prop · H30331 · 2015-10-12 00:00:00 — Enligt regeringens mening bör därför bestämmelsen om körkorts- behörighet för terrängvagn och motorredskap klass I flyttas. Omflytt- ningen innebär ingen ändring av de materiella behörighetskraven. Eftersom fordonet traktor b inte heller omfattas av tredje körkorts- direktivet kan dessa tre fordonkategorier lämpligen regleras i samma paragraf. Regeringen föreslår att de nämnda bestämmelserna flyttas från 2 kap. 1 § respektive 5 § till 2 § samma kapitel. Regeringens förslag: Lagen om överlastavgifter ska ändras så att överlastavgift kan tas ut om en släpvagn som dras av en traktor b framförs på väg med högre axeltryck, boggitryck, trippelaxeltryck eller bruttovikt än som är tillåtet för fordonet, fordonståget eller Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons bedömning: Överensstämmer med regeringens. Vissa redaktionella justeringar har Remissinstanserna: , , avstyrker LRF anser att transporter som görs med traktorer i lantbruket vanligen är korta och mestadels sker på åkervägar och enskilda vägar. Maskinleverantörerna och Lantmännen maskin () tillstyrker förslaget eftersom överlast på traktordragna släp kan vara en bidragande orsak till olycksfall. anser att även enskild väg/vägförening bör betraktas som väg. Skälen för regeringens förslag: Som redogjorts för under avsnitt 5.8.3 är inte lagen (1972:435) om överlastavgifter tillämplig på alla motordrivna fordon – bland annat omfattas inte traktorer eller släp- vagnar som dras av traktorer av bestämmelserna. Traktorer har i många fall ett liknande användningsområde som motor- redskap och terrängmotorfordon. finns en indelning av motorredskap i olika klasser beroende på konstruktiv hastighet. Det före- slås nu att lagen om vägtrafikdefinitioner ändras så att traktorer får olika beteckningar beroende på konstruktiv hastighet. I propositionen 1992/93:28 s. 15 om ändrade bestämmelser för traktorer och motorred- skap, m.m. uttryckte departementschefen bland annat följande med anledning av den föreslagna ändringen av lagen om överlastavgifter: ”De ändringar som gjorts i lagen (1972:435) om överlastavgift och som innebär att lagens tillämpningsområde vidgas till att gälla även tunga terrängvagnar samt släpvagnar som dras av motorredskap eller traktorer eller tunga terrängvagnar grundas i huvudsak på att använd- ningsområdet för de nämnda fordonen blir större när den nuvarande konstruktiva hastighetsbegränsningen slopas. Om de nuvarande bestämmelserna om en högsta konstruktiv hastighetsgräns för traktorer behålls bör enligt min mening lagen om överlastavgift tills vidare inte omfatta dessa fordon. Även andra typer av fordon som har en begränsning av den konstruktiva hastigheten bör av samma skäl undantas från lagen om överlastavgift. Om den konstruktiva hastighetsgränsen senare höjs för de ifråga- varande fordonen bör regeringen återkomma till även i denna fråga.” Sedan denna ändring av lagen om överlastavgifter gjordes har defini- tionen av traktorer ändrats så att den konstruktiva hastighetsgränsen för traktorer höjts . Detta har skett utan att lagen om överlastavgifter har ändrats. Det har inte framkommit att detta utgjort ett problem. Genom att det, som det nu föreslås, i lagen om vägtrafik- definitioner öppnas för fordon som ska kategoriseras som traktorer, trots att de har en högre konstruktiv hastighet än timmen (traktor b), finns det dock, enligt förslaget i promemorian, anledning att på nytt överväga om i vart fall släpvagnar som dras av vissa traktorer ska omfattas av bestämmelserna i lagen om överlastavgifter. Regeringen instämmer i denna synpunkt. finns en indelning av exempelvis motorredskap i olika klasser beroende på konstruktiv hastighet. Motorredskap klass I kan ha en konstruktiv hastighet som överstiger . I trafik- förordningen (1998:1276) finns bestämmelser om att sådana fordon inte får föras med högre hastighet än . Motorredskap klass I kan, i och med att dessa kan och får föras med en högre hastighet, antas i större utsträckning dra släpvagnar än motorredskap klass II. För traktorer, som är inrättade huvudsakligen för att dra ett annat fordon eller arbetsredskap, torde användningsområdet som dragfordon av last på Prop. 2015/16:31 annat än på enskilda vägar bli större när den konstruktiva hastigheten nu Med en högre hastighet uppstår sannolikt också ett ökat slitage på vägarna. avstyrker emellertid förslaget med hänvisning till att belastningen på vägen snarare är liten, eftersom transporterna är korta. menar vidare att när tyngre transporter på väg görs, exempelvis av gödseltunnor, har släpet vanligen breda däck och lågt lufttryck vilket ger en liten belastning på vägen. Regeringen kan notera att belastningen på en väg inte enbart påverkas av fordonets, eller de sammankopplade fordonens, däck- dimensioner och däcktryck. Belastningen på vägen påverkas även av såväl bredden på fordonet som ekipagets totala vikt och axeltryck. Förslaget att införa överlastavgifter för traktor b med släp är emellertid inte bara betingat av hänsyn till vägarnas beskaffenhet utan ska även ses från ett konkurrensperspektiv. Det finns således en bristande konsekvens som även kan sägas vara konkurrenssnedvridande, om lastbilar och motorredskap klass I, vilka båda inom exempelvis tättbebyggt område i allmänhet inte får föras i högre hastighet än , ska omfattas av lagen om överlastavgifter medan släpvagnar som dras av traktorer som kan och får föras i samma hastighet inte omfattas av lagen. Regeringen anser i likhet med förslaget i promemorian att sådana släp- vagnar som dras av traktorer som har en konstruktiv hastighet som över- skrider också ska omfattas av lagen om överlast- avgifter. anser att begreppet väg även bör avse enskild väg och väg förvaltad av vägförening. Enligt lant- bruksuniversitet är tyngre trafik av lastbil som används för timmer- transport eller annan transport av skogsråvara vanlig även på enskild väg eller väg som underhålls av vägförening. kan över- lastad timmerbil orsaka stora vägskador. Av 1 § lagen om överlast- avgifter framgår att med ”väg” avses ”allmän väg, gata eller annan allmän plats”. Regeringen konstaterar att promemorian inte omfattar frågan om en eventuell utvidgning av begreppet väg. Något berednings- underlag för en sådan ändring finns därmed inte. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om tillsynen över efterlevnaden av de nya ramförordningarna. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons förslag: Överensstämmer med regeringens. Vissa redaktionella justeringar har dock gjorts. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. Promemorian om två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingars förslag: Överensstämmer med regeringens. Vissa redaktionella juste- ringar har dock gjorts. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. 2015/16:31 Skälen för regeringens förslag: Båda ramförordningarna innehåller bestämmelser om marknadskontroll, jfr avsnitt 6.2. Av artiklarna 53.9 och 62.1 ramförordningen nr 167 samt artiklarna 57.9 och 66.1 ram- förordningen nr 168 framgår också att godkännandemyndigheten ska vidta lämpliga åtgärder för att se till att efterlevnaden av bestämmelserna i respektive ramförordning efterlevs. finns bestämmelser om tillsyn i 5 kap 8 § andra stycket 4 fordonslagen (2002:574). Regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer får meddela föreskrifter om tillsynen över efter- levnaden av fordonslagen och av föreskrifter meddelade stöd av den lagen. Gällande bestämmelser bör enligt regeringens mening behållas men kompletteras med en bestämmelse som ger möjlighet att meddela föreskifter med stöd av de båda ramförordningarna. Det bör klart framgå att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer (Transportstyrelsen), får besluta föreskrifter om tillsynen över efter- levnaden av förordningarna nr 167 och nr 168. Lagrådet har påpekat att den föreslagna regleringen är otydlig. Regeringen instämmer i denna synpunkt. Utformningen av bemyndigandet har ändrats i förhållande till förslaget i lagrådsremissen och följer i huvudsak Lagrådets förslag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska även fortsättningsvis få meddela föreskrifter om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt fordonslagen och enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, 5 kap 8 § andra stycket 6. Bemyn- digandet att meddela föreskrifter om avgifter ska även gälla de båda ramförordningarna. Bestämmelserna förs in i en ny sjunde punkt. Regeringens bedömning: Några ändringar bör inte göras i bestäm- melserna om straff i fordonslagen. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. Promemorian om två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingars förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 72 ramförord- ningen nr 167 och artikel 76 ramförordningen nr 168 ska medlems- staterna fastställa sanktioner för ekonomiska aktörer vid överträdelser av respektive förordning och de delegerade akter eller genomförandeakter som antas enligt den förordningen. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. I artiklarna 72 och 76 anges att vissa särskilda överträdelser ska medföra sanktioner. Av 5 kap. 1 § andra stycket fordonslagen (2002:574) framgår att böter kan dömas ut enligt föreskrifter som beslutats med stöd av sådant bemyndigande som anges i 5 kap. 8 § fordonslagen. Stycket är avsett som en upplysning om att straffbestämmelser även finns i de föreskrifter som meddelas med stöd av bemyndigandena i 5 kap. 8 §. Av 5 kap. 8 § fordonslagen framgår att regeringen eller den myndighet . 2015/16:31 som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om bland annat registrering, ibruktagande, försäljning, saluföring och användning av fordon, system, komponenter, separata tekniska enheter, fordonsdelar och annan utrustning till fordon. Vidare får föreskrifter beslutas om tillverkares tillhandahållande av information och dokumentation om fordon, system, komponenter och separata tekniska enheter samt till- synen över efterlevnaden av fordonslagen och av föreskrifter som har meddelats med stöd av den lagen. I 8 kap. 5 § fordonsförordningen (2009:211) anges bland annat att den som uppsåtligen eller av oaktsamhet lämnar oriktig uppgift i en ansökan om typgodkännande, i ett intyg om överensstämmelse eller i ett typintyg kan dömas till böter. De överträdelser som anges i artiklarna 72 och 76 motsvarar i princip dem som anges i fordonsförordningen. Regeringen delar de slutsatser som framförs i de båda promemoriorna och instämmer i att gällande svenska regler är tillräckliga för att uppfylla kraven på sanktioner i ram- förordningarna. Regeringens bedömning: Regeringen bör bestämma vilken myndig- het som ska vara behörig godkännandemyndighet enligt ramförord- ningarna och fullgöra de uppgifter om rapportering som ankommer på som medlemsstat enligt respektive förordning. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. Promemorian om två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingars förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna yttrade sig inte i denna del. Skälen för regeringens bedömning: I respektive promemoria föreslås att frågan om vilken myndighet som ska vara behörig myndighet enligt ramförordningen nr 167 respektive ramförordningen nr 168 lämpligen ska regleras i förordning. Enligt ramförordningarna ska den behöriga myndigheten handlägga samtliga led i förfarandet för godkännande av en typ av fordon, system, komponent eller separat teknisk enhet, dels het att utfärda och, i förekommande fall, återkalla eller vägra att utfärda intyg om godkännande. Vidare ska godkännandemyndigheten fungera som kontaktpunkt med godkännandemyndigheterna i övriga medlems- ska också utnämna de tekniska tjänsterna och se till att tillverkaren uppfyller sina skyldigheter när det Den behöriga myndigheten ska även fullgöra de uppgifter om rapportering som ankommer på som medlemsstat enligt artikel 74 i ramförordningen nr 167 respektive enligt artikel 78 i ramförordningen nr 168. Regeringen instämmer i att utseende av godkännandemyndighet bör göras på förordningsnivå. Som föreslagits i respektive promemoria förs 2015/16:31 en reglering enligt de nya ramförordningarna lämpligen in i fordons- förordningen (2009:211). Regeringens bedömning: Regeringen bör bestämma vilken myndig- het som ska vara behörig marknadskontrollmyndighet enligt ram- förordningen nr 167 och enligt ramförordningen nr 168. Regeringen bör också utse marknadskontrollmyndighet i enlighet med förord- ningen (EG) nr 765/2008. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Swedac menar att vissa i promemorian föreslagna bestämmelser kan innebära gränsdragningsproblem och saknar en redo- visning av vilka överväganden och ställningstaganden som gjorts avseende förslaget som rör marknadskontrollbestämmelserna i ram- förordningen nr 167 och i förordningen (EG) nr 765/2008. Promemorian om två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingars förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Swedac menar att vissa i promemorian föreslagna bestämmelser kan innebära gränsdragningsproblem och saknar en redo- visning av vilka överväganden och ställningstaganden som gjorts avseende förslaget som rör marknadskontrollbestämmelserna i ram- förordningen nr 168 och i förordningen (EG) nr 765/2008. Skälen för regeringens bedömning: Även frågan om vilken myndig- het som ska vara behörig marknadskontrollmyndighet enligt ramförord- enligt ramförordningen nr 168 föreslås i promemoriorna regleras i förordning. Regeringen instämmer i förslaget. föreslås i respektive promemoria att regeringen också utser en marknadskontrollmyndighet enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackredite- ring och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 när det gäller fordon. departementspromemorian Marknadskontroll av varor och annan när- liggande tillsyn, Ds 2013:12, s. 66 sägs: ”Framöver bör det därför i svensk rätt uttryckligen anges vilken myndighet som är ansvarig marknadskontrollmyndighet för ett visst Lämpligen görs detta i samband med genomförandet av nya eller reviderade direktiv som är anpassade till bestämmelserna (EG) 765/2008 eller när bestämmelser som kompletterar EU-förordningar beslutas. förordningen (EG) 765/2008 har redan skett på vissa områden. Lagen (2010:1011) om brandfarliga och explosiva varor och förordningen (2010:1075) om brandfarliga varor är en del av genomförandet av flera direktiv på området. (2011:579) om leksakers säkerhet samt förordningen (2011:703) om leksakers säkerhet som genomför det reviderade leksaksdirektivet är ett Nya och reviderade rättsakter som reglerar produkter kommer på motsvarande sätt anpassas till nr 765/2008.” Som konstaterats i avsnitt 5.3 finns inte någon utpekad marknads- kontrollmyndighet på motorfordonsområdet. Av 5 § förordningen (2014:1039) om marknadskontroll av varor och annan närliggande tillsyn framgår att det ska finnas ett marknadskontrollråd vid Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll, Swedac. samma förordning att marknadskontrollrådet består av statliga mark- nadskontrollmyndigheter, och . bilagan till förordningen ingår Transportstyrelsen i rådet. instämmer regeringen i att en bestämmelse om vilken marknads- kontrollmyndighet som är behörig enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 kan föras in på förordningsnivå. ringen instämmer delvis i Swedacs farhågor att det skulle kunna råda en osäkerhet kring vilken myndighet som ska ha marknadskontrollansvar inom ett visst område. Denna frågeställning omfattas inte av denna lag- stiftningsprocess utan får behandlas i samband med det fortsatta författ- ningsarbetet på förordningsnivå. Regeringens bedömning: Några ändringar bör inte göras i yrkes- trafiklagen. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , Maskinleveran- törerna och Lantmännen maskin () instämmer i bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Som redogjorts för i avsnitt 5.8.1 omfattas, med de undantag som anges i artikel 1 punkt 4 förordningen (EG) nr 1071/2009, endast godstrafik på väg av tillståndskrav. Om ett företag avser att bedriva yrkesmässig trafik med traktorer som är konstruerade för en hastighet , traktor b, kommer företaget att omfattas av kravet på yrkestrafiktillstånd i enlighet med 2 kap. 1 § yrkestrafiklagen (2012:210). Regeringen delar prome- bedömning att detta är rimligt. Någon ändring av bestämmel- serna föreslås därför inte. Regeringens bedömning: Några ändringar bör inte göras i förord- ningen om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , Maskinleveran- törerna och Lantmännen maskin () instämmer i bedömningen. 2015/16:31 Skälen för regeringens bedömning: Förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. innehåller kompletterande bestämmelser till bland annat och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upp- hävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85. Av artikel 3 förord- ningen nr 561 framgår att förordningen inte ska tillämpas på väg- transporter med fordon vars högsta tillåtna hastighet inte överstiger . Dagens traktorer omfattas således inte av förord- ningen nr 561. Däremot kommer den nya traktor b att omfattas eftersom den kommer att få framföras i högst . Av 2 kap. 2 § förordningen om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. framgår dock att traktorer som används i vissa sammanhang är undantagna från bestämmelserna i förordningen, jfr avsnitt 5.8.2. I promemorian sägs att det är rimligt att undantagen gäller även fortsätt- ningsvis och att några ändringar i förordningen inte krävs. Regeringen instämmer i denna bedömning. Regeringens bedömning: Några ändringar i vägtrafikskattelagen behöver inte göras. Promemorian om jordbruks- och skogsbruksfordons bedömning: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: instämmer i bedöm- ningen. Skälen för regeringens bedömning: Som redogjorts för i avsnitt 5.9 beskattas traktorer efter användningsområde. En ny traktor klass b kommer att tillhöra skatteklass I om den används för de ändamål som anges i 2 kap. 16 § vägtrafikskattelagen (2006:227). Om traktorn används i enlighet med 2 kap. 17 § samma lag kommer den att tillhöra skatteklass II. I promemorian finner man inte några skäl att utforma bestämmelserna i vägtrafikskattelagen på något annat sätt. Regeringen delar bedömningen och någon ändring föreslås därför inte. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . En klassificering enligt äldre bestämmelser av ett fordon som moped, motorcykel, personbil, terrängskoter, terrängvagn, traktor klass I eller klass II ska fortfarande gälla. Promemoriornas förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig i denna del. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 78 ramförordningen nr 167/2013 och artikel 82 ramförordningen nr 168/2013 ska ramförord- nationella myndigheter, , efter en begäran från en tillverkare, inte får vägra att bevilja ett EU-typgodkännande eller ett nationellt typgodkännande för en ny fordonstyp, eller förbjuda regi- strering, utsläppande på marknaden eller ibruktagande av ett nytt fordon om det berörda fordonet uppfyller kraven i ramförordningarna och de delegerade akter och genomförandeakter som antas enligt respektive De föreslagna författningsändringarna bör träda i kraft så snart som En klassificering enligt äldre bestämmelser av ett fordon som moped, motorcykel, personbil, terrängskoter, terrängvagn, traktor klass I eller klass II ska dock gälla fortfarande. denna lydelse tas därför in i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner. Lagrådet anser att skälen till övergångsbestämmelserna för personbilar Som exempel kan nämnas att ett fordon som klassificeras som personbil, om den väger och har en maxeffekt om , kan komma att klassificeras som en motorcykel enligt den föreslagna definitionen i lagen om vägtrafik- Det är inte känt hur många sådana fordon som finns registrerade men det är sannolikt mycket få sådana mycket lätta bilar. Det finns emellertid inga skäl för att dessa fordon ska omklassificeras. 10.1Allmänt – den nya traktorn En ny traktortyp, traktor b, kommer att introduceras i i enlighet med bestämmelserna i och rådets förordning (EU) nr 167/2013 om godkännande och marknadskontroll av jordbruks- och skogsbruksfordon. I takt med att jord- och skogsbruksföretagen blir större och arealerna växer, ökar transportbehovet såväl för den enskilde lantbrukaren som för näringen i stort. Utvecklingen kommer sannolikt att fortsätta, något som innebär ett ökande antal transporter med traktorer på väg. En traktor som får köras snabbare än dagens traktorer kommer rent konkret att kunna bidra med effektivare transporter för jord- och skogs- bruksnäringen som helhet. Från en marknadsaspekt kan vidare antas att traktorn kommer att få ett utökat användningsområde än , inte minst inom den yrkesmässiga trafiken. Antalet sålda traktorer i uppgår till ca 3 000. Enligt återförsäljarledet kommer upp- skattningsvis ca 200 av dessa att utgöras av traktor b. De föreslagna ändringarna ger en tillräckligt hög säkerhetsnivå för framförandet av traktor b som de generellt inte beräknas innebära några större anpassningsproblem för förare och företagare. nationella regler som införs begränsar därför inte möjligheten för traktor b att introduceras på den svenska marknaden. 10.2Allmänt – det nya motoriserade tvåhjuliga fordonet Om ingen nationell reglering görs kommer de svenska definitionerna av moped och motorcykel inte att överensstämma med dem som finns i och rådets förordning (EU) nr 168/2013 om god- kännande av och marknadskontroll för två- och trehjuliga fordon och fyrhjulingar. Högsta tillåtna vikt för vissa fordon stämmer inte heller med de regler som finns i nationell lagstiftning. Därför behöver justeringar göras för att skapa en tydlighet gentemot myndigheter, tillverkare, åter- försäljare, branschorganisationer, konsumenter och trafikanter om vad som gäller. De förslag som läggs avseende definitionen av cykel får ses som en mer indirekt följd av ramförordningen nr 168. Cykeldefinitionen ändras för att få en bättre gränsdragning mellan cykel och moped. 10.3Ekonomiska konsekvenser för statliga myndigheter Rent allmänt behövs informationsinsatser för att informera externa intressenter inom området, exempelvis myndigheter, tillverkare, åter- försäljare, branschorganisationer, konsumenter och trafikanter. Det är dock kostnader som myndigheten normalt har att hantera inom sin ordinarie budget. Transportstyrelsen är tillsynsmyndighet avseende bland annat typ- godkännande. Initialt kommer Transportstyrelsen därmed att behöva genomföra särskilda informationsinsatser om det nya regelverket för traktor b. Insatsen bedöms dock kunna hanteras inom ordinarie budget. Förslagen innebär att kontrollfunktion kompliceras något såväl avseende traktorer som cyklar och mopeder. finnas två typer av traktorer där regler för hastighet, behörighet och överlast skiljer sig åt. För att undvika oklarheter är det lämpligt att Transportstyrelsen använder sin möjlighet att föreskriva om exempelvis upplysningsskyltar för att skilja traktor b från traktor a. kan underlätta vid kontrollverksamhet. Kontrollfunktionen avseende cyklar och mopeder kan kompliceras i den meningen att det kommer att finnas flera varianter av elfordon som