prop · H203100 · 2015-04-15 00:00:00 — P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 2Inkomstutveckling för olika grupper –2013 förbättrades den ekonomiska standarden för samtliga åldersgrupper och famil- jetyper (se tabell 2.1 och tabell 2.2). Den reala medianinkomsten i befolkningen ökade , vilket motsvarar en ökning med i ge- nomsnitt . har det skett vissa förskjutningar mellan olika åldersgruppers ekonomiska stan- dard. Individer i yrkesaktiv ålder har haft en stabil inkomstökning, medan yngre vux- na i åldern 20–har haft en svagare utveck- ling.4 Även personer har haft en för- hållandevis svag inkomstutveckling. Orsaken är att pensionerna inte har ökat lika snabbt som de förvärvsaktivas löner.5 Tabell 2.1 Inkomstutveckling för olika åldersgrupper 1995– 2013 0–19 år 20–29 år 30–49 år 50–64 år Anm.: Relativ inkomst är kvoten mellan medianinkomsten (ekvivalerad disponibel inkomst) för respektive grupp och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Den ekonomiska standarden har ökat något snabbare för sammanboende än för ensamstående. I synnerhet ensamstående kvin- nor med barn har fått se sin relativa inkomst- position försämras. Ensamstående föräldrars dis- ponibla inkomster består i större utsträckning av transfereringar (t.ex. bostadsbidrag). Dessa er- sättningar har utvecklats långsammare än den genomsnittliga löneökningstakten. De utrikes föddas position i inkomstfördel- ningen har försämrats (se 4 En viktig orsak till den relativt svaga inkomstutvecklingen för yngre vuxna är att andelen ungdomar i högskolestudier ökade kraftigt . Den stigande ungdomsarbetslösheten har också bidragit. 5 Pensionärernas reala inkomstförbättring beror till stor del på att pensionärskollektivet förnyas och de nyblivna pensionärerna har högre pension än de redan pensionerade. En orsak till detta är att invandrings- strukturen har förändrats över tiden. Från att nästan helt ha dominerats av arbetskraftsinvand- ring har flykting- och anhöriginvandring kommit att utgöra en allt större del av invandringen. Tabell 2.2 Inkomstutveckling för olika hushållstyper 1995– 2013 20–64 år kvinnor 65–74 år män 65–74 år 65–74 år Anm.: Relativ inkomst är kvoten mellan medianinkomsten (ekvivalerad disponibel inkomst) för respektive grupp och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Tabell 2.3 Inkomstutveckling efter vistelsetid i –2013 0–3 år 3–10 år 10–20 år Anm.: Relativ inkomst är kvoten mellan medianinkomsten (ekvivalerad disponibel inkomst) för respektive grupp och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Av tabellerna ovan framgår även nivån på olika gruppers ekonomiska standard i förhållande till P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 medianen i hela befolkningen. Ensamstående har i genomsnitt en lägre ekonomisk standard än sammanboende och hushåll med barn har i ge- nomsnitt en lägre ekonomisk standard än hus- håll utan barn. Personer , oftast ålders- pensionärer, har i genomsnitt förhållandevis låg ekonomisk standard. Det finns dock betydande skillnader mellan olika pensionärshushåll. Gene- rellt gäller att ensamstående och äldre pensio- närer har en lägre ekonomisk standard än yngre och sammanboende pensionärer. Utrikes födda har i genomsnitt lägre ekono- misk standard än inrikes födda. Det allmänna mönstret är att ju mer en person har in- vandrat till , desto längre ner i inkomst- fördelningen finns personen.6 Den huvudsakliga anledningen är att utrikes födda som har bott i har en lägre sysselsättningsgrad än de som bott i landet en längre tid.7 Kvinnors och mäns individuella inkomster Som beskrivits ovan kan det ur ett jämställd- hetsperspektiv vara mer relevant att studera hur stor disponibel inkomst kvinnor respektive män förfogar över, eftersom en egen inkomst medför ekonomisk självständighet. De skillnader mellan män och kvinnor som finns på arbetsmarknaden beträffande t.ex. löner, befordringsmöjligheter, arbetstid och frånvaro, leder till att kvinnor har betydligt lägre arbets- inkomster än män. Skatter och transfererings- inkomster jämnar dock ut inkomstskillnaden till viss del.8 Den individuella disponibla inkomsten för personer i förvärvsaktiv ålder är ca 20 pro- cent lägre för kvinnor än för män, och denna re- 6Placeringen i inkomstfördelningen varierar också med de invandrades ursprungsländer, se ekonomiska vårproposition (prop. 2011/12: 100bilaga 3). Personer födda i något övrigt nordiskt land, EU15 eller i något av de rikare har ungefär samma ekonomiska standard som inrikes födda. De som är födda i övriga länder är däremot kraftigt överrepresenterade i den nedre delen av inkomstfördelningen. 7Det finns en stor forskningslitteratur om orsakerna till att arbetsmark- nadssituationen generellt sett är sämre för utrikes födda än för inrikes födda. För en utförlig forskningsöversikt, se t.ex. Rapport till Expert- gruppen för studier i offentlig ekonomi (2011:5) och , Ut- rikes födda på arbetsmarknaden – en forskningsöversikt, uni- versitets Linnécentrum, 2014. De vanligaste förklaringarna är bl.a. pro- blem kopplade till individens utbildning och tillgång till informella nät- verk samt diskriminering. 8För en utförlig beskrivning av kvinnors och mäns individuella ekonomi- ska resurser, se prop. 2014/15:1 Förslag till statens budget, finansplan m.m. bilaga 3. lation har varit förhållandevis stabil (se diagram 2.1). I kronor räknat har skillnaden i medianinkomst mellan kvinnor och män dock ökat 1995–2013, från ca till ca . Diagram 2.1 Individuell disponibel inkomst för kvinnor och män i förvärvsaktiv ålder (20–) 1995–2013 Medianinkomst i kronor (priser) och kvinnors andel av mäns inkomst i procent KV/M (höger axel) Anm.: Individuell disponibel inkomst definieras som summan av individens egna marknadsinkomster, som arbetsinkomst och kapitalinkomst, samt transfereringar och skatter. Hushållsrelaterade transfereringar (exempelvis barnbidrag och bostadsbidrag) fördelas lika mellan sammanboende. Källor: och egna beräkningar. Det finns flera olika sätt att beskriva och beräkna hur många som är ekonomiskt utsatta, eller fat- tiga, och vilka grupper som är i behov av ytter- ligare stöd. I denna bilaga redovisas därför flera olika mått, eftersom detta kan bidra till en dju- pare förståelse av begreppet ekonomisk utsatt- het. Mått på ekonomisk utsatthet kan vara direkta eller indirekta. Direkta mått bygger på observa- tioner av hur människor har det, dvs. den fak- tiska levnadsstandarden. Indirekta mått baseras i stället på ekonomiska data. De vars ekonomiska standard ligger under en given gräns betraktas som individer med låg ekonomisk standard. De indirekta måtten har flera fördelar. Det finns data som beskriver hushållens och individernas ekonomi, vedertagna inkomstbegrepp och väl- etablerade metoder för att mäta andelen med låg inkomst.9 En kritik som kan riktas mot att an- 9 Ett problem är dock att en redovisad årsinkomst ibland inte speglar den ekonomiska standarden särskilt väl, framför allt inte för dem med de vända inkomst som mått på ekonomisk utsatthet är att inkomst anger förutsättningar för en acceptabel levnadsstandard. Inkomsten mäter dock inte uttrycken för ekonomisk utsatthet – om personer deltar i det sociala livet, har mat och drägligt boende osv. De inkomstbaserade måtten kan vara både absoluta och relativa. En absolut låginkomst- gräns innebär att låginkomstgränsen låses ett visst år och därefter bara skrivs upp med pris- utvecklingen. Med en relativ gräns höjs gränsen som avgör vilken inkomst som krävs för att en person inte ska betraktas som fattig när medel- inkomsten i ett samhälle ökar. Det betyder att den relativa dimensionen beaktas – att fattigdom ses i förhållande till det samhälle som beskrivs. Med andra ord fångar det relativa fattigdoms- måttet bättre människors faktiska möjligheter i relation till andra människor. Bilden av hur andelen med låg ekonomisk standard har utvecklats kan se helt olika ut beroende på vilken typ av mått som används. Med en absolut låginkomstgräns – här beräknad som av prisjusterade medianinkomst – minskade andelen med låg ekonomisk standard stadigt 1996–2007 (se diagram 3.1). Orsaken till minskningen är att de reala inkomsterna ökade över hela inkomstför- delningen . Diagram 3.1 Andel med låg ekonomisk standard 1995– 2013 Anm.: Absolut 60 avser andelen med låg ekonomisk standard när låginkomstgränsen beräknas som av prisjusterade medianinkomst. Relativ 60 avser andelen när låginkomstgränsen beräknas som av medianinkomsten för det aktuella året. Källor: och egna beräkningar. Med en relativ låginkomstgräns – beräknad som av den årliga medianinkomsten – har Registrerade årsinkomster fångar exempelvis inte upp ekonomiska resurser i form av förmögenhet, arv och liknade överföringar inom familjen eller mellan olika hushåll, och inte heller inkomster från svart arbete. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 andelen med låg ekonomisk standard i stället ökat . Den reala in- komstökningen i mitten av inkomstfördelningen har gradvis höjt den relativa låginkomstgränsen. Eftersom inkomstökningen har varit lägre för grupper i den nedre delen av inkomstfördel- ningen har andelen med inkomster under gräns- en ökat. Andelen med inkomster under den re- lativa låginkomstgränsen accelererade efter 2006, vilket bl.a. berodde på att jobbskatteavdraget och sänkta ersättningar i arbetslöshets- respektive sjukförsäkringen förstärkte skillnaderna mellan förvärvsarbetande i mitten av inkomstfördelnin- gen och icke förvärvsarbetande i den nedre delen av fördelningen. Tabell 3.1 Andel med låg ekonomisk standard i olika grupper 2013 Andelar i procent och förändring i procentenheter Andel med låg ek. -4,2 -3,7 0–19 år -5,7 20–29 år -4,1 30–64 år -2,7 -4,0 -3,3 -3,5 -2,5 -0,2 hushållet, 20-64 år -2,8 hushållet, 20-64 år 20–64 år -4,0 m. barn, -5,3 Sam.boende u. barn -1,6 Sam.boende m. barn -4,3 -6,9 -1,5 -4,0 Anm.: Andelar med låg ekonomisk standard avser andelar inom respektive grupp. Absolut avser andelen när låginkomstgränsen beräknas som av prisjusterade medianinkomst. Relativ avser andelen när låginkomstgränsen beräknas som av medianinkomsten för det aktuella året. Källor: och egna beräkningar. Oavsett om låg ekonomisk standard definieras med hjälp av en absolut eller en relativ lågin- komstgräns är det i stort sett samma grupper i befolkningen som identifieras som mest ekono- miskt utsatta (se tabell 3.1). Om ingen hushålls- medlem arbetar heltid är risken för låg ekono- P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 misk standard betydande. Bland unga vuxna 20– , varav många är studerande, är andelen med låg ekonomisk standard avsevärt högre än för personer i åldern 30–. Utrikes födda (sär- skilt de med kort vistelsetid och utomeuropeiskt ursprung) löper större risk för ekonomisk ut- satthet än inrikes födda. Ensamstående föräldrar är en annan grupp där andelen med låg ekono- misk standard är förhållandevis stor, särskilt jäm- fört med gruppen sammanboende utan barn.10 jämfört med andra länder Inom ramen för 2020 har det tagits fram ett direkt mått på lev- nadsstandarden. Den direkta indikatorn avser att fånga frånvaron av varor och tjänster och oför- mågan att delta i vardagliga aktiviteter som upp- fattas som socialt nödvändiga, s.k. svår materiell deprivation eller mycket låg materiell standard.11 Andelen individer med mycket låg materiell standard varierar kraftigt mellan olika EU-län- der, från till (se tabell 3.2). Lägst andel finns i , , Neder- länderna och de övriga nordiska länderna, medan den högsta andelen finns i vissa av de nyare med- lemsländerna, som och . Detta avspeglar till stor del skillnader i levnads- standard mellan länderna. –2009 sjönk andelen med mycket låg materiell standard i två tredjedelar av medlemsstaterna. –2013 har andelen i stället ökat i två tredjedelar av medlemsstaterna. I har andelen minskat kontinuerligt, från 2005 till 1,6 pro- cent 2009 och till 2013. Skillnaden mellan olika länder är mindre om den ekonomiska standarden mäts med indirekta mått baserade på ekonomiska data. Den mest aktuella inkomststatistiken från avser . Andelen med en inkomst 10 En förhållandevis stor andel, , av de ensamstående pensionärerna har en inkomst som understiger den relativa låginkomst- gränsen. Andelen har nästan fördubblats . Inkom- sterna för denna grupp, som bl.a. består garantipensionärer, ligger i regel strax under den relativa låginkomstgränsen. Få ensamstående pensionärer, , har en inkomst under den absoluta låginkomstgränsen. 11 Svår materiell deprivation definieras som att individen saknar förmåga (ej beroende på sitt individuella val av livsstil) inom minst fyra av nio om- råden: att möta oväntade utgifter, att åka på en veckas semesterresa, att betala skulder (t.ex. hypotekslån eller hyra), att äta en måltid med kött, kyckling eller fisk , att hålla hemmet tillräckligt varmt, att ha en tvättmaskin, att ha en färg-tv, att ha en telefon och att äga en bil. understigande av den nationella medianinkomsten varierar mellan . Låga andelar finns bl.a. i , och i de nordiska länderna. De högsta andelarna finns i , och . hade Sve- rige, tillsammans med , den lägsta an- delen personer med låg relativ ekonomisk stan- dard. Därefter har andelen ökat snabbt i , och 2012 hade den tionde lägsta andelen bland EU-länderna. Tabell 3.2 Ekonomisk utsatthet inom EU Andelar i procent och förändring i procentenheter standard (relativ 60) -0,9 -0,6 -1,3 -1,4 -0,2 -5,2 -4,8 -2,1 0,71) -6,9 -11,9 -1,3 -21,9 1,54) -16,6 0,34) -15,3 3,41) -8,05) -14,76) Anm. 1: I tabellen rangordnas länderna efter andelen med mycket låg materiell standard 2013. För detta mått finns det bara jämförbara länderdata . Anm. 2: Inkomster exkl. kapitalvinster. 1) Data saknas fö r 2000; i stället används data . 2) Data saknas för och . 3) Data saknas för och . 4) Data saknas ; i stället används data . 5) Data saknas ; i stället används data . 6) Data saknas ; i stället används data . Källa: (EU-SILC). 4 De samlade inkomstskillnaderna Om alla individer i befolkningen rangordnas ef- ter inkomst, och därefter delas in i tio lika stora grupper, framgår att den ekonomiska standarden ökade för samtliga inkomstgrupper 1995–2013 (se tabell 4.1). Ökningen var störst i de översta inkomstgrupperna. I den högsta inkomstgrup- pen (inkomstgrupp 10) ökade den reala ekono- miska standarden med i genomsnitt . Motsvarande ökning i mitten av inkomst- fördelningen var och för den lägsta inkomstgruppen (inkomstgrupp 1) var den . Tabell 4.1 Inkomstnivå 2013 samt utveckling över tiden för olika inkomstgrupper Inkomstnivå i kronor (priser). Relativ inkomst och utveckling i procent. Anm.: Inkomstnivån avser medelvärdet av ekvivalerad disponibel inkomst för res - pektive inkomstgrupp. Den relativa inkomstnivån definieras som kvoten mellan inkomstnivån för inkomstgruppen och medianinkomsten för hela befolkningen. Källor: och egna beräkningar. Den starka inkomsttillväxten i inkomstfördel- ningens övre del och den svagare tillväxten i den nedre delen har lett till att inkomstfördelningen har dragits isär. Avståndet mellan toppen och mitten av inkomstfördelningen har ökat gradvis (se diagram 4.1).12 var den genomsnittliga inkomsten i den högsta inkomstgruppen 2,1 gånger större än 12 Observera att det inte är samma personer i inkomstgrupperna . Många personer som befinner sig i t.ex. inkomstgrupp 1 återfinns senare år i andra inkomstgrupper. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 medianinkomsten i befolkningen. hade kvoten vuxit till 2,7 och 2013 var den 2,9.13 Avståndet mellan mitten och den nedre delen av fördelningen har ökat i stort sett kontinuerligt . Den främsta förkla- ringen till att inkomsterna har ökat långsammare i fördelningens nedre del är att andelen som får sin huvudsakliga försörjning från transfereringar är större där än i de högre inkomstskikten. Transfereringarna är ofta kopplade till prisut- vecklingen och växer därmed i genomsnitt lång- sammare än lönerna. Avståndet mellan mitten och den nedre delen av fördelningen har ökat snabbare efter 2006, vilket bl.a. beror på införan- det av jobbskatteavdraget (se avsnitt 3 ovan). Diagram 4.1 Inkomsttillväxt i olika delar av inkomstför- Inkomstnivå i kronor (priser) Anm.: Inkomstnivån avser medelvärdet av ekvivalerad disponibel inkomst för res- pektive inkomstgrupp. Källor: och egna beräkningar. I diagram 4.2 analyseras inkomstskillnaderna med hjälp av den s.k. Gini-koefficienten. Detta är ett ofta använt mått som sammanfattar hela inkomstfördelningen. Ju lägre värde desto jäm- nare är fördelningen.14 –ökade Gini-koefficienten för ekvivalerad disponibel in- komst från 0,227 till 0,301. Detta innebär att inkomstskillnaderna, mätt på detta sätt, ökade med . 13 var speciella, med extra höga inkomster från kapitalvinster, vilket syns som toppar i kurvan för toppinkomstgruppen. Med kapitalvinster avses realiserade vinster vid försäljning av värde- papper, bostäder m.m. 14 Gini-koefficienten kan anta värden mellan 0 och 1. Om koefficienten är 0 har alla samma inkomst och om den är 1 får en person alla inkomster. I underbilagan redogörs mer i detalj för Gini-koefficientens definition. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 I diagram 4.2 redovisas även utvecklingen när hushållens inkomster mäts exklusive kapital- vinster. Denna utveckling är av betydelse då kapitalvinsterna varierar kraftigt mellan enskilda år och inte speglar individens avkastning på kapi- tal på ett helt rättvisande sätt (se underbilagan). När kapitalvinsterna rensas bort blir variatio- nerna mellan åren betydligt mindre. Den lång- siktiga trenden mot ökade inkomstskillnader finns dock fortfarande kvar. Om även övriga kapitalinkomster (räntor och utdelningar) exkluderas blir den trendmässiga ökningen av inkomstspridningen något flackare. över hela perioden –2013 är det därför tydligt att ökade kapitalinkomster kan förklara en betydande del av de ökade inkomstskill- naderna. Men inkomstspridningen ökar i stort sett kontinuerligt även när samtliga kapitalin- komster exkluderas. Detta visar att utvecklingen av andra inkomstslag än kapitalinkomster också har påverkat utvecklingen. Diagram 4.2 Gini-koefficientens utveckling –2013 Exkl. kapitalvinster och övriga kapitalinkomster Källor: och egna beräkningar. En uppdelning av olika inkomstslags bidrag till Gini-koefficienten visar bl.a. följande15: –Ökade kapitalinkomster är tillsammans med mindre inkomstutjämnande skatter de viktigaste förklaringarna till att inkomst- skillnaderna är större 2013 än de var 1995. –har skatternas utjämnan- de effekt minskat. 15 En uppdelning av inkomstspridningen med avseende på inkomstslag har redovisats i flera tidigare fördelningspolitiska redogörelser. För en utförligare redovisning, se t.ex. ekonomiska vårproposition (prop. 2013/14:100 bilaga 2). bl.a. en skattereduktion för den allmänna pensionsavgiften och ett jobbskatteavdrag. Därtill avskaffades fastighetsskatten och förmögenhetsskatten. –Löneskillnadernas bidrag till inkomstsprid- ningen är ungefär lika stort 2013 som det var 1995. Löneskillnaderna ökade , men har inte bidragit till ökad inkomstspridning . jämfört med andra länder Internationellt jämförbar statistik över inkomst- fördelningen i olika länder sammanställs regel- bundet av olika statistikproducenter. Den mest aktuella statistiken kommer från och avser . har i ett interna- tionellt perspektiv en mycket jämn inkomstför- delning. Vid en jämförelse mellan EU:s med- lemsländer 2012 framgår att , Slo- venien, och hade de lägsta inkomstskillnaderna (se tabell 4.2). Gini-koeffi- cienten för var ca 0,25, vilket kan jäm- föras med ca 0,31 för EU som helhet.16 Inkomstskillnaderna har ökat i många EU- länder . I 19 av 27 länder för vil- ka data finns tillgängliga både 2000 och 2012 har Gini-koefficienten ökat. I framstår ök- ningen som förhållandevis måttlig. Det är också värt att notera att utvecklingen under krisåren 2008–2012 ser olika ut i olika länder. Inkomst- skillnaderna har under dessa år fallit tillbaka i hälften och ökat i den andra hälften av medlems- staterna.17 Ett liknande mönster framträder i en nyligen publicerad som under- söker hur inkomstfördelningen i OECD-län- derna påverkades av den ekonomiska utveck- lingen under krisåren. I rapporten konstateras också bl.a. att krisen i flertalet länder endast har 16Eurostats och regeringens beräkningar av Gini-koefficienten är inte helt jämförbara på grund av olikheter med avseende på data och metodval. använder t.ex. ett mindre individurval, en annan ekvivalensskala och inkluderar inte kapitalvinster i inkomstbegreppet. 17Det är viktigt att vara försiktig vid tolkningen av dessa data. I vissa länder har inkomstskillnaderna minskat till följd av att inkomsterna har minskat för breda grupper i befolkningen, vilket knappast är en önskvärd utveckling. Inkomstskillnaderna faller t.ex. om inkomsterna minskar för hela befolkningen, och om minskningen är större för höginkomsttagare än för låginkomsttagare. haft små effekter på de samlade inkomstskill- naderna.18 Tabell 4.2 Inkomstskillnader inom EU 2000–2012 0,302) 0,293) 0,273) 0,342) Anm. 1: I tabellen rangordnas länderna efter storleken på -koefficienten 2012. Anm. 2: Inkomster exkl. kapitalvinster. 1) Data finns varken för eller . 2) Data saknas ; i stället används data . 3) Data saknas ; i stället används data . Källa: (EU-SILC). P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 5Inkomstfördelningens långsiktiga utveckling och kapitalets betydelse Bristen på tillförlitliga och tillgängliga data över längre tidsperioder gjorde det länge svårt att studera historiska trender för inkomstfördel- ningen. har dock forskare i växande utsträckning börjat utnyttja historisk taxeringsstatistik. Statistik över taxerade inkomster har publicerats sedan början av 1900- talet i de flesta utvecklade länder. Före behövde emellertid endast personer med högre inkomster deklarera sina inkomster, och av den anledningen är det just toppens (brutto)inkomster som kan studeras över . Toppinkomsterna kan relateras till national- inkomsten, som beräknas utifrån länders histo- riska nationalräkenskaper. Med kännedom om folkmängden går det därmed att beräkna kon- centrationen av individuell bruttoinkomst i be- folkningen. Det mått på inkomstojämlikhet som vanligen används är den s.k. toppinkomstan- delen, dvs. andelen av alla inkomster som går till toppen av inkomstfördelningen (t.ex. tiondelen eller hundradelen med högst inkomst). Forskare har beräknat histo- riska serier över toppinkomstandelar i olika län- der, och eftersom alla studier grundar sig på i princip samma sorts data är de också jämförbara både och mellan länder. Den databas som dessa studier har medverkat till att skapa täcker in nästan 30 länder över stora delar av 1900-talet.19 Diagram 5.1 visar topprocentens inkomst- andel för ett urval av länder . Flera intressanta utvecklingsmönster framträder. Topprocentens inkomstandel tycks ha varit historiskt hög i nästan samtliga länder för vilka data finns till- gängliga. Omkring en femtedel av nationalin- komsten tillföll då hundradelen med högst in- komster i befolkningen. till runt 1980 minskade inkomstkoncentrationen 18 Se Rising Inequality: Youth and Poor Fall Further Behind ( 19 Data inom toppinkomstprojektet finns fritt tillgängliga på World Top Income Database (). P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 och topprocentens inkomstandel mer än halve- rades i de flesta länder. Diagram 5.1 Den översta hundradelens inkomstandel, Anm.: Redovisningen avser individuella bruttoinkomster exkl. kapitalvinster. Källa: Alvaredo, , Piketty och Saez, The Top Incomes Database, 13/01/2015. omkring 1980 fram till har topp- inkomstandelarna ökat i många länder. I några länder har den yttersta toppens inkomstandel ökat kraftigt, i vissa fall (som i ) nästan till de nivåer som existerade före . Även i övriga anglosaxiska länder, dvs. Storbri- tannien, och , har toppin- komstandelarna ökat markant. I de kontinental- europeiska och de nordiska länderna har utveck- lingen däremot varit mindre dramatisk.