prop · H20365 · 2015-03-11 00:00:00 — EU-gemensam programmering av EU:s och medlemsstaternas bistånd syftar till ökad biståndseffektivitet och bättre resultat genom att minska fragmenteringen av det totala biståndet. En central del i detta är att planering och samordning av biståndet ska göras med utgångspunkt i samarbets- ländernas egna utvecklingsplaner, strategier för fattigdomsbekämpning eller motsvarande. har deltagit aktivt i att utveckla ett gemensamt metodstöd för att ge både EU-delegationer och medlems- staternas ambassader ökad vägledning för hur den EU-gemensamma programmeringen bättre kan planeras och genomföras i praktiken. 14.3 EU:s arbete för mänskliga rättigheter och demokrati antogs rådsslutsatser om rättighetsperspektivet som metod i EU:s Rådsslutsatserna bekräftar EU:s strategiska ramverk för mänskliga rättigheter och demokrati med tillhörande handlingsplan och rådsslutsatserna om demokratistöd i EU:s yttre förbindelser och understryker vikten av respekt för mänskliga rättigheter i EU:s utvecklingssamarbete. välkomnas även verktygslådan för rättighetsperspektivet i EU:s bistånd, vilken färdigställdes och presenterades av kommissionen . Verktygslådan innefattar förhållningssätt, tillämpning, integrering och genomförande och är avsedd att vägleda EU-anställda och andra aktörer i genomförandet av EU:s utvecklingspolitik. utrikestjänst har till uppgift att övervaka och rapportera om arbetet med rättighetsperspektivets genomförande i EU:s bistånd. en första utvärdering. Genomförandet av rådsslutsatserna om demokratistöd i EU:s yttre förbindelser fortskrider för att förbättra samstämmighet och effektivitet mellan utrikes-, säkerhets- och utvecklingspolitiken. rådsslutsatserna är nu fokuserat på en andra generations pilotländer. Den demokratistödjande stiftelse (EED) som inledde sitt arbete 2013 har etablerat sig som en viktig aktör i demokrati- Stödet har i huvudsak riktats till EU:s södra och östra Ett beslut fattades dock om att utvidga EED:s är en av de största givarna till EED och stöder aktivt processerna när det gäller genomförande av råds- slutsatserna om rättighetsperspektivet och demokratistöd i EU:s yttre 14.4EU:s arbete med utveckling av den privata sektorn Biståndets samverkan med den privata sektorn har fått ett allt större utrymme i den internationella biståndspolitiska diskussionen . I ljuset av detta har kommissionen presenterat ett meddelande på området (se faktapromemoria 2013/12:FPM89). Det åtföljdes av ett beslut om rådsslutsatser vid rådet för utrikes frågor . En andra omgång rådsslutsatser antogs vid rådet . I meddelandet, och i rådsslutsatserna från , presenteras ett strategiskt ramverk där EU:s syn på samverkan mellan biståndet och näringslivet förtydligas. består av ett antal principer som syftar till att stärka den privata sektorns roll som en partner i EU:s utvecklingssamarbete med målsättningen att uppnå inkluderande och hållbar tillväxt och därmed fattigdomsminskning. Genom ramverket poängteras vikten av att stödja bland annat marknadsutveckling, skapa ett företagsvänligt klimat och utveckla små och medelstora företag. EU vill också bidra till ökad tillgång till finansiella tjänster utformade utifrån behov i utvecklingsländerna och betonar vikten av att stärka lärande och kvinnligt entreprenörskap. EU:s stöd till den privata sektorn föreslås styras av ett antal principer som kompletterar principer om bistånds- effektivitet. Fokus ligger på sysselsättningsskapande, delaktighet och fattigdomsbekämpning, vilket innebär skapande av fler jobb med bättre arbetsförhållanden, en gradvis övergång från den informella till den formella ekonomin samt ekonomisk egenmakt för kvinnor och flickor, ungdomar och utsatta grupper. Stöd till den privata sektorns aktörer för- väntas även följa ett antal kriterier: mätbara utvecklingseffekter, ett tydligt mervärde och vikten av sociala-, miljömässiga- och finansiella standarder. Den andra omgången rådsslutsatser tar arbetet vidare genom att fokusera på hur arbetet med den privata sektorn i biståndet kan gå till. Dessa rådsslutsatser betonar vikten av att dela erfarenheter länderna och aktörerna emellan för att kunna dra fördel av den privata sektorns resurs- er och kunskap för utveckling. Vidare betonas vikten av dialog mellan de privata och offentliga aktörerna och angelägenheten av att skapa ett för- delaktigt företagsklimat i samarbetsländerna. Särskilt betonas det sociala, miljömässiga och etiska ansvaret i värdekedjan och hur en integrering av dessa värden i företagens strategi och verksamhet kan stärka konkurrens- kraften för företaget och bidra till en hållbar utveckling. har välkomnat såväl meddelandet som rådsslutsatserna och har varit pådrivande i arbetet som lett fram till dessa. utgångspunkt har varit att samverkan med näringslivet ska vara baserat på ett antal grundläggande principer. All samverkan med näringslivet ska bidra till fattigdomsminskning. Biståndet och dess genomförande ska genomsyras av transparens, öppenhet och vara resultatinriktat. Biståndet ska vara obundet i enlighet med /. Likaså bör principen om hållbart företagande (CSR) och näringslivets ansvar att respektera de mänskliga rättigheterna understrykas. Näringslivet har en viktig roll i det miljö- och klimatrelaterade arbetet, exempelvis hållbar konsumtion och produktion. Dessutom har särskilt betonat ökad jämställdhet som 2014/15:65 en förutsättning för att minska fattigdomen i världen och att kvinnors och flickors roll i utvecklingen är central, vilket bör återspeglas i ett ramverk för samverkan med näringslivet. synpunkter har återspeglats i såväl meddelandet som rådsslutsatserna. 14.5Post 2015 – en ny agenda för global utveckling FN:s nuvarande utvecklingsmål, Millenniemålen, löper ut . Den nya agendan för globalt hållbar utveckling , inklusive de hållbara utvecklingsmålen (SDG), ska antas under general- församlingsveckan . Förberedelserna inleddes och har arbetet intensifierats. Processen har huvudsakligen framskridit inom ramen för två arbetsgrupper: den öppna arbetsgruppen för framtagande av hållbara utvecklingsmål (OWG SDG) och för finansiering av hållbar utveckling (ICESDF). Arbetet i den öppna arbetsgruppen började och fortgick mellan . deltog aktivt i hela processen och prioriterade särskilt de s.k. motvindsfrågorna, som sexuell- och reproduktiv hälsa och rättigheter samt demokratiutveckling och frihet från våld. skiftades därefter fokus till förberedelser för framförhandlandet av en gemensam EU-ståndpunkt. En preliminär ståndpunkt för utvecklingsagendan angavs i rådsslutsatser (se faktapromemoria 2012/13: FPM86). Kommissionen presenterade ett meddelande om EU:s prioriteringar inför de mellanstatliga förhandlingarna om post 2015- agendan (se faktapromemoria 2013/14:FPM97). Kommissionens meddelande lade grunden för höstens rådsslutsatsförhandlingar. När slutrapporten från den öppna arbetsgruppen presenterades för generalförsamlingen med förslag på 17 mål och 169 delmål fanns de svenska prioriteringarna inkluderade. presenterade även expertkommittén för utvecklingsfinansiering sin rapport med förslag till finansieringsmetoder av utvecklingsagendan. De fyra dokumenten: den öppna arbetsgruppens rapport, expert- kommitténs rapport om utvecklingsfinansiering, de preliminära råds- slutsatserna och kommissionens meddelande har legat till grund för EU:s förhandlingar om en gemensam ståndpunkt om utvecklingsagendan post-2015. Förhandlingarna har ägt rum inom ramen för EU:s globala arbetsgrupper under rådet för utrikes frågor. Ett sista grundläggande dokument, generalsekreterarens syntesrapport över post 2015-processen, presenterades . EU:s gemensamma ståndpunkt i form av rådsslutsatser antogs vid rådet för allmänna frågor. Den gemensamma ståndpunkten kommer att vara ledstjärna för EU:s agerande i de mellanstatliga förhandlingarna inom FN som kommer att ta sin början . Den tredje internationella konferensen om utvecklingsfinansiering (FfD), som äger rum i , är en separat process men kommer att utgöra ett avgörande bidrag när det gäller hur den nya utvecklingsagendan post 2015 ska genomföras. Nära samordning mellan Skr. 2014/15:65 post 2015 och FfD ska eftersträvas. 14.6EU:s humanitära bistånd och EU:s roll som humanitär aktör Kommissionen är världens näst största humanitära aktör. EU och dess medlemsstater står för över hälften av den humanitära finansieringen och är därmed tillsammans världens största givare av humanitärt bistånd. Användandet av den humanitära budgeten är behovsbaserat och styrs av de internationella humanitära principerna om humanitet, opartiskhet, neutralitet och oberoende. EU bidrog med humanitär hjälp till omkring 124 miljoner människor 2013. De fem länder och regioner som mottog störst humanitärt stöd från EU är , , , och de av ebola-drabbade länderna i . EU bidrar också till att stärka det internationella humanitära systemet som leds och samordnas av FN. EU arbetar fortsatt med att bättre länka humanitärt bistånd med långsiktig återuppbyggnad och utvecklingsinsatser. Genomförandet av en handlingsplan har påbörjats för att stärka förmågan hos katastrofutsatta länder att stå emot kriser. Bland annat har kommissionen tagit fram en markör för att mäta hur organisationer mer systematiskt arbetar med att stärka förmågan hos katastrofutsatta länder att stå emot kriser. har en utvärdering genomförts av det europeiska konsensusdokumentet om humanitärt bistånd (EU:s humanitära biståndspolicy) och åtgärder på basis av utvärderingen har föreslagits. Dessa kommer att diskuteras vidare . Rådet och antog en förordning om in- rättandet av en europeisk frivilligkår för humanitärt bistånd (se fakta- promemoria 2012/13:FPM9). Upprättande av en frivilligkår är fördrags- bundet i Lissabonfördraget. Initiativet innebär att 4 000 EU-medborgare kommer att arbeta som volontärer inom ramen för frivilligkåren 2014– 2020. Därtill har rådsslutsatser om samarbete mellan humanitärt bistånd och civilskydd färdigförhandlats och antagits av rådet för allmänna frågor . fortsatte att verka för ett stärkt samarbete mellan EU:s humanitära bistånd och FN, respekt för humanitära principer och jämställdhetsintegrering i humanitära insatser. 15EU:s bilaterala och regionala förbindelser EU:s bilaterala och regionala arbete är omfattande och mångfacetterat. har situationen i spelat en framträdande roll. olagliga annektering av och Sevastopol samt dess 2014/15:65 militära aggression i östra har lett till att EU har infört restriktiva åtgärder. Därutöver har EU gett ett omfattande stöd till att bekämpa spridningen av ebola-epidemin. EU har också följt konflikten i och reagerat på terrororganisationen framfart och det försämrade säkerhetsläget i med ett omfattande humanitärt stöd. Dessutom har förhandlingarna om ett frihandelsavtal med (TTIP) fortgått. 15.1Samarbete mellan EU och EFTA-länderna När det gäller samarbete med EU har mandaten för EES och finansiella mekanismer gått ut . Dessa instrument är en motsvarighet till EU:s sammanhållningspolitik. Förlängning av instrumenten har varit föremål för förhandlingar som efter en tids låsning återupptagits. är inte mottagare av medel från mekanismerna, men påverkas av att förhandlingarna inte kunnat slutföras eftersom det bl.a. även får konsekvenser för det bilaterala avtalet om tullfria kvoter för fisk. förhållande till EU och deltagande i den inre marknaden är reglerat i ett stort antal bilaterala avtal. Från EU:s sida är anpassningen till och en oberoende prövningsinstans i tvister mellan och viktiga frågor. Diskussioner förs mellan och om den närmare integrationen av i EU:s inre marknad. genomförde en folkomröstning som godkände införandet av en grundlagsändring som syftar till att minska en ”mass- invandring”. EU har före och efter folkomröstningen varit tydligt med att detta står i strid med avtalet om fri rörlighet mellan och EU. EU har, trots påstötningar från , vägrat att omförhandla detta avtal. Två möten hölls med som är Europeiska ekonomiska samarbetsområdets högsta organ (EU, , och ). Vid novembermötet lyftes det bl.a. fram att framsteg gjorts när det gäller införlivningen av EU-lagstiftning i bl.a. även om det konstaterades att mycket utestår. Nordliga dimensionen och EU:s deltagande i regionalt samarbete i norra EU:s deltagande i regionalt samarbete i norra bidrar till ett konstruktivt samarbete med . Nordliga dimensionen (ND) är en gemensam politik mellan EU, , och . utvecklats till ett väl fungerande ramverk för konstruktivt och resultatorienterat regionalt samarbete i en rad sektorer. samarbetet har fyra partnerskap bildats. Kommissionen deltar i alla fyra. Särskilt framgångsrikt är samarbetet inom ND:s miljöpartnerskap, där viktiga insatser görs för att åtgärda gränsöverskridande källor till Kommissionen deltar även som fullvärdig medlem i Östersjöstaternas råd () och (). Kolarcticprogram stödjer finansiellt gränsöverskridande projekt i , och har arbetet med en ny programperiod till Skr. 2014/15:65 2020 slutförts. De arktiska frågorna tilldrar sig ett ständigt ökat intresse. EU:s utrikestjänst och kommissionen presenterade ett gemensamt meddelande om och antog en resolution om . EU:s utrikesministrar antog slutsatser om . välkomnar en aktiv EU-politik för . anser det viktigt att genomför beslutet från ministermötet i om EU:s status som observatör i . 15.3EU:s grannskapspolitik – Östliga partnerskapet och Partnerskapet för demokrati och delat välstånd i södra Den europeiska grannskapspolitiken (ENP) omfattar 16 länder i södra EU:s grannskap har i hög grad präglats av krishantering. I har demonstrerat en vilja att använda långtgående medel för att hävda sina intressen, med den olagliga annekteringen av som ett tydligt exempel. grannskapet finns en blandning av fullskaligt krig, länder i sönderfall, repressiva regimer och ett allt sämre klimat när det gäller mänskliga rättigheter samt terrorism och stora flyktingströmningar. på utmaningarna genom ett omfattande politiskt och ekonomiskt stöd till de berörda länderna. En bred uppsättning instrument har använts, inklusive reformstöd, riktade handelslättnader, makrofinansiellt stöd, humanitära insatser och särskilda EU-missioner för att övervaka vapenvila och stödja reformer på centrala områden. utvecklingen har den nya kommissionen tagit initiativ till en översyn av ENP, i syfte att skapa en mer flexibel, skräddarsydd och effektiv politik. Ett förslag väntas läggas fram . presenterade kommissionen och EU:s utrikestjänst det årliga meddelandet om ENP, som bestod av ett övergripande meddelande, tolv landspecifika lägesrapporter och två regionala rapporter (om Östliga partnerskapet respektive södra ). fokuserade på politikens genomförande och innehöll detta år inte några nya förslag för politikens utveckling. I syfte att utveckla ENP förespråkades en ökad samstämmighet i EU:s politik och strömlinje- formade beslutsprocesser för att snabbare och mer effektivt agera utifrån antogs också det nya europeiska grannskapsinstrumentet () omfattar totalt för perioden. Instrumentet syftar till att främja samarbete och integration mellan EU och de 16 partnerländerna, särskilt genom att stärka genomförandet av handlingsplaner och associeringsagendor som upprättats som en del av den europeiska grannskapspolitiken. kännetecknas av principen om en incitamentsbaserad fördelning av stödet enligt principen om ”mer-för- Detta innebär att de länder som gör reformframsteg när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter belönas med ökat stöd. bygger vidare på det tidigare Europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet (ENPI). Partnerskapet för demokrati och delat välstånd i Kommissionen och EU:s utrikestjänst presenterade ett nytt meddelande om den europeiska grannskapspolitiken (ENP). meddelanden kommer och handlar främst om genomförandet i På handelsområdet har förhandlingar om djupgående frihandelsavtal (DCFTA:s) fortsatt med , och näst i tur står . På migrationsområdet har ett partnerskap för rörlighet med Det ekonomiska biståndet till regionen har varit betydande, den viktigaste komponenten är ett program för stöd till partnerskap, reformer och inkluderande tillväxt, det s.k. SPRING-programmet. land som har fått störst andel av dessa medel. har arbetet fortsatt med att genomföra och utveckla Östliga partnerskapet, som är en regional dimension av ENP omfattande EU: s bilaterala och multilaterala relationer med länderna i (, , , , och ). Fokus har i hög grad legat på den färdplan för genom- förandet av Östliga partnerskapet som fastslogs i deklarationen från toppmötet i . Läget i genomförandet av politiken diskuterades vidare vid ett utrikesministermöte inom partnerskapet . På det bilaterala området har flera framsteg gjorts, som utvecklingen i flera av partnerländerna varit en källa till oro när det gäller den demokratiska utvecklingen. Framsteg har gjorts när det gäller målet om fördjupad politisk associering och ekonomisk integration med EU. har associeringsavtal med EU, inklusive fördjupade frihandelsområden, ratificerats av parlamenten i , och . Även och har ratificerat avtalen. har vidare uppnått viseringsfrihet med Schengenområdet. Både och har också gjort framsteg mot målet om viseringsfrihet. har inlett förhandlingar om ett viseringsförenklings- och återtagandeavtal, vilket redan ingåtts av samtliga övriga partnerländer. Partnerskapets multilaterala samarbete har utvecklats ytterligare inom områden som statistik, digitala marknader, stöd till små och medelstora företag, energieffektivisering, jämställdhet och säkerhetspolitik. Samarbetet med det civila samhället har intensifierats, bl.a. med svenskt stöd. Utvecklingen i regionen, och särskilt agerande, har satt sin prägel på genomförandet och bland annat föranlett EU att stärka sitt stöd till de länder som fattat suveräna beslut om att närma sig EU på olika områden. Ett exempel är de ensidiga handelslättnader som EU har infört för produkter från och . Fortsatta framsteg kunde noteras i genomförandet och utvecklingen av Östliga partnerskapet, både bilateralt och multilateralt. Utmaningarna för demokrati och mänskliga rättigheter i regionen kvarstår. EU:s och relation har präglats av olagliga annektering av och Sevastopol och av militära aggression i östra . EU har i likhet med stora delar av världs- samfundet kraftigt fördömt agerande. Till följd av detta har EU trappat ned eller suspenderat vissa kontakter och samarbeten med Det betyder bl.a. att vissa påbörjade förhandlingar mellan EU Det gäller både det nya partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan och EU, som är avsett att fördjupa samarbetsavtalet , och förhandlingsprocessen om viserings- Till följd av agerande i har EU infört olika former av sanktioner mot . De innefattar frysning av tillgångar och reserestriktioner för ett antal personer och företag enligt en lista som successivt utökats till att omfatta 119 personer och 23 enheter. sektoriella ekonomiska sanktioner har även införts inom finans-, energi- och försvarsbranscherna, inklusive ett vapenembargo och export- restriktioner för produkter med dubbla användningsområden samt utrustning och vissa tjänster till oljeindustrin. aktivt deltagit i EU:s arbete med att bemöta agerande och nå en diplomatisk lösning på konflikten i . Det 32:a toppmötet mellan och hann dock äga rum i , innan krisen i bröt ut. annat Östliga partnerskapet och tullunionen mellan , och , som upprättades i 2010. Samarbetet i tullunionen för- djupas nu till en euroasiatisk ekonomisk union som inrättas Från EU:s håll betonades vid toppmötet fördelarna med EU:s Östliga partnerskap för samtliga östliga grannländer, inklusive . Man reste också frågan kring ryska restriktiva åtgärder inom handels- blev medlem i () Förhandlingarna hade då pågått . komnades av både EU och . fördelarna av det ryska medlemskapet är betydande för både och har dock inte fullföljt sina åtaganden inom ramen för sin anslutning till WTO, exempelvis när det gäller reglerna för Nya handelshinder har införts som neutraliserar eller motverkar vissa av WTO-avtalens centrala krav. tre nya tvister mot i . importförbud av fläskkött, antidumpningstullar på vissa kommersiella fordon och tillämpning av vissa bundna tullar. en tvist med när det gäller återvinningsavgifter på importerade bilar. För har en av de viktigaste frågorna varit de bundna tullarna på pappersprodukter, då sedan WTO-inträdet 2014/15:65 inte följt de överenskomna tullarna och i stället tagit ut en högre tull på import av pappersprodukter. har fortsatt att betona vikten av att demokrati och mänskliga rättigheter har en framskjuten plats i EU:s dialog med , inte minst mot bakgrund av de nuvarande repressiva tendenserna i landet. har vidare kritiserat politiska, ekonomiska och handelsrelaterade påtryckningar mot partnerländerna i Östliga partner- skapet. har regelbundet upprepat att olagliga annektering av strider mot folkrättens grundprinciper. har stått bakom EU:s sanktionspolitik mot och har varit en stark och tydlig röst till stöd för självständighet och oberoende. Vid sidan av de åtgärder som EU vidtagit mot som en konsekvens av den ryska aggressionen mot har även delar av bilaterala kontakter med påverkats. Sedan president , efter ryska påtryckningar, dragit sig ur undertecknandet av ett associerings- och frihandelsavtal med EU utbröt omfattande demonstrationer i och andra ukrainska städer. Polisens övervåld mot demonstranterna, i kombination med nya repressiva lagar, bidrog till att proteströrelsen vände sig mot regimen. Under en eskalerande våldsspiral dödades ca 100 personer och fler än 1 000 skadades innan president lämnade . Kort efter det maktskifte som följde på detta annekterade i strid med folkrätten och staden . Den olagliga annekteringen fördömdes av stora delar av omvärlden och antog en resolution till stöd för territoriella integritet. EU har utvecklat en icke-erkännandepolitik när det gäller den olagliga ryska annekteringen, som innefattar ett totalt importförbud och ett investerings- och exportförbud inom vissa sektorer. I östra fortsatte med att ge militärt och politiskt stöd till separatister i två förment självständiga ”folkrepubliker” i Donetsk och Luhansk. ökade kraftigt sin militära närvaro vid den ukrainska gränsen. inledde en antiterroristoperation mot separatisterna. Efter att presidentval i genomförts , med som vinnare, antogs en fredsplan för återuppbyggnad av östra , nationell dialog och reform av konstitutionen. Efter svåra stridigheter , där separatister understödda av ryska förband vann allt större terräng, undertecknades en fredsplan i mellan , och det schweiziska OSSE- ordförandeskapets särskilda representant. Vapenvilan som trädde i kraft bröts i princip med hundratals dödsoffer som följd. Konflikten beräknas ha tagit mer än 4 000 människoliv, och det humanitära läget i östra har blivit allt svårare. Regeringen fattade beslut att bidra med i humanitärt stöd via FN och till enskilda organisationer verksamma i östra , utöver de ca som ger i bistånd till . har varit en stående dagordningspunkt på rådet för utrikes frågor och och flera extra möten i bägge formaten har hållits. Som en reaktion på olagliga annektering av och destabilisering av östra införde EU stegvis visumförbud och frysning av tillgångar för ansvariga ukrainska och ryska personer, företag och organisationer samt därefter även ekonomiska sanktioner mot . Den första sanktionsregimen antogs och innebär frysning av tillgångar för den förre presidenten och ett antal företrädare för hans regim, p.g.a. förskingring av ukrainska statsmedel. De politiska delarna av associeringsavtal med EU under- tecknades , varpå återstoden av avtalet kunde skrivas under i samband med . Avtalet syftar till att fördjupa relationerna och anpassa regelverk till EU:s, där en huvudkomponent är det s.k. fördjupade frihandelsområdet. menar, utan att kunna påvisa det, att avtalet skulle ha negativa konsekvenser för den egna ekonomin. EU, och nådde en överenskommelse om att skjuta upp den provisoriska tillämpningen av avtalets handelsdelar till .