prop · H30373 · 2015-12-21 00:00:00 — Den rätt till information som tvisten kan röra är den information som bredbandsutbyggaren kan få tillgång till efter begäran. En tvist bör inte kunna avse om nätinnehavaren har gjort uppgifter tillgängliga på rätt sätt via informationstjänsten för ut- byggnad av bredbandsnät eller någon annan tjänst, utan föregående begä- ran. En nätinnehavares agerande i sådant avseende är en fråga för tillsyn, se vidare avsnitt 14. En sekretessbedömning i samband med ett utläm- nande av allmän handling kan inte bli föremål för tvistlösning enligt den nya lagen utan får prövas i föreskriven ordning. Detta framgår redan av annan lagstiftning och regeringen anser att det inte behöver förtydligas ytterligare. Direktivets krav på tvistlösning i anledning av tillgång till information eller undersökning bör således enligt regeringen uppfyllas genom att möjligheter till sådan tvistlösning införs i den nya lagen. I avsnitt 14 behandlas frågan om vilken myndighet som bör vara tvist- lösningsmyndighet. Regeringens förslag: Det ska införas en tidsgräns för prövning av ärenden om tillstånd enligt väglagen och ledningsrätts- lagen som rör utbyggnad av bredbandsnät. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: Lantmäteriet anser att det är nödvändigt att det framgår av bestämmelsen i ledningsrättslagen (1973:1144) att endast led- ningsbeslut och tillträdesbeslut ska omfattas av tidsgränsen. avstyrker att ledningsbeslut för annat huvudändamål än elektronisk kom- munikation eller en anordning enligt 2 a § ledningsrättslagen ska om- fattas av tidsgränsen och att ett yrkande om andrahandsupplåtelse ska göra att beslutet omfattas av tidsgränsen. att förslaget kan leda till att andra förrättningar prioriteras ned till förmån avstyrker på samma grund. det gäller förslaget om ändring av väglagen (1971:948) leder detta enligt inte till någon skillnad mot då handläggningstiden är Även , och E.ON påpekar att förslaget medför att tillståndsprocessen för andra projekt kommer att ta , vilket kan få negativa konsekven- ser för utbyggnad av övrig nätinfrastruktur. förslaget genomförs så behövs uppföljning av påverkan på andra till- är positivt till att det in- förs en tidsbegränsning för tillståndsprövningen enligt såväl väglagen som ledningsrättslagen men anser att Lantmäteriet bör få förstärkta resurser för att inte andra förrättningar ska bli lidande. anser att en tidsgräns för beslut enligt väglagen bör vara en månad för att vara positiv för bredbandsutbyggnaden. vidare att den tidsgräns som föreslås för ärenden om ledningsrätt förvisso är bra men framstår som för kort för att vara realistisk. föreslår att beslut i en ledningsrättsförrättning ska fattas inom en månad och anser att är . Skälen för regeringens förslag: Artikel 7.3 i direktivet ställer krav på att beslut i vissa tillståndsfrågor meddelas . Detta syftar till att säkerställa att tillståndsförfaranden inte utgör hinder för investeringar eller har en negativ inverkan på den inre marknaden. Enligt direktivet kan ett beslut om tillstånd vara av underförstådd eller uttrycklig karaktär. Det framgår inte tydligt i direktivet vilka typer av tillstånd som artikeln omfattar. Regeringen delar promemorians bedömning att direktivet avser de tillstånd som har en mer direkt koppling till utbyggnad av just bred- bandsnät. I svensk rätt omfattas därför beslut om ledningsrätt enligt led- ningsrättslagen (1973:1144), beslut om rätt att dra ledning i vägområde enligt 44 § väglagen (1971:948) och möjligen tillstånd enligt (2010:900). Av direktivet framgår att i de fall en uttrycklig tidsgräns finns i en för- fattning ska denna inte påverkas. Så är fallet t.ex. med beslut om lov och förhandsbesked enligt 9 kap. 27 och 28 §§ PBL där en tidsgräns respektive stadgas. Någon ändring av PBL behövs därför inte i denna del. I ledningsrättslagen och i väglagen finns inga tidsgränser för tillstånds- prövningen. Beslut om ledningsrätt enligt 22 § ledningsrättslagen, inklu- sive beslut om andrahandsupplåtelse enligt 11 a § och omprövning enligt 33 § som begärs i syfte att anlägga bredbandsnät, bör därför i linje med direktivets krav som regel fattas från det att ansökan kom in till myndigheten. Detsamma bör gälla i fråga om tillstånd enligt 44 § väglagen. Regeringen föreslår därför att bestämmelser som anger en sådan tidsgräns införs i dessa lagar. Regeringen delar Lantmäteriets upp- fattning att det bör framgå av bestämmelsen i ledningsrättslagen att led- ningsbeslut och beslut om tillträde omfattas. Lagrådet har påpekat att även beslut om inställande av förrättning bör omfattas. Regeringen delar Lagrådets uppfattning. Regeringen anser även att ett förtydligande bör göras, för att underlätta tillämpningen av bestämmelsen. I lagrådsremiss- en nämns att beslut om förhandstillträde enligt 25 § ledningsrättslagen ska meddelas . Ett sådant beslut förutsätter emellertid att ett beslut om tillträde enligt 24 § har fattats. Lagtexten bör därför ut- formas så att det tydligare framgår att även de besluten ska fattas . Regeringen anser även att det är nödvändigt för ett korrekt genom- förande av direktivet att bestämmelsen omfattar beslut om ledningsrätt som behövs för att tillträde enligt den nya lagen faktiskt ska kunna läm- nas, se avsnitt 8.1 och 8.3. Av detta följer att beslut om ledningsrätt även för andra huvudändamål än elektronisk kommunikation måste omfattas, i den mån ett sådant är nödvändigt för att en nätinnehavare ska kunna lämna tillträde till sin fysiska infrastruktur genom andrahandsupplåtelse. Det bör krävas att nätinnehavaren faktiskt har fått en begäran om tillträde, om hu- vudändamålet med ledningsrätten är annat än elektronisk kommunikation. Flera remissinstanser anser att förslaget kan föra med sig att andra pro- jekt prioriteras ned till förmån för bredbandsutbyggnaden. Mot bakgrund av direktivets krav är det inte möjligt att föreslå en längre tidsfrist för 2015/16:73 beslutsfattandet. Den prioritering som bredbandsutbyggnaden därmed ges enligt får anses motiverad. Regeringen har förtroende för att Lantmäteriet kommer att prioritera ärenden efter bästa förmåga och kommer att följa utvecklingen i detta avseende. Regeringen anser, till skillnad mot och , att det inte finns tillräckliga skäl för att ställa hårdare krav på beslutsfattande än vad direktivet kräver. gäller att ett beslut bör meddelas . Fyramånadersfristen bör räknas från det att ansökan om tillstånd är fullständig och kan läggas till grund för en prövning. Om ansökan be- höver kompletteras, börjar tiden alltså inte löpa förrän så har skett. Tiden bör kunna förlängas om det behövs på grund av ärendets omfatt- ning eller andra särskilda omständigheter. Förlängning av tiden bör vara motiverad endast om det är nödvändigt och möjligheten till förlängning bör tillämpas restriktivt. För det fall sökanden själv önskar en längre hand- läggningstid får detta anses utgöra en sådan särskild omständighet som motiverar att tidsfristen förlängs. Om tidsfristen överskrids, ska parterna underrättas om orsakerna till detta. Direktivets bestämmelse om att varje avslag ska vara väl motiverat ba- serat på objektiva, öppet redovisade, icke-diskriminerande och propor- kriterier kräver ingen förändring av svensk rätt eftersom detta redan gäller för myndigheters tillståndsprövning genom förvaltnings- lagens (1986:223) bestämmelser och allmänna förvaltningsrättsliga prin- ciper. Av direktivets lydelse får anses följa att tidsgränsen inte är avsedd att påverka frister för prövning av överklaganden. Den nya bestämmelsen bör därför inte gälla vid domstolars eller andra organs pröv- ning av överklaganden av beslut enligt de aktuella lagarna. Krav på infrastruktur i byggnader Regeringens förslag: Ett byggnadsverk ska ha de tekniska egenskaper som är väsentliga i fråga om bredbandsanslutning. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker att regler om bredbandsan- slutning tas in i (2010:900), förkortad PBL, samt i plan- och byggförordningen (2011:338), förkortad PBF. dock att bestämmelsen bör ges en egen paragraf och har synpunkter på reglernas närmare utformning. kravet på bredbandsanslutning inte införs som ett eget egenskapskrav utan att det ska omfattas av det sjunde tekniska egenskapskravet om lämplighet för det avsedda ändamålet. flera svårigheter med förslaget, t.ex. hur byggnader som saknar möjlighet till anslutning till stamnät ska hanteras, och anser att förslaget måste i län anser att det är olämpligt att använda termen fritidshus eftersom det inte finns någon definition av den i plan- och bygglagstiftningen. Fastighetsägarna avstyrker att ett nytt väsentligt egenskapskrav införs i PBL. anser att lagstiftningen bör beakta att det finns fastigheter som av exempelvis kulturhistoriska skäl inte är lämpliga för att bygga in en fysisk trådbun- den infrastruktur. SmåKom tycker att det är utmärkt att nya byggnader och renoveringsobjekt ska ha höghastighetsfärdig fysisk infrastrutkur. anser att det även måste ställas krav på att byggnads- verk ska medge tillräcklig genomsläppning av radiosignaler för mobilt bredband. () tillstyrker förslaget och framhåller att föreskrifter som rör accesspunkt, kanalisation, tekniska egenskaper m.m. bör utarbetas i samråd med bran- schen. Skälen för regeringens förslag: För att konsumenter och andra slut- användare ska kunna få tillgång till bredband krävs att bredbandsnät byggs ut och kan nå de byggnader där bostäder och arbetsplatser finns. Att utrusta byggnader i efterhand med den utrustning som krävs för bred- bandstillgång kan ge upphov till stora kostnader och kan utgöra en bety- dande del av den samlade kostnaden för utbyggnad av bredbandsnät. Dragning av ledningar, kanalisation eller annan utrustning redan under konstruktionen av en byggnad medför däremot endast begränsade till- läggskostnader. Artikel 8.1 och 8.2 i direktivet ställer krav på att nya byggnader och byggnader som genomgår omfattande renoveringar ska utrustas med viss infrastruktur. I sker detta redan i stor utsträck- ning, särskilt vad gäller flerbostadshus. Överlag har alltså många, men inte alla, byggnader utrustats med den aktuella typen av infrastruktur på frivillig väg. Mot denna bakgrund före- slår regeringen att det införs krav på att ett byggnadsverk ska ha de tek- niska egenskaper som är väsentliga i fråga om bredbandsanslutningar. Bestämmelsen bör placeras i PBL, där bestämmelser om tekniska egen- skaper redan finns. Regeringen anser, även med beaktande av vad Bo- verket och Fastighetsägarna anför, att krav på utrustning för bredbands- anslutning utgör ett tekniskt egenskapskrav och att det därför är naturligt att bestämmelsen placeras på samma ställe som övriga sådana egen- skapskrav. Det måste dock anses vara ett nytt tekniskt egenskapskrav som inte faller in under något av de redan gällande kraven. I likhet med vad som gäller för de befintliga egenskapskraven i PBL bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om vad som krävs för att ett byggnadsverk ska anses uppfylla lagkravet på bredbandsanslutning (8 kap. 4 § andra stycket och 16 kap. 2 § 3 PBL). Befintliga bemyndiganden i PBL bedöms vara tillräckliga för att rege- ringen ska kunna införa nya bestämmelser i , för att precisera lag- kravet. I likhet med det befintliga systemets uppbyggnad bör det i PBF tas in de preciseringar som är av mer politisk natur medan föreskrifter med huvudsakligen tekniskt innehåll överlåts till en myndighet (jfr prop. 2009/10:170 s. 512 och prop. 1993/94:178 s. 104 f.). Med stöd av befint- liga bemyndiganden kan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva att det föreslagna egenskapskravet, i enlighet med vad som anges i direktivet, endast behöver uppfyllas för byggnader och inte andra byggnadsverk, skyltar eller ljusanordningar. I direktivet används uttrycket omfattande renoveringsprojekt. Ett om- fattande renoveringsprojekt är enligt direktivet ett bygg- och anlägg- ningsprojekt i slutanvändarens lokaler som omfattar strukturella änd- ringar av hela den fysiska infrastrukturen i byggnaden eller en betydande del av den och som kräver bygglov. I PBL används termen Enligt 1 kap. 4 § PBL avses med ombyggnad en ändring av en byggnad som innebär att hela byggnaden eller en betydande och av- gränsbar del av byggnaden påtagligt förnyas. Frågan är om det är nöd- vändigt att införa direktivets term omfattande renoveringsprojekt i PBL eller om termen ombyggnad i stället kan användas. Det kan antas under- lätta rättstillämpningen om befintliga termer används i så stor utsträck- ning som möjligt (jfr prop. 2013/14:174 s. 130). I definitionen av om- fattande renoveringsprojekt anges att det handlar om strukturella änd- ringar av hela eller en betydande del av den fysiska infrastrukturen i Även uttrycket fysisk infrastruktur i byggnader finns definie- rat i utbyggnadsdirektivet. Det omfattar fysisk infrastruktur och installa- tioner som är avsedda att rymma fasta och trådlösa nät. ledes inte om vilket byggprojekt som helst. En ändring av en byggnad som innebär en sådan påtaglig förnyelse som avses i 1 kap. 4 § PBL bör även innebära en ändring av hela eller en betydande del av den fysiska infrastrukturen i byggnaden. Mot denna bakgrund bör termen ombygg- nad kunna användas. De tekniska egenskapskraven ska normalt uppfyllas vid nybyggnad, ombyggnad och annan ändring av en byggnad än om- byggnad, om inte annat följer av föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 2 § PBL. Med stöd av bestämmelsens femte punkt kan rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela före- skrifter som anger att kravet inte behöver uppfyllas vid annan ändring av en byggnad än ombyggnad. Tanken att kravet på bredbandsanslutning enbart ska gälla vid nybyggnad och ombyggnad avviker från hur de tek- niska egenskapskraven vanligtvis ska uppfyllas. slutning skiljer sig emellertid från de övriga tekniska egenskapskraven på så vis att övriga krav huvudsakligen tar sikte på människors hälsa och säkerhet, vilket inte kravet på bredbandsanslutning gör. ningen anser regeringen att det inte finns skäl att ställa krav på bred- bandsanslutning i större omfattning än vad som följer av direktivet. Alla nya byggnader eller sådana byggnader som genomgår en om- byggnad bör utrustas med någon typ av infrastruktur för bredband, såsom kanalisation, t.ex. tomma rör, som kan göra det möjligt att tillhandahålla en bredbandstjänst, vid den punkt där en slutanvändare kan anslutas till ett allmänt kommunikationsnät. Denna punkt brukar också kallas nätan- slutningspunkt (jfr 1 kap. 7 § LEK). Endast byggnader där det finns en slut- användare, dvs. bostäder eller arbetsplatser, avses omfattas av skyldig- I direktivet uttrycks detta som ”i slutanvändarens lokaler”. rör sig om den typen av byggnader kan klargöras i PBF. innebär att det ska vara möjligt att tillhandahålla bredband i en nätanslut- ningspunkt i varje lokal som är avsedd att brukas av slutanvändare. avser endast hur byggnaden ska utrustas och det rör sig således inte om en skyldighet att faktiskt ansluta sig till ett bredbandsnät. ska inte enbart gälla flerbostadshus utan även t.ex. villor och lokaler där det finns arbetsplatser. Alla nya flerbostadshus och flerbostadshus som genomgår en ombyggna- tion bör i sin tur även utrustas med en accesspunkt genom vilken en bred- bandsutbyggare kan få tillträde till infrastrukturen i byggnaden. anges i PBF och svarar mot åtagandet enligt direktivet, vilket inte inne- håller motsvarande krav för andra byggnader än flerbostadshus. Termen accesspunkt definieras i artikel 2.11 i utbyggnadsdirektivet, varifrån led- ning kan hämtas. Accesspunkten kan sägas vara den punkt där ett bred- bandsnät i området ska kunna kopplas samman med byggnadens nät, som i sin tur leder fram till nätanslutningspunkten. Om en slutanvändare öns- kar ansluta sig till ett bredbandsnät ska det således, förenklat uttryckt, finnas en punkt där tillhandahållaren av bredband kan ansluta sitt nät via infrastrukturen i byggnaden och nå slutanvändaren vid en nätanslutnings- punkt. Den föreslagna bestämmelsen medför inte en rätt att använda access- punkten och infrastrukturen, se även avsnitt 13.1. Accesspunkten bör kunna placeras antingen i eller utanför byggnaden. Av skälen till direktivet framgår att utbyggnaden av bredbandsnät fram till slutanvändaren ska främjas, som teknikneutralitet säkerställs (se skäl 29). Det innebär bl.a. att infrastruktur i byggnader i största möj- liga mån ska medge anslutning av slutanvändare i dessa byggnader till all- männa kommunikationsnät som kan ha olika överföringstekniker. Det kan exempelvis bli fråga om allmänna kommunikationsnät som använder sig av trådlösa tekniker, såsom antenner inomhus eller radiolänk på bygg- nadens tak. Det bör inte krävas mer än en infrastruktur för bredband i byggnaden och en accesspunkt för byggnaden. Flera byggnader kan även dela en accesspunkt, t.ex. ett nodrum. Av definitionerna i direktivet (artikel 2.3 och 2.8) följer att infrastrukturen ska kunna användas för nät som kan leverera tjänster för bredbandstillgång med en hastighet om minst /s. Hastigheten bör framgå av de bestämmelser som preciserar lag- kravet. Det bör där således anges, som påpekar, att det rör sig om ett höghastighetsnät för elektronisk kommunikation. Byggnadens infrastruktur bör vara utformad så att alla dess slutanvändare och uthålligt kan använda tjänster med minst denna hastighet, även om den kapaciteten inte kan garanteras individuellt i hela det allmänna kom- munikationsnätet. Frågan om var en accesspunkt placeras och hur den är ordnad bör bli föremål för en bedömning av byggherren i det enskilda fallet, bl.a. med hänsyn till de lokala förutsättningarna för att ansluta till ett bredbandsnät. Som anförs ovan bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av befintligt bemyndigande kunna meddela sådana föreskrifter som behövs för tillämpningen. Föreskrifterna bör kunna in- kludera minimistandarder för byggande av kanalisation samt access- punktens tekniska egenskaper och storlek. I likhet med infrastruktur för energi, vatten och avlopp är infrastruktur för bredband i byggnader en del av försörjningssystemet för en grundläggande samhällsnytta. är förvaltningsmyndighet för sådana och angränsande frågor om bl.a. byggd miljö, fysisk planering, byggande och förvaltning av bebyggelse samt bo- ende. utfärdar med stöd av PBF föreskrifter och allmänna råd om exempelvis tillgänglighet, bostadsutformning, driftutrymmen och energi- hushållning. skulle därför kunna vara en lämplig myndighet att ge ut föreskrifter även på det aktuella området. anför att det är viktigt att sådana föreskrifter tas fram i samråd med branschen. Rege- ringen konstaterar att den som bedöms beröras av en myndighets före- skrifter normalt får möjlighet att lämna synpunkter på dessa innan de beslutas. 2015/16:73 Vissa remissinstanser har haft synpunkter på möjligheten till undantag från ovan nämnda krav. Det kan finnas fall då krav på utrustning skulle vara oskäligt betungande i förhållande till en viss grupp av byggnader. Det bör därför enligt regeringen vara möjligt att undanta vissa kategorier av byggnader från skyldigheterna. Direktivets artikel 8.4 ger också med- lemsstaterna en sådan möjlighet. Ett fullgörande av skyldigheterna kan vara oskäligt betungande eller annars oproportionellt exempelvis på grund av ekonomiska förhållanden, miljöskäl när det gäller byggnader av kulturhistorisk vikt, eller om en byggnad t.ex. saknar förutsättningar att anslutas till elnätet. I fråga om befintliga byggnader finns det i 8 kap. 7 § PBL bestämmelser om att egenskapskraven får anpassas och avsteg från kraven får göras med hänsyn till ändringens omfattning eller flyttningens syfte samt med hänsyn till byggnadens förutsättningar och till bestäm- melserna om varsamhet och förbud mot förvanskning. Dessa bestämmel- ser innebär att behovet av att generellt undanta vissa kategorier av bygg- nader minskar. För vissa kategorier av byggnader är det inte rimligt att det nya egenskapskravet ska gälla ens i något fall, t.ex. i fråga om fritids- hus, komplementbyggnader och komplementbostadshus. Regeringen be- dömer att termen fritidshus kan användas då den används i PBL (4 kap. 42 §, 8 kap. 6 § och 9 kap. 7 §). Även byggnader som används för totalförsvarets ändamål eller som annars är av vikt för sä- kerhet bör undantas. Som anförs ovan bedöms befintliga bemyndiganden i PBL vara tillräckliga för att regeringen ska kunna införa nya bestäm- melser i PBF eller i myndighetsföreskrifter för att precisera det nya egen- skapskravet, inklusive att undanta kategorier av byggnadsverk. Krav på att byggnadsverk ska medge tillräcklig genomsläppning av ra- diosignaler för mobilt bredband som förespråkar om- fattas inte av direktivet och inte heller av den promemoria som har remit- terats. Det saknas möjligheter att inom ramen för detta direktivs genom- förande behandla sådana frågor. Tillträde till fysisk infrastruktur 13.1Skyldighet att ge tillträde till fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation Regeringens förslag: Den som i en byggnad äger eller annars råder över fysisk infrastruktur för elektronisk kommunikation ska vara skyl- dig att, om anläggning av ytterligare infrastruktur bedöms olönsam eller fysiskt ogenomförbar, uppfylla rimliga krav på tillträde till infra- strukturen för anläggning av ett elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet. Tillträdet ska medges på rättvisa och icke-diskrimine- rande villkor. En sådan skyldighet ska inte gälla om tillträde redan ges till ett be- fintligt elektroniskt kommunikationsnät med hög kapacitet på objek- tiva, öppet redovisade, proportionella och icke-diskriminerande vill- kor, under förutsättning att slutanvändarna inte kan anses gynnas av ett tillträde till den fysiska infrastrukturen i byggnaden. Om en överenskommelse om tillträde inte har nåtts inom två måna- der från det att begäran om tillträde togs emot, ska en part kunna hän- skjuta frågan till en tvistlösningsmyndighet. Tvistlösningsmyndig- heten ska besluta i tvisten , och senast två måna- der från det att begäran om tvistlösning kom in till myndigheten, om inte är nödvändig med hänsyn till tvistens omfattning eller andra särskilda omständigheter. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- I promemorian föreslås att tillträdet ska ske mot marknadsmässig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att utform- ningen av den föreslagna bestämmelsen riskerar att ge upphov till be- Flera remissinstanser anser att uttrycken mark- nadsmässig ersättning och skäliga villkor är otydliga. håller att det är orimligt att bredbandsleverantören ska betala marknads- mässig ersättning till fastighetsägaren i de fall när hyresgästen redan har betalat för fastighetsnätet genom t.ex. en hyreshöjning. menar att förslaget är ändamålsenligt och i linje med ambitionerna i direk- tivet men att underlaget inte är tillräckligt för att man ska kunna tillstyrka Lantmäteriet anser att ledningsrättslagen är tillräcklig som instrument för att genomföra direktivets regler om tillträde till infrastruk- tur i byggnader. Myndigheten avstyrker därför förslaget. föreslår, för det fall regeringen ändå vill införa en ny tillträdesregel i LEK, att den då uppstående parallella lagstiftningen hanteras genom en ny bestämmelse i ledningsrättslagen. ledningsrätten som redan etablerad och i huvudsak väl fungerande samt ifrågasätter proportionaliteten i åtgärden. att vad som föreslås länge har varit en efterlängtad åtgärd då det är billigare med fiber om bredbandsutbyggaren kan få tillträde till befintliga installationer i byggnader. menar att den vägledande prin- cipen vid utformning av den nya lagen bör vara att slutanvändare alltid gynnas av effektiv konkurrens och att förslaget motverkar utvecklingen av en sådan konkurrens på marknaden.