prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — genom att tillsynsmyndighetens beslut kan överklagas till allmän förvalt- Att tillsynen bör bedrivas genom en lämplig blandning av s.k. skriv- bordsundersökningar och inspektioner på plats framstår som självklart (artikel 29.2). Bestämmelser som möjliggör s.k. platsundersökning finns i förslaget till 17 kap. 6 § FRL (nuvarande 14 kap. 6 §). lämplig blandning av åtgärder bör dock inte genomföras i lag utan tas in i föreskrifter på lägre nivå. Med hänsyn till de överväganden som gjorts avseende lämplighetsprövning av ledningen i försäkringsföretag bör stadgandet i detta hänseende kvarstå oförändrat. anser att tillsynen även ska omfatta de bestäm- melser som kan komma att meddelas genom EU-förordning på nivå 2 eller genom riktlinjer från Eiopa. Regeringen anser att den nuvarande formuleringen i 14 kap. 2 § FRL väl täcker in det tillsynsbehov som uppkommer med anledning av nivå 2-regler genom att det anges i paragrafen att tillsynen omfattar att verksamheten drivs enligt andra författningar som reglerar företagets verksamhet. från Eiopa till sitt innehåll inte är rättsligt bindande, utgör de rekommendationer till stöd för hur författningar som styr verksamheten På så sätt omfattas de normalt av inspektionens tillsyn. torde inspektionen inte kunna lägga en överträdelse av dessa riktlinjer direkt till grund för ingripande mot ett försäkringsföretag. tagen bör dock i så stor utsträckning som möjligt följa dessa riktlinjer och ange anledningen när så inte är fallet. Bestämmelserna i artikel 29.3 genomförs genom den uttryckliga proportionalitetsregeln som införs i FRL och som placeras bland de grundläggande bestämmelserna om ett försäkringsföretags rörelse. 17.2.5 Tillsynsmyndigheter och tillsynens omfattning Regeringens bedömning: Bestämmelserna om hemlandstillsyn i Solvens II-direktivet tillgodoses redan av bestämmelser i försäkrings- rörelselagen och i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänste- pensionsinstituts verksamhet i . Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Svensk Försäkring anser att det bör förtydligas vad finansiell tillsyn innebär. anser att det finns ett behov av att tydliggöra gränserna för hemlandsmyndig- hetens ansvar för den finansiella tillsynen av försäkringsföretagen respektive värdlandsmyndighetens ansvar. Det bör övervägas att förtyd- liga vad den finansiella tillsynen omfattar hos försäkringsföretagen. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens bedömning.. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen invändning mot den. Skälen för regeringens bedömning: Enligt Solvens II-direktivet är hemlandet ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen över försäk- ringsföretag inbegripet den del av verksamheten som företagen bedriver genom filial eller med stöd av friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 30.1). Denna finansiella tillsyn ska omfatta kontroll avseende försäk- ringsföretagets hela verksamhet, inbegripet dess solvens och upprättandet av försäkringstekniska avsättningar samt dess tillgångar och medräk- ningsbara kapitalbas, enligt de regler som hemlandet fastställt eller den praxis som tillämpas i hemlandet med iakttagande av de bestämmelser som har antagits på gemenskapsnivå (artikel 30.2 första stycket). Artikel 30.2 andra stycket avser tillsyn av försäkringsföretag med auktorisation att försäkra risker som förs till försäkringsklass 18 s.k. assistansförsäkring. Tillsynsmyndigheterna i den medlemsstat där risken är belägen, medlemsstaten för åtagandet eller, när det gäller återförsäkringsföretag, i värdmedlemsstaten ska informera tillsynsmyndigheterna i detta företags hemmedlemsstat, om det finns anledning att anta att verksamheten i ett försäkringsföretag kan påverka dess finansiella sundhet (artikel 30.3 första stycket). Tillsynsmyndigheterna i hemlandet ska avgöra om företaget följer de stabilitetsprinciper som har fastställs genom direktivet (artikel 30.3 andra stycket). När det gäller de svenska försäkringsföretagen finns principen om hemlandstillsyn i 14 kap. 2 § FRL. Vad beträffar EES-företag så återfinns principen om hemlandstillsyn i 3 kap. 1 § LUFT. De närmare bestämmelserna i direktivet kring vad den finansiella tillsynen ska omfatta följer således redan av nu gällande bestämmelser i 14 kap. 2 § FRL och 3 kap. 2 § LUFT om att ska utöva tillsyn över att verksamheten drivs enligt bestämmelserna i m.m. Någon tillkommande lagstiftningsåtgärd är således inte nödvändig med anledning av innehållet i artikel 30.1 och artikel 30.2 första stycket i Solvens II- direktivet. Bestämmelserna i artikel 30.2 andra stycket om tillsyn över s.k. assistansförsäkring har sin motsvarighet i de äldre direktiven, men har inte införts i svensk lag, eftersom svensk lagstiftning inte föreskriver kontroll av de resurser i tekniskt avseende som försäkringsföretag (som har auktorisation för försäkringsklass 18) förfogar över för att kunna utföra den assistans det har åtagit sig att lämna. Det finns inte anledning att nu företa någon förändring eller komplettering av svensk rätt i detta avseende. Bestämmelsen i artikel 30.3 har sin motsvarighet i de äldre direktiven, och är redan genomförd i svensk rätt genom de nuvarande bestämmel- serna i 14 kap. 3 § FRL och 5 § förordningen (2009:93) med instruktion för Bestämmelsen i 30.3 andra stycket om att det är tillsynsmyndigheten i hemmedlemsstaten som har att avgöra om ett företag följer de stabilitetsprinciper som har fastställts genom direktivet får närmast anses vara av upplysningskaraktär med anledning av den ansvarsfördelning som följer av bestämmelsen i artikel 30.1 och följer redan av principen om hemlandstillsyn i 3 kap. 1 § LUFT. lagstiftningsåtgärd är därför inte nödvändig för bestämmelsens genom- förande i svensk rätt. Genom befintligt regelverk föreligger således redan en tydlig vägledning i frågan. Öppenhet och ansvar vid utförande av Regeringens bedömning: Bestämmelserna i om att tillsynsmyndigheterna ska utföra sina uppgifter på ett överblickbart sätt med tydlig ansvarsfördelning och vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information samt ha transparenta rutiner för tillsät- tande och avskedande av ledamöter i tillsynsmyndigheternas styrelser och verkställande organ tillgodoses redan av befintligt regelverk. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker bedömningen eller har inga invändningar mot den. delar av tillsyn – t.ex. rörande öppenhet och ansvar – ska tas in på lägre nivå i föreskrifter. att det ur rättsäkerhetssynpunkt är av yttersta vikt att inte självt sätter upp principerna för sitt eget ansvar och offentliggörande av information rörande tillsynen. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen invändning Skälen för regeringens bedömning: Enligt Solvens II-direktivet ska tillsynsmyndigheterna ”utföra sina uppgifter på ett överblickbart sätt med tydlig ansvarsfördelning och vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information (artikel 31.1). Enligt artikel 31.2 ska medlemsstaterna se till att följande information Texter till lagar och andra författningar samt allmänna vägledningar på försäkringsrättens område. De allmänna kriterier och metoder, inklusive de verktyg som utvecklats i enlighet med artikel 34.4, som tillämpas vid den samlade tillsynsbedömningen enligt artikel 36. Aggregerade statistiska uppgifter om centrala aspekter av tillämp- ningen av stabilitetsregelverket. Hur de valmöjligheter som ges genom direktivet utnyttjas. Tillsynens syften och dess huvudsakliga funktioner och verksam- Prop. 2015/16:9 hetsformer. Av artikel 31.2 följer vidare att de uppgifter som offentliggörs ska vara tillräckliga som underlag för en jämförelse mellan de metoder som används av tillsynsmyndigheterna i olika medlemsstater och att offentlig- görandet ska ha ett gemensamt format och uppdateras regelbundet. Denna information ska finnas tillgänglig i varje medlemsstat på en och samma webbplats. Enligt artikel 31.3 i direktivet ska medlemsstaterna föreskriva över- blickbara rutiner för tillsättande och avskedande av ledamöter i tillsyns- myndigheternas styrelser och verkställande organ. Av artikel 31.4 fram- går att Europeiska kommissionen ska anta genomförandeåtgärder i fråga om kraven under artikel 31.2. Krav på överblickbarhet och ansvarsfördelning i betydelsen tydlighet och förutsägbarhet följer redan av den mer övergripande regleringen av tillsynens utövande i nuvarande 14 kap. FRL och av kravet på Finans- inspektionen att se till att de regelverk och rutiner som myndigheten disponerar över är kostnadseffektiva och enkla för medborgare och företag att förstå och följa, se 2 § tredje stycket förordningen (2009:93) med instruktion för . När det sedan gäller kravet i artikeln på vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information uppfylls detta genom bestämmelserna om tystnadsplikt i det allmännas verksamhet och om myndigheters övriga hantering av allmänna hand- lingar i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Någon ytterligare lagstiftningsåtgärd är inte nödvändig för att bestämmelserna i artikel 31.1 ska anses vara genomförda i svensk rätt. Bestämmelserna i artikel 31.2 har ingen direkt motsvarighet i de äldre direktiven, och är av sådan art att de bör genomföras i svensk rätt genom föreskrifter på lägre nivå med stöd av regeringens restkompetens, jfr Advokatsamfunds synpunkter. Bestämmelsen i artikel 31.3 har ingen direkt motsvarighet i äldre direktiv, men nuvarande regler enligt vilka och generaldirektör utses av reger- ingen bedöms vara tillräckliga för att artikel 31.3 ska anses vara genom- förd i svensk rätt. Regeringens förslag: På begäran av ska ett för- säkringsföretag upprätta och till inspektionen lämna en redogörelse avseende företagets förmåga att hantera händelser eller förändringar av ekonomiska förhållanden som skulle kunna påverka företagets finansiella ställning negativt. Detta gäller även verksamheter som omfattas av uppdragsavtal. Regeringens bedömning: I övrigt tillgodoses Solvens II-direktivets bestämmelser om tillsynsmyndigheternas befogenhet att vidta före- byggande eller korrigerande åtgärder, lämpliga åtgärder av administra- tiv eller finansiell natur, kräva in uppgifter, genomföra platsunder- sökningar eller genomdriva dessa åtgärder på rättslig väg avseende försäkringsföretag redan av nuvarande bestämmelser i försäkrings- rörelselagen. Bestämmelserna i om krav på tillsynsmyndig- heters möjlighet till utarbetande av kvantitativa redskap kräver ingen reglering i lag. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna berör inte den aktuella frågan. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överens- stämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har ingen invändning mot dem. Svensk Försäkring avstyrker förslaget och anser att aktuell direktivbestämmelse bör genom- föras på ett annat sätt än att ska kunna kräva upprät- tande av en beredskapsplan. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Medlemsstaterna ska se till att tillsynsmyndigheterna har befogenheter att vidta förebyg- gande och korrigerande åtgärder för att säkerställa att försäkringsföretag följer lagar och andra författningar i varje medlemsstat (artikel 34.1 i Solvens II-direktivet). Tillsynsmyndigheterna ska ha befogenhet att vidta alla åtgärder som krävs – när så är lämpligt, även av administrativ eller finansiell natur – som rör försäkringsföretag och medlemmar av deras förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan (artikel 34.2). Medlems- staterna ska vidare säkerställa att tillsynsmyndigheterna har befogenhet att kräva in alla uppgifter som är nödvändiga för att utöva tillsyn enligt artikel 35, som avser de uppgifter som ska lämnas in till tillsynsmyn- digheten (artikel 34.3). ska dessutom ha befogenhet att göra undersökningar på plats i försäkringsföretagets lokaler (artikel 34.5). Bestämmelserna får i huvudsak anses motsvara bestämmelser i de äldre direktiven, och är med ett fåtal undantag redan införda i svensk rätt genom bestämmelserna i nuvarande 14 och 16 kap. FRL (jfr prop. 1994/95:184 s. 222–231). Det övriga innehållet i artikel 34 i direktivet medför följande överväganden. Bestämmelserna i artikel 34.4 innebär att medlemsstaterna ska säker- ställa att tillsynsmyndigheterna har befogenhet att utarbeta kvantitativa redskap för att analysera försäkringsföretags förmåga att hantera möjliga händelser eller framtida förändringar av de ekonomiska förhållanden som skulle kunna påverka deras samlade finansiella ställning negativt samt att tillsynsmyndigheterna även ska ha befogenhet att kräva att företagen genomför sådana bedömningar. Svensk Försäkring anser att denna direktivbestämmelse ska genom- föras på ett sätt som närmare ansluter till direktivet. Kravet på Finans- inspektionens möjlighet till utarbetande av kvantitativa redskap bör inte genomgöras i lag utan regleras i föreskrifter på lägre nivå med stöd av den s.k. restkompetensen (föreskrifter från regeringen). Kravet på att företagen ska redovisa sådana bedömningar är emellertid av sådan art att det bör genomföras i lag. Enligt regeringens mening bör en sådan bestämmelse lämpligen utformas på så sätt att ska kunna begära att ett försäkringsföretag upprättar och till inspektionen Prop. 2015/16:9 lämnar en redogörelse avseende företagets förmåga att hantera händelser eller förändringar av ekonomiska förhållanden som skulle kunna påverka företagets finansiella ställning negativt (redogörelse för ändrade ekonomiska förhållanden). Denna skyldighet bör även gälla kravet i artikel 34.7 beträffande visst arbete eller vissa funktioner i företag som omfattas av uppdragsavtal. Denna redogörelse för ändrade ekonomiska förhållanden ska inte sammanblandas med den obligatoriska beredskaps- planen som ska behandla det lagstadgade kravet på kontinuitet i försäkringsföretagets verksamhet (se avsnitt 15.4). Artikel 34.6 innehåller krav på att tillsynsmyndigheterna ska utöva sina befogenheter inom rimlig tid och på ett proportionerligt sätt. Som framgått av avsnitt 9.3 föreslås att det i FRL införs en portalbestämmelse om proportionalitetsprincipen. Den föreslagna bestämmelsen innefattar bl.a. krav på att tillsyn enligt FRL ska vara förenlig med proportionalitetsprincipen. Någon ytterligare bestämmelse om proportionalitetsprincipens beaktande vid utövning av befogenheter bedöms inte vara nödvändig för att kravet på proportionalitet enligt artikel 34.6 ska anses vara genomfört i svensk rätt. Även när det gäller kravet på utövande av befogenheter inom rimlig tid saknas enligt reger- ingen behov av tillkommande lagstiftningsåtgärder. Kravet på att Finans- inspektionen ska utöva sina befogenheter inom rimlig tid tillgodoses redan av den allmänna regleringen om ingripande i nuvarande 16 kap. 1– 3 §§ FRL. Av artikel 34.8 följer avslutningsvis att de åtgärder som anges artikel 34.1–34.5 och 34.7 vid behov och när så är lämpligt ska kunna genom- drivas rättsligt. Bestämmelser med sådan innebörd är införda i svensk rätt genom regleringen av uppgifter och ingripande i nuvarande 14 och 16 kap. FRL. Lagrådet anser att samtliga tillsynsbefogenheter som räknas upp i artikel 34.1–34.5 ska gälla även för verksamhet som omfattas av uppdragsavtal. Lagrådet anser att det bör övervägas om det bör införas en mer generell bestämmelse om detta. I sammanhanget bör noteras att ett försäkringsföretag ska lämna de upplysningar om sin verksamhet som inspektionen begär (se nu gällande 14 kap. 5 §). Denna skyldighet får anses omfatta även verksamhet som omfattas av uppdragsavtal (se i det sammanhanget även den föreslagna bestämmelsen i 10 kap. 19 §). Vidare framgår av den föreslagna bestämmelsen i 10 kap. 22 § att ett försäkringsföretag som ingår ett uppdragsavtal ska vidta de åtgärder som krävs för att uppdragstagaren exempelvis ska samarbeta med när det gäller de funktioner eller arbeten som omfattas av avtalet. Därtill får genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag att utföra viss verksamhet eller vissa funktioner (se den föreslagna bestämmelsen i 17 kap. 7 § tredje stycket). Härigenom säkerställs således att kommer att kunna kräva in alla de uppgifter som är nödvändiga för att utöva tillsyn även för sådan verksamhet som omfattas av uppdragavtal. Det saknas således skäl att införa någon mer generell bestämmelse av den art som diskuteras ovan. Syftet med tillsynsmyndighetens inhämtning av Regeringens bedömning: Det förtydligande av syftet med Finans- inspektionens inhämtning av information från försäkringsbolagen som införs genom omnibus II-direktivet kräver ingen ytterligare lagstift- Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inga invänd- ningar mot den. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 35.1 i Solvens II- direktivet framgår att medlemsländerna ska kräva att försäkringsföre- tagen lämnar den information till tillsynsmyndigheterna som är nödvän- dig för tillsynen. Det görs nu bedömningen att artikel 35.1 inte kräver några lagstiftningsåtgärder, mot bakgrund av den bestämmelse som finns i 14 kap. 5 § FRL och som föreskriver att ett försäkringsföretag ska lämna de upplysningar om sin verksamhet som inspektionen begär (se avsnitt 16.1.2). Genom artikel 2.7 a i omnibus II-direktivet kompletteras artikel 35.1 i Solvens II-direktivet med ett förtydligande om att den information som tillsynsmyndigheterna kräver in ska vara nödvändig med hänsyn till huvudsyftet med tillsynen (artikel 27 i Solvens II-direktivet) och behovet av finansiell stabilitet och procyklikalitet (artikel 28 i Solvens II- Det förtydligande av artikel 35.1 som införs genom omnibus II- direktivet är inte av sådan art att det behöver framgå av lag. Det får anses självklart att inom ramen för sin tillsyn endast begär sådan information av försäkringsföretagen som behöver för att utföra sin tillsyn. Det får anses vara lika självklart att detta behov ytterst styrs av huvudsyftet med tillsynen, dvs. skyddet av försäkringstagare och andra ersättningsberättigade. Slutligen får det inte anses nödvändigt att i lag införa bestämmelser om att får kräva in uppgifter som myndigheten behöver för utförande av uppgifter som rör stabilitetsfrågor, eller att inspektionen även i sin verksamhet som rör informationsinhämtning ska ta nödvändig hänsyn till stabilitetsfrågor och eventuella procykliska effekter (se även 5 § 2 förordningen [2009:93] med instruktion för ). Möjlighet för att besluta om begränsningar i och undantag från kraven på Regeringens bedömning: Bestämmelserna i om möjlighet för tillsynsmyndigheterna att medge begränsningar i eller undantag från krav på viss rapportering kräver inga lagstiftnings- Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen invändning mot den. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 35.2–35.4 i Solvens II- direktivet finns bl.a. bestämmelser om att tillsynsmyndigheterna ska ha rätt att bestämma omfattning och periodicitet för den s.k. tillsynsrappor- tering som ska lämnas av försäkringsföretagen. De mer detaljerade kraven på tillsynsrapporteringen återfinns i allt väsentligt i detalj- regleringen i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/35. görs bedömningen att artiklarna 35.2–35.4 inte kräver några lag- stiftningsåtgärder, mot bakgrund av bestämmelsen i 14 kap. 5 § om att ett försäkringsföretag ska lämna de upplysningar om sin verksamhet som inspektionen begär. Däremot utökas bemyndigandet i 14 kap. 18 § andra stycket 1 om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka upplysningar ett försäkringsföretag ska lämna till till att även avse när och hur de ska lämnas (se avsnitt 16.1.2). b i omnibus II-direktivet införs artikel 35.6–35.8 i Solvens II-direktivet – helt nya tillsynsmyndigheternas möjlighet att, under vissa närmare angivna förut- sättningar, besluta om begränsningar i den rapportering som ska ske till tillsynsmyndigheterna. Enligt de nya bestämmelserna är möjligheterna att begränsa tillsynsrapporteringen något olika beroende på vilken typ av rapportering det är fråga om. Möjlighet till begränsning av de krav på tillsynsrapportering som ska ske tätare än Genom den nya artikel 35.6 i Solvens II-direktivet införs möjlighet för de nationella tillsynsmyndigheterna att besluta om begränsningar i de krav på sådan tillsynsrapportering som ska ske med en tätare periodicitet än , om kravet på rapporteringen skulle vara onödigt betungande med hänsyn till arten, storleken och komplexititeten hos riskerna i företagets verksamhet och informationen rapporteras minst . Sådana begränsningar får endast medges för företag vars marknads- andel understiger av den nationella marknaden för liv-, skade- respektive återförsäkring. Beräkningen av marknadsandel för skadeför- säkring ska ske genom användning av bruttopremier och för livförsäkring genom användning av försäkringstekniska avsättningar brutto. Eiopa ska ta fram riktlinjer som ytterligare preciserar de metoder som ska användas för att bestämma marknadsandelar (se artikel 35.11). Begränsningar får inte medges från kravet på att ska rapportera uppgifter om sitt minimikapitalkrav till tillsynsmyndigheterna (artikel 35.6 första stycket). Begränsningar får inte heller medges för försäkringsföretag som ingår i en försäkringsgrupp av det slag som avses i artikel 212.1 c, såvida inte försäkringsföretaget kan visa att en tätare rapportering än är onödig med hänsyn till art, omfattning och komplexitet av riskerna i gruppen (artikel 35.6 andra stycket). Av artikel 35.6 fjärde stycket framgår slutligen att tillsynsmyndig- heterna vid sin prövning av om begränsningar ska medges ska prioritera de minsta försäkringsföretagen. Möjlighet till begränsning av kraven på periodisk rapportering i andra fall och möjlighet till undantag från ”post för post”-rapportering Genom den nya artikel 35.7 i Solvens II-direktivet införs möjlighet för tillsynsmyndigheterna att – även i andra fall än de fall som avses i 35.623 –begränsa kraven på regelbunden tillsynsrapportering, samt att också helt undanta försäkringsföretag från kraven på ”post för post”-rappor- tering. Begränsningar och undantag i nu aktuell rapportering får endast ske om –rapporteringen skulle vara onödigt betungande i relation till arten, omfattningen och komplexiteten hos riskerna i försäkringsförertagets verksamhet, –rapporteringen inte är nödvändig för en effektiv tillsyn, –undantagen inte underminerar stabiliteten i de berörda finansiella systemen inom den europeiska unionen, och –försäkringsföretaget har möjlighet att lämna informationen om det skulle begäras. Undantag får endast medges för företag vars marknadsandel under- stiger av den nationella marknaden för liv-, skade- respektive återförsäkring, och att beräkningen av marknadsandel för skadeförsäk- ring ska ske genom användning av bruttopremier, och för livförsäkring ska ske genom användning av försäkringstekniska avsättningar brutto (se artikel 35.7 tredje stycket). Eiopa ska ta fram riktlinjer som ytterligare preciserar de metoder som ska användas för att bestämma marknads- andelar (se artikel 35.11).