prop · H203148 · 2015-09-08 00:00:00 — Förslaget innebär bl.a. att dataskyddsdirektivet ska ersättas av en ny allmän dataskyddsförordning (KOM(2012) 11). Det huvudsakliga syftet med förslaget är att ytterligare harmonisera och effektivisera skyddet av personuppgifter i syfte att förbättra den inre marknadens funktion och öka enskildas kontroll över sina personuppgifter. Förordningsförslaget är dock till stor del baserat på den reglering som redan gäller enligt dataskyddsdirektivet. Förhandlingarna om dataskyddsförordningen pågår. Rådets rambeslut /977/RIF av om skydd för personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (dataskyddsrambeslutet) reglerar dataskyddet inom angivna områden. Rambeslutet är föranlett av ett antal EU- instrument rörande utvidgat polisiärt och rättsligt samarbete avseende gränsöverskridande informationsutbyte. Dataskyddsrambeslutet förpliktar medlemsstaterna att behandla uppgifter som utbyts mellan staterna inom ramen för det polisiära och rättsliga samarbetet på ett sådant sätt att skyddet för enskildas integritet värnas. Det innehåller bestämmelser som avser att förstärka skyddet vid behandling av personuppgifter som överförs. Rambeslutet innehåller bl.a. bestämmelser om allmänna utgångspunkter för behandlingen av personuppgifter och känsliga personuppgifter, rättelse, radering och gallring av personuppgifter, information till den registrerade samt skadestånd och sanktioner. Till stora delar motsvarar innehållet dataskyddsdirektivet. Vidare finns bl.a. särskilda bestämmelser som begränsar möjligheterna att behandla personuppgifter som mottagits från en annan stat. Rambeslutet uppfylls redan till stora delar av befintliga dataskyddsregler i svensk rätt. De återstående delarna av rambeslutet har genomförts i svensk rätt genom lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd 2014/15:148 för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen. Lagen trädde i kraft . Som en del av det förslag till genomgripande reform av om skydd för personuppgifter som Europeiska kommissionen presenterade har kommissionen föreslagit att rambeslutet ska ersättas av ett särskilt dataskyddsdirektiv för de brottsbekämpande myndigheterna (KOM(2012) 10). Förhandlingarna om direktivet pågår. Personuppgiftslagen (1998:204) har till syfte att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. Genom lagen, som trädde i kraft , genomfördes dataskyddsdirektivet i svensk rätt. Personuppgiftslagen kompletteras av personuppgiftsförordningen (1998:1191). Personuppgiftslagen syftar till att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter (1 §). Lagen är teknikneutral och tillämpas på helt eller delvis automatiserad behandling av personuppgifter och på behandling av personuppgifter, om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (5 §). Personuppgifter i personuppgiftslagens mening är all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Begreppet behandling av personuppgifter omfattar i stort sett allt man kan göra med sådana uppgifter, exempelvis att samla in, bearbeta, lagra, sammanställa och förstöra (3 §). I personuppgiftslagen anges vissa grundläggande krav för all behandling av personuppgifter. Personuppgifter får bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och de får inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket de samlades in (den s.k. finalitetsprincipen). De personuppgifter som behandlas ska vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet med behandlingen, och fler personuppgifter får inte behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till behandlingen. Vidare ska de personuppgifter som behandlas vara riktiga och, om nödvändigt, aktuella och alla rimliga åtgärder ska vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Personuppgifter får som regel inte heller bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen (9 §). I lagen finns en uppräkning av under vilka förutsättningar behandling av personuppgifter är tillåten. Personuppgifter får alltid behandlas om den registrerade har gett sitt samtycke. I vissa fall får personuppgifter behandlas även utan samtycke. En förutsättning i dessa fall är att behandlingen är nödvändig för ändamålen. Personuppgiftslagen innehåller ett förbud att behandla känsliga personuppgifter. Med känsliga uppgifter avses ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse, medlemskap i en fackförening eller uppgifter som rör hälsa eller sexualliv (13 §). Förbudet är dock inte undantagslöst. Om den registrerade har gett sitt uttryckliga samtycke till behandlingen eller på ett tydligt sätt offentliggjort de känsliga uppgifterna får de behandlas. Vidare görs undantag för behandling som är nödvändig bl.a. för att den registrerades eller annans vitala intressen ska kunna skyddas eller rättsliga anspråk ska kunna fastställas, göras gällande eller försvaras. Undantag görs också för behandlingen av känsliga personuppgifter för t.ex. hälso- och sjukvårdsändamål samt forskning och statistik. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får också föreskriva ytterligare undantag från förbudet, om det behövs med hänsyn till ett viktigt allmänt intresse (14–20 §§). Personuppgiftslagen ställer också upp begränsningar i möjligheterna att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden och personnummer eller samordningsnummer (21 och 22 §§). Personuppgiftslagen innehåller flera bestämmelser som syftar till att genom information trygga den enskildes rätt att kontrollera om behandling av personuppgifter om honom eller henne pågår (23–27 §§). Personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga eller som annars inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen, ska på begäran av den registrerade rättas, blockeras eller utplånas av den personuppgiftsansvarige (28 §). Lagen innehåller vidare bestämmelser om säkerheten vid behandling av personuppgifter (30–32 §§). Enligt personuppgiftslagen är det förbjudet att till tredjeland föra över personuppgifter om landet inte har en adekvat nivå för skyddet av personuppgifterna. Förbudet gäller inte stater som anslutit sig till dataskyddskonventionen. I vissa fall får dock överföring av personuppgifter till tredjeland ske även om det aktuella landet inte har en sådan adekvat skyddsnivå som avses i personuppgiftslagen, t.ex. om den registrerade har lämnat sitt samtycke eller för att rättsliga anspråk ska kunna fastställas (33–35 §§). Personuppgiftslagen innehåller också bestämmelser om bl.a. tillsyn, skadestånd, straff och överklagande (43–49 och 51–53 §§). Datainspektionen är tillsynsmyndighet. Personuppgiftslagen innehåller en särskild regel om behandling av personuppgifter i ostrukturerat material som gör undantag från ett flertal av lagens bestämmelser (5 a §). Sådan behandling får dock inte innebära att den registrerades personliga integritet kränks. Personuppgiftslagen innehåller generella regler och är tillämplig endast om det inte i någon annan lag eller i en förordning har meddelats avvikande bestämmelser (2 §). har det införts en stor mängd s.k. registerförfattningar med bestämmelser om behandling av personuppgifter. Syftet med registerförfattningarna är att anpassa regleringen till de särskilda behov som myndigheterna har i sina respektive verksamheter samt att göra avvägningar mellan behovet av effektivitet i berörd verksamhet och behovet av skydd för den enskildes personliga integritet. 2014/15:148 5 i domstolarna och nämnderna Domstolar utgörs av de allmänna domstolarnas (tingsrätt, hovrätt och ) och de allmänna förvaltningsdomstolarna (förvaltningsrätt, kammarrätt och ). I Domstolar ingår även hyres- och arrendenämnderna, , och . I Domstolar ingår däremot inte de fyra specialdomstolarna Försvarsunderrättelsedomstolen, Patentbesvärsrätten, och Arbetsdomstolen. regleras all automatiserad behandling av personuppgifter – i register eller på annat sätt – i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten vid de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna och hyres- och arrendenämnderna i fyra förordningar, de s.k. Vera-förordningarna: 1förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling, 2förordningen (2001:640) om registerföring m.m. vid förvaltningsrätt med hjälp av automatiserad behandling, 3förordningen (2001:641) om registerföring m.m. vid och kammarrätterna med hjälp av automatiserad behandling, och 4förordningen (2001:642) om registerföring m.m. vid hyres- och arrendenämnderna med hjälp av automatiserad behandling. Förordningarna är sinsemellan likartat uppbyggda och överensstämmer i flera avseenden helt med varandra. Samtliga fyra förordningar gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204) vid automatiserad behandling i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. register eller den administrativa verksamheten omfattas således inte av regleringarna. Att förordningarna gäller utöver personuppgiftslagen innebär att bestämmelserna i den lagen ska tillämpas i de fall någon särskild reglering inte finns i förordningarna. Personuppgiftsansvarig för den behandling som omfattas av förordningarna är respektive domstol eller nämnd och . När en viss behandling utförs av en domstol eller nämnd ansvarar denna för den behandlingen. Det gäller det mesta av den dagliga hanteringen av personuppgifter i domstolen och nämnden, t.ex. registrering av uppgifter i systemen och utlämnande av uppgifter från ett register. är personuppgiftsansvarig för främst frågor om systemens uppbyggnad, t.ex. säkerhetsfrågor. I förordningarna anges att domstolarna och nämnderna får föra automatiserade register över mål och ärenden som handläggs vid respektive myndighet. Ett sådant verksamhetsregister får användas för handläggning av mål och ärenden, för planering, uppföljning och utvärdering av verksamheten och för framställning av statistik. För de allmänna domstolarna finns ett ytterligare ändamål, nämligen att fullgöra författningsenlig underrättelseskyldighet. Vidare får och kammarrätterna använda sina verksamhetsregister för återsökning av vägledande avgöranden. Ett verksamhetsregister får endast innehålla de uppgifter som anges i en detaljerad uppräkning i en bilaga till respektive förordning. Det rör sig om uppgifter om bl.a. mål eller ärenden, om parter och andra aktörer, om personer som ska höras eller yttra sig, om förhandling, om handläggningen i övrigt och om rättegångskostnader. Vid angivande av vad saken gäller (ärendemening) får känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. behandlas endast om det är nödvändigt för att saken ska kunna återges på ett ändamålsenligt sätt. I övrigt får sådana uppgifter behandlas endast om uppgifterna har lämnats i ett mål eller ärende eller om de behövs för handläggningen av målet eller ärendet. Enligt förordningen för och kammarrätterna får dessa domstolar ha full tillgång till varandras register. Tillgång till dessa register kan också medges , förvaltningsrätterna och ombudsmän. Dessutom får och länsstyrelserna ha tillgång till nämnda register för återsökning av vägledande avgöranden. För övriga domstolar och för nämnderna finns inga regler om direktåtkomst. Förordningarna innehåller vidare bestämmelser om sökbegränsningar i registren. För samtliga domstolar och nämnder gäller att de inte får använda känsliga personuppgifter eller uppgift om nationalitet som sökbegrepp. Inte heller får uppgifter om saken och andra liknande uppgifter om ett mål eller ärende användas som sökbegrepp tillsammans med uppgifter om parter eller andra aktörer i ett mål eller ärende. De allmänna domstolarna får vidare inte använda uppgifter om brottspåföljd, frihetsberövande eller tvångsmedel som sökbegrepp medan de allmänna förvaltningsdomstolarna är förbjudna att använda uppgifter om utfärdandeland för körkort som sökbegrepp. För de myndigheter som har direktåtkomst till eller kammarrätternas register gäller dessutom att de inte får använda uppgifter om parter eller andra aktörer i ett mål som sökbegrepp. I förordningarna för de allmänna domstolarna respektive för förvaltningsrätterna finns särskilda bestämmelser om gallring. För de allmänna domstolarnas del gäller att uppgifter i tvistemål och ärenden ska gallras senast efter avgörandeåret, medan uppgifter i brottmål ska gallras . I förvaltningsrätt ska personuppgifter i vissa 2014/15:148 angivna måltyper, bl.a. skattemål, gallras senast efter avgörandeåret medan övriga mål ska gallras senast . För Högsta förvaltningsdomstolens, kammarrätternas och nämndernas del hänvisas i förordningarna avseende dessa till de gallringsföreskrifter från som gäller för domstolarna eller nämnderna. Enligt förordningarna får domstolarna och nämnderna vid sidan av sina mål- och ärenderegister föra automatiserade rättsfallsregister för återsökning av vägledande avgöranden, rättsutredningar och liknande rättslig information. Ett sådant register får endast innehålla de uppgifter som anges i en detaljerad bilaga till förordningarna, bl.a. uppgifter om beteckning på handling, mål- eller ärendenummer, avgörandedatum, sökord, författningshänvisning och problembeskrivning (sammanfattning). Personuppgiftslagens regler om gallring tillämpas på registren. Annan automatiserad behandling av personuppgifter Förordningarna innehåller också bestämmelser om att domstolarna och nämnderna vid sidan av eller i anslutning till registren får behandla personuppgifter automatiserat i löpande text (t.ex. ordbehandling och e- post), ljudupptagningar och ljud- och bildupptagningar. Den begränsning för sådan behandling som föreskrivs i förordningarna gäller känsliga personuppgifter och uppgifter om lagöverträdelser m.m. Sådana uppgifter får behandlas endast om uppgifterna har lämnats i eller behövs för handläggningen av ett mål eller ärende. För personuppgifter som behandlas vid sidan av eller i anslutning till registren gäller personuppgiftslagens bestämmelser om bevarande och gallring, om inte något annat är särskilt föreskrivet, vilket innebär att de inte får bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Särskilda föreskrifter finns för ljudupptagningar och ljud- och bildupptagningar. Sådana upptagningar ska gallras senast efter det att målet eller ärendet har avgjorts genom en dom eller ett beslut som har fått laga kraft (se t.ex. 20 § förordningen [1996:271] om mål och ärenden i allmän domstol). Förordningarna för domstolarna och nämnderna innehåller i huvudsak bestämmelser som reglerar hur uppgifter får behandlas och riktar sig i första hand till de personuppgiftsansvariga domstolarna och nämnderna. Förordningarna innehåller dock även vissa bestämmelser som rör enskildas rättigheter i form av rättelse och skadestånd. En personuppgiftsansvarig är enligt personuppgiftslagen skyldig att på begäran av en registrerad rätta, blockera eller utplåna uppgifter som inte har behandlats i enlighet med lagen (28 §). I förordningarna anges att den bestämmelsen gäller även i de fall då personuppgifter har behandlats i strid med de från personuppgiftslagen avvikande bestämmelserna i förordningarna. På motsvarande sätt som i fråga om rättelse, anges i förordningarna att personuppgiftslagens bestämmelser om enskildas rätt till skadestånd (48 §) gäller även när personuppgifter behandlats i strid Prop. 2014/15:148 med förordningarna. Vissa beslut av personuppgiftsansvariga domstolar och nämnder kan överklagas av en enskild. Det gäller beslut om att inte meddela rättelse eller att inte lämna information till enskild. Beslut av en tingsrätt, en hovrätt eller en förvaltningsrätt överklagas till kammarrätt och ett beslut av en kammarrätt överklagas till . Beslut av eller får inte överklagas. Beslut av en hyres- och arrendenämnd och överklagas i den för myndigheters förvaltningsbeslut vanliga ordningen, nämligen till förvaltningsrätt med krav på prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. 6En lag om domstolarnas behandling av personuppgifter 6.1Behovet av en ny reglering Regeringens förslag: Personuppgiftsbehandling i de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna och hyres- och arrendenämnderna regleras i en ny, flexibel och teknikneutral lag som anger ramarna och de grundläggande principerna för personuppgiftsbehandlingen. Lagen benämns domstolsdatalag. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. promemorians förslag eller har ingen invändning mot det, med undantag av Förvaltningsrätten i som anser att integritetsskyddssyftet bör kunna tillgodoses genom en ytterligare utveckling av nuvarande Vera-förordningar och föreskrifter tillsammans med personuppgiftslagen (1998:204, PUL). Vidare kan det enligt förvaltningsrätten ifrågasättas om förslaget till ny lag bör aktualiseras i nuvarande skede mot bakgrund av den pågående tekniska utvecklingen och andra utredningar. Förvaltningsrätten ser dock positivt på att lagstiftningen ges en flexibel och teknikneutral utformning. framhåller att det är en lämplig utgångspunkt att i lag reglera vilka former av personuppgiftsbehandling som ska begränsas eller förbjudas i stället för att i detalj peka ut vilka behandlingar som är Skälen för regeringens förslag Vera-förordningarna tar i huvudsak sikte på den behandling som sker i de allmänna domstolarnas, de allmänna förvaltningsdomstolarnas och hyres- och arrendenämndernas automatiserade register och innehåller detaljerade och uttömmande uppräkningar av vilka uppgifter som får behandlas i registren (se avsnitt 5.2). Sedan den nuvarande regleringen infördes har den digitala tekniken utvecklats och fortsätter att utvecklas i Detta har medfört att allt mer avancerade automatiserade behandlingar kan utföras och att tekniken får nya Denna utveckling skapar nya förutsättningar att effektivisera samtliga myndigheters arbete och ytterligare stärka rättssäkerheten och kvaliteten i deras verksamhet. är informationsteknik en naturlig del i domstolarnas och nämndernas arbete och det har bl.a. bidragit till en ökad elektronisk I princip all framställning av skriftlig information hos domstolarna sker numera på elektronisk väg (t.ex. i stämningar, förelägganden, kallelser och domar). Domstolarna tar dessutom i allt större uträckning emot och lagrar information i elektronisk form. samma sätt som redan skett vid vissa myndigheter, kommer domstolarna förr eller senare att lämna den pappersbaserade hanteringen bakom sig och övergå till elektroniska akter. En viktig del i en väl fungerande och effektiv domstolsprocess är att informationsförsörjningen mellan Domstolar och övriga myndigheter fungerar på ett bra sätt. Regeringen har en uttalad målsättning att skapa ett helt elektroniskt och strukturerat informations- utbyte mellan rättsväsendets myndigheter. däribland , bedriver ett arbete för att Syftet med arbetet är att skapa ett elektroniskt flöde av information såväl framåt i rättskedjan som bakåt. Arbetet leds och samordnas av . För arbetet finns ett särskilt inrättat råd, Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (), som består av verkscheferna för samtliga deltagande Varje myndighet genomför sin del av de gemensamma överenskommelser som träffas. Den pågående utvecklingen skapar alltså goda möjligheter att ytterligare effektivisera verksamheten hos domstolarna och nämnderna inom Domstolar, att stärka rättssäkerheten samt att förbättra kommunikationen med andra myndigheter och med enskilda. använda uppgifter som redan finns registrerade hos andra myndigheter är arbetsbesparande och främjar effektiviteten i domstolarna. samma uppgifter inte behöver registreras minskar också risken för inmatningsfel, vilket bidrar till rättssäkerheten. Informationsutbytet har också betydelse för t.ex. statistikframtagning och uppföljningsarbete inom rättsväsendet. medför även vinster för miljön. En strävan måste vara att de fördelar som tekniken erbjuder kan tas till vara i så stor utsträckning som möjligt och att regleringen om person- uppgiftsbehandling möjliggör detta. tillkommit som en provisorisk lösning och de inte är anpassade för den beskrivna utvecklingen i fråga om användandet av modern teknik, anser regeringen att regelverket behöver moderniseras. gäller i de allmänna domstolarnas, de allmänna förvaltningsdomstolarnas och hyres- och arrendenämndernas verksamhet. därför avse dessa myndigheter, vilka alla ingår i Domstolar. Ett starkt och hållbart skydd för den personliga integriteten som utvecklingen mot mer elektronisk hantering kan förbättra effektiviteten och rättssäkerheten kan den även medföra ökade risker för otillbörliga intrång i den personliga integriteten. Ett viktigt syfte med personuppgiftsreglering i allmänhet är att skydda den personliga integriteten. Begreppet personlig integritet är inte definierat vare sig i lag eller i annan författning men det har uppmärksammats i flera statliga utredningar och har varit föremål för analys även i flera andra sammanhang. Den grundläggande bestämmelsen till skydd för den personliga integriteten återfinns i 2 kap. 6 § regeringsformen (RF). Bestämmelsen innebär att var och en gentemot det allmänna är skyddad mot betydande intrång i den personliga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. Enligt förarbetena till bestämmelsen är uppgifter i t.ex. databaser med information som är knuten till en myndighets ärendehantering i många fall tillgängliga för myndigheterna på ett sådant sätt att lagringen och behandlingen av uppgifterna kan sägas innebära att enskilda kartläggs även om det huvudsakliga ändamålet med behandlingen är ett helt annat, se propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80 s. 175). gjorde bedömningen att behandlingen av personuppgifter i domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet är av sådan karaktär och omfattning att de grundläggande principerna för behandlingen bör slås fast i lag (SOU 2007:22 s. 151). Av ovan nämnda proposition framgår att bestämmelsen i 2 kap. 6 § RF är avsedd att endast omfatta vissa kvalificerade intrång i den personliga integriteten. Vid bedömningen av hur ingripande intrånget i den personliga integriteten kan anses vara i samband med insamling, lagring och bearbetning eller utlämnande av uppgifter om enskildas personliga förhållanden är det naturligt att stor vikt läggs vid uppgifternas karaktär och ändamålet med behandlingen. Därutöver kan även mängden uppgifter vara en betydelsefull faktor i sammanhanget. Även omfattningen av utlämnandet av uppgifter till andra som sker utan stöd av offentlighetsprincipen kan vara av betydelse. Det kan också beaktas på vilket sätt och för vilka syften mottagaren av uppgifterna hanterar utlämnande uppgifter (nämnda prop. s. 183 f.). Regeringen konstaterar att flera av de kriterier som enligt förarbetena ska ligga till grund för bedömningen av vad som kan anses innebära ett betydande intrång vid behandlingen av personuppgifter kan vara uppfyllda vid den personuppgiftsbehandling som behöver ske i domstolarna och nämnderna i olika mål- och ärendetyper. I domstolarnas och nämndernas verksamhet behandlas ett stort antal uppgifter som rör enskildas personliga förhållanden. I flera mål- och ärendetyper, t.ex. brottmål, migrationsmål och mål om tvångsvård, behandlas dessutom regelmässigt känsliga personuppgifter.