centrum ska få nödvändigt underlag i sina undersökningsären- den eller för att utföra forensiska analyser, undersökningar eller jämfö- relser. Paragrafen är utformad efter mönster av 2 kap. 7 § och nuvarande 5 kap. 1 §. Insamling av spår och prover för forensisk undersökning, analys eller jämförelser hanteras till stor del av Nationellt forensiskt centrum, men visst sådant arbete förekommer även i den övriga verksamheten i Polis- myndigheten. Det rör sig typiskt sett om insamling av det som påträffas vid en brottsplatsundersökning eller spår som säkras från beslagtagna föremål och som behöver undersökas forensiskt. Insamlingen kan även avse prover från eller spår som säkras på ett brottsoffer eller en misstänkt gärningsman. Den kan också avse sådant som påträffas utefter gärnings- mannens flyktväg från brottsplatsen eller när han eller hon grips. Regleringen i denna paragraf tar enbart sikte på den behandling av per- sonuppgifter som krävs för forensiska ändamål. Paragrafen reglerar såle- des inte den personuppgiftsbehandling som kan förekomma vid annan undersökning än forensisk (jfr 27 kap. 12 § ) och inte heller den dokumentation – inkluderande personuppgiftsbehandling – som krävs enligt reglerna i bl.a. 23 kap. och förunder- sökningskungörelsen (1947:948). Det sagda innebär bl.a. att personupp- giftsbehandling vid dokumentation av beslag, kroppsvisitation och kroppsbesiktning samt vidarebehandling i en brottsutredning av de ana- lysresultat och de forensiska utlåtanden som har avgetts av Nationellt forensiskt centrum följer reglerna i de övriga kapitlen i lagen. En undersökning eller analys kan i princip avse vilka föremål som helst, men för att undersökningen ska betecknas som forensisk krävs att den utförs oberoende av hanteringen av brottsutredningen i övrigt och med metoder som vilar på vetenskaplig grund. Avgränsningen diskuteras Prop. 2014/15:94 i avsnitt 4.6. Första stycket tar sikte på den informationshantering vid en annan en- het inom än Nationellt forensiskt centrum som är ett nödvändigt steg för att få till stånd en forensisk åtgärd av centrumet. Det saknar i sammanhanget betydelse vem som utför personuppgiftsbehand- lingen; om det görs av en forensiker, av någon av de polismän som kommit först till brottsplatsen eller av brottsutredande personal. Det spelar inte heller någon roll på vilket sätt materialet har tagits om hand; om det har tagits i beslag eller kommit brottsbekämpande myndigheter till del på något annat sätt. Personuppgiftsbehandlingen kan även avse spår som har säkrats efter brottet eller på platser som inte har nå- gon direkt anknytning till brottet, exempelvis på plagg som gärnings- mannen har burit eller på föremål som har funnits på brottsplatsen. Det kan t.ex. vara fråga om fingeravtryck som efter brottet säkras från sådana föremål. Eftersom den forensiska verksamheten utgör ett led i Polismyndighe- tens brottsbekämpande verksamhet (se 1 kap. 2 §) ska åtgärderna ha sin grund i misstanke om brott eller brottslig verksamhet. I de flesta fall där underlag sammanställs för att begära forensiska undersökningar är för- undersökning inledd och det är således fråga om misstanke om att brott har begåtts. Sådana undersökningar kan emellertid även begäras när det ännu inte finns någon konkret misstanke om brott, t.ex. om någon enhet inom anser att det behöver utredas om en brand har varit anlagd och begär undersökning av brandrester eller om viss under- sökning behöver göras i samband med ett misstänkt dödsfall. Personuppgiftsbehandling för att sammanställa underlag om insamlade spår och annat kan också krävas för att få till stånd en forensisk åtgärd som har till syfte att utesluta personer, föremål eller platser från en ut- redning. Det kan efter analys visa sig att ett spår eller ett prov saknar samband med ett brott, en brottsplats eller brottslig verksamhet. Person- uppgiftsbehandling i samband med vidtagna forensiska åtgärder faller ändå under det nu aktuella ändamålet och hanteringen följer därmed reg- lerna i detta kapitel. I andra stycket regleras behandling av personuppgifter vid sådana forensiska analyser, undersökningar och jämförelser som utförs av andra enheter inom än Nationellt forensiskt centrum. Det kan exempelvis vara fråga om personuppgiftsbehandling vid preliminära jämförelser mellan skoavtryck och skosulor, som ett underlag för ett senare forensiskt utlåtande. Det kan även vara fråga om sådan behandling vid en inledande forensisk undersökning eller analys som görs på en brottsplats för att utröna om en viss fläck är ett blodspår eller inte. Paragrafen, som har utformats i linje med Lagrådets förslag, behandlas i avsnitt 4.6 och 4.7.1. 3 § Personuppgifter som behandlas enligt 1 § första stycket 2 eller 5 eller andra stycket 2 eller 2 § andra stycket får även behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i annan brottsbekämpande verksamhet hos eller i brottsbekämpande verksamhet hos Säkerhetspoli- sen, , , , I ett enskilt fall får personuppgifter som behandlas enligt 1 eller 2 § även be- handlas för att tillhandahålla information för något annat ändamål än det som anges i första stycket, under förutsättning att ändamålet inte är oförenligt med det ändamål som uppgifterna samlades in för. Paragrafen reglerar för vilka sekundära ändamål som personuppgifter får behandlas. Paragrafen är utformad efter mönster av 2 kap. 8 § och nuva- rande 5 kap. 2 §. I första stycket föreskrivs att personuppgifter som behandlas för foren- siska ändamål enligt 1 § första stycket 2 eller 5 eller andra stycket 2 eller 2 § andra stycket även får behandlas när det är nödvändigt för att tillhan- dahålla information som behövs i annan brottsbekämpande verksamhet hos eller i brottsbekämpande verksamhet hos Säker- hetspolisen, , , , och . Hänvisningen till 1 § första stycket 2 gör det möjligt att redovisa t.ex. träffar i DNA- och fingeravtrycksregis- ter med anledning av nya spår eller registreringar av nya DNA-profiler eller fingeravtryck. Hänvisningen till 1 § första stycket 5 gör det möjligt att sprida den kunskap som man fått i den forensiska verksamheten, genom iakttagelser eller bearbetning av uppgifter i enskilda ärenden, och som kan vara till nytta i annan brottsbekämpande verksamhet, s.k. forensiska uppslag. Ett exempel kan vara att man genom undersökning av olika narkotikapartier, som har beslagtagits vid skilda tillfällen och på olika platser, gör iakttagelser som tyder på att narkotikan härrör från samma källa. Hänvisningen till 1 § andra stycket 2 gör att Nationellt forensiskt centrum – om det skulle framkomma omständigheter som tyder på att något tidigare undersökningsresultat skulle kunna vara orik- tigt – får behandla uppgifter i syfte att kunna kontakta berörd myndighet eller åklagare och påtala saken. Genom att det görs en hänvisning till 2 § andra stycket får personuppgifter behandlas för att koppla ihop resultaten från forensiska åtgärder som härrör från olika brottsutredningar, t.ex. uppgifter om skospår som visar att det kan vara samma gärningsman vid flera brott. I andra stycket tydliggörs att de sekundära ändamålen inte är uttöm- mande. För att en uppgift ska få vidarebehandlas för något annat ändamål än det som anges i första stycket måste det emellertid i det enskilda fallet göras en bedömning att behandlingen inte är oförenlig med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Det innebär att den nya behandlingen ska stå i överensstämmelse med finalitetsprincipen. Den principen bör i ett enskilt fall kunna tillämpas exempelvis vid överföring av uppgifter om spår eller material till forensiska databaser som upprättas inom ramen för EU-samarbete, om överföringen av sådana uppgifter skulle anses innebära en indirekt personuppgiftsbehandling på grund av att det finns en koppling mellan uppgifterna och en viss person i Nationellt forensiskt centrums eget ärendehanteringssystem. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.6 och 4.7.2. Tillämpliga bestämmelser i 2 kap. 4 § Följande bestämmelser i 2 kap. ska tillämpas vid behandling för forensiska ändamål: 1 och 2 §§ om förhållandet till personuppgiftslagen, 3 § om definitioner, 3.4 och 5 §§ om personuppgiftsansvar, 4.6 § om tillsyn, 5.10 § om behandling av känsliga personuppgifter, 6.11 § om tillgången till personuppgifter, och 7.20 och 21 §§ om elektroniskt utlämnande av personuppgifter. I paragrafen anges vilka bestämmelser i 2 kap. som ska tillämpas vid behandling för forensiska ändamål. Paragrafen är utformad efter mönster av nuvarande 5 kap. 4 §. Av punkten 1 följer att förevarande lag ska tillämpas i stället för per- sonuppgiftslagen (1998:204), om inte annat framgår av 2 kap. 2 §. I sist- nämnda paragraf räknas upp vilka regler i personuppgiftslagen som ska tillämpas. Hänvisningen i punkten 2 innebär att definitionerna i 2 kap. 3 § ska tillämpas. Av hänvisningen i punkten 3 till 2 kap. 4 och 5 §§ framgår att Polis- myndigheten är personuppgiftsansvarig för behandlingen av personupp- gifter för forensiska ändamål och att myndigheten är skyldig att utse personuppgiftsombud för denna behandling. Genom hänvisningen i punkten 4 till 2 kap. 6 § tydliggörs att vad som sägs där om tillsyn gäller även för den personuppgiftsbehandling som är aktuell. Hänvisningen i punkten 5 till 2 kap. 10 § innebär att samma grundläg- gande regler för behandling av känsliga personuppgifter ska tillämpas vid behandling för forensiska ändamål som i övrigt vid . Vidare ska enligt punkten 6 bestämmelsen i 2 kap. 11 § tillämpas vid personuppgiftsbehandling för forensiska ändamål. Den innebär att varje tjänstemans tillgång till uppgifter ska begränsas till vad han eller hon behöver för att fullgöra sina arbetsuppgifter. Det åligger Polismyndighe- ten att begränsa tillgången till uppgifter för myndighetens tjänstemän i enlighet med det. Enligt punkten 7 ska även bestämmelserna i 2 kap. 20 och 21 §§ om elektroniskt utlämnande tillämpas vid personuppgiftsbehandling för forensiska ändamål. Det innebär bl.a. att direktåtkomst till uppgifter endast är tillåten i den utsträckning som framgår av lagen. Det har dock inte införts någon möjlighet att medge direktåtkomst till uppgifter i den forensiska verksamheten vid , utöver vad som särskilt regleras i 4 kap. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.4 och 4.8. 5 § Vid sökning i personuppgifter får uppgifter som avslöjar ras, etniskt ur- sprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fack- förening eller som rör hälsa eller sexualliv inte användas som sökbegrepp. Paragrafen innehåller en sökbegränsning. Den är utformad efter mönster av 3 kap. 5 § första stycket. Känsliga personuppgifter, varmed avses uppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i fackförening eller som rör hälsa eller sexualliv, får enligt 2014/15:94 hänvisningen i 4 § till 2 kap. 10 § behandlas i vissa fall. Paragrafen föreskriver förbud att använda sådana uppgifter som sökbegrepp. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.9. 6 § Personuppgifter som behandlas för forensiska ändamål får inte bevaras än vad som behövs för något eller några av ändamålen i 1 eller 2 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om digital arkivering. Paragrafen innehåller en generell bestämmelse om bevarande av person- uppgifter som behandlas för forensiska ändamål. Den är utformad efter mönster av 2 kap. 12 § första och tredje styckena. I första stycket slås fast att uppgifter som behandlas för forensiska ändamål inte får bevaras än vad som behövs för något eller några av ändamålen i 1 eller 2 §. Bevarande tillåts således med hänsyn till ett eller flera ändamål. Därigenom ges stöd för att bevara uppgifter för att handlägga ett visst undersökningsärende. Stöd ges också för att bevara uppgifter för exempelvis forskning eller statistik. I 7 § regleras hur länge uppgifter längst får bevaras för behandling med stöd av 1 § första stycket 5. Bestämmelsen om längsta tid för bevarande för forensiska ändamål hindrar inte att handlingar därefter arkiveras och gall- ras enligt arkivlagens (1990:782) bestämmelser. I andra stycket informeras om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om digital arkivering. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.10. 7 § Nationellt forensiskt centrum får inte behandla personuppgifter för det ändamål som anges i 1 § första stycket 5 när det har förflutit efter ut- gången av det kalenderår då ärendet där uppgifterna förekommer registrerades. Paragrafen reglerar, tillsammans med 6 §, hur länge en viss typ av upp- gifter får behandlas. Den är utformad efter mönster av 3 kap. 11 §. Uppgifter som behandlas för forensiska ändamål får inte behandlas för att ta fram s.k. forensiska uppslag när det har förflutit efter ut- gången av det kalenderår då ärendet där uppgifterna förekommer regi- strerades i verksamheten. Det motsvarar i princip vad som gäller enligt 3 kap. 11 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.104.10. 8 § Säkerhetspolisen, , , , och har, trots sekretess enligt 21 kap. 3 § första stycket och 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), rätt att ta del av personuppgifter som behandlas enligt 1 § första stycket 5, om den mot- tagande myndigheten behöver uppgifterna i sin brottsbekämpande verksamhet. Första stycket gäller inte uppgifter som behandlas i särskilda register enligt 4 kap. Paragrafen innehåller en bestämmelse som bryter viss sekretess som Prop. 2014/15:94 annars skulle ha gällt gentemot andra brottsbekämpande myndigheter. Den är utformad efter mönster av 2 kap. 16 §. I första stycket regleras andra brottsbekämpande myndigheters rätt att, trots viss i paragrafen angiven sekretess till skydd för enskild, i den brottsbekämpande verksamheten få del av personuppgifter som behand- las i forensisk uppslagsverksamhet.