prop · H3033 · 2015-09-29 00:00:00 — Upplysningar om dessa ska istället lämnas i not, jfr 5 kap. 15 och 46 §§. Följaktligen tas bestämmelserna om Poster inom linjen bort ur balansräkningsschemat. Bilaga 2 (se författningsförslaget) Bilagan innehåller en av de uppställningsformer för resultaträkningen som årsredovisningslagen tillåter, rapportform med kostnadsslagsindelning. I huvudsak motsvarar uppställningsformen den som framgår av lagen i dess gällande lydelse. Utöver omnumrering av vissa poster görs följande ändringar. Intäkter från koncernföretag och ägarintressen ska enligt direktivet särredovisas i resultaträkningen. Schemat innehåller därför en ny post, 13 Intäkter från övriga företag som det finns ägarintressen i. Om det är fråga om intäkter som avser ett dotterföretag respektive ett intresseföretag eller ett gemensamt styrt företag, ska de dock alltid redovisas under posterna 11 respektive 12. krav på att extraordinära intäkter och kostnader ska specifi- ceras i resultaträkningen ersätts med ett krav på att upplysningar om intäkter och kostnader av exceptionell storlek eller förekomst lämnas i not (5 kap. 19 §). Detta föranleder att posterna Extraordinära intäkter och Extraordinära kostnader tas bort från uppställningsformerna för resultaträkningen. Frågan berörs i avsnitt 8.3. Bilaga 3 (se författningsförslaget) Bilagan innehåller den andra av de båda uppställningsformer för resultat- räkningen som årsredovisningslagen tillåter, rapportform med funktions- indelning. I huvudsak motsvarar förslagets uppställningsform den som framgår av lagen i dess gällande lydelse. vissa poster görs samma ändringar som i bilaga 2, se författningskommen- Prop. 2015/16:3 taren till denna. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Lagändringarna träder i kraft (punkten 1). Av punkten 2 följer att lagen tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Genom bestämmelsen utnyttjas möjligheten enligt direktivet att föreskriva att bestämmelserna som genomför direktivet ska tillämpas först i fråga om räkenskapsår som inleds närmast efter utgången av 2015. Ett företag som har kalenderåret som räkenskapsår ska alltså börja tillämpa de nya bestämmelserna vid upprättandet av års- och koncernredovisningarna för , dvs. Vid ikraftträdandet avslutade räkenskapsår om- fattas däremot av äldre bestämmelser, även om års- eller koncernredo- visningen inte har upprättats . Det finns inte något behov av övergångsbestämmelser som särskilt tar sikte på enskilda bestämmelser. I några avseenden finns det dock anled- ning att lämna särskilda kommentarer. Bestämmelserna om aktivering av utvecklingsutgifter gäller enbart sådana utgifter som tas upp som tillgång efter det att lagen har börjat tillämpas, se 4 kap. 2 §. Om företaget har aktiverat utgifter av detta slag behöver det därför inte göra någon överföring till fonden för utvecklingsutgifter motsvarande dessa tidigare aktiverade utgifter. Bestämmelserna om avskrivning av immateriella anläggningstillgångar gäller även tidigare redovisade tillgångar, se 4 kap. 4 §. Det kan därför bli nödvändigt att ompröva tillgångens nyttjandeperiod när de nya bestämmelserna börjar tillämpas. Förbudet mot att återföra tidigare nedskrivning av goodwill gäller även för nedskrivningar som har gjorts enligt äldre bestämmelser, se 4 kap. 5 §. Övervägandena finns i avsnitt 12. 14.3 Förslagen till övriga lagändringar Övriga lagändringar är följdändringar till förslagen till ändringar i års- redovisningslagen (1995:1554). De föranleds huvudsakligen av paragraf- indelningen i det nya 5 kap. i årsredovisningslagen och att begreppen ägarintresse, intresseföretag och gemensamt styrda företag tydliggörs. görs även bl.a. följdändringar med anledning av att möjligheten till redo- visning inom linjen tas bort och att det införs en ny bunden fond i års- redovisningslagen, fonden för utvecklingsutgifter. ringar görs med anledning av att uttrycket aktier eller skuldebrev ersätts med överlåtbara värdepapper. Följdändringarna kommenteras inte sär- För kommentarer hänvisas till författningskommentaren till motsvar- ande paragrafer i årsredovisningslagen. I anslutning till följdändringarna i 4 kap. 1 § och 5 kap. 8 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar som innebär att fonden för utveck- lingsutgifter tas upp bland de bundna fonderna görs även en ändring av Denna innebär att även kapitalandelsfonden anges där. Med anledning av att möjligheten att redovisa säkerheter och ansvars- förbindelser inom linjen tas bort i årsredovisningslagarna införs i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, och i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag hänvis- ningar till årsredovisningslagens bestämmelser om notupplysningar om ställda säkerheter, eventualförpliktelser och åtaganden till förmån för koncernföretag, intresseföretag eller gemensamt styrda företag. I 2 kap. 2 § lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- bolag och 2 kap. 2 § lagen om årsredovisning i försäkringsföretag införs hänvisningar till den generella väsentlighetsprincipen i 2 kap. 3 a § Utrymmet för att utelämna information är dock begränsat i företag som följer de finansiella årsredovisningslagarna. Dessa lagar har särskilda uppställningsformer, värderingsprinciper och upplysningar som måste lämnas eller inte kan frångås, exempelvis eftersom de kan påverka hur vissa poster hanteras i beräkningar som är av särskild vikt för finansiella företag, såsom solvensberäkningar i försäkringsföretag och kapitaltäckning för kreditinstitut och värde- I 7 kap. 4 § 2 lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepapp- ersbolag görs en ändring av rättelsekaraktär, eftersom det som sägs där redan framgår av uppställningsformen för balansräkningen och av 5 kap. 4 §. I 4 kap. 2 § 11 lagen om årsredovisning i försäkringsföretag införs en bestämmelse om att utgifter och inkomster för egna aktier ska redovisas mot bundet eget kapital i livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst. Enligt hittillsvarande ordning finns den bestämmelsen i 5 kap. 2 § 7 och flyttas på grund av att de bestämmelser som den hänvisar till är flyttade till 4 kap. årsredovisningslagen. De bestämmelser som finns i 5 kap. 2 § 3 lagen om årsredovisning i försäkringsföretag tas, som en rättelse, bort eftersom de bestämmelser som där hänvisas till är upphävda. Eftersom de bestämmelser om redo- visning inom linjen som finns i den hittillsvarande lydelsen av bilaga 1 till lagen upphävs, införs i 5 kap. 2 § 3 särskilda bestämmelser om upp- lysningar om eventualförpliktelser för försäkringsföretag. bestämmelser om upplysningar om långfristiga balansposter som finns i 5 kap. 2 § 6 tas bort, eftersom kravet överensstämmer med det som gäller enligt den nya bestämmelsen i 5 kap. 13 § årsredovisningslagen och den hittillsvarande särregleringen inte längre behövs. I 6 kap. 1 § lagen om årsredovisning i försäkringsföretag görs en ändring av rättelsekaraktär, eftersom det där hänvisas till bestämmelser i den upphävda försäkringsrörelselagen (1982:713) som saknar motsvarig- heter i den nu gällande försäkringsrörelselagen (2010:2043). I 4 kap. 1 § lagen (1995:1570) om medlemsbanker tas, som en rättelse, fonden för orealiserade vinster bort från uppräkningen av de bundna I 6 kap. 5 § bokföringslagen (1999:1078) införs krav på upplysningar om ställda säkerheter och eventualförpliktelser. Detta sker till följd av att de bestämmelser om ansvarsförbindelser och redovisning inom linjen som enligt hittillsvarande ordning finns i årsredovisningslagen tas bort, jfr hänvisningarna i 6 kap. 4 § bokföringslagen till 3 kap. 1 och 3 §§ års- redovisningslagen. I 7 kap. 3 a § andra stycket görs ändringar av rättelse- karaktär, eftersom de rättsliga instrument om ömsesidigt bistånd som där hänvisas till har ersatts av nya instrument. I 22 kap. 27 § tredje stycket aktiebolagslagen (2005:551) görs en ändring av rättelsekaraktär, eftersom hänvisningen där rätteligen ska vara till 8 §. OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/34/EU av om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av och rådets direktiv /43/EG och om upphävande av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artikel 50.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio- nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Detta direktiv beaktar kommissionens program för bättre lagstiftning och i synnerhet kommissionens meddelande Smart lagstiftning i Europeiska unionen, vars syfte är att utforma och införa lagstiftning av högsta kvalitet, med iakttagande av subsidiaritets- och proportionalitetsprinci- perna, och säkerställa att de administrativa bördorna står i proportion till deras nytta. I kommissionens medde- lande Tänk småskaligt först En ”Small Business Act” för , som antogs och ändrades , erkänns den centrala roll som små och medelstora företag har i unionens ekonomi. Meddelandet syftar till att förbättra den allmänna inställningen till entreprenör- skap och förankra principen ”tänk småskaligt först” i beslutsfattandet från lagstiftning till offentliga tjänster. Vid Europeiska rådets möte välkomnades kommissionens avsikt att lägga fram en (1) EUT C 181, 21.6.2012, s. 84. (2) ståndpunkt av (ännu ej of- fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . inremarknadsakt med åtgärder som främjar tillväxten och sysselsättningen och leder till konkreta resultat för all- mänheten och företagen. I kommissionens meddelande Inremarknadsakten, som an- togs , föreslås att rådets fjärde direktiv /660/EEG av grundat på arti- kel i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (3) och rådets sjunde direktiv /349/EEG av grundat på artikel i fördraget om sammanställd redovisning (4) (nedan kallade redovisnings- direktiven) ska förenklas när det gäller kraven på finansi- ella uppgifter och att minska administrativa bördor, sär- skilt för små och medelstora företag. 2020-strate- gin för smart och hållbar tillväxt för alla syftar till att minska den administrativa bördan och förbättra före- tagsklimatet, särskilt för små och medelstora företag, och att främja internationaliseringen av små och medels- tora företag. uppmanade vid mötet den 24–till en minskning av den totala ad- ministrativa bördan, särskilt för små och medelstora fö- retag, både på unionsnivå och nationell nivå, och före- slog åtgärder för att höja produktiviteten, till exempel genom att undanröja byråkrati och förbättra regelverket för små och medelstora företag. (2)antog en resolution om redovisningskrav för små och medelstora företag, särskilt mikroföretag (5), som angav att redovis- ningsdirektiven ofta är mycket betungande för små och medelstora företag, särskilt mikroföretag, och uppmanade kommissionen att fortsätta arbetet med att se över dessa direktiv. (3)Samordningen av nationella bestämmelser om uppställ- ningen av och innehållet i årsbokslut och förvaltnings- berättelser, de värderingsgrunder som används i dessa system samt deras offentliggörande i fråga om vissa typer av företag med begränsat ansvar är av särskild betydelse för skyddet av aktieägare, delägare och tredje parter. Sam- tidig samordning behövs på dessa områden för sådana (3) EGT L 222, , s. 11. (4) EGT L 193, , s. 1. (5) EUT C 45E, 23.2.2010, s. 58. typer av företag, dels eftersom vissa företag är verk- samma i mer än en medlemsstat, dels eftersom de sådana företag inte erbjuder tredje part någon säkerhet utöver de belopp som utgör dessa företags nettotillgångar. (4)Årsbokslut har flera olika syften, och de ger inte endast information till kapitalmarknadernas investerare, utan re- dogör även för tidigare transaktioner och förbättrar bo- lagsstyrningen. I unionslagstiftningen om redovisning måste man göra en lämplig avvägning mellan bokslutens mottagares intressen och företagens intresse att inte bela- stas alltför hårt med rapporteringskrav. (5)Tillämpningsområdet för detta direktiv bör omfatta vissa företag som har begränsat ansvar, till exempel publika och privata aktiebolag eller andra bolag med begränsat ansvar. Dessutom finns det ett betydande antal handels- bolag och kommanditbolag där samtliga obegränsat an- svariga delägare antingen är publika eller privata aktiebo- lag eller andra bolag med begränsat ansvar, och sådana handelsbolag bör därför vara föremål för samordnings- åtgärderna i detta direktiv. Detta direktiv bör också säker- ställa att handelsbolag omfattas av tillämpningsområdet om delägarna i ett handelsbolag som inte är aktiebolag eller andra bolag i själva verket har begränsat ansvar för bolagets skyldigheter på grund av att detta ansvar är begränsat genom andra företag inom tillämpningsområ- det för detta direktiv. Undantaget för icke-vinstdrivande företag från detta direktivs tillämpningsområde är för- enligt med dess syfte i linje med artikel i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). (6)Tillämpningsområdet för detta direktiv bör bygga på principer och säkerställa att det inte är möjligt för ett företag att utesluta sig självt från tillämpningsområdet genom att skapa en koncernstruktur med flera ovanpå varandra liggande företag som är etablerade inom eller utanför unionen. (7)Bestämmelserna i detta direktiv ska endast tillämpas i den mån de inte är oförenliga med eller strider mot bestäm- melserna om finansiell rapportering från vissa typer av företag eller gällande bestämmelser när det gäller fördel- ningen av ett företags kapital som fastställs i andra gäl- lande lagstiftningsakter som antagits av en eller flera unionsinstitutioner. (8)Dessutom är det nödvändigt att på unionsnivå uppställa likvärdiga rättsliga minimikrav på unionsnivå på omfatt- ningen av den finansiella information som konkurrerande företag ska vara skyldiga att låta allmänheten ta del av. (9)Årsbokslut bör upprättas med iakttagande av försiktighet och bör ge en rättvisande bild av företagets tillgångar och skulder, ekonomiska ställning samt resultat. Det är möj- ligt att en redovisning i undantagsfall inte ger en rätt- visande bild när bestämmelserna i detta direktiv tilläm- pas. I sådana fall bör företagen avvika från sådana be- stämmelser i syfte att ge en rättvisande bild. Medlems- staterna bör tillåtas att definiera sådana undantagsfall och fastställa de relevanta särskilda regler som ska gälla i dessa fall. Med sådana undantagsfall bör avses endast mycket ovanliga transaktioner och ovanliga situationer, och de bör till exempel inte gälla hela särskilda sektorer. (10)Detta direktiv bör säkerställa att kraven för små företag i stor utsträckning är harmoniserade i hela unionen. Detta direktiv bygger på principen ”tänk småskaligt först”. För att undvika orimliga administrativa bördor för dessa fö- retag bör medlemsstaterna endast tillåtas att kräva ett fåtal upplysningar i form av noter utöver de obligatoriska noterna. Om ett enda registreringssystem tillämpas får medlemsstaterna dock i vissa fall kräva ett begränsat an- tal ytterligare upplysningar när dessa uttryckligen krävs i den nationella skattelagstiftningen och är absolut nöd- vändiga för skatteuppbörden. Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att införa krav för medelstora och stora företag som går utöver de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv. (11)I de fall där detta direktiv ger utrymme för medlems- staterna att införa ytterligare krav på, exempelvis, små företag innebär detta att medlemsstaterna kan utnyttja denna möjlighet helt eller delvis genom att kräva mindre än möjligheten ger utrymme för. I de fall där detta di- rektiv tillåter medlemsstaterna att utnyttja ett undantag för, exempelvis, små företag innebär detta att medlems- staterna kan undanta dessa företag helt eller delvis. (12)Små, medelstora och stora företag bör definieras och skiljas åt genom hänvisning till balansomslutning, net- toomsättning och det genomsnittliga antalet anställda under räkenskapsåret, eftersom dessa kriterier vanligtvis ger objektiva uppgifter om ett företags storlek. Om ett moderföretag inte upprättar en koncernredovisning för koncernen bör dock medlemsstaterna tillåtas att vidta de åtgärder som de anser nödvändiga för att kräva att ett sådant företag klassificeras som ett större företag ge- nom att man fastställer dess storlek och därav följande kategori på basis av konsolidering eller summering. Om en medlemsstat tillämpar ett eller flera av de frivilliga undantagen för mikroföretag bör mikroföretagen även definieras med hänvisning till den totala balansomslut- ning, nettoomsättningen och genomsnittligt antal an- ställda under räkenskapsåret. Medlemsstaterna bör inte vara skyldiga att definiera separata kategorier för medels- tora och stora företag i sin nationella lagstiftning om medelstora företag omfattas av samma krav som stora företag. (13)Mikroföretag har begränsade resurser för att uppfylla krä- vande lagstiftning. Om inga särskilda regler införts för mikroföretag omfattas de av reglerna för små företag. Dessa bestämmelser utgör administrativa bördor som inte står i proportion till deras storlek och som därför är relativt sett mer betungande för mikroföretag än för andra små företag. Det bör därför vara möjligt för med- lemsstater att undanta mikroföretag från vissa skyldighe- ter som gäller för små företag och som skulle innebära alltför stora administrativa bördor för dem. Mikroföretag bör dock även fortsättningsvis omfattas av eventuella nationella skyldigheter att upprätta förteckningar över sina affärstransaktioner och sin ekonomiska ställning. Dessutom bör investeringsföretag och finansiella holding- företag undantas från fördelarna med de förenklingar som är tillämpliga på mikroföretag. (14)Medlemsstaterna bör beakta de egna marknadernas spe- cifika villkor och behov när de fattar beslut om hur eller huruvida de ska inrätta ett en särskild ordning för mik- roföretag inom ramen för detta direktiv. (15)Offentliggörande av redovisningar kan vara betungande för mikroföretag. behöver medlemsstaterna sörja för att detta direktiv efterlevs. Därför bör medlems- stater som utnyttjar de undantag för mikroföretag som föreskrivs i detta direktiv tillåtas att undanta mikroföretag från ett generellt krav på offentliggörande, under för- utsättning att uppgifter i balansräkningen insänds i enlig- het med nationell lagstiftning till minst en utsedd behörig myndighet och att dessa uppgifter vidarebefordras till företagsregistret, så att ett exemplar kan erhållas på be- gäran. I sådana fall bör inte skyldigheten enligt detta direktiv att offentliggöra redovisningshandlingar i enlig- het med artikel 3.5 i och rådets di- rektiv 2009/101/EG av om sam- ordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemssta- terna av de i artikel 48 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga inom gemen- skapen (1) tillämpas. (16)För att se till att jämförbar och likvärdig information offentliggörs bör redovisnings- och värderingsprinciperna inbegripa fortlevnads-, försiktighets- och periodiserings- Kvittning mellan tillgångs- och skuldposter och intäkts- och utgiftsposter bör inte tillåtas, och be- ståndsdelar av tillgångar och skulder bör värderas separat. I särskilda fall bör medlemsstaterna dock få tillåta eller kräva att företag utför kvittning mellan tillgångs- och skuldposter eller mellan intäkts- och kostnadsposter. Uppställningen av poster i finansiella rapporter bör ta (1) EUT L 258, 1.10.2009, s. 11. hänsyn till den ekonomiska verkligheten bakom den un- derliggande transaktionen eller överenskommelsen eller dess kommersiella innebörd. Medlemsstaterna bör emel- lertid tillåtas att undanta företag från att tillämpa denna princip. (17)Väsentlighetsprincipen bör styra redovisning, värdering, uppställning, upplysning och koncernredovisning i de finansiella rapporterna. I enlighet med väsentlighetsprin- cipen får uppgifter som betraktas som oväsentliga till exempel sammanföras i redovisningen. Även om en en- skild post kan betraktas som oväsentlig kan dock lik- artade oväsentliga poster betraktas som väsentliga när de ses som en helhet. Medlemsstaterna bör tillåtas att begränsa tillämpningen av den obligatoriska väsentlig- hetsprincipen till uppställning och upplysning. Väsentlig- hetsprincipen bör inte påverka eventuella nationella skyl- digheter att upprätta fullständiga förteckningar över af- färstransaktioner och ekonomisk ställning. (18)Poster som redovisas i årsbokslutet bör värderas enligt principen om anskaffnings- eller tillverkningskostnad för att se till att uppgifterna i de finansiella rapporterna är tillförlitliga. Medlemsstaterna bör dock ha rätt att tillåta eller kräva att företag omvärderar anläggningstillgångar för att mer relevant information ska kunna ges till dem som använder de finansiella rapporterna. (19)Behovet av jämförbara finansiella uppgifter i hela unio- nen gör det nödvändigt att kräva att medlemsstaterna tillåter ett system för redovisning till verkligt värde för vissa finansiella instrument. Dessutom ger system för redovisning till verkligt värde information som kan vara mer relevant för de finansiella rapporternas användare än uppgifter grundade på anskaffnings- eller tillverknings- kostnad. Medlemsstaterna bör därför göra det möjligt för alla företag eller vissa kategorier av företag, utom de mikroföretag som utnyttjar undantagen i detta direk- tiv, att anta system för redovisning till verkligt värde med avseende på både årsbokslut och koncernredovisning el- ler, om en medlemsstat väljer att göra detta, endast av- seende koncernredovisning. Dessutom bör medlemssta- terna ges möjlighet att tillåta eller kräva redovisning till verkligt värde för tillgångar, med undantag för finansiella instrument. (20)Ett begränsat antal uppställningsformer för balansräk- ningen är nödvändigt för att de finansiella rapporternas användare bättre ska kunna jämföra företags ekonomiska ställning i unionen. Medlemsstaterna bör kräva använd- ning av en uppställningsform för balansräkningen och bör kunna få erbjuda ett val bland tillåtna uppställnings- former. Medlemsstaterna bör dock kunna tillåta eller kräva att företag ändrar uppställningsformen och lägger fram en balansräkning som skiljer mellan kortfristiga och långfristiga poster. En uppställningsform för resultaträk- ningen som visar kostnadsslag och en uppställning av resultaträkningen som visar kostnadernas funktion bör tillåtas. Medlemsstaterna bör kräva användning av en uppställningsform för resultaträkningen och bör kunna få erbjuda ett val bland tillåtna uppställningsformer. Med- lemsstaterna bör också kunna tillåta företag att lägga fram en resultatrapport i stället för en resultaträkning som upprättas enligt en av de tillåtna uppställningsfor- merna. Förenklingar av de erforderliga uppställningsfor- merna får göras tillgängliga för små och medelstora fö- retag. Medlemsstaterna bör dock få begränsa uppställ- ningsformerna för balansräkningen och resultaträkningen om detta är nödvändigt för en elektronisk inlämning av finansiella rapporter. (21)För att underlätta jämförelsen bör en gemensam ram för redovisning, värdering och uppställning av bland annat värdejusteringar, goodwill, avsättningar, lager av varor och fungibla tillgångar samt intäkter och utgifter av ex- ceptionell storlek eller incidens tillhandahållas. (22)Redovisningen och värderingen av vissa poster i finansi- ella rapporter bygger snarare på uppskattningar, bedöm- ningar och modeller än på exakta beskrivningar. Som en följd av att affärsverksamhet innebär osäkerhet, kan vissa poster i finansiella rapporter inte mätas exakt utan bara uppskattas.