prop · H3031d2 · 2015-09-21 00:00:00 — Länsstyrelserna har i uppgift att arbeta sektors- övergripande och utifrån ett statligt helhets- perspektiv samt inom myndighetens ansvars- statliga myndigheters insatser. Det sektorsöver- gripande arbetet är av stor betydelse för läns- styrelsernas uppdrag att främja länens utveck- ling. Länsstyrelserna samverkar med ett stort antal aktörer inom olika områden, vilket följer av den mångskiftande och breda verksamhet som länsstyrelserna ansvarar för. Mottagande av vissa nyanlända invandrare Länsstyrelserna har arbetat med ut- vecklingsinsatser när det gäller mottagande av nyanlända invandrare och av ensamkommande barn, både i den egna verksamheten och i sam- verkan med andra aktörer. Ansvaret för ny- anländas etablering är fördelat på flera aktörer. Arbetsförmedlingen har det samordnande ansva- ret för etableringsuppdraget. Behovet av sam- verkan är stort. Länsstyrelserna samverkar med de olika aktörerna i syfte att samordna insatserna för nyanlända invandrares etablering. Samverkan, samordning och finansiering av utvecklings- insatser är både viktiga och efterfrågade. De är en förutsättning för en effektiv etablering i arbets- och samhällslivet. Beredskap och kapacitet att ta emot ensamkommande barn Länsstyrelserna har fortsatt att utveckla metoder och arbetssätt för att stärka beredskap och kapacitet att ta emot ensamkommande barn. Länsstyrelserna arbetar aktivt i den viktiga nationella samverkan med övriga ansvariga aktörer och har ett bra samarbete med Migra- tionsverket. Inom ansvarsområdet landsbygd har läns- styrelserna samverkat med myndig- heter och organisationer som arbetar för lands- bygdens utveckling. Länsstyrelserna har sam- verkat med i arbetet med Landsbygdsprogrammet 2014–2020 och införan- det av de nya jordbrukarstöden. Avsikten är bl.a. att förstärka arbetet med de andra aktörerna i länet som involveras i arbetet med genom- förandet av de nya stöden och programmet. Bredband är viktigt för utvecklingen på lands- bygden. Flera länsstyrelser har tagit fram bred- bandsstrategier och i arbetet med dessa har sam- verkan skett med kommuner, bygdegrupper och näringsliv. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Flera länsstyrelser har utvecklat och stärkt verk- samheten inom plan- och byggprocessen. Det handlar dels om att verka för ett ökat bostads- byggande, dels om att korta handläggnings- tiderna. Länsstyrelserna har haft fortsatt fokus på miljöarbetet för att uppnå miljökvalitetsmålen och särskilt målen för miljögifter, biologisk mångfald, vatten samt klimat och energi. Länsstyrelserna har en viktig roll i att strate- giskt samordna och leda det regionala arbetet för att minska klimatpåverkan och för en energi- omställning. Arbetet förutsätter samverkan med andra regionala aktörer såsom kommunerna och näringslivet, men också med nationella myndig- heter. Arbetet har inneburit att stödja kom- munerna med energiomställning, stärka och utveckla det regionala klimat- och energiarbetet samt driva omställningen till ett mer hållbart samhälle där det skapas nya möjligheter för jobb och utveckling samt ökad konkurrenskraft. Länsstyrelserna har 2014 redovisat den samlade regionala lägesbilden av beredskapen i respektive län. Länsstyrelsernas arbete med att samman- ställa regionala risk- och sårbarhetsanalyser bidrar till en god överblick av riskbilden i landet. Inom länsstyrelsernas ansvarsområde berörs flera olika verksamheter. Uppgifterna syftar i stor utsträckning till att förebygga och ha beredskap för att kunna hantera en kris, vilket försvårar dimensioneringen av resurser. Sam- tidigt är det en viktig uppgift för länsstyrelserna att, genom sin centrala roll inom verksamheterna skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar, bidra till säkerhetsarbetet. Det finns i enlighet med förordningen (2012:606) om samordning inom alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobaksområdet m.m. en särskild samordningsfunktion för ANDT- frågor (alkohol, narkotika, dopning och tobak) vid respektive länsstyrelse. Samordningsfunk- tionen ska bl.a. stödja genomförandet av den nationella ANDT-politiken i länet och sam- arbetet på lokal, regional och nationell nivå samt utbildning och kompetensutveckling i länet. hade en regional strategi eller handlingsplan arbetats fram i mer än hälften av länen. länsstyrelser arbetar med nätverk med kommunala företrädare för ANDT-arbetet. En stor majoritet av länen har genomfört kommun- besök och många arbetar med uppföljning. Samtliga länsstyrelser anordnade utbildningar om bl.a. olika substanser och förebyggande metoder samt samverkan för såväl kommunala ANDT-samordnare som högre tjänstemän och politiker. Indikatorerna avser målet inom utgiftsområde 20 att till nästa generation kunna lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser, det s.k. generations- målet. har beslutat om 16 miljö- kvalitetsmål som anger det tillstånd i den svenska miljön som miljöarbetet ska leda till. Se vidare utgiftsområde 20 för en beskrivning av miljökvalitetsmålen. Indikatorerna i tabell 8.2 utgår från biologisk mångfald (1), förekomst av rovdjur (2), mark (3) och förnybar energi (4 och 5). Värdet utgörs av ett genomsnitt för samt- liga länsstyrelser utom när det gäller antal varg- revir där det totala antalet i landet anges. Tabell 8.2 Indikatorer utg.omr. 20 Allmän miljö- och naturvård av total areal, % Högsta/lägsta värde 8,8/1,0 9,0/1,0 9,0/1,1 riskklass 1, % Högsta/lägsta värde 77,5/0 100,0/0 Högsta/lägsta värde 644,3/0,1 696,0/0,1 774,0/0,1 Högsta/lägsta värde 1 440/7 1 548/9 1 719/0 Anm.: För indikatorerna 1, 2 och 5 har värdena justerats i förhållande till budgetpropositionen . Länsstyrelsernas insatser är viktiga för att gene- rationsmålet och miljökvalitetsmålen ska kunna nås. Vid många länsstyrelser sker en bred och regelbunden samverkan med andra aktörer inom länen. Inom länsstyrelserna sker också en sam- verkan där flera av de statliga uppdragen involveras i miljömålsarbetet, bl.a. verksam- heterna inom kulturmiljö och landsbygd. Läns- styrelserna har samverkat sinsemellan genom samverkansorganet Regional utveckling och samverkan i miljömålssystemet (RUS) och flera länsstyrelser har även deltagit i regionala samver- kansnätverk. Samtliga länsstyrelser arbetar med eller har tagit fram regionala åtgärdsprogram tillsammans med länets aktörer. Vissa läns- styrelser har arbetat med åtgärdsprogram medan andra arbetar med att ta fram sitt första åtgärdsprogram. Samtliga läns- styrelser har genomfört en årlig upp- följning av miljökvalitetsmålen i sitt län och upp- daterat de länsgemensamma indikatorer som används inom miljömålssystemet. Länsstyrelserna arbetar målinriktat och strate- giskt med efterbehandling av förorenade om- råden. Om målen ska nås måste emellertid åt- gärdstakten öka. Samarbete och erfarenhets- utbyte mellan länen förekommer, vilket är mycket positivt. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Länsstyrelsernas tillsyn enligt ska bidra till att nå generationsmålet och miljö- kvalitetsmålen. Tillsynsverksamheten har varit stabil , men har många länsstyrelser haft svårt att genomföra planerad tillsyn fullt ut. Flertalet länsstyrelser har ett pågående effektivitets- och utvecklingsarbete bl.a. för att förbättra tillsynen. Knappt hälften av länsstyrelserna har arbetat med förändrade rutiner och metoder för att utveckla tillsyn som i högre grad anpassats för att uppnå miljömålen. I stort sett samtliga länsstyrelser har deltagit i Miljösamverkan för att utveckla samsyn och praktiska handläggningsrutiner inom de olika tillsynsområdena. Det har bedrivits regio- nal miljösamverkan i 13 län. Ett län tillkom och det pågår diskussioner om att utveckla regional samverkan i ytterligare tre län. Fler länsstyrelser än har genomfört en eller två samlade tillsynsveckor, vilket bidragit till ökad egeninitierad tillsyn och uppmärksamhet i länet. Länsstyrelserna samordnar och leder det regio- nala arbetet med att förverkliga regeringens politik avseende naturvård, biologisk mångfald, friluftsliv, vilt och rovdjur. Utvecklingen be- döms vara oförändrad jämfört med . Antalet beslutade naturreservat ligger i princip still 2013 (156 stycken) och 2014 (145 stycken), har dock en ökning skett. Arealen för de beslutade naturreservaten har minskat 2012 till 2013 och 2014. Detta beror på att mindre arealer av havsområden ingår i besluten om de skyddade områdena. Antalet öppna ärenden om inrättande av naturreservat har minskat från 1 502 stycken till 1 182 stycken , varav ärenden där markersättningsfrågan är helt löst har ökat från 213 stycken till 398 stycken . Det regionala klimat- och energiarbetet samt klimatanpassning Gällande länsstyrelsernas arbete med regionala klimat- och energistrategier har utvecklingen varit positiv (dnr M2015/15637/Ee). Så gott som samtliga länsstyrelser bedriver ett strategiskt och systematiskt arbete för att genomföra åtgärder så att målsättningarna i de regionala klimat- och energistrategierna ska nås. Skillnaderna mellan länsstyrelserna är fortsatt P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Flera länsstyrelser har tagit ett samlat grepp när det gäller att leda och samordna det regionala klimat- och energiarbetet. redovisade länsstyrelserna upp- draget att utarbeta regionala handlingsplaner för klimatanpassning. Det finns nu handlingsplaner för samtliga län som ska fungera som vägledning för det fortsatta regionala och lokala klimat- anpassningsarbetet. Handlingsplanerna har med- fört att kunskapen och medvetenheten om klimatanpassningsfrågor ökat både inom läns- styrelserna och hos de aktörer som deltagit i arbetet. Länsstyrelserna genomför ett stort antal insatser för att stärka klimatanpassningsarbetet i länen såsom att ta fram kunskapsunderlag, delta i granskning av kommunernas detalj- och över- siktsplaner och i risk- och sårbarhetsarbetet. Framtagande av regionala vattenförsörjnings- planer är också en viktig del av det regionala arbetet med klimatanpassning. Flera länsstyrelser har eller håller på att ta fram kommunspecifik information om hur respektive kommun kan påverkas av ett förändrat klimat. Konsekvenser av ökade regnmängder har redan börjat fram- träda, vilket ökat efterfrågan på exempelvis sky- fallskartor och bättre dagvattenhantering. Lantbruk och landsbygd, livsmedelskontroll samt djurskydd Länsstyrelserna har haft en fortsatt hög takt i utbetalningarna av gårdsstödet. Läns- styrelsernas prestationer är resultatet av ett lång- siktigt och strategiskt samarbete med bl.a. Jord- bruksverket. var målet att av gårdsstödet skulle ha betalats ut . Samtliga länsstyrelser har uppnått detta mål och alla berörda utom två har även nått det högre satta målet att betala ut av stödet . Utvecklingen inom verksamhetsområdet landsbygd har varit svagt positiv . Bedömningen baseras på handläggningstider och vidtagna åtgärder för att avsluta landsbygds- programmet för åren 2007–2013. Länsstyrelserna har även genomfört insatser kopplade till lands- bygdsprogrammet avseende perioden – 2020. Länsstyrelserna har, sedan ansvaret för djur- skyddskontrollen förstatligades , arbetat kontinuerligt och på olika sätt för att stärka och förbättra djurskyddskontrollen. Bland annat har de arbetat med att skapa en gemen- sam målbild, med underliggande delmål, för djurskyddskontrollen. I Rådet för djurskydds- kontroll, som är ett av regeringen inrättat samverkansråd mellan och länsstyrelserna, följs de olika delmålen upp och revideras för att ytterligare föra utvecklingen av kontrollen framåt. Den riskklassificeringsmodell för djurskyddsobjekt som har utarbetats och som syftar till att göra det möjligt att rikta kontroller dit de behövs som bäst, togs i drift . Länsstyrelserna deltar även i ett tvåårigt forskningsprojekt om bemötande och kom- munikation vid djurskyddskontroller. Kom- munikation och bemötande har stor betydelse för genomförandet av själva kontrollen men också för efterlevnaden av regelverket. Läns- styrelserna har även tagit fram nya och mer avancerade kompetensutvecklingsplaner för respektive myndighet. Antalet genomförda kontroller har ökat något 2014 jämfört med föregående år. Myndig- heternas mål om att av kont- rollerna ska vara riskbaserade uppfylldes i några län men inte för landet som helhet. För landet som helhet sjönk den genomsnittliga andelen riskbaserade kontroller något jämfört med , vilket framför allt bedöms bero på den stora mängden anmälningsärenden, vilka tar stora resurser i anspråk. På uppdrag av regeringen har och länsstyrelserna analyserat resursanvänd- ningen för djurskyddskontrollen och om det finns möjligheter till effektiviseringar. Av ana- lysen framgår att länsstyrelserna prioriterar djur- skyddsarbetet högt och att mer resurser används för djurskyddsarbetet än de som tillförts sedan förstatligandet av djurskyddskontrollen 2009. Analysen visar också att effektiviteten i kontroll- arbetet har ökat något 2014 jämfört med före- gående år. Länsstyrelserna har utfört fler djur- skyddsåtgärder per årsarbetskraft jämfört med . Resultatet visar emellertid att det finns stora skillnader mellan länsstyrelserna i såväl förutsättningarna för att bedriva kontrollarbetet som i effektiviteten i arbetet. Även om antalet genomförda kontroller har ökat något samt kvaliteten, effektiviteten och rättssäkerheten i kontrollen bedöms ha förbättrats kontinuerligt, behöver antalet genomförda kontroller fortfarande öka. Det krävs även fortsatta åtgärder för att läns- styrelserna på ett effektivt sätt ska kunna hantera den stora mängden anmälningsärenden. Arbetet med att utveckla kontrollen ytterligare behöver fortsätta. Många länsstyrelser saknar ännu fullständiga register över primärproducenter vilket bl.a. för- svårar ett riskbaserat urval av primärprodu- cerande livsmedelsanläggningar för kontroll. Totalt utfördes 882 kontroller vilket är en ökning jämfört med men omfatt- ningen av kontrollen är fortfarande liten. Den stora majoriteten av de utförda kontrollerna är i likhet med föregående år av tvärvillkor, som omfattar endast en mindre del av livsmedels- lagstiftningens krav. Tvärvillkoren är regler som måste följas för att få full utbetalning av jord- brukarstödet. av kontrollerna valdes ut enligt vägledning om riskklassificering. överlämnade Riks- revisionens granskningsrapport kontrollen – tar staten sitt ansvar? I en skrivelse gav regeringen sin bedömning av slutsatserna (skr. 2014/15:16). Som en följd av Riksrevi- sionens slutsatser har regeringen bl.a. i livs- medelsförordningen (2006:813) förtydligat att länsstyrelserna ska föra uppdaterade förteck- ningar över godkända och registrerade anlägg- ningar. Länsstyrelserna har också fått i uppdrag att aktivt verka för en ökad registrering av primärproducenter. Redovisning av indikatorer för målet om ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet som präglas av öppenhet och mångfald Indikatorerna i tabell 8.3 avser målet om ett dynamiskt och konkurrenskraftigt näringsliv i hela landet som präglas av öppenhet och mång- fald. Målet återfinns inom utgiftsområde 23. Värdet utgörs av ett genom- snitt för riket. Det finns inga tillgängliga värden . För att få en treårig tidsserie redovisas åren 2011–2013. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Tabell 8.3 Indikatorer utg.omr. 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Hållbar samhällsplanering och bostadsmarknad Indikatorerna i tabell 8.4 avser målet inom utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsför- sörjning och byggande samt konsumentpolitik. Indikatorerna kan ses som ett mått på hur väl tillsynen och tillsynsvägledningen fungerar enligt (2010:900) samt miljö- balken. Värdet utgörs av ett genom- snitt för samtliga länsstyrelser. Det högsta värdet representerar den länsstyrelse som t.ex. har över- prövat flest detaljplaner (indikator 1) medan det lägsta värdet är den länsstyrelse som överprövat minst antal detaljplaner. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Tabell 8.4 Indikatorer utg.omr. 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Högsta/lägsta värde Resultatindikatorerna för utgiftsområde 18 är svåranalyserade. Å ena sidan innebär fler över- prövade och upphävda detaljplaner att läns- styrelserna fullföljt sitt tillsynsuppdrag enligt . Å andra sidan kan det vara så att länsstyrelserna inte gett kommunerna till- räckligt med stöd vid planeringsarbetet. Relativt få detaljplaner har överprövats eller upphävts. Det har dock skett en fortsatt ökning av antalet överprövade detaljplaner 2014 jämfört med före- gående år. Antalet överprövade detaljplaner som upphävts är dock detsamma som 2013. Antalet strandskyddsdispenser som länsstyrelserna har överprövat har ökat , medan antalet strandskyddsdispenser som upphävts har fort- satt att minska 2014 jämfört . Ett annat sätt att mäta utvecklingen inom utgiftsområdet är att referera till den tid som det tar för länsstyrelserna att handlägga överklagade kommunala beslut enligt . Det gäller framför allt beslut om detaljplaner och om bygglov. De av regeringen fastslagna inrikt- ningsmålen anger att av överklagade kommunala beslut om planer ska ha avgjorts inom . För över- klagade kommunala beslut om lov är mot- svarande tidsgränser . klarade fyra länsstyrelser målet om att av planärendena ska vara avgjorda och sju länsstyrelser klarade målet om att ska vara avgjorda . klarade elva länsstyrelser det uppsatta handläggningsmålet och 15 länsstyrelser klarade målet för planärenden. På motsvarande sätt klarade enbart en länsstyrelse inriktningsmålet för av lovärendena medan antalet länsstyrelser som klarade målet 2014 hade ökat till elva. När det gäller inrikt- ningsmålet att av lovärendena ska vara avgjorda klarade två målet 2012 medan antalet länsstyrelser som klarade målet 2014 hade ökat till arton. Sammanfattningsvis kan det konstateras att länsstyrelsernas handläggning av överklagade detaljplaner och bygglov har utvecklats på ett positivt sätt. Länsstyrelsernas uppgift består i stor utsträck- ning i att förse kommunerna med relevant underlag samt att ge kommunerna råd, infor- mation och stöd för deras fysiska planering. Länsstyrelserna förser också kommunerna med råd, information och underlag för deras plane- ring av bostadsförsörjning. I samband härmed för länsstyrelserna också dialog med och för- medlar kunskap till bl.a. bostadsföretag, bygg- intressenter och näringslivet i stort samt till det civila samhället i motsvarande frågor. Även länsstyrelsernas kulturmiljöarbete bidrar till att främja samhällsplaneringen, bl.a. genom att utveckla kunskapsunderlag till gagn för kom- munernas planeringsarbete. Länsstyrelsernas arbete bedöms vara tillfyllest. Integration, migration och mänskliga rättigheter Indikatorerna i tabell 8.5 avser målet, inom utgiftsområde 13, om lika rättigheter, skyldig- heter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Värdet utgörs av ett genom- snitt för samtliga län. Det högsta och lägsta vär- det i tabellen nedan representerar det län med det högsta respektive det lägsta värdet. Till exempel visar indikator 1 att det finns län där överenskommelser om att ta emot nyanlända skett i varje kommun 2014 medan det i ett län skett av kommunerna. 13 Jämställdhet och nyanlända invand- rares etablering för ytterligare beskrivning av länsstyrelsernas arbete inom området inte- gration. Tabell 8.5 Indikatorer utg.omr. 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering (integration m.m.) Högsta/lägsta värde 100,0/75,0 100,0/85,0 100,0/79,0 10 000 inv. deras anhöriga (per Högsta/lägsta värde 34,2/6,4 60,1/2,6 60,3/4,4 10 000 inv. barn (per län) Högsta/lägsta värde 11,3/1,2 12,4/1,9 16,5/3,1 Mottagande av vissa nyanlända invandrare Antalet personer som har fått uppehållstillstånd som flyktingar, skyddsbehövande eller som an- höriga till dessa och som behöver hjälp med bosättning har ökat kraftigt . Bosättningsansvaret är delat mellan Arbetsför- medlingen och , som i arbetet utgår ifrån de överenskommelser om mot- tagande som tecknas mellan kommuner och länsstyrelser. Det har skett en kontinuerlig positiv utveck- ling av länsstyrelsernas arbete på integrations- området, se bl.a. indikatorerna i tabell 8.5. Antalet platser i tecknade överenskommelser var dock avsevärt lägre än det behov som angetts i länstal. Av tabell 8.5 framgår att för indikatorerna 2 och 3 är det stor variation mellan länen i antal överenskomna platser för flyktingar, skyddsbe- hövande eller anhöriga till dessa och för ensam- kommande barn. Mottagandet av nyanlända behöver öka i de flesta kommuner och det finns kommuner med goda ekonomiska förutsätt- ningar som bara i begränsad utsträckning bidrar till mottagandet av nyanlända flyktingar, andra skyddsbehövande och deras anhöriga. 13 avsnitt 3.6 behandlas frågan om ett hållbart mottagande i hela landet. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Länsstyrelserna har prioriterat arbetet med beredskap och kapacitet i kom- munerna för mottagande av nyanlända. Samtliga län har en organiserad samverkan på integra- tionsområdet mellan myndigheter, kommuner, landsting och, i vissa fall, även föreningsliv och näringsliv. Samverkan är tematiskt uppbyggd kring exempelvis mottagande, bosättning, arbete, utbildning eller hälsa. Länsstyrelserna är ofta sammankallande i de olika samverkans- och nätverksforumen. I flera län arbetar man med regional och interkommunal samverkan som ett medel för att nå övergripande syften inom integrationsuppdraget. Länsstyrelserna har fortsatt arbetet med att gemensamt utveckla och samordna verksam- heterna inom integrationsområdet, bl.a. genom den gemensamma samordningsgruppen. Beredskap och kapacitet att ta emot ensamkommande barn Utvecklingen inom området är god. Antalet platser har ökat och fler kommuner än har tecknat överenskommelser om mottagande av ensamkommande barn, se tabell 8.5 indikator 3. Behovet av platser har dock ökat. Sammantaget har länsstyrelserna uppnått ett tillfredsställande resultat i förhållande till det fördelningstal för antalet asylplatser som sattes upp . Antalet asylsökande ensam- kommande barn ökade dock kraftigt i för- hållande till den prognos som låg till grund för fördelningstalet, vilket innebar att det slutliga behovet av platser blev större än förväntat. hade 288 av landets 290 kommuner överenskommelser om mottagande av ensamkommande barn. Ett ökat antal mot- tagna barn i kommunerna kan delvis förklaras av länsstyrelsernas insatser, delvis av att Migra- tionsverket har möjligheten att göra utvidgade anvisningar av ensamkommande barn till kommuner för mottagande, oavsett om kommunen har en överenskommelse om att ta emot ensamkommande barn eller inte. För länsstyrelserna har arbetet till viss del skiftat karaktär. Förutom att förhandla med kommun- erna om att tillhandahålla platser har behovet av att förmedla information om kommunernas olika handlingsalternativ och dess konsekvenser ökat. Länsstyrelserna har arbetat aktivt med den uppgiften. P R O P . 2 0 15 / 1 6: 1 U T G I F TS O M R Å D E 1 Sammantaget är utvecklingen likvärdig med föregående år. Länsstyrelserna har följt upp arbetet med den gemensamma hand- lingsplanen för lika rättigheter och möjligheter. Detta har i många fall resulterat i att frågorna successivt utvecklats och integrerats i övrig verksamhet. Nivån på insatserna skiljer sig åt mellan länsstyrelserna. Vissa länsstyrelser har kommit långt i arbetet, medan andra endast genomfört de gemensamma insatserna. Vissa länsstyrelser visar i likhet med föregående år på ett strategiskt angreppssätt och en tydlig integrering av ett MR-perspektiv i verksam- heten.