prop · H30313 · 2015-09-28 00:00:00 — 22 § Resenären får inte kräva ersättning på grund av försening om han eller hon inte inom skälig tid från den dag då transporten utfördes eller skulle ha utförts meddelar transportören att han eller hon vill ha ersättning enligt 13 eller 14 §§. Meddelande som lämnas inom efter den dag då transporten utfördes eller skulle ha utförts ska alltid anses ha lämnats i rätt tid. Har meddelande om reklamation lämnats in för befordran med post eller avsänts på annat ändamålsenligt sätt, anses reklamation ha skett när detta gjordes. 23 § Resenärens rätt till talan om ersättning på grund av en försening är förlorad, om inte talan mot transportören väcks från den dag då transporten utfördes eller när den borde ha utförts. 24 § ska utöva tillsyn över att transportörer och förvaltare av bytespunkter fullgör de skyldigheter som följer av 6–9 och 18–21 §§. 25 § Om en transportör eller förvaltare av bytespunkt inte lämnar information eller erbjuder tjänster enligt 6–9 och 18–21 §§ får de åläggas att lämna informationen eller erbjuda tjänsterna. Talan om åläggande enligt första stycket väcks vid Marknads- domstolen. En sådan talan får väckas av 2.en näringsidkare som har ingått eller avser att ingå ett avtal om transport med transportör eller som använt sig av en bytespunkt och 3.en sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare. I ett sådant mål gäller i övrigt de bestämmelser i marknadsföringslagen (2008:486) som är tillämpliga i mål om åläggande att lämna information enligt 24 § den lagen. 26 § I fall som inte är av större vikt får meddela föreläggande om sådant åläggande som avses i 25 §. För ett föreläggande enligt första stycket gäller vad som sägs i 28 § marknadsföringslagen (2008:486). Denna lag träder i kraft . Bestämmelserna tillämpas första gången på kollektivtrafik med buss, båt, spårvagn, taxi och tunnelbana då förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordningen (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen samt förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordningen (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskydds- lagstiftningen träder i kraft. lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. ska ha följande lydelse. 1 § handlägger mål och ärenden enligt 1.konkurrenslagen (2008:579), 2.marknadsföringslagen (2008:486), 3.lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden, 4.lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare, 5.lagen (2000:1175) om talerätt för vissa utländska konsument- myndigheter och konsumentorganisationer, 6.försäkringsavtalslagen (2005:104), 7.lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m., 8.lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, 9.luftfartslagen (1957:297), och 10.lagen (1986:436) om näringsförbud. Bestämmelserna i 14–22 §§ tillämpas inte i mål eller ärenden enligt konkurrenslagen, mark- nadsföringslagen, försäkrings- avtalslagen, lagen om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m., lagen om franchisegivares informationsskyldighet, luftfartslagen eller lagen om näringsförbud. I mål enligt marknadsföringslagen, försäkringsavtalslagen eller lagen om franchisegivares informationsskyldighet tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller bestämmelserna i dessa lagar. 9.luftfartslagen (1957:297), 10.lagen (1986:436) om näringsförbud, och 11.lagen (xxxx:xx) om rese- närers rättigheter i lokal och Bestämmelserna i 14–22 §§ tillämpas inte i mål eller ärenden enligt konkurrenslagen, mark- nadsföringslagen, försäkrings- avtalslagen, lagen om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m., lagen om franchisegivares informationsskyldighet, luftfartslagen, lagen om näringsförbud eller lagen om resenärers rättigheter i lokal och regional kollektivtrafik. I mål enligt marknadsföringslagen, försäkringsavtalslagen eller lagen om franchisegivares informa- tionsskyldighet tillämpas inte heller 13 a §. I stället gäller bestämmelserna i dessa lagar. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik dels att 4 § ska upphöra att gälla, dels att nuvarande 5 och 6 §§ ska betecknas 4 och 5 §§, dels att 1–4 §§ ska ha följande lydelse. Den som driver kollektiv per- persontrafik får under de för- utsättningar som anges i denna lag ställer taxa, får under de förut- bestämma storleken på och ta ut sättningar som anges i denna lag tilläggsavgift av en person som taga ut tilläggsavgift av resande inte kan uppvisa giltig biljett som ej kan förete giltig biljett. ombord på färdmedlet eller inom ett område för järnvägs-, spår- myndighet som regeringen be- vägs- eller tunnelbanetrafik till stämmer får föreskriva att denna lag skall gälla även annan utövare endast om färdavgift har erlagts. av kollektiv persontrafik än sådan som avses i första stycket. avgift för biljett. avgift för biljett. Tilläggsavgift får ej tagas ut om avsaknaden av giltig biljett får anses vara ursäktlig med hänsyn till den resandes ålder, sjukdom, bristande kännedom om lokala förhållanden eller annan omständighet. Tilläggsavgift får inte tas ut om avsaknaden av giltig biljett får anses vara ursäktlig med hänsyn till personens ålder, sjukdom, bristande kännedom om lokala förhållanden eller annan omständighet. belopp som är skäligt med hänsyn belopp som är skäligt med hänsyn den biljett som har avkrävts den den biljett som har avkrävts en resande men som han ej har person men som han inte har Resande som vägrar att lösa Person som vägrar att lösa biljett får avvisas från färdmedlet av tjänsteman som utför avgifts- tjänsteman som utför avgifts- Vad som har sagts om Vad som har sagts om område för järnvägs-, spårvägs- område för järnvägs-, spårvägs- om färdavgift har erlagts. om färdavgift har erlagts. På begäran av tjänsteman som utför avgiftskontroll lämnar polismyndighet handräckning för verkställande av sådan avvisning som avses i första stycket. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i sjölagen (1994:1009) Härigenom föreskrivs att 15 kap. 17 § sjölagen (1994:1009) ska ha följande lydelse. Bortfraktaren är ansvarig för personskada som drabbar passa- geraren på grund av en händelse under resan, om skadan har vållats genom fel eller försummelse av bortfraktaren eller någon som han svarar för. Detsamma gäller skada på grund av att passagerare försenas, även om förseningen inte beror på en händelse under resan. Bortfraktaren är ansvarig för personskada som drabbar passa- geraren på grund av en händelse under resan, om skadan har vållats genom fel eller försummelse av bortfraktaren eller någon som han svarar för. Denna lag träder i kraft . Bestämmelsen tillämpas första gången då förslag till och rådets förordning om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordningen (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskydds- lagstiftningen träder i kraft. lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –luftfartslagen (1957:297), –konsumentkreditlagen (1992:830), –lagen (1992:1672) om paketresor, –tobakslagen (1993:581), –alkohollagen (1994:1738), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –radio- och TV-lagen (1996:844), –lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, –lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, –lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende, –lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, –lagen (1999:158) om investerarskydd, –lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informa- tionssamhällets tjänster, –lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, –prisinformationslagen (2004:347), –distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), –försäkringsavtalslagen (2005:104), (2005:405) om (2005:405) om – lagen (xxxx:xx) om resenärers rättigheter i lokal och regional kollektivtrafik. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i kollektivtrafiklagen (xxxx:xx) Härigenom föreskrivs att 4 kap. 7 § kollektivtrafiklagen (xxxx:xx) ska ha följande lydelse. myndigheten ska i trafikför- myndigheten ska i trafikför- klaringen definiera vilka bytes- klaringen definiera vilka bytes- punkter som ska vara fullt till- punkter som ska vara fullt till- gängliga för alla resenärer samt gängliga för alla resenärer samt vid vilka bytespunkter kollek- definiera vilket geografiskt om- Myndigheten ska vidare definiera vid vilka bytespunkter kollektiv- Denna lag träder i kraft . lag om ändring i kollektivtrafikförordningen (xxxx:xx) Härigenom föreskrivs att 15 § kollektivtrafikförordningen (xxxx:xx) ska ha följande lydelse. 15 § Trafikplanen ska innehålla uppgift om, 1.vilket län som avses, 2.de anmälda kommersiella linjerna och de kollektivtrafikföretag som anmält att de avser att trafikera dessa linjer, 3.de linjer med löpande avtal om allmän trafik, vilka kollek- tivtrafikföretag som trafikerar dessa linjer, avtalens löptid samt eventuella beviljade ersättningar och ensamrätter, 4.motiverade beslut om intagandet av linjer till allmän 5. att kollektivtrafikföretagen har en möjlighet att överklaga ett beslut om att låta en linje omfattas av allmän trafikplikt samt 6. på vilket sätt ett anbud får lämnas av kollektivtrafikföretaget. 5. att kollektivtrafikföretagen har en möjlighet att överklaga ett beslut om att låta en linje omfattas av allmän trafikplikt, 6.den kollektivtrafikansvariga myndigheten avser att upphandla viss del av trafiken enligt lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster, 7.den kollektivtrafikansvariga myndigheten väljer att själv ansvara för transporten gentemot resenärerna eller om kollektiv- trafikföretagen ska vara ansvariga samt 8.på vilket sätt ett anbud får lämnas av kollektivtrafikföretaget. Denna förordning träder i kraft . Förteckning över remissinstanser (SOU 2009:81) Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts av , , , , Rikspolis- styrelsen, Myndigheten för handikappolitisk samordning, vid , , , , , , , , , , Marknadsdom- stolen, med , , , lokaltrafik, Handikappförbundens samarbetsorgan, , , , , , Trafik, , Skånetrafiken, Svensk Kollek- tivtrafik, , , , , , Kommuner och Landsting, för mindre passagerarfartyg, , , samt . , Busslink i , Resenärs- forum, Riksfärdtjänsten i , , , och har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. Yttrande har dessutom avgetts av och . L 315/14 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1371/2007 om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71.1, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, på grundval av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände (3), och av följande skäl: (1)Inom ramen för den gemensamma transportpolitiken är det viktigt att slå vakt om rättigheterna för tågresenärerna och att förbättra kvaliteten och effektiviteten hos person- trafiken för att bidra till en ökning av järnvägstransportens andel i förhållande till andra transportsätt. (2)I kommissionens meddelande ”En strategi för konsument- politik 2002–2006” (4) fastställs målsättningen att uppnå en hög konsumentskyddsnivå på transportområdet i enlig- het med artikel 153.2 i fördraget. (3)Eftersomtågresenärenärtransportavtaletssvagarepartbör man slå vakt om resenärens rättigheter. (4)Tågresenärernas rättigheter omfattar rätt till information om tjänsten före och under resan. Järnvägsföretag och biljettutfärdarebörimöjligastemånlämnadennainforma- tion i förväg och . (5)Mer detaljerade krav på tillhandahållandet av reseinforma- tion kommer att anges i de tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD) som avses i (1) EUT C 221, , s. 8. (2) EUT C 71, 22.3.2005, s. 26. (3) yttrande av (EUT C 227 E, 21.9.2006, s. 490), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 289 E, 28.11.2006, s. 1), Europaparlamen- tets ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), Europaparlamentetslagstiftningsresolutionavden25september2007 och rådets beslut av . (4) EGT C 137, , s. 2. och rådets direktiv /16/EG av om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet för konventio- nella tåg (5). (6)En förstärkning av rättigheterna för tågresenärer bör bygga påbefintligainternationellarättsregleridettasammanhang enligt bihang A – enhetliga rättsregler för avtal om inter- nationell transport av resande på järnväg () till fördra- get om internationell järnvägstrafik (Cotif) av , ändrat genom protokollet om ändring av fördraget om internationell järnvägstrafik av (Vilni- usprotokollet). Det är emellertid önskvärt att utvidga tillämpningsområdet för denna förordning till att skydda inte endast resenärer i internationell, utan också i inhemsk järnvägstrafik. (7)Järnvägsföretagen bör samarbeta för att göra det lättare för tågresenärer att övergå från en operatör till en annan genom att när så är möjligt tillhandahålla direktbiljetter. (8)Tillhandahållandet av information och biljetter till tågrese- närerbörunderlättasgenomattdatoriseradesystemanpas- sas till en gemensam specifikation. (9)Det vidare införandet av reseinformations- och boknings- system bör ske i enlighet med TSD. (10)Persontrafiken på järnväg bör gagna allmänheten. Perso- nermedfunktionshinderellernedsattrörlighet,oavsettom orsaken härtill är handikapp, ålder eller andra faktorer, bör därför ha möjligheter att resa med tåg som kan jämföras med andra medborgares. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra med- borgare till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering. Särskild uppmärksamhet bör ägnas bland annat åt att informera personer med funktionshinder eller nedsatt rör- lighet om deras möjligheter att utnyttja järnvägsförbindel- serna, förutsättningarna för att kunna ta sig in och ut ur vagnarna och om vilka hjälpmedel som finns ombord på tågen.Förattlämnaresenärermedsensoriskfunktionsned- sättning bästa möjliga information om förseningar bör visuella och hörbara system användas. Personer med funk- tionshinder eller nedsatt rörlighet bör ges möjlighet att utan extra kostnad köpa biljett ombord på tåget. (5) EGT L 110, 20.4.2001, s. 1. Direktivet senast ändrat genom kommis- sionens direktiv /32/EG (EUT L 141, , s. 63). Europeiska unionens officiella tidning L 315/15 (11)Järnvägsföretag och stationsförvaltare bör ta hänsyn till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet genom att uppfylla de TSD för personer med nedsatt rör- lighet för att på så sätt, i enlighet med den gällande gemen- skapslagstiftningen om offentlig upphandling, garantera tillgänglighet till alla byggnader och all rullande materiel genom att stegvis avskaffa de fysiska och funktionella hin- dren i samband med nyanskaffningar, anläggningsarbeten eller betydande renoveringar. (12)Järnvägsföretag bör ha skyldighet att vara försäkrade eller vidta likvärdiga åtgärder så att de vid en olyckshändelse kan infria sitt skadeståndsansvar gentemot tågresenärer. Minimiförsäkringsbeloppet för järnvägsföretag bör ses över . (13)Förstärkt rätt till ersättning och assistans vid försening, missad anslutning eller inställd förbindelse torde medföra incitament för persontrafikmarknaden till gagn för resenärerna. (14)Det är önskvärt att det genom denna förordning upprättas ett system för ersättning till resenärerna vid förseningar kopplat till järnvägsföretagets ansvar, på samma grund som det internationella system som föreskrivs i Cotif, sär- skilt i bihang till detta om resenärernas rättigheter. (15)När en medlemsstat beviljar järnvägsföretag dispens från bestämmelserna i denna förordning, bör den uppmana järnvägsföretagen att, i samråd med organisationer som företräder resenärerna, införa ett system för ersättning och hjälp i händelse av allvarliga avbrott i persontrafiken. (16)Det är också önskvärt att befria olycksoffer och deras anhöriga från omedelbara ekonomiska problem direkt efter en olycka. (17)Detäravintresseförtågresenärerattlämpligaåtgärdervid- tas med de offentliga myndigheternas samtycke för att garantera resenärernas personliga säkerhet på järnvägssta- tionerna och ombord på tågen. (18)Tågresenärer bör kunna framföra klagomål mot varje järn- vägsföretag som berörs när det gäller rättigheter och skyl- digheter enligt denna förordning och ha rätt att få svar inom rimlig tid. (19)Järnvägsföretag bör fastställa, förvalta och övervaka tjäns- tekvalitetsnormer för persontrafik på järnväg. (20)Innehållet i denna förordning bör ses över med avseende på anpassning av de finansiella beloppen till inflationen, med avseende på kraven på information och tjänstekvali- tet med hänsyn till marknadsutvecklingen samt med hän- syn till förordningens inverkan på tjänstekvaliteten. (21)Denna förordning bör inte påverka tillämpningen av och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1). (22)Medlemsstaterna bör fastställa påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning samt se till att påföljderna tillämpas. Påföljderna, som bland annat kan innefatta ersättning till den berörda personen, bör vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. (23)Eftersom målen med förordningen, nämligen att utveckla gemenskapens järnvägar och införa vissa rättigheter för tågresenärer, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlig- het med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel gårförordningeninteutövervadsom ärnödvändigtföratt uppnå dessa mål. (24)Ett syfte med denna förordning är att förbättra persontra- fiken på järnväg inom gemenskapen. Medlemsstaterna bör därför kunna bevilja dispenser för transporter i regioner därenbetydandedelavtrafikenskerutanförgemenskapen. (25)Järnvägsföretagivissamedlemsstaterkommermöjligenatt finna det svårt att tillämpa samtliga bestämmelser i denna förordningnärdenträderikraft.Medlemsstaternabördär- för kunna bevilja tillfällig dispens från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning för nationell fjärrtra- fik. Den tillfälliga dispensen bör emellertid inte avse de bestämmelser i denna förordning som ger personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet möjlighet att resa med tåg, inte heller rätten för dem som så önskar att köpa tågbiljett utan otillbörlig svårighet, och heller inte de bestämmelser som gäller järnvägsföretagens skadestånds- ansvar gentemot resenärerna och med avseende på deras resgods, kravet att järnvägsföretag måste vara rimligt för- säkrade samt kravet att dessa företag måste vidta lämpliga åtgärder för att garantera resenärernas personliga säkerhet på tågstationer och på tåg och hantera risker. (1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1). L 315/16 Europeiska unionens officiella tidning (26)Stads-, förorts- och regionaltrafik för passagerare skiljer sig från fjärrtrafik. Med undantag av vissa bestämmelser som bör tillämpas på all persontrafik på järnväg inom hela gemenskapen, bör medlemsstaterna därför kunna bevilja dispens från tillämpningen av bestämmelserna i denna för- ordning för stads-, förorts- och regiontrafik. (27)Deåtgärdersomkrävsförattgenomföradennaförordning börantasienlighetmedrådetsbeslut1999/468/EGavden om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogen- heter (1). (28)Kommissionen bör särskilt ges behörighet att anta genom- förandeåtgärder. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning eller komplettera denna genom tillägg av nya icke väsentliga delar, bör de antas i enlighet med det före- skrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut /468/EG. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I denna förordning fastställs regler på följande områden: a)Den information som järnvägsföretagen ska tillhandahålla, ingående av transportavtal, utfärdande av biljetter och infö- rande av ett datoriserat informations- och bokningssystem för järnvägstransporter. b)Järnvägsföretagens skadeståndsansvar och deras försäkrings- skyldigheter för resenärerna och deras resgods. c)Järnvägsföretagens skyldigheter mot resenärerna vid förseningar. d)Skydd av och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet vid tågresor. e)Fastställandeochövervakningavtjänstekvalitetsnormer,han- tering av risker för resenärernas personliga säkerhet och handläggning av klagomål. f)Allmänna regler om kontroll av efterlevnaden. (1) EGT L 184, , s. 23. Beslutet ändrat genom beslut /512/EG (EUT L 200, 22.7.2006, s. 11). 1.Denna förordning ska gälla alla tågresor och järnvägstjäns- ter i hela gemenskapen som tillhandahålls av ett eller flera järn- vägsföretag med tillstånd i enlighet med rådets direktiv /18/EG av om tillstånd för järnvägsföretag (2). 2.Denna förordning är inte tillämplig på järnvägsföretag och transporttjänster som saknar tillstånd enligt direktiv /18/EG. 3.När denna förordning träder i kraft ska artiklarna 9, 11, 12, 19, 20.1 och 26 tillämpas på all persontrafik i hela gemenskapen. 4.Med undantag av de bestämmelser som anges i punkt 3 får en medlemsstat på klara, tydliga och icke-diskriminerande grun- der av högst bevilja dispens, som får förnyas två gånger med högst , för inhemsk persontrafik från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning. 5.Med undantag av de bestämmelser som anges i punkt 3 i denna artikel får en medlemsstat undanta stads- och förortsper- sontrafik samt regional persontrafik från tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning. När det gäller att skilja mel- lan stads- och förortspersontrafik, å ena sidan, och regional persontrafik, å andra sidan, ska medlemsstaterna tillämpa defini- tionerna i rådets direktiv /440/EEG av om utvecklingenavgemenskapensjärnvägar (3).Vidtillämpningenav dessadefinitionerskamedlemsstaternaanvändaföljandekriterier: avstånd, tjänsternas frekvens, antalet uppehåll enligt tidtabell, rul- lande materiel, biljettsystem, skillnad i antalet passagerare under högtrafik och lågtrafik, tågtyper och tidtabeller. 6.Under en tid av högst får en medlemsstat på klara, tyd- liga och icke-diskriminerande grunder bevilja dispens, som får förnyas, från tillämpningen av bestämmelserna i denna förord- ning för särskilda tjänster eller resor av det skälet att en betydande del av persontrafiken, inbegripet minst ett stationsuppehåll enligt tidtabell, tillhandahålls utanför gemenskapen. 7.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om dispens som beviljats enligt punkterna 4, 5 och 6. Kommissionen ska vidta lämpliga åtgärder, om sådan dispens inte anses förenlig med bestämmelserna i denna artikel. ska kommissionenförelägga och rådet en rapport om de dispenser som beviljats enligt punkterna 4, 5 och 6. (2) EGT L 143, 27.6.1995, s. 70. Direktivet senast ändrat genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /49/EG (EUT L 164, 30.4.2004, s. 44). (3) EGT L 237, 24.8.1991, s. 25.