prop · H30373 · 2015-12-21 00:00:00 — 23 a § Ett ledningsbeslut, ett beslut om tillträde eller ett beslut om inställande av förrättning ska, i en förrättning som avser en ledning som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål eller en anordning enligt 2 a § för framdragning av en sådan ledning, meddelas från det att ansökan kom in till lantmäterimyndigheten, om inte är nödvändig med hänsyn till ärendets omfattning eller andra särskilda omständigheter. Om denna Prop. 2015/16:73 tid överskrids, ska sakägarna underrättas om orsaken till detta. I paragrafen, som är ny och i huvudsak har utformats i enlighet med Lag- rådets förslag, sätts en tidsfrist för vissa beslut som avser ledningar som in- går i elektroniska kommunikationsnät. Paragrafen genomför delvis artikel 7.3 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 11. Ledningsbeslut, beslut om tillträde eller beslut om inställande av förrätt- ning ska, i en förrättning som avser en ledning som ingår i ett elektroniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål eller en anordning enligt 2 a §, meddelas från det att ansökan kom in till lantmäteri- myndigheten. Bestämmelsen omfattar förrättningar som helt eller delvis avser den nämnda typen av ledning eller anordning. Om en nätinnehavare är i behov av en ledningsrätt för en annan typ av ledning, t.ex. en fjärr- värmeledning, för att också kunna få en rätt till andrahandsupplåtelse på grund av en begäran om tillträde enligt lagen om åtgärder för utbyggnad av bredbandsnät, får förrättningen anses röra en ledning som ingår i ett elek- troniskt kommunikationsnät för allmänna ändamål, (se prop. 2003/04:136 s. 16). Bestämmelsen är även tillämplig vid omprövning. Varje sådant be- slut som nämns i bestämmelsen ska fattas inom fyramånadersfristen. Både ledningsbeslut och beslut om tillträde ska alltså meddelas inom tidsfris- ten. Alternativet är att förrättningen ställs in, vilket också ska ske inom tidsfristen. Under vilka omständigheter besluten ska fattas framgår av andra bestämmelser i lagen. Fyramånadersfristen bör räknas från det att ansökan är fullständig och kan läggas till grund för en prövning. Om ansökan behöver kompletteras börjar tiden alltså inte löpa förrän så har skett. Speciellt omfattande eller komplicerade ärenden kan motivera att pröv- ningen tar i anspråk. Detsamma gäller om den som ansöker om tillstånd själv anser att saken inte behöver avgöras skyndsamt, t.ex. på grund av att det pågår diskussioner om en frivillig uppgörelse. Om tids- fristen överskrids ska sakägarna underrättas om orsakerna till detta. Lagen träder i kraft som utbyggnadsdirektivet senast ska börja tillämpas, dvs. Övervägandena finns i avsnitt 17. 19.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 4 kap. Samtrafik och andra former av tillträde m.m. Övriga bestämmelser 13 b § Den som äger eller annars råder över fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad är skyldig att uppfylla rimliga krav på tillträde till infrastrukturen för anläggning av ett elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet. Tillträdet ska medges på rättvisa och icke-diskriminerande villkor. Skyldigheten gäller endast om anläggning av ytterligare infrastruktur bedöms olönsam eller fysiskt ogenomförbar. Skyldigheten i första stycket gäller inte om tillträde redan ges till ett i bygg- naden befintligt elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet på objektiva, öppet redovisade, proportionella och icke-diskriminerande villkor och slutan- vändarna inte kan anses gynnas av ett tillträde till byggnadens fysiska infra- struktur för elektronisk kommunikation. Genom paragrafen, som är ny, föreskrivs en skyldighet att ge tillträde till fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad för an- läggning av ett elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet. stämmelsen genomför delvis artikel 9.2, 9.3 och 9.4 i direktivet. vägandena finns i avsnitt 13.1. Enligt första stycket ska den som äger eller annars råder över fysisk in- frastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad uppfylla rimliga krav på tillträde till infrastrukturen för anläggning av ett elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet. Ett typexempel på ett krav som inte är rimligt är tillträde till byggnader som används för totalförsvarets eller polisiära ändamål eller som kan innebära skada för säker- Det är inte heller rimligt med krav på tillträde som kan ge upphov till märkbara driftstörningar för befintliga tjänster. Både fastighetsägare, operatörer enligt LEK och andra kan äga eller råda över fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation i en byggnad. Syftet med skyldigheten är att abonnenter eller slutanvändare i bygg- nader ska kunna anslutas, jämför 1 kap. 7 § LEK. med sikte på konstruktioner som innehåller bostäder eller lokaler för verksamheter annat än enbart överföring av elektronisk kommunikation. För en allmän diskussion av förutsättningarna för upplåtelse och utnytt- jande av infrastruktur för elektronisk kommunikation i byggnader, se 2010/11:115 s. 78 ff. Accesspunkten, kanalisation i form av t.ex. tomma rör och annan pas- siv infrastruktur som är avsedd för att möjliggöra bredbandsåtkomst om- fattas av uttrycket fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation. Termen elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet motsvarar bredbandsnät i lagen om åtgärder för utbyggnad av bredbandsnät, se kommentaren till 1 kap. 2 § den lagen. I artikel 2.7 i direktivet finns en definition av fysisk infrastruktur i byggnader. elektronisk kommunikation motsvarar detta uttryck från och med bygg- nadens accesspunkt till termineringspunkten vid slutanvändarens lokaler, och någon skillnad i förhållande till direktivet är inte avsedd. Villkoren för tillträdet ska enligt bestämmelsen vara rättvisa och icke- Termerna är hämtade från direktivet men det ger ingen närmare ledning för hur termerna ska tolkas. Att villkoren ska vara rätt- visa innefattar att en avvägning ska göras mellan de intressen som ope- ratören och den som äger infrastrukturen har. Vidare gäller att nätinne- havare inte får ställa upp villkor som diskriminerar en bredbandsut- byggare i förhållande till andra. Ledning för tolkning av uttrycket icke- diskriminering kan hämtas från 4 kap. 6 § LEK. Även villkor om ersätt- ning ska vara rättvisa och icke-diskriminerande. avse eventuella direkta kostnader och ska inkludera kompensation för ingrepp i förfoganderätten. I bestämmelsen ligger även att inverkan på privat egendom ska minimeras, bl.a. genom att den tillträdande parten säkerställer att de påverkade delarna av byggnaden återställs fullständigt. Skyldigheten att ge tillträde till fysisk infrastruktur för elektronisk kom- Prop. 2015/16:73 munikation i byggnader gäller om anläggning av ytterligare infrastruktur bedöms olönsam eller tekniskt ogenomförbar. Ett exempel på olönsam nyanläggning är om det redan finns rör för elektronisk kommunikation i byggnaden, och det medför kostnader att placera eller bygga in nya så- dana rör som inte är obetydliga jämfört med kostnaden för att samför- lägga nät i de existerande rören. Ett exempel på nyanläggning som är fysiskt ogenomförbar är om det i byggnaden i praktiken inte finns plats för de nya rör som skulle krävas för ett ytterligare nät. Uttrycket olön- samhet har, av samma skäl som angavs vid införandet av 4 kap. 13 a §, både en samhällsekonomisk och en företagsekonomisk betydelse (se prop. 2010/11:115 s. 81). Utgångspunkten för tillhandahållande av elek- troniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster är emellertid att dessa ska tillhandahållas på marknadsmässiga grunder. Till det kom- mer att den ekonomiska effektiviteten i en investering ofta speglas i dess företagsekonomiska lönsamhet. Enligt andra stycket ska skyldigheten inte gälla om tillträde redan ges till ett befintligt elektroniskt kommunikationsnät i byggnaden med hög kapacitet på objektiva, öppet redovisade, proportionella och icke-diskrimi- nerande villkor, under förutsättning att slutanvändarna inte kan anses gynnas av ett tillträde till den fysiska infrastrukturen i byggnaden. Om tillträde till fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation kan antas leda till ett långsiktigt ökat direkt eller indirekt konkurrenstryck med sänkta priser eller ett ökat utbud av tjänster som följd, måste detta anses gynna slutanvändarna. Av betydelse för bedömningen blir också vilken reell valfrihet slutanvändarna har mellan olika tjänster som förmedlas i nätet och hur konkurrenskraftiga priserna för dessa tjänster är, sett till marknaden som helhet. Nätet måste också ge slutanvändarna tillgång till en kapacitet som motsvarar eller överskrider den kapacitet som tillhan- dahålls på marknaden i allmänhet. 10 § Uppkommer det en tvist mellan dem som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster eller tillhörande tjänster, eller mellan en sådan aktör och ett företag som drar nytta av en skyldighet i fråga om samtrafik eller andra former av tillträde, eller om en överenskommelse om till- träde enligt 4 kap. 13 b § inte har nåtts från det att en begäran mottagits, får en part hänskjuta tvisten för avgörande av tillsynsmyndigheten, om 1.tvisten har samband med skyldigheter som följer av denna lag eller av före- skrifter, tillståndsvillkor eller beslut om förpliktelser som meddelats med stöd av lagen eller som följer av och rådets förordning (EU) nr 531/2012 eller av rättsakter som avses i 1 § andra stycket eller 3 a §, eller 2.tvisten i övrigt rör villkor för samtrafik eller andra former av tillträde. Myndigheten ska besluta i de frågor som tvisten gäller. Beslutet ska meddelas senast , eller om tvisten gäller tillämpningen av 4 kap. 13 b § senast , från det att begäran kom in till myndig- heten, om inte är nödvändig med hänsyn till tvistens omfattning eller andra särskilda omständigheter. 2015/16:73 Paragrafen har ändrats för att även tvister om skyldigheten enligt 4 kap. 13 b § ska kunna hänskjutas till tillsynsmyndigheten för avgörande. Änd- ringen genomför delvis direktivets artikel 9.3. Övervägandena finns i av- snitt 13.1. Enligt tillägget i första stycket får en part hänskjuta en tvist till tillsyns- myndigheten om en överenskommelse om tillträde inte har nåtts från det att begäran om tillträde togs emot. Det avgörande i denna del är således om en överenskommelse träffats . Enligt tillägget i andra stycket ska beslut i en tvist om tillträde enligt 4 kap. 13 b §, till skillnad från övriga tvister enligt LEK, meddelas senast från det att begäran kom in till myndigheten. Lagen träder i kraft som utbyggnadsdirektivet senast ska börja tillämpas, dvs. Övervägandena finns i avsnitt 17. 19.5Förslaget till lag om ändring i (2010:900) Krav på byggnadsverk, byggprodukter, tomter och allmänna platser 4 § Ett byggnadsverk ska ha de tekniska egenskaper som är väsentliga i fråga om 1.bärförmåga, stadga och beständighet, 2.säkerhet i händelse av brand, 3.skydd med hänsyn till hygien, hälsa och miljön, 4.säkerhet vid användning, 5.skydd mot buller, 6.energihushållning och värmeisolering, 7.lämplighet för det avsedda ändamålet, 8.tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orien- teringsförmåga, 9.hushållning med vatten och avfall, och Vad som krävs för att ett byggnadsverk ska anses uppfylla första stycket fram- går av föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 2 §. Paragrafen har ändrats genom att de tekniska egenskaper som är väsent- liga i fråga om bredbandsanslutning lagts till i listan över de tekniska egenskaper som ett byggnadsverk ska ha. larna 8.1 och 8.2 i direktivet delvis. Övervägandena finns i avsnitt 12. Genom tillägg i bestämmelsen klargörs att ett byggnadsverk ska ha de tekniska egenskaper som är väsentliga i fråga om bredbandsanslutning. Med kravet på bredbandsanslutning avses att ett byggnadsverk ska vara utformat och utrustat för att möjliggöra anslutning till ett elektroniskt kommunikationsnät som kan leverera tjänster för bredbandstillgång med Att byggnadsverket ska ha de tekniska egenskaper som är väsentliga i fråga om bredbandsanslutning innebär att ett byggnadsverk ska förses med någon form av infrastruktur för bredband, t.ex. kanalisa- Prop. 2015/16:73 tion som kan möjiggöra tillhandahållande av en bredbandstjänst, vid den punkt där en slutanvändare kan anslutas till ett allmänt kommunikations- nät. Vad som krävs för att ett byggnadsverk ska anses uppfylla kravet framgår enligt andra stycket av föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 2 §. Av 16 kap. 2 § framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela sådana föreskrifter. Lagen träder i kraft . bestämmelser ska dock fortfarande gälla för åtgärder som kräver bygglov om ansökan om bygg- lov har gjorts före ikraftträdandet och för åtgärder som kräver anmälan enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 § om sådan anmälan har gjorts . Det nya kravet gäller alltså en- dast för ansökningar och anmälningar . Bestämmelsen genomför delvis artikel 8 och behandlas i avsnitt 17. Europeiska unionens officiella tidning L 155/1 OCH RÅDETS DIREKTIV 2014/61/EU av om åtgärder för att minska kostnaderna för utbyggnad av höghastighetsnät för elektronisk kommunikation (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Den digitala ekonomin håller på att förändra den inre marknaden i grunden. Den kan integrera den inre mark naden på ny nivå, genom att den är innovativ, snabb och når över nationsgränserna. Unionens vision är en vision om en digital ekonomi, baserad på moderna onlinetjänster och snabb internetanslutning, som skapar hållbara ekonomiska och sociala fördelar. En digital infrastruktur av hög kvalitet är grunden för i princip alla sektorer i en modern och innovativ ekonomi och av strategisk betydelse för den sociala och territoriella sammanhållningen. Därför måste alla medborgare såväl som den privata och offentliga sektorn ha möjlighet att delta i den digitala ekonomin. (2)Medlemsstaterna har erkänt betydelsen av att bygga ut höghastighetsbredband och har gett sitt stöd till de ambi tiösa målen i kommissionens meddelande med titeln agendan för – Drivkraft för den europeiska digitala tillväxten (nedan kallad den digitala agendan), dvs. att alla européer ska ha grundläggande bred band och att alla européer ska ha tillgång till mycket snabbare internetuppkopplingar på över /s och att av unionens hushåll ska abonnera på internetanslutningar på över /s. (3)Mot bakgrund av den snabba tekniska utvecklingen, den kraftigt ökande trafiken i bredbandsnäten och den allt större efterfrågan på e-tjänster bör de mål som anges i den digitala agendan betraktas som ett absolut minimum och unionen bör eftersträva ambitiösare bredbandsmål för att uppnå ökad tillväxt, konkurrenskraft och produkti vitet. Kommissionen bör därför vid översynen av direktivet bedöma om och hur detta direktiv skulle kunna bidra mer till detta mål. (1) EUT C 327, 12.11.2013, s. 102. (2) EUT C 280, 27.9.2013, s. 50. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . L 155/2 Europeiska unionens officiella tidning (4)I den digitala agendan fastställs också att det behövs strategier för att sänka kostnaderna för bredbandsutbyggnad i unionens hela territorium, bland annat genom fungerande planering och samordning och minskade administra tiva bördor. I detta hänseende måste medlemsstaterna göra betydande förhandsinvesteringar för att kunna möjlig göra fysisk infrastrukturdelning. För att beakta den digitala agendans mål och ta hänsyn till den bety dande minskningen av de finansiella resurserna som avsatts åt bredband genom Fonden för ett sammanlänkat , som inrättades genom och rådets förordning (EU) nr 1316/2013 (1), bör medlems staterna för uppnåendet av målen för detta direktiv kunna använda tillgängliga unionsmedel i enlighet med tillämpliga unionsbestämmelser. (5)Sänkta kostnader för utbyggnaden av höghastighetsnät för elektronisk kommunikation skulle också bidra till digi taliseringen av den offentliga sektorn, vilket skulle möjliggöra en digital hävstångseffekt inom alla ekonomiska sektorer, utöver minskade kostnader för offentlig förvaltning och effektivare tjänster för medborgarna. (6)Med beaktande av behovet av åtgärder på unionsnivå för att tillhandahålla bättre bredbandstäckning, bland annat genom att sänka kostnaden för bredbandsinfrastruktur med höghastighetsanslutning vilket uttrycks i Europeiska rådets slutsatser av den 13–, betonas det i kommissionens meddelande med titeln nadsakt II att det krävs ytterligare ansträngningar för att snabbt uppnå målen i den digitala agendan genom att bland annat anta den investeringsutmaning som höghastighetsnätet utgör. (7)Utbyggnaden av höghastighetsnät för fast och trådlös elektronisk kommunikation i hela unionen förutsätter stora investeringar, varav en stor andel utgörs av kostnaderna för bygg- och anläggningsarbeten. En begränsning av vissa av de mest kostnadsintensiva bygg- och anläggningsarbetena skulle göra bredbandsutbyggnaden effektivare. (8)En stor del av dessa kostnader kan hänföras till ineffektiv användning av befintlig passiv infrastruktur (som ledningar, rör, manhål, kopplingsskåp, stolpar, , antenninstallationer, torn och andra stödkonstruktioner) i samband med utbyggnadsprocessen, flaskhalsar i samband med samordningen av bygg- och anläggningsprojekt, betungande tillståndsförfaranden och flaskhalsar i samband med utbyggnaden av nät i byggnader, som orsakar stora finansiella hinder, särskilt i landsbygdsområden. (9)De åtgärder som syftar till att effektivisera användningen av befintlig infrastruktur och minska kostnaderna och hindren vid genomförandet av nya bygg- och anläggningsprojekt bör i hög grad bidra till att säkerställa en snabb och omfattande utbyggnad av höghastighetsnät för elektronisk kommunikation och bibehålla en effektiv konkurrens, utan att försämra den befintliga allmänna infrastrukturens säkerhet, skydd och smidiga funktion. (10)Några medlemsstater har antagit åtgärder för att sänka kostnaderna för bredbandsutbyggnad. Dessa åtgärder är dock fortfarande ovanliga och fragmenterade. En ökad användning av dessa åtgärder i unionen kan i hög grad bidra till skapandet av en digital inre marknad. Skillnader i lagstiftning står ibland i vägen för samarbete mellan allmännyttiga företag och kan skapa hinder för nya aktörers tillträde till marknaden och för nya affärsmöjligheter, vilket hämmar utvecklingen av en inre marknad för användning och utbyggnad av fysiska infrastrukturer för höghastighetsnät för elektronisk kommunikation. Slutligen verkar initiativen i medlemsstaterna inte alltid vara baserade på en helhetssyn, trots att det är nödvändigt att vidta åtgärder i alla delar av utbyggnadsprocessen och alla sektorer för att uppnå en sammanhållen och betydande verkan. (11)Detta direktiv syftar till att fastställa en uppsättning minimirättigheter och minimiskyldigheter som är tillämpliga i hela unionen för att främja utbyggnaden av höghastighetsnät för elektronisk kommunikation och samordning mellan sektorer. Detta skulle säkerställa lika minimivillkor för alla, men inte påverka befintlig bästa praxis, mer detaljerade bestämmelser och villkor på nationell och lokal nivå eller andra åtgärder som kompletterar dessa rättigheter och skyldigheter, i enlighet med subsidiaritetsprincipen. (12)Principen om lex specialis innebär att om mer specifika bestämmelser i enlighet med unionsrätten är tillämpliga, bör dessa ha företräde framför den miniminivå av rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i detta direktiv. (1) och rådets förordning (EU) nr 1316/2013 av om inrättande av Fonden för ett sammanlänkat , om ändring av förordning (EU) nr 913/2010 och om upphävande av förordningarna (EG) nr 680/2007 och (EG) nr 67/2010 (EUT L 348, 20.12.2013, s. 129). Europeiska unionens officiella tidning L 155/3 Därför bör detta direktiv inte påverka unionens regelverk för elektronisk kommunikation, som anges i Europapar lamentets och rådets direktiv /21/EG (1), 2002/19/EG (2), 2002/20/EG (3), 2002/22/EG (4) och kommissio nens direktiv /77/EG (5), inbegripet nationella åtgärder som antagits i enlighet med det regelverket, såsom specifika symmetriska eller asymmetriska tillsynsåtgärder. (13)Det kan vara betydligt mer effektivt för operatörer av elektroniska kommunikationsnät, i synnerhet nya aktörer, att återanvända befintlig fysisk infrastruktur, även sådan som hör till andra allmännyttiga tjänster, för att bygga ut elektroniska kommunikationsnät, i synnerhet i områden där inga lämpliga elektroniska kommunikationsnät finns tillgängliga eller där det kanske inte är ekonomiskt genomförbart att bygga upp ny fysisk infrastruktur. Synergief fekter mellan olika sektorer kan också avsevärt minska behovet av bygg- och anläggningsarbeten för utbyggnad av elektroniska kommunikationsnät och därmed också de sociala och miljömässiga kostnaderna som dessa medför, till exempel föroreningar, störningar och trafikbelastningar. Därför bör detta direktiv inte endast tillämpas på operatörer av allmänna kommunikationsnät, utan på alla ägare eller innehavare av nyttjanderätter, i det senare fallet utan att det påverkar någon tredje parts äganderätt, avseende stor, samhällsomfattande fysisk infrastruktur som lämpar sig för element av elektroniska kommunikationsnät, t.ex. nät för el, gas, vatten och avlopp samt dräneringssystem, uppvärmning och transporter. (14)I syfte att förbättra utbyggnaden av elektroniska höghastighetskommunikationsnät på den inre marknaden bör det i detta direktiv fastställas tillträdesrättigheter för tillhandahållare av allmänna kommunikationsnät avseende fysisk infrastruktur, oavsett dess lokalisering, på rättvisa och rimliga villkor som är förenliga med ett normalt ut övande av äganderätt. Skyldigheten att bevilja tillträde till fysisk infrastruktur bör inte påverka rättigheterna för ägaren till den mark eller byggnad där infrastrukturen finns. (15)Med tanke på deras låga differentieringsgrad kan den fysiska infrastrukturen i ett nät ofta rymma en stor mängd element av elektroniska kommunikationsnät, inklusive leverans av bredbandsåtkomst i hastigheter på minst /s i enlighet med principen om teknikneutralitet, utan att det påverkar förmedlingen av den huvud sakliga tjänsten och med ett minimum av anpassningskostnader. Därför kan fysisk infrastruktur som är avsedd att endast fungera som bärande infrastruktur för andra nätelement, utan att själv bli ett aktivt nätelement, som i fallet med svartfiber, i princip användas för kablar, utrustning eller andra element av elektroniska kommunikationsnät, oavsett den fysiska infrastrukturens faktiska användning eller vem som äger den, såvida det inte föreligger några säkerhetsrisker eller framtida affärsintressen för infrastrukturens ägare påverkas. Den fysiska infrastrukturen för allmänna kommunikationsnät kan i princip också användas för att rymma andra nätelement och således kan medlemsstater välja att i tillämpliga fall tillämpa ömsesidighetsprincipen och tillåta tillhandahållare av allmänna kommunikationsnät att erbjuda tillträde till sina nät för utbyggnaden av andra nät. Utan att det påverkar det mål av allmänintresse som eftersträvas med tillhandahållandet av huvudtjänsten bör synergieffekter mellan nätopera törer uppmuntras så att man kan bidra till att nå målen i den digitala agendan.