prop · H2031390 · 2015-01-01 00:00:00 — om det står klart att överträdelsen inte kommer att leda till att det i den medlemsstaten inleds ett förfarande för att skärpa skydds- åtgärden eller för att upphäva skyddsåtgärden och i stället påföra en frihetsberövande åtgärd. Promemorians förslag: I promemorian föreslås att åtal får väckas endast om det står klart att åtal för gärningen inte kommer att väckas i den andra medlemsstaten. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. anser att det bör övervägas att låta åtalsbegränsningen endast avse situationer där det står klart att förfarandet i den andra medlemsstaten kommer resultera i att skyddsåtgärden skärps eller upphävs och ersätts av en frihetsberövande påföljd. Skälen för regeringens förslag: De verkställighetsåtgärder som vidtas i den verkställande staten med anledning av ett erkännande av en skyddsorder kommer i stor utsträckning överensstämma med den skydds- åtgärd som ligger till grund för skyddsordern och kommer att gälla parallellt med den underliggande skyddsåtgärden i den utfärdande staten. Om den som skyddsordern gäller mot bryter mot det ålagda förbudet, finns därför risk för att personen genom en och samma handling gör sig skyldig till överträdelse såväl av den utländska skyddsåtgärden som av det beslut om verkställighet som meddelats i . Ett beteende som innebär en överträdelse av ett förbud som har meddelats i till verkställighet av en europeisk skyddsorder kan med andra ord utgöra en överträdelse även av den underliggande skyddsåtgärden i den utfärdande staten. Beroende på förhållandena i det enskilda fallet och den andra statens straffrättsliga behörighet kan det vara lämpligast att lagföringen sker i den andra staten. Frågan om huruvida lagföring bör ske i får avgöras med utgångspunkt i de omständigheter som föreligger i det enskilda fallet och under de förutsättningar som 2 kap. uppställer. För att säkerställa att samma gärning inte lagförs i båda medlemsstaterna kan samråd och informationsutbyte ske i enlighet med förordningen (2014:1553) om förebyggande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden inom Europeiska unionen. Någon ytterligare reglering av frågan bedöms inte behövas. Den utfärdande myndigheten har exklusiv behörighet att påföra en fri- hetsberövande åtgärd som följd av att den skyddsåtgärd som ligger till grund för skyddsordern har upphävts, om skyddsåtgärden utgör del av en frivårdspåföljd eller om skyddsåtgärden utgör del av ett beslut om över- vakningsåtgärder, som alternativ till häktning i avvaktan på ett slutligt avgörande i ett brottmålsförfarande (artikel 13.1 b). Skäl att upphäva en som föreskrift meddelad skyddsåtgärd i en påföljd eller i ett övervak- ningsbeslut kan typiskt sett uppkomma om den dömde eller den miss- tänkte har misskött sig, t.ex. genom att överträda en skyddsåtgärd. Den verkställande staten har också, som anförs i avsnitt 5.4.11, behörighet att vidta åtgärder vid en överträdelse av åtgärder som vidtagits till verkställighet av en europeisk skyddsorder (artikel 11.2). Om över- trädelsen är att betrakta som en brottslig gärning enligt den verkställande statens lagstiftning, får den verkställande staten påföra straffrättsliga påföljder till följd av överträdelsen. Därmed föreligger risk för att ett och 2014/15:139 samma beteende kan beivras både i den utfärdande staten och i (genom ådömande av en straffrättslig påföljd). I denna situation är det i strikt mening inte fråga om risk för dubbel lagföring. Genom en tillämpning av direktivet har dock den som skydds- ordern gäller mot hamnat i en sämre situation än om skyddsåtgärden endast varit gällande i en stat. Sådana konsekvenser av direktivets tillämpning bör undvikas. I dessa situationer bör det därför införas en begränsning av åklagarens åtalsplikt. För att inte riskera att överträdelser helt undantas från rättsliga följder anser att det bör övervägas om en begränsning av åklagarens åtalsplikt bör komma i fråga först när det står klart att förfarandet i den andra medlemsstaten kommer att resultera i att skyddsåtgärden skärps eller upphävs och ersätts av en frihetsberövande påföljd. Eftersom det är den utfärdande myndigheten som enligt direktivet har tillerkänts exklusiv behörighet att förfoga över frågan om att upphäva skyddsåtgärden för att påföra en frihetsberövande åtgärd, som en följd av misskötsamhet, anser regeringen att den utfärdande myndighetens ställningstagande i den frågan bör respekteras. Samma ställningstagande gör sig gällande även om den utfärdande myndigheten bedömer att misskötsamheten inte är av den karaktären att skydds- åtgärden behöver skärpas eller ersättas av en frihetsberövande påföljd. Åtal för en överträdelse av ett förbud som meddelats till verkställighet av en skyddsorder bör därför få väckas endast om det över huvud taget inte inleds något förfarande i den utfärdande staten för att pröva om skydds- åtgärden bör skärpas eller upphävas. Även mot bakgrund av att en bevak- ning av förfarandets utgång i den utfärdande staten skulle innebära en resurs- och tidskrävande utredning från åklagarens sida anser regeringen att åtalsbegränsningen bör vara knuten till den tidpunkt när det i den andra medlemsstaten inleds ett förfarande för att skärpa skyddsåtgärden eller för att upphäva skyddsåtgärden för att i stället påföra en frihets- berövande åtgärd. Att ett sådant förfarande kommer att inledas bör dock stå klart för att åtalsbegränsningsregeln ska komma i fråga. En bestäm- melse med denna innebörd bör tas in i lagen. 5.5Sekretess och behandling av personuppgifter Regeringens förslag: Sekretess ska gälla för uppgift om en enskilds personliga förhållanden i ett ärende om erkännande och verkställighet i av en europeisk skyddsorder och vid handläggning av en fråga om utfärdande och översändande av en europeisk skyddsorder till en annan medlemsstat, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs. Regeringens bedömning: Några särskilda bestämmelser om behandling av personuppgifter behöver inte införas i den nya lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. tillstyrker förslaget, men poängterar att det är oklart hur långt sekretessen sträcker sig i den stat som ska verkställa en i Prop. 2014/15:139 utfärdad europeisk skyddsorder. riksförbund betonar vikten av att skyddade personuppgifter inte lämnas ut till fel personer när skyddsordrar överförs mellan medlemsstater. Datainspektionen efterlyser en närmare analys av tillämpliga dataskydds- bestämmelser och anför att lagen bör kompletteras med en bestämmelse som klargör vilka bestämmelser som ska tillämpas vid utbyte av sådana personuppgifter som aktualiseras av direktivet. Skälen för regeringens förslag och bedömning I ärenden om kontaktförbud gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till denne lider men om uppgiften röjs (35 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). med ett rakt skaderekvisit, vilket innebär en presumtion för offentlighet. Sekretessen följer ärendet och gäller oberoende av vilken myndighet som hanterar frågan (prop. 1987/88:137 s. 38). inte för beslut i ärendet. Bestämmelsen omfattar även uppgifter som före- kommer i ärenden om skyddsåtgärder enligt och rådets förordning (EU) nr 606/2013 av om ömsesidigt erkännande av skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor. Precis som i ärenden om kontaktförbud och i ärenden om skydds- åtgärder i civilrättsliga frågor kommer det i ärenden enligt den nya lagen om en europeisk skyddsorder att finnas uppgifter för vilka sekretess bör Som konstateras i promemorian gäller detta både vid utfärdandet av en europeisk skyddsorder och när en europeisk skyddsorder översänds för erkännande och verkställighet i . lagen bör därför kompletteras med en bestämmelse om att sekretess även ska gälla i ärenden enligt den nya lagen, oavsett om uppgifterna behand- las i ett ärende om utfärdande av en svensk skyddsorder som översänds till en annan medlemsstat eller om de behandlas i ett ärende om erkän- nande och verkställighet av en utländsk skyddsorder i . skaderekvisit som gäller för ärenden om kontaktförbud och ärenden om skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor bör gälla. Kvinno- och tjejjourers riksförbund betonar vikten av skydd för sekre- tessbelagda uppgifter vid översändande av en skyddsorder till en annan Regeringen instämmer i behovet av att skydda sekretessbelagda uppgifter som översänds i ett ärende om utfärdande och översändande av en europeisk skyddsorder. Den verkställande staten får inte för den som skyddsordern gäller mot röja adress- och andra kontaktuppgifter till den som skyddsordern avses skydda, såvida inte dessa uppgifter är nödvän- diga med hänsyn till verkställigheten av den åtgärd som meddelats till verkställighet av skyddsordern (artikel 9.3 i direktivet). att den stat dit en europeisk skyddsorder översänds kan fullgöra sin skyl- dighet i det avseendet, bör det, i förekommande fall, anges i den europeiska skyddsorder som översänds att uppgifter omfattas av sekretess i det svenska ärendet. En föreskrift om detta kan tas in i förord- 2014/15:139 Behandling av personuppgifter Datainspektionen efterlyser en närmare analys av tillämpliga dataskydds- bestämmelser och anför att lagen bör kompletteras med en bestämmelse som klargör vilka bestämmelser som ska tillämpas vid utbyte av sådana personuppgifter som aktualiseras av direktivet. Genom personuppgiftslagen (1998:204) genomfördes dataskyddsdirek- tivet i svensk rätt. Lagen syftar till att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter (1 §). Personuppgiftslagen är generellt tillämplig (4 §). Särreglering i annan lag eller i förordning gäller emellertid framför bestämmelserna i personupp- giftslagen (2 §). Enligt direktivet om den europeiska skyddsordern bör personuppgifter som behandlas vid genomförandet av direktivet skyddas bl.a. i enlighet med rambeslutet om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (skäl 36 i direkti- vet). I svensk rätt har rambeslutet genomförts genom lagen (2013:329) med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissam- arbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen. Regler om skydd för behandling av personuppgifter i bl.a. Åklagar- myndighetens verksamhet återfinns i förordningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet. Regeringen har lämnat förslag till en ny åklagardatalag, som behandlas av (prop. 2014/15:63). I förhållande till såväl den gällande förord- ningen som förslaget till en ny åklagardatalag utgör lagen med vissa bestämmelser om skydd för personuppgifter vid polissamarbete och straffrättsligt samarbete inom Europeiska unionen en kompletterande reglering. Myndigheter som träffas av den sistnämnda lagens tillämp- ningsområde är bland annat , och allmänna domstolar (prop. 2012/13:73 s. 62). Behandling av personuppgifter i verksamhet enligt den nya lag som föreslås till genomförande av direktivet om den europeiska skyddsorden regleras således i andra författningar. Det saknas anledning att föra in en upplysningsbestämmelse i den nya lagen om tillämpliga personuppgifts- bestämmelser. vid påtalar ett behov av harmonisering avseende medlemsstaternas regelverk kring data- skyddsbestämmelser och anför vidare att den europeiska skyddsordern utgör ett exempel på när principen om ömsesidigt erkännande kan kräva en viss nivå av harmonisering av medlemsstaternas system. Regeringen konstaterar att ett sådant arbete pågår inom ramen för det europeiska samarbetet. 6 Konsekvenser av förslagen Regeringens bedömning: Förslagen bedöms inte medföra annat än marginellt ökade kostnader för rättsväsendets myndigheter. ökningarna bedöms rymmas inom nuvarande anslagsramar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ett flertal remissinstanser framhåller positiva konsekvenser av förslagen. Kriminalvården pekar på att brottsoffer ges möjlighet att röra sig fritt inom EU med bibehållet skydd från ett kontaktförbud. tillägger att det finns ett stort behov av att bekämpa mäns våld mot kvinnor och framhåller att för- slaget även kommer att stärka ställningen för våldsutsatta personer som lever eller har levt i samkönade relationer. anför att för- slagen kan innebära en viss ytterligare arbetsbörda och kostnadsökning för domstolarna som därigenom kan komma att behöva resurstillskott. I detta sammanhang pekar särskilt på en befarad ökad måltillströmning till de allmänna domstolarna. Även om denna ökning, i vart fall inledningsvis, kan förväntas bli marginell framhålls att ett flertal mindre resurskrävande reformer sammantaget kan medföra att ett resurstillskott blir nödvändigt. Ingen annan remissinstans invänder mot den bedömning som görs i promemorian. Skälen för regeringens bedömning: Genom direktivet införs en ny samarbetsform mellan EU:s medlemsstater, och de nya bestämmelserna ålägger och de allmänna domstolarna nya uppgif- ter. Det är svårt att förutse hur många nya ärenden som kommer att behöva handläggas eller i vilken utsträckning rättens prövning kommer att begäras. Det kan konstateras att eftersom det är en ny ärendetyp kommer myndigheterna få en ökad ärendemängd. Det finns dock ingenting som tyder på att det rör sig om något större antal personer som kommer att begära utfärdande av en europeisk skyddsorder eller att tillströmningen av ärenden om erkännande och verkställighet av euro- peiska skyddsordrar kommer att vara särskilt stor. I viss begränsad omfattning kan det bli ökade kostnader för förordnanden av offentliga biträden. Som konstaterar får ökningen av ärendemäng- den, i vart fall inledningsvis, antas bli av relativt begränsad omfattning. De ärenden i vilka ett offentligt biträde ska förordnas får antas bli ännu färre. Sammantaget kan inte de kostnadsökningar som de nya bestämmel- serna eventuellt medför för och förväntas bli större än att de kan finansieras inom befintliga anslag. Regeringens förslag: De föreslagna bestämmelserna ska träda i kraft Promemorians förslag: I promemorian föreslås att bestämmelserna ska träda i kraft . Remissinstanserna: Ingen remissinstans har något att invända mot förslaget i promemorian. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska senast den 11 2015 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är 2014/15:139 nödvändiga för att följa direktivet (artikel 21.1). Bestämmelserna bör därför träda i kraft . Detta bedöms kunna ske . 8.1Förslaget till lag om europeisk skyddsorder 1 kap. Allmänna bestämmelser Lagens innehåll och tillämplighet 1 § Denna lag innehåller bestämmelser för genomförande av och rådets direktiv /99/EU av om den europeiska skyddsordern. I paragrafen anges att lagen genomför direktivet om den europeiska skyddsordern i svensk rätt. Lagens bestämmelser ska således tolkas med beaktande av direktivets skäl och artiklar. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 2 § Denna lag gäller inte i förhållande till och . Lagen gäller inte heller i förhållande till en annan medlemsstat i Europeiska unionen som inte har genomfört och rådets direktiv /99/EU av om den europeiska skyddsordern. Om Europeiska unionen genom ett särskilt beslut har avbrutit tillämpningen av och rådets direktiv /99/EU, i den ursprungliga lydelsen, i förhållande till en medlemsstat eller om en medlemsstat har upphört att tillämpa direktivet eller den nationella lagstiftning som genomför direktivet, gäller inte denna lag i förhållande till den staten. Lagstiftningen omfattar som utgångspunkt ett samarbete mellan samtliga medlemsstater i EU. I paragrafen regleras begränsningar i lagens tillämplighet gentemot andra medlemsstater. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Av första stycket framgår att lagen inte tillämpas i förhållande till och . Dessa stater har, med stöd av protokoll fogade till fördragen angående deras ställning, meddelat att de inte deltar i antagandet av direktivet (skäl 41 och 42). Vidare framgår att lagen inte heller gäller i förhållande till en annan medlemsstat i EU som inte har genomfört direktivet. Stycket är i allt väsentligt utformat efter Lagrådets förslag. I andra stycket anges att lagen inte gäller i förhållande till en medlemsstat, om EU genom ett särskilt beslut har avbrutit tillämpningen av direktivet i förhållande till den staten eller om medlemsstaten har upphört att tillämpa direktivet eller den nationella lagstiftning som genomför direktivet. Den situation som föreskrivs här kan uppstå t.ex. när en medlemsstat upphör att tillämpa direktivet på grund av att nationell domstol underkänt genomförandet eller till följd av ett utslag Vidare kan skyddsklausuler i anslutningsfördragen innehålla bestämmelser om tillfälligt upphävande av tillämpningen av rättsakter om straffrättsligt samarbete i förhållande till en ny medlemsstat (se t.ex. artikel 39 i anslutningsfördrag). Skyddsåtgärd och europeisk skyddsorder 3 § I denna lag avses med 1.skyddsåtgärd: ett beslut som har meddelats i en medlemsstat i Europeiska unionen i en straffrättslig fråga och genom vilket en person har ålagts ett eller flera av följande förbud eller restriktioner i syfte att skydda en annan person mot en brottslig gärning som kan utgöra fara för denna persons liv, fysiska eller psykiska integritet, värdighet, frihet eller sexuella integritet: a) förbud att beträda vissa orter, platser eller fastställda områden där den som förbudet avses skydda bor eller som den personen besöker, b) förbud att kontakta den som förbudet avses skydda eller restriktioner på sådana kontakter, inbegripet kontakt per telefon, post, e-post och telefax, eller c) förbud mot eller restriktioner på att komma den som förbudet avses skydda närmare än ett visst fastställt avstånd, 2.europeisk skyddsorder: ett beslut som har meddelats av en behörig myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen på grundval av en skyddsåtgärd och som kan sändas över till en behörig myndighet i en annan medlemsstat för att där ge fortsatt skydd åt den som skyddsåtgärden avses skydda. I paragrafen definieras vad som avses med begreppen skyddsåtgärd och europeisk skyddsorder i den nya lagen. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I första punkten definieras begreppet skyddsåtgärd. En skyddsåtgärd är ett beslut, som har meddelats i en medlemsstat i EU i en straffrättslig fråga, genom vilket en person, i syfte att skydda en annan person mot en brottslig gärning som kan utgöra fara för dennes liv, fysiska eller psykiska integritet, värdighet, frihet eller sexuella integritet, har ålagts ett eller flera förbud eller restriktioner enligt punkterna a–c. Personen kan ha ålagts a) förbud att beträda vissa orter, platser eller fastställda områden där den som förbudet avses skydda bor eller som den personen besöker, b) förbud att kontakta den som förbudet avses skydda eller restriktioner på sådana kontakter, inbegripet kontakt per telefon, post, e-post eller telefax, eller c) förbud mot eller restriktioner på att komma den som förbudet avses skydda närmare än ett visst fastställt avstånd. Definitionen är baserad på artiklarna 2.2 och 5 i direktivet. Definitionen har framför allt betydelse för bedömningen av om en europeisk skyddsorder kan erkännas och verkställas i . Om en europeisk skyddsorder inte avser en skyddsåtgärd i enlighet med definitionen, ska erkännande av skyddsordern vägras (se 3 kap. 4 § 2). Att en skyddsåtgärd ska vara meddelad i en straffrättslig fråga innebär att skyddsåtgärder meddelade i civilrättsliga frågor undantas från lagens tillämpningsområde. Är det fråga om en civilrättslig skyddsåtgärd, ska förfarandena enligt EU- förordningen om civilrättsliga skyddsåtgärder tillämpas i stället för denna lag (och rådets förordning (EU) nr 606/2013 om ömsesidigt erkännande av skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor). Vad som utgör en straffrättslig fråga utvecklas i avsnitt 5.2. I andra punkten definieras begreppet europeisk skyddsorder. En europeisk skyddsorder är ett beslut som har meddelats av en behörig 2014/15:139 myndighet i en medlemsstat i EU på grundval av en skyddsåtgärd och som kan sändas över till en behörig myndighet i en annan medlemsstat för att där ge fortsatt skydd åt den som skyddsåtgärden avses skydda. Definitionen bygger på artikel 2.1 i direktivet och har nära samband med definitionen i första punkten. Begreppet används genomgående i lagen och har främst betydelse för erkännande och verkställighet av en skyddsorder i . Enligt artikel 3 i direktivet ska medlemsstaterna meddela kommissionen vilka myndigheter som är behöriga att utfärda en europeisk skyddsorder. Kommissionen ska göra informationen tillgänglig för samtliga medlemsstater. Föreskrifter om verkställigheten av denna lag 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela närmare föreskrifter om verkställigheten av denna lag. I paragrafen lämnas en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen kan meddela närmare föreskrifter om verkställigheten av denna lag. Sådana verkställighetsföreskrifter kan behövas exempelvis avseende formkrav samt samråd och underrättelser i förhållande till den andra medlems- staten. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. 2 kap. Utfärdande och översändande av en europeisk skyddsorder till en annan medlemsstat i Europeiska unionen Förutsättningar för och rättsverkningar av utfärdande av en europeisk skyddsorder 1 § På grundval av ett kontaktförbud som har meddelats enligt lagen (1988:688) om kontaktförbud får en europeisk skyddsorder utfärdas för att erkännas och verkställas i en annan medlemsstat i Europeiska unionen, om den som kontaktförbudet avses skydda begär det och är bosatt eller har för avsikt att bosätta sig i den andra medlemsstaten eller uppehåller sig eller har för avsikt att uppehålla sig där. I paragrafen anges förutsättningarna för att utfärda en europeisk skydds- Övervägandena finns i avsnitt 5.3.1. I paragrafen anges att en europeisk skyddsorder får utfärdas på grundval av ett kontaktförbud som har meddelats enligt lagen om kontaktförbud för att erkännas och verkställas i en annan medlemsstat i EU, om den som kontaktförbudet avses skydda begär det och är bosatt eller har för avsikt att bosätta sig i den andra medlemsstaten eller uppehåller sig eller har för avsikt att uppehålla sig där. av en europeisk skyddsorder förutsätter alltså att ett kontaktförbud har meddelats och kan läggas till grund för utfärdandet av skyddsordern. Föreskriften har sin grund i att direktivet kräver att en skyddsåtgärd har meddelats för att en skyddsorder ska få utfärdas (artikel 5). visningen till lagen om kontaktförbud undantas familjerättsliga besöks- förbud, som har meddelats enligt eller sambolagen (2003:376), vilka därmed inte kan ligga till grund för ett utfärdande av en skyddsorder. Däremot kan samtliga förbud enligt lagen om kontakt- förbud ligga till grund för ett utfärdande. Till skillnad från vad som gäller för ärenden om kontaktförbud, där åklagaren på eget initiativ kan meddela ett kontaktförbud om det finns anledning till det, förutsätter ett utfärdande av en skyddsorder att den som kontaktförbudet avses skydda begär det. Ett utfärdande kan bli aktuellt om den som kontaktförbudet avses skydda är bosatt eller har för avsikt att bosätta sig i en annan medlemsstat i EU. Bestämmelsen är utformad med artikel 6.1, om i vilka situationer en europeisk skyddsorder får utfärdas, som förebild. Som ett alternativ till kravet på bosättning kan ett utfärdande även bli aktuellt om den som kontaktförbudet avses skydda uppehåller sig i en annan medlemsstat i EU eller har för avsikt att uppehålla sig i en sådan stat.