prop · H20358 · 2015-03-12 00:00:00 — Av bestämmelserna i grundfördraget inkorporeras artiklarna 9, 11, 12 och 32. Övriga bestämmelser i grundfördraget behandlar OTIF:s ekonomi, organisation och förvaltning. Dessa införlivas inte i svensk rätt. I artikel 9 finns bestämmelser om s.k. beräkningsenheter, som används för att ange olika begränsningsbelopp i , och . Med beräk- ningsenhet avses särskilda dragningsrätter (SDR) såsom de definieras av . I artikel 11 finns en bestämmelse som riktar sig till myndigheter, särskilt domstolar. Genom den införs ett förbud mot att kräva säkerhet för betalning av rättegångskostnader i rättsliga förfaranden som grundas på reglerna i , , CUV eller CUI. I artikel 12 regleras verkställighet av domar. När en dom (som har meddel- ats av en behörig domstol efter parternas hörande eller genom tredskodom) får verkställas enligt den lagstiftning som tillämpas av domstolen, ska domen vara verkställbar i alla andra fördragsslutande stater så snart de formella förutsättningar har uppfyllts som gäller i den stat där domen ska verkställas. Det får alltså inte göras någon ny prövning av själva saken. Dessa bestäm- melser är även tillämpliga på förlikning som har träffats inför domstol. I 4 och 5 §§ finns bestämmelser som kompletterar artikel 12, bl.a. om förfaran- det för att förklara en utländsk dom verkställbar i . Frågor om verkställighet av domar regleras också i I-förord- ningen. Detsamma gäller frågor om behörig domstol (jfr artiklarna 57, 63.4 och 63.5 i , artiklarna 46, 51.4 och 51.5 i , artikel 11 i CUV samt artiklarna 20 och 24 i CUI). Fördragets bestämmelser torde ha företräde framför I-förordningens när fördraget är tillämpligt. Om en processrättslig fråga varken regleras i COTIF 1999 eller i I-förordningen tillämpas annan nationell rätt, dvs. Bestämmelserna i bihangen kan givetvis också innebära avvikelser från vad som gäller enligt allmänna processrättsliga Ett sådant fall är att regresskrav inte får handläggas gemensamt med skadeståndskrav som har väckts på grund av transportavtalet (artikel 63.6 i och artikel 51.6 i ), vilket är en avvikelse från regleringen i 14 kap. 5 § . I artikel 12 finns också bestämmelser om kvarstad och utmätning. Bestämmelserna motsvarar delvis 8 och 9 §§ lag om internationell järnvägstrafik, men artikel 12 utvidgas till att utöver och omfatta även fordringar enligt CUV och CUI. Bestämmelserna tar sikte på en fordran som ett transportföretag har mot ett annat i samband med en transport som omfattas av eller eller en fordran som uppkommer enligt ett avtal som omfattas av reglerna i CUV eller CUI. Om företagen inte hör hemma i samma fördragsslutande stat, får fordran beläggas med kvarstad eller utmätas endast på grund av ett avgörande av en judiciell myndighet i den stat där det företag som äger fordringen hör hemma. Järnvägsfordon får beläggas med kvarstad eller utmätas inom en annan fördragsslutande stat än den där innehavaren har sitt säte bara på grund av ett avgörande av en judiciell myndighet i den stat där innehavaren har sitt säte. Med innehavare avses den som varaktigt utnyttjar ett järnvägsfordon som transportmedel, oavsett om personen är ägare eller har nyttjanderätt till fordonet. Artikel 32 behandlar frågan om preskriptionsavbrott i samband med att ett Bestämmelserna motsvarar till viss del 7 § i 1985 års lag om internationell järnvägstrafik. Innebörden av artikel 32.1 är att det ska ha samma verkan i fråga om preskriptionsavbrott att ett sådant skiljeförfaran- de inleds som att talan väcks vid allmän domstol. det att bestämmelserna i 7 § preskriptionslagen (1981:130) blir tillämpliga. Artikel 32 reglerar också verkställighet av skiljedom. I den frågan hänvisas till kommentaren till 4 §. Utöver de nämnda bestämmelserna i grundfördraget inkorporeras också bestämmelserna i fyra av bihangen, nämligen bihang A, B, D och E. bihang införlivas på annat sätt. Bihang G (ATMF) inkorporeras genom ändringar i järnvägslagen (2004:519). Bihang C (RID) har införlivats genom föreskrifter från Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. Bihang F (APTU) kommer att inkorporeras genom föreskrifter i järn- vägsförordningen (2004:526) och genom myndighetsföreskrifter. Det är originaltexterna som ska gälla som svensk lag. originaltext på franska, engelska och tyska. alltså dessa språkversioner gällande som svensk lag. Enligt andra stycket inkorporeras bestämmelserna endast till den del de inte reglerar de fördragsslutande staternas förpliktelser mot varandra eller Det betyder att bestämmelserna endast ska tillämpas i de delar de reglerar enskildas rättigheter och skyldigheter och vissa processuella frågor. Ett exempel på en artikel som har betydelse för enskildas rättigheter och skyldigheter, men som också i visst avseende enbart reglerar statens för- pliktelser mot OTIF, är artikel 9 i grundfördraget. Enligt tredje stycket ges den franska originaltexten tolkningsföreträde. Den franska texten gäller alltså framför de engelska och tyska språk- versionerna om de inte överensstämmer med den franska (jfr artikel 45 i Prop. 2014/15:58 grundfördraget och artikel 7 i ändringsprotokollet). Enligt fjärde stycket finns de franska och engelska språkversionerna, i de delar som inkorporeras, och en svensk översättning intagna som en bilaga till lagen. Den svenska översättningen bifogas endast som hjälp för läsningen och har inte någon rättslig betydelse. Den tyska original- texten finns tillgänglig på . Ansvarsbegränsning för dödsfall och personskada 3 § Vid dödsfall och personskada har transportören eller infrastrukturförvaltaren rätt att begränsa sitt ansvar till 400 000 särskilda dragningsrätter (SDR) per person vid en och samma olycka, när det är fråga om sådan ersättning som avses i artiklarna 27.2 och 28 b i bihang A, artiklarna 11.2 och 12 b i bihang E och, om avtalet gäller en internationell transport, artiklarna 27.2 och 28 b i bilaga I till tågpassagerarförordningen. Genom paragrafen ges transportören och infrastrukturförvaltaren rätt att vid dödsfall eller andra personskador beträffande viss ersättning begränsa sitt ansvar i samband med internationella transporter. Sättet att benämna de skador som avses – dödsfall och personskada – avviker från vad som är normalt inom skadeståndsrätten genom att det antyder att dödsfall är något annat än personskada. Uttryckssättet har valts mot bakgrund av den terminologi som används i konventionen och i tågpassagerarförordning- en. Övervägandena finns i avsnitt 7. Paragrafen har inte någon mot- svarighet lag om internationell järnvägstrafik. Enligt hittillsvarande ordning är ersättningen för dessa skador obe- gränsad. Det följer av att det i 2 kap. 5 § järnvägstrafiklagen (1985:192) föreskrivs att ersättningen ska beräknas enligt 5 kap. och 6 kap. 1 och 3§§ skadeståndslagen (1972:207). Beloppsbegränsningen gäller vid internationella transporter. alltså oavsett om tillämpas enligt fördraget eller enligt tågpassager- arförordningen. För inrikes trafik, även i sådana fall där tågpassagerar- förordningen tillämpas, är ersättningen fortfarande obegränsad enligt skadeståndslagen. Transportören eller infrastrukturförvaltaren har rätt att begränsa sitt ansvar till ett belopp om 400 000 särskilda dragningsrätter (SDR) per person vid en och samma olycka. Vad som avses med SDR anges i artikel 9 i grundfördraget (som inkorporeras genom 2 §). motsvarar 400 000 SDR ca . Rätten till ansvarsbegräns- ning avser endast ersättning för inkomstförlust och underhåll till efter- levande. Den omfattar alltså inte t.ex. kostnader för vård och transport. Om det visas att transportören eller infrastrukturförvaltaren har orsakat skadan genom handling eller underlåtenhet antingen i avsikt att vålla en sådan skada eller hänsynslöst och med insikt om att en sådan skada sannolikt skulle uppkomma, gäller inte ansvarsbegränsningen (se artikel 48 i bihang A, artikel 15 i bilaga E och artikel 48 i bilaga I till tågpassagerarförordningen). 4 § En ansökan om att en utländsk dom eller annan utländsk exekutionstitel ska förklaras verkställbar enligt artikel 12 eller 32 i fördraget görs till den tingsrätt som regeringen föreskriver. Sökanden ska tillsammans med ansökan ge in 1.exekutionstiteln i original eller i kopia som har bestyrkts av en behörig myndighet, och 2.en förklaring av en behörig myndighet i den stat där exekutionstiteln har upprättats att den avser en tvist som omfattas av fördraget samt att den får verkställas i den staten och, i fråga om en domstols dom, att den har fått laga kraft. Om det finns anledning till det, får tingsrätten kräva att handlingar som har getts in i ärendet ska förses med bevis om utfärdarens behörighet. Beviset ska vara utställt av en svensk beskickning eller konsul eller av chefen för justitie- förvaltningen i den stat där exekutionstiteln har upprättats. Om en handling inte är skriven på svenska, danska eller norska, ska även en bestyrkt översättning till svenska av handlingen ges in. Tingsrätten får medge undantag från kravet på översättning. Vid handläggning i domstol av ett ärende om verkställbarhetsförklaring tillämpas i övrigt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Paragrafen motsvarar i huvudsak 5 § och 6 § andra stycket lag om internationell järnvägstrafik. Liksom tidigare gäller att tingsrätten kan förelägga sökanden att ge in de ytterligare handlingar som behövs för tingsrättens prövning av saken. Eftersom en sådan rätt att kräva komplettering av ansökan följer av lagen (1996:242) om domstols- ärenden, är det inte nödvändigt att ange detta särskilt i paragrafen. Vidare klargörs det i lagtexten att tingsrätten också när det gäller andra hand- lingar än de som fogats till ansökningen kan kräva att dessa förses med bevis om utfärdarens behörighet. I 6 § tredje stycket lag anges att den sak som avgjorts genom en dom från behörig domstol enligt fördraget inte får prövas på nytt. Detta framgår nu i stället av artikel 12.1 i grundfördraget – som inkorporeras genom 2 § – och gäller för verkställ- barhetsförklaring av domar och andra exekutionstitlar. 5 § Om en dom eller annan exekutionstitel förklaras verkställbar, verkställs den på samma sätt som en svensk dom som har fått laga kraft. Paragrafen innehåller en kompletterande bestämmelse om vad som gäller för verkställighet av utländska exekutionstitlar som förklarats verkställ- bara (jfr 4 §). Frågan behandlas i avsnitt 7. Paragrafen motsvarar 6 § första stycket lag om internationell järnvägstrafik. 6 § Om revisionsutskottet inom OTIF har beslutat om en för bindande ändring av artikel 9 i fördraget eller av bihang A, B, D eller E, ska ändringen gälla i från och med den dag då ändringen träder i kraft enligt fördraget. Paragrafen innehåller en bestämmelse om effekterna av ett förenklat för- farande för ändring av COTIF 1999. Övervägandena finns i avsnitt 7. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 a § lag om internationell järnvägstrafik (se prop. 1990/91:43 s. 23 f. och s. 30 f.). Genom bestämmelsen kommer vissa framtida ändringar som revisions- utskottet beslutar om automatiskt bli gällande som svensk rätt utan att underställas . De ändringar som blir bindande för kom- mer alltså att gälla som svensk rätt utan att några lagändringar behöver göras. Vilka ändringar som revisionsutskottet kan besluta om framgår av artikel 33.4 i fördraget. Ändringar av grundfördraget och bihangen träder i kraft i den tolfte månaden efter den månad då generalsekreteraren underrättar staterna om ändringarna, om inte en fjärdedel av staterna invänder mot dem (artikel 35). kommer ändringarna att gälla i . 7 § Om parterna i ett fall som avses i artikel 54 i bihang A eller i artikel 42 i bihang B inte kan enas om en viss sakkunnig, ska tingsrätten i den ort där godset, resgodset eller fordonet finns efter ansökan utse en sakkunnig. Paragrafen, som reglerar möjligheten att få en sakkunnig förordnad av tingsrätten, motsvarar 10 § lag om internationell järnvägs- trafik. Enligt de i paragrafen angivna bestämmelserna i och ska en transportör, om denne upptäcker eller får anledning att anta att gods, resgods eller fordon har skadats eller förlorats under transporten, upprätta en skaderapport som alltefter förlustens eller skadans art ska innehålla uppgifter om skadans omfattning och orsak. Om den som har rätt till egendomen inte godtar uppgifterna i rapporten, kan han eller hon begära att resgodsets eller fordonets tillstånd samt skadans orsak och omfattning ska fastställas av en sakkunnig. Om parterna inte enas om viss sak- kunnig, kan de enligt COTIF 1999 vända sig till tingsrätten som ska utse en sakkunnig. Eftersom fordon enligt COTIF 1999 inte transporteras som inskrivet resgods, till skillnad från vad som gällde enligt COTIF 1980, läggs ”fordon” till i paragrafen. En ansökan om utseende av sakkunnig handläggs enligt ärendelagen. 1.Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. 2.Genom lagen upphävs lagen (1985:193) om internationell järnvägstrafik. 3.Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för transport som har påbörjats Övervägandena finns i avsnitt 8. För del träder COTIF 1999 i kraft den dag som anslutningsin- strumentet deponeras. Det är inte möjligt att ange vilket datum fördraget träder i kraft i förhållande till . Enligt punkten 1 överlämnas därför till regeringen att besluta om när den nya lagen ska träda i kraft. 2014/15:58 Av punkten 2 framgår att lagen ersätter lag om internationell järnvägstrafik. Enligt punkten 3 ska lag dock tillämpas på de transporter som påbörjats före ikraftträdandet. Det innebär att för de transporterna gäller COTIF 1980. För en passagerare vars resa omfattas av reglerna i tåg- passagerarförordningen kommer från COTIF 1999 ändå att tillämpas (jfr avsnitt 4). 10.2Förslaget till lag om ändring i järnvägslagen (2004:519) 1 kap. Allmänna bestämmelser 2 § Särskilda bestämmelser om befordran av passagerare finns i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer. Dessutom finns särskilda bestäm- melser om befordran av passagerare och gods i järnvägstrafiklagen (1985:192) och i lagen (2015:000) om internationell järnvägstrafik. Paragrafen innehåller en upplysningsbestämmelse om att det finns andra lagar på området. Ändringen är en följd av att lag om internationell järnvägstrafik upphävs och ersätts med en ny lag i samma ämne. Internationella bestämmelser som ska gälla som svensk lag 2 b § Som svensk lag ska gälla originaltexterna av bestämmelserna i bihang G om tekniskt godkännande av järnvägsmateriel som används i internationell trafik i fördraget om internationell järnvägstrafik (COTIF) av i dess lydelse enligt ändringsprotokollet av . Första stycket gäller inte till den del bestämmelserna reglerar de fördragsslutande parternas förpliktelser mot varandra eller mot Mellanstatliga organisationen för internationell järnvägstrafik (OTIF). Om originaltexterna skiljer sig åt, gäller den franska texten. De franska och engelska originaltexterna samt en översättning av dessa till svenska finns intagna som en bilaga till denna lag. Paragrafen är ny. Den innebär en inkorporering av ett offentligrättsligt bihang, ATMF, bihang G, till fördraget. Övervägandena finns i avsnitt 7. I första stycket anges det att bihang G i COTIF 1999 ska gälla som svensk lag. Bihanget omfattar regler för godkännande av järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel för nyttjande i internationell trafik. Varje järn- vägsfordon eller annan järnvägsmateriel måste vara godkända i enlighet med reglerna i bihanget för att få användas i internationell trafik. God- kännandet syftar till att järnvägsfordon som används i internationell trafik ska uppfylla främst de tekniska föreskrifterna i bihang F (APTU) till fördraget. Godkännandet lämnas av den nationella eller internation- ella myndighet som är behörig på området. Tekniska intyg som utfärdats i enlighet med dessa regler av den behöriga myndigheten är giltiga i alla fördragsslutande stater och möjliggör härigenom järnvägstrafik över nationsgränserna. De järnvägsföretag som använder järnvägsfordon eller annan materiel som blivit godkända enligt förfarandet i bihang G är skyldiga att följa de föreskrifter om drift av ett fordon i internationell trafik som finns i bihang F. Detsamma gäller det företag eller den myndighet som förvaltar infrastrukturen. Bestämmelserna i den fördragsslutande stat där infra- strukturen finns tillämpas när det gäller godkännande av infrastruktur. finns bestämmelser som bygger på EU-direktiv och som delvis överlappar regleringen i bihangen F och G. Bestämmelserna finns framför allt i järnvägslagen (2004:519) och i järnvägsförordningen (2004:526). Av artikel 3 a.1 i bihang G framgår att järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som har börjat användas enligt tillämplig lagstiftning i EU och motsvarande rent nationella lagstiftning ska anses godkända för användning i alla fördragsslutande stater, om bl.a. de tekniska före- skrifterna (TSD:n enligt och dess motsvarighet enligt COTIF, UTP:n) fullt ut överensstämmer. Motsvarande krav gäller för järnvägs- fordon som har börjat användas enligt bestämmelserna i bihang G för att dessa ska kunna nyttjas för trafik inom EU. Om villkoren i ett sådant fall inte är uppfyllda, ska fordonet eller järnvägsmaterielen godkännas i enlighet med gällande bestämmelser inom EU. I fråga om järnvägsfordon och annan järnvägsmateriel som bara används inom EU regleras god- kännandet för driften och underhållet av tillämplig EU-rätt (jfr artik- el 3 a.3 i bihang G). I den föreslagna nya lagen om internationell järnvägstrafik finns kompletterande bestämmelser om handläggningen av en ansökan om verkställbarhetsförklaring av en utländsk skiljedom som meddelats med anledning av en tvist som underställts en skiljenämnd enligt artikel 20 i bihang G. I andra stycket anges att bestämmelserna bara införlivas till den del de inte reglerar de fördragsslutande parternas förpliktelser mot varandra eller mot OTIF som organisation. Paragrafens innebörd är att bestämmelserna bara är tillämpliga i de delar de reglerar enskildas rättigheter och skyldigheter samt vissa processuella frågor. I exempelvis artikel 5 finns bestämmelser som inte införlivas med svensk lag, eftersom de enbart berör parternas inbördes förhållanden. I tredje stycket anges att den franska texten har giltighet före de andra språkversionerna av fördraget, dvs. de engelska och tyska versionerna. Det följer av artikel 45 i grundfördraget och artikel 7 i ändrings- protokollet. I fjärde stycket anges att de franska och engelska språkversionerna av bihang G och en svensk översättning finns intagna som en bilaga till lagen. Den svenska översättningen har bara status som hjälpmedel vid tillämpningen av bestämmelserna i bihanget. 2 c § Om revisionsutskottet inom OTIF har beslutat om en för bindande ändring av bihang G, ska ändringen gälla i från och med den dag då ändringen träder i kraft enligt fördraget. 2014/15:58 Paragrafen är ny. Den innehåller en bestämmelse om ett förenklat förfarande för ändring av bestämmelserna i bihang G. Övervägandena finns i avsnitt 7. Paragrafen motsvarar 3 a § lag om internationell järnvägs- trafik (se prop. 1990/91:43 s. 23 f. och s 30 f.) och 6 § i den föreslagna nya lagen om internationell järnvägstrafik. Vilka ändringar som revisionsutskottet kan besluta om framgår av artikel 33.4 i fördraget. Ändringar träder i kraft i den tolfte månaden efter den månad då generalsekreteraren underrättade staterna om ändringarna, om inte en fjärdedel av staterna invänder mot dem (artikel 35). kommer ändringarna att gälla i . 6 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om sådant tekniskt godkännande av järnvägsmateriel som avses i det bihang som anges i 2 b §. Regleringen i paragrafen, som är ny, innebär bl.a. att regeringen kan peka ut behörig myndighet enligt bihang G, vilket krävs enligt artikel 5 i det bihanget. Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. För del träder COTIF 1999 i kraft den dag som anslutningsin- strumentet deponeras. Det är inte möjligt att ange vilket datum fördraget träder i kraft i förhållande till . Det överlämnas därför till rege- ringen att besluta om när lagen ska träda i kraft. I enlighet med vad som gäller när annat inte har bestämts i särskilda övergångsbestämmelser tillämpas de nya bestämmelserna om tekniskt godkännande från och med den dag lagen träder i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 8. Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:661) Prop. om immunitet och privilegier i vissa fall (COTIF) av vägstrafik (OTIF) 1980 i dess lydelse enligt Bilagan till lagen om immunitet och privilegier i vissa fall, som reglerar vilka personer och organ som omfattas av immunitet och/eller privilegier och i enlighet med vilka internationella överenskommelser, ändras så att COTIF 1999 förs in i stället för COTIF 1980. Övervägandena finns i avsnitt 7. Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. För del träder COTIF 1999 i kraft den dag som anslutningsin- strumentet deponeras. Det är inte möjligt att ange vilket datum fördraget träder i kraft i förhållande till . Det överlämnas därför till rege- ringen att besluta om när lagen ska träda i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1974:610) om inrikes vägtransport 2 § Lagen ska inte tillämpas på brevbefordran, begravningstransporter eller befordran av flyttsaker. Lagen ska inte heller tillämpas på sådan befordran på väg som omfattas av lagen (2015:000) om internationell järnvägstrafik eller som en järnväg i annat fall utför inom till fullgörande av avtal om befordran av gods på järnväg. Paragrafen, som bl.a. reglerar förhållandet mellan förevarande lag och COTIF, ändras så att hänvisning sker till den föreslagna nya lagen om internationell järnvägstransport i stället för som till COTIF 1980, som vid en tidigare ändring av paragrafen benämnts på ett felaktigt sätt (se SFS 1998:484). 2014/15:58 Ikraftträdande Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. För del träder COTIF 1999 i kraft den dag som anslutningsin- strumentet deponeras. Det är inte möjligt att ange vilket datum fördraget träder i kraft i förhållande till . Det överlämnas därför till rege- ringen att besluta om när lagen ska träda i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.5 Förslaget till lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192) 1 § Detta kapitel tillämpas på befordran av resande med järnväg i allmän inrikes trafik. På befordran i trafik med utlandet tillämpas kapitlet endast om något annat inte följer av lagen (2015:000) om internationell järnvägstrafik. Paragrafen, som anger lagens tillämpningsområde, ändras så att hän- visning sker till den föreslagna nya lagen om internationell järnvägstrafik i stället för till COTIF 1980. Av 1 kap. 1 a § framgår att särskilda bestämmelser om transport av passagerare på järnväg finns i och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (tåg- passagerarförordningen). Denna lag träder i kraft den dag som regeringen bestämmer. För del träder COTIF 1999 i kraft den dag som anslutningsin- strumentet deponeras. Det är inte möjligt att ange vilket datum fördraget träder i kraft i förhållande till . Det överlämnas därför till rege- ringen att besluta om när lagen ska träda i kraft. Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.6 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1672) om paketresor 18 § Vissa skador, som omfattas av andra bestämmelser, ersätts enligt de bestämmelserna i stället för enligt denna lag. Detta gäller skador som omfattas av 1. sjölagen (1994:1009), 2. rådets förordning (EG) nr 2027/97 av om luft- trafikföretags skadeståndsansvar avseende lufttransport av passagerare och deras 3. lagen (2010:510) om lufttransporter, och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av den om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer, 5. järnvägstrafiklagen (1985:192), eller 6. lagen (2015:000) om internationell järnvägstrafik.