prop · H203127 · 2015-06-30 00:00:00 — De påpekar att det är osäkert hur många behandlingar det kommer att bli fråga om och att en kostnadsökning, i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen, ska kompenseras av staten. Kammarrätten i anser att det inte kan bortses från att förslagen kan ge upphov till en viss målökning, bl.a. vad gäller underhållsstöd och ersättning för vård utomlands. Några remissinstanser, bl.a. , och , pekar på vikten av fortsatt uppföljning inom området. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslår att ensamstående kvinnor ges möjlighet till insemination och befruktning utanför kroppen inom svensk hälso- och sjukvård. Förslagen kommer att innebära en ökad efterfrågan på assisterad befruktning med donerade spermier. Det är sjukvårdshuvudmännen som självständigt finansierar och beslutar hur de organiserar och bedriver vården inom sitt område, bl.a. hur mycket resurser som ska avsättas för behandling av ofrivillig barnlöshet och under vilka förutsättningar sådan vård ska ges. Det är därför svårt att uttala sig om hur hälso- och sjukvården och enskilda sjukvårdsinrättningar kommer att påverkas av förslagen. På samma sätt som vid tidigare förändringar på området blir det upp till varje landsting att bedöma hur tillgängliga resurser ska fördelas. Det blir också upp till varje landsting att bestämma om möjligheten att få assisterad befruktning kan ske inom den befintliga verksamheten eller om den ska avgiftsbeläggas för patienterna (jfr prop. 2001/02:89 s. 56 och prop. 2004/05:137 s. 54 och 55). Dessa förslag bedöms därför inte påverka det kommunala självstyret eller aktualisera en tillämpning av finanseringsprincipen. När det gäller faderskaps- eller föräldraskapsutredningar är socialnämnden skyldig att genomföra en utredning när en ensamstående kvinna har fött barn och barnet står under någons vårdnad och har hemvist i . Många av dessa utredningar kommer att ersättas av de utredningar som ska göras efter behandling av ensamstående kvinnor inom svensk hälso- och sjukvård. Det kan visserligen bli fråga om en viss ökning av antalet utredningar. Detta kompenseras dock av att en utredning efter behandling av en ensamstående kvinna inom svensk hälso- och sjukvård bör bli relativt enkel att genomföra. Sammantaget bedöms förslagen endast medföra marginella kostnadsökningar för socialnämnderna. Det bedöms därmed inte behövas någon ekonomisk kompensation i enlighet med finanseringsprincipen. Kostnaden för läkemedelsförmåner finansieras genom ett särskilt statsbidrag till landstingen. Den kostnadsökning som kan uppkomma om den ökade efterfrågan på assisterad befruktning tillgodoses fullt ut bedöms vara marginell. Eventuella merkostnader bör kunna finansieras inom ramen för utgiftsområdet. I övrigt bedöms förslagen inte få några nämnvärda konsekvenser för staten. Kammarrätten i framhåller att det inte kan bortses från 2014/15:127 att förslagen kan ge upphov till en viss målökning, t.ex. när det gäller underhållsstöd och ersättning för vård utomlands. Regeringen bedömer dock att en eventuell kostnadsökning kan finansieras genom befintliga anslag. Att det föds fler barn i med anledning av en ökad tillgång till assisterad befruktning bedöms också sammantaget innebära fördelar för samhället. Förslagen kan även komma att medföra positiva konsekvenser för ensamstående kvinnor. Många kvinnor kommer t.ex. inte att behöva resa utomlands för att genomgå assisterad befruktning som ensamstående. Andra kvinnor, som på grund av ekonomiska eller andra skäl inte har kunnat genomgå en behandling som ensamstående i utlandet, kommer att ges en möjlighet att bli föräldrar på detta sätt. Regeringen bedömer vidare att förslagen kan komma att medföra positiva konsekvenser för de barn som tillkommer genom assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. Förslagen innebär nämligen att fler barn får en lagstadgad rätt att hämta in information om sitt genetiska ursprung. Regeringen avser att ge berörd myndighet i uppdrag att följa upp hur lagändringarna genomförs och utvärdera om de har fungerat på avsett sätt. Regeringen anser att det är angeläget med mer kunskap på området. Det är därför viktigt att hälso- och sjukvården i anslutning till denna verksamhet skapar goda förutsättningar för forskning. 8.1Förslaget till lag om ändring i 1 kap. Om faderskapet och moderskapet till barn 3 § Om det inte är fråga om fall som avses i 1 § eller om rätten har meddelat förklaring enligt 2 § första stycket, fastställs faderskapet genom bekräftelse eller dom. I fall som avses i 9 § fastställs i stället föräldraskapet för en kvinna. Faderskap eller föräldraskap fastställs dock inte om 1.modern har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen enligt 6 eller 7 kap. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., 2.modern vid behandlingen var en ensamstående kvinna enligt 1 kap. 5 § den lagen, och 3.det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen. Andra stycket hindrar inte att spermiegivaren bekräftar faderskapet. I paragrafen anges när faderskapet eller föräldraskapet för ett barn ska Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Av andra stycket, som är nytt, följer att faderskap eller föräldraskap inte ska fastställas i vissa fall. För att bestämmelsen ska bli tillämplig krävs för det första att modern har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen enligt 6 eller 7 kap. lagen om genetisk integritet m.m. En insemination ska alltså ha utförts på ett offentligt finansierat sjukhus, eller på en annan vårdinrättning som har fått tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg, under överinseende av läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik. kroppen ska ha utförts på ett universitetssjukhus. Bestämmelsen gäller däremot inte om den assisterade befruktningen har skett t.ex. i egen regi eller vid klinik utomlands. I dessa fall ska faderskapet fastställas för spermiegivaren (4 och 5 §§ i förevarande kapitel). Om t.ex. en assisterad befruktning visserligen har utförts på ett offentligt finansierat sjukhus men läkaren av någon anledning inte har fullgjort den särskilda prövning som lagen om genetisk integritet m.m. kräver, hindrar detta inte att bestämmelsen blir tillämplig. För det andra krävs att modern vid behandlingen var en ensamstående kvinna enligt 1 kap. 5 § lagen om genetisk integritet m.m., dvs. en kvinna som inte är gift, registrerad partner eller sambo (se vidare kommentaren till den bestämmelsen). För det tredje krävs att det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom den aktuella behandlingen. Om sambandet mellan inseminationen eller befruktningen utanför kroppen och graviditeten inte är sannolikt, ska i stället faderskapet fastställas enligt 4 eller 5 §. , som ska utreda om förutsättningarna är uppfyllda, kan hämta in behövliga uppgifter från modern och, med moderns samtycke, från hälso- och sjukvården, men också från andra personer som kan lämna uppgifter av betydelse för utredningen (2 kap. 4 §). Vid bedömningen av om det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen, kan socialnämnden jämföra inhämtade uppgifter med bl.a. den beräknade konceptionstiden. Frågan om konceptionstiden avgörs från fall till fall med beaktande av barnets utvecklingsgrad vid födseln. Av tredje stycket, som är nytt, följer att det är möjligt för en spermiegivare att frivilligt bekräfta faderskapet, även om förutsättningarna i andra stycket är uppfyllda. Villkoren för en bekräftelse framgår av 4 §. Den ska vara skriftlig och bevittnad av två personer. Vidare krävs i fråga om bekräftelsen att modern eller, om barnet är myndigt, barnet självt godkänner den. Även socialnämnden ska godkänna bekräftelsen. Har dessa krav iakttagits, är det fastställt att spermiegivaren är far till barnet. 2 kap. Om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap 7 § får lägga ner en påbörjad utredning om faderskapet, om det 1.visar sig omöjligt att få de upplysningar som behövs för bedömning av faderskapsfrågan, 2.framstår som utsiktslöst att försöka få faderskapet fastställt av domstol, 3.har lämnats ett samtycke av modern eller en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 4 kap. 5 a § till adoption av barnet, eller 4.av särskilda skäl finns anledning att anta att en fortsatt utredning eller en rättegång skulle vara till men för barnet eller utsätta modern för påfrestningar som innebär fara för hennes psykiska hälsa. ska lägga ner en påbörjad faderskapsutredning om faderskapet inte ska fastställas enligt 1 kap. 3 §. beslut att lägga ner en påbörjad faderskapsutredning får överklagas till . beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen reglerar i vilka fall socialnämnden får eller ska lägga ner en påbörjad utredning om faderskap. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. Enligt andra stycket, som är nytt, ska socialnämnden lägga ner en påbörjad faderskapsutredning om faderskapet inte ska fastställas enligt 1 kap. 3 §. Utredningen ska alltså läggas ner om modern har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen enligt 6 eller 7 kap. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., hon vid behandlingen var en ensamstående kvinna enligt 1 kap. 5 § den lagen och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen (se vidare kommentaren till 1 kap. 3 §). Om modern uppger att hon har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående enligt lagen om genetisk integritet m.m., kan utredningen, i vart fall inledningsvis, begränsas till att avse frågan om så är fallet. I många fall bör det vara tillräckligt att socialnämnden hämtar in uppgifter från modern och att modern visar upp ett intyg eller liknande som visar att hon har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående inom den svenska hälso- och sjukvården samt att socialnämnden jämför dessa uppgifter med sina egna beräkningar av konceptionstiden. Ett alternativ till intyg eller liknande kan vara att socialnämnden, med moderns samtycke, själv hämtar in information från aktuell sjukvårdsinrättning. Om en spermiegivare vill bekräfta faderskapet i enlighet med 1 kap. 4 §, kan faderskapet fastställas. I sådant fall är förutsättningarna för att lägga ner utredningen med stöd av bestämmelsen i förevarande paragraf inte uppfyllda. Om förutsättningarna av andra skäl inte är uppfyllda, t.ex. för att det är oklart om ett barn har kommit till genom behandlingen eller barnet har kommit till på något annat sätt, ska en fullständig faderskapsutredning genomföras. Bestämmelsen gäller genom hänvisningen i 8 a § andra stycket också utredningar om föräldraskap. Om det undantagsvis kan antas att en kvinna ska anses som förälder enligt 1 kap. 9 §, t.ex. på grund av att modern är gift eller sambo med en kvinna vid barnets födsel, och socialnämnden av denna anledning inlett en föräldraskapsutredning, ska nämnden alltså lägga ner den påbörjade utredningen. Att socialnämndens beslut att lägga ner en utredning får överklagas framgår av tredje stycket, som motsvarar det hittillsvarande andra stycket. 9 § Om en viss man enligt 1 kap. 1 § ska anses som far till ett barn som står under någons vårdnad och som har hemvist i , ska socialnämnden, om vårdnadshavaren eller någon av vårdnadshavarna eller mannen begär det och det är lämpligt, utreda om någon annan man kan vara far till barnet eller om en kvinna ska anses som barnets förälder enligt 1 kap. 9 §. I fråga om utredningen tillämpas 2–6 och 8 §§. Vid utredning av en kvinnas föräldraskap tillämpas dock inte 6 §. Utredningen får läggas ner om det finns skäl som anges i 7 § första stycket 1 eller 4 eller om det annars är lämpligt. Utredningen ska läggas ner om faderskap eller föräldraskap inte ska fastställas enligt 1 kap. 3 §. beslut att inte påbörja en utredning enligt denna paragraf eller att lägga ner en påbörjad utredning får överklagas till . beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen reglerar socialnämndens skyldighet att utreda faderskapet eller föräldraskapet för ett barn när en viss man är far till barnet till följd av faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I andra stycket görs ett tillägg om att en faderskaps- eller föräldraskapsutredning ska läggas ner om faderskap eller föräldraskap inte ska fastställas enligt 1 kap. 3 §. Om det under utredningen framkommer att modern har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen enligt 6 eller 7 kap. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., hon vid behandlingen var en ensamstående kvinna enligt 1 kap. 5 § den lagen och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen, ska utredningen alltså läggas ner. Om en spermiegivare vill bekräfta faderskapet i enlighet med 1 kap. 4 §, är förutsättningarna för att lägga ner utredningen med stöd av bestämmelsen i förevarande paragraf inte uppfyllda (se vidare kommentaren till 3 §). I många fall bör det vara tillräckligt att socialnämnden hämtar in upp- gifter från modern och att modern visar upp ett intyg eller liknande som visar att hon har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående inom den svenska hälso- och sjukvården samt att socialnämnden jämför dessa uppgifter med sina egna beräkningar av konceptionstiden. Ett alternativ till intyg eller liknande kan vara att socialnämnden, med moderns samtycke, själv hämtar in information från aktuell sjukvårdsinrättning. Att socialnämndens beslut att lägga ner eller att inte påbörja en utredning får överklagas framgår av tredje stycket. Om faderskapspresumtionen är felaktig, kan mannen i äktenskapet eller barnet föra talan om att faderskapet ska hävas (3 kap. 1 och 2 §§). är inte behörig att föra talan i denna typ av mål. Nämnden kan däremot hos överförmyndarnämnden anmäla att god man behöver förordnas för barnet (5 kap. 3 § socialtjänstförordningen [2001:937]). Faderskapspresumtionen kan också hävas om spermiegivaren bekräftar faderskapet och villkoren i 1 kap. 4 § för en sådan bekräftelse är uppfyllda, förutsatt att mannen i äktenskapet och modern skriftligen har godkänt bekräftelsen (1 kap. 2 § andra stycket). Denna lag träder i kraft . Lagändringarna börjar tillämpas . Övervägandena finns i avsnitt 6. 8.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. 5 § I denna lag betyder genetisk undersökning: en undersökning inom hälso- och sjukvården eller medicinsk forskning som syftar till att ge upplysning om en människas arvsmassa 2014/15:127 genom molekylärgenetisk, mikrobiologisk, immunologisk, biokemisk, cytogenetisk eller därmed jämförlig analysmetod eller genom inhämtande av upplysningar om hans eller hennes biologiska släktingar, genetisk information: information om resultatet av en genetisk undersökning, dock inte till den del informationen endast innefattar upplysning om den undersöktes aktuella hälsotillstånd, fosterdiagnostik: medicinsk undersökning av en gravid kvinna och det hon bär på, genetisk fosterdiagnostik: genetisk undersökning av eller en gravid kvinna för att få information om fostrets sjukdomar, sjukdomsanlag och missbildningar genom fostervattensprov, moderkaksprov eller blodprov, preimplantatorisk genetisk diagnostik: genetisk undersökning av ett befruktat ägg innan detta implanteras i en kvinnas livmoder, genterapi: en behandling som innebär att en frisk gen med hjälp av en bärare (vektor) förs in i celler hos en individ som har en genetisk sjukdom, somatisk cellkärnöverföring: att cellkärnan i ett ägg ersätts med kärnan från en kroppscell, och ensamstående kvinna: en kvinna som inte är gift, registrerad partner eller sambo. I paragrafen definieras några begrepp i lagen. Övervägandena finns i avsnitt 4.1. I paragrafen införs en definition av begreppet ensamstående kvinna. Definitionen har betydelse för tillämpningen av lagens bestämmelser om insemination och befruktning utanför kroppen. Med ensamstående kvinna avses en kvinna som inte är gift, registrerad partner eller sambo. Även en kvinna som är s.k. särbo, dvs. som lever i ett parförhållande men som inte bor tillsammans med sin partner, omfattas alltså av begreppet. Med sambor avses enligt 1 § sambolagen (2003:376) två personer som stadigvarande bor tillsammans i ett parförhållande, dvs. ett förhållande där ett sexuellt samliv normalt ingår, och som har gemensamt hushåll (se prop. 2002/03:80 s. 43 och 44). Definitionen av begreppet insemination flyttas till 6 kap. 1 §. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om att föra in spermier i en kvinna på konstlad väg (insemination). Det som i detta kapitel sägs om make gäller också registrerad partner. I paragrafen anges numera kapitlets tillämpningsområde. För att åstadkomma samma lagtekniska konstruktion som i 7 kap. flyttas bestämmelserna om villkoren för behandlingen i första stycket till 1 b §. I stället definieras här begreppet insemination. I lagens hittillsvarande lydelse finns definitionen i 1 kap. 5 §. 1 a § En givare av spermier ska vara myndig. Givaren ska lämna ett skriftligt samtycke till att spermierna används för insemination. Givaren får återkalla sitt samtycke fram till dess insemination skett. I paragrafen, som är ny, anges de villkor för behandlingen som avser Prop. 2014/15:127 spermiegivaren. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. Spermiegivaren ska vara och ska även lämna sitt skriftliga samtycke till att spermierna används för insemination. Det skriftliga samtycket får återkallas till dess inseminationen skett. Något skriftlighetskrav föreskrivs inte när det gäller återkallelse av samtycket. En motsvarande bestämmelse finns i 7 kap. 2 § för givare av könsceller vid befruktning utanför kroppen. 1 b § Om kvinnan är gift eller sambo, får insemination utföras endast om maken eller sambon skriftligen har samtyckt till det. I paragrafen, som delvis motsvarar hittillsvarande 1 § första stycket, anges ett villkor för att en insemination ska få utföras när en kvinna är gift, registrerad partner eller sambo. Övervägandena finns i avsnitt 4.1. Av paragrafen framgår att en insemination av en kvinna som är gift, registrerad partner eller sambo endast får utföras om kvinnans make, maka, partner eller sambo skriftligen har samtyckt till inseminationen (jfr 1 § andra stycket). Hittillsvarande krav på att kvinnan måste vara gift, registrerad partner eller sambo för att en insemination ska få utföras tas bort. Ändringen innebär att även en ensamstående kvinna får genomgå en insemination (se vidare kommentaren till 1 kap. 5 §). 3 § Vid en insemination som avses i 2 § ska läkaren pröva om det med hänsyn till makarnas, sambornas eller den ensamstående kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att inseminationen äger rum. Inseminationen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Om insemination vägras, får makarna, samborna eller den ensamstående kvinnan begära att prövar frågan. Paragrafen innehåller bestämmelser om den prövning som föregår en givarinsemination, dvs. en insemination som genomförs med spermier från en man som kvinnan inte är gift eller sambo med. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. I första stycket görs ett tillägg i den första meningen så att bestämmelserna i stycket även omfattar ensamstående kvinnor. Läkaren ska alltså inför en insemination göra en prövning av om det med hänsyn till kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att inseminationen äger rum. Behandlingen får bara utföras om det kan antas att barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Prövningen ska avse kvinnans förhållanden och hennes förmåga att vara ensam förälder till ett barn. Vid bedömningen kan det finnas anledning att fästa särskild vikt vid t.ex. kvinnans hälsa och sociala nätverk. Ett socialt nätverk kan ge kvinnan möjlighet till stöd och avlastning i föräldraskapet och innebär också en ökad social och ekonomisk trygghet för barnet, särskilt om modern blir sjuk eller avlider. Läkarens beslut ska baseras på en helhetsbedömning av omständigheterna. 2014/15:127 Ändringen i andra stycket innebär att även en ensamstående kvinna som har vägrats behandling kan begära prövning av frågan. 3 § Om kvinnan är gift eller sambo, får ett befruktat ägg föras in i kvinnans kropp endast om maken eller sambon skriftligen har samtyckt till det. Om ägget inte är kvinnans eget, ska ägget ha befruktats av makens eller sambons spermier. Om behandlingen avser en ensamstående kvinna, ska ägget vara kvinnans eget. I paragrafen anges vissa villkor för att en befruktning utanför kroppen ska få utföras. Övervägandena finns i avsnitt 4.1 och 4.2. Ändringen i första stycket innebär att kravet på att en kvinna måste vara gift, registrerad partner eller sambo tas bort. Det innebär att även en ensamstående kvinna får genomgå en befruktning utanför kroppen (se vidare kommentaren till 1 kap. 5 §). Av andra stycket, som är nytt, framgår att det ägg som förs in i kvinnans kropp måste vara kvinnans eget om behandlingen avser en ensamstående kvinna. Regleringen är en följd av att det inte är tillåtet att använda både donerade ägg och donerade spermier vid befruktning utanför kroppen. 5 § Om befruktning utanför kroppen ska utföras med ett annat ägg än kvinnans eget eller med en spermie från en man som inte är kvinnans make eller sambo, ska en läkare pröva om det med hänsyn till makarnas, sambornas eller den ensamstående kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att det äger rum en befruktning utanför kroppen. En befruktning utanför kroppen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Om en befruktning utanför kroppen vägras, får makarna, samborna eller den ensamstående kvinnan begära att prövar frågan. Paragrafen innehåller bestämmelser om den prövning som föregår en befruktning utanför kroppen med donerade könsceller. Övervägandena finns i avsnitt 4.2. I första stycket görs ett tillägg i den första meningen så att bestämmelserna i stycket även omfattar ensamstående kvinnor. Av 3 § framgår att om behandlingen avser en ensamstående kvinna, ska ägget vara kvinnans eget. Ändringen innebär att läkaren inför en befruktning utanför kroppen ska göra en prövning av om det med hänsyn till kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. För ytterligare kommentar hänvisas till kommentaren till 6 kap. 3 §. Ändringen i andra stycket innebär att även en ensamstående kvinna som har vägrats behandling kan begära prövning av frågan. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Spermier som har donerats före ikraftträdandet får inte utan skriftligt samtycke från spermiegivaren användas vid en insemination eller en befruktning utanför kroppen av en ensamstående kvinna. Enligt punkten 1 börjar de nya bestämmelserna gälla . I punkten 2 anges att spermier som har donerats före lagens ikraftträdande inte får användas vid en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna, om inte spermiegivaren skriftligen samtycker till det. Spermiegivaren kan självmant, eller efter förfrågan från hälso- och sjukvården, lämna sitt skriftliga samtycke. Detta tillgodoser den inom hälso- och sjukvården centrala principen om krav på informerat samtycke. Övervägandena finns i avsnitt 6. Sammanfattning av betänkandet (SOU 2014:29) Utredningens övergripande uppdrag är att överväga olika sätt att utöka möjligheterna för ofrivilligt barnlösa att kunna bli föräldrar. Vi ska i ett delbetänkande lämna förslag som ger ensamstående en möjlighet till assisterad befruktning i motsvarande utsträckning som gifta par och sambor. I delbetänkandet ska vi också föreslå nödvändiga följdändringar i den föräldraskapsrättsliga regleringen och i annan lagstiftning.