prop · H3031 · 2015-09-21 00:00:00 — Detta innebär att äldre bestämmelser är tillämpliga då skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Detta innebär vidare, beträffande förslaget om märkt olja i båtar, att den som vid ikraftträdandet har ett medgivande att ha märkt olja i sin båt omfattas av de äldre bestämmelserna för medgivandet tills har återkallat medgivandet enligt 2 kap. 9 § LSE. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi I detta avsnitt behandlas ändringar som föreslås träda i kraft . Ändringen föranleds av förslagen i avsnitt 6.22.3 om ändrade regler för undantag från skatteplikt samt avsnitt 6.22.4 Viss elframställning från beskattade bränslen. Ändringarna innebär att första stycket punkten 1 slopas varvid numreringen i paragrafen ändras. Punkten 1 (tidigare punkten 2) justeras så att undantag från skatteplikt gäller för all elektrisk kraft som framställts i en anläggning av mindre generatoreffekt än (kW) av någon som förfogar över en sammanlagd generator- effekt av mindre än 50 kW, under förutsättning att den elektriska kraften inte har överförts till ett ledningsnät som omfattas av nätkoncession som meddelats med stöd av 2 kap. ellagen (1997:857). Punkten omfattar även fortsätt- ningsvis såväl elektrisk kraft från förnybara källor som elektrisk kraft som produceras från fossila källor. Med den ”sammanlagda installerade generat- oreffekten” avses den sammanlagda installerade generatoreffekten, eller motsvarande enligt andra stycket, som producenten förfogar över. Med installerad generatoreffekt bör avses generatorns märkeffekt, dvs. den effekt som generatorn är konstruerad för. Med nätkoncession avses tillstånd för byggande och användande av en elektrisk starkströmsledning som meddelats med stöd av 2 kap. ellagen (1997:857). Såväl mobila som fasta elproduktionsenheter kan anses utgöra en sådan anläggning som avses i första stycket 1. Produktionsenheter som geografiskt och tekniskt är sammanhängande, exempelvis genom att dela generator eller som på annat sätt är sammanhängande, bör vid tillämpningen av undantaget ses som en enda anläggning och inte som flera anläggningar. Motsvarande synsätt bör gälla elproduktions- enheter utan generator. Bedömningen av om produktion ska anses ske i en eller flera anlägg- ningar bör inte påverkas vid avtalslösningar som leder till konstlade uppdelningar eller byten av ägandeform. Undantaget gäller endast den elektriska kraft som förbrukas utan överföring till ett koncessionspliktigt nät. För det fall en del av den producerade elen matas in på ett elnät är den inmatade andelen av den elektriska kraften skattepliktig. Det är överföringen i sig som bör vara avgörande för om elen är skattepliktig. Skatteplikt bör således föreligga oberoende av syftet med utmatningen. Skatteplikt föreligger således oavsett om utmatningen sker i syfte att den elektriska kraften ska överföras till en annan uttagspunkt på nätet, att utmatningen sker för att kraften ska överlåtas med eller utan ersättning eller att utmatning sker av produktionstekniska skäl. Som en konsekvens av att tidigare punkten 1 slopades har punkterna 3–6 omnumrerats till 2– 5. I punkten 5 (tidigare punkten 6) har undantaget begränsats till att avse framställning i reservkraftsaggregat och endast i de fall den elektriska kraften inte har överförts till ett ledningsnät som omfattas av nätkoncession. Därutöver har en språklig justering gjorts med anledning av tillägg av en ny punkt 6. Punkten 5 omfattar elektrisk kraft som framställts i ett reservkraftsaggregat. Med reservkraftsaggregat avses aggregat som används för att framställa elektrisk kraft vid avbrott i den ordinarie tillförseln av elektrisk kraft från utomstående elleverantör eller för driftprov i sådant aggregat. I en ny punkt 6 undantas elektrisk kraft som framställts i anläggning av mindre installerad effekt än 100 kW från skatteplikt. Skattefriheten är begränsad till att omfatta elektrisk kraft som framställts från vissa skattepliktiga bränslen av någon som förfogar över en installerad generatoreffekt av mindre än 100 kW och endast i de fall den elektriska kraften inte har överförts till ett ledningsnät som omfattas av nät- koncession. De bränslen som kan användas för sådan elproduktion är de bränslen som avses i 2 kap. 1 § första stycket 1–6. Eftersom den elektriska kraften som framställs inte är skattepliktig så beskattas i stället bränslena som används för elframställningen med energi- och koldioxidskatt, jfr 6 a kap. 1 § 7 LSE. Undan- taget i punkten 6 kompletterar den skattefrihet som råder enligt punkterna 1–5 och det ges med stöd av artikel 21.5 tredje stycket energi- skattedirektivet som tillåter medlemsstater att undanta små producenter av elektrisk kraft, under förutsättning att beskattning sker av de energiprodukter som används för fram- ställningen. I det nya andra stycket anges att vad som anges i första stycket 1 a respektive b om installerad generatoreffekt inte ska gälla vid produktion från vissa specifika produktionskällor. För elektrisk kraft som framställs från vind och vågor motsvaras vad som i första stycket 1 a respektive b sägs om en installerad generator- effekt av 50 kW i stället av 125 kW installerad generatoreffekt. På samma sätt motsvaras generatoreffekten för elektrisk kraft som fram- ställs från sol av 255 kW installerad toppeffekt. När det är fråga om annan energikälla utan generator, ska vad som anges i första stycket 1 a respektive b motsvaras av 50 kW installerad effekt. Av bestämmelsens nya tredje stycke framgår att om en anläggning eller en producent framställer elektrisk kraft från olika källor, så ska de olika installerade effekterna läggas samman. Om det är elektrisk kraft som framställs från sol, vind eller vågor innebär det att den installerade effekten måste räknas om. Av bestämmelsens andra stycke framgår att en installerad generatoreffekt för elektrisk kraft framställd från vind eller vågor om 125 kW får anses motsvara den effekt om 50 kW som anges i bestämmelsens första stycke 1. På motsvarande sätt gäller för sol att en installerad toppeffekt om (kWt) får anses motsvara 50 kW. En solcellsanläggning med en installerad toppeffekt om 255 kWt och ett vindkraftverk med en installerad generatoreffekt om 125 kW motsvarar alltså var för sig den gräns om 50 kW som gäller för annan installerad generatoreffekt. Det innebär att om en producent t.ex. förfogar över en solcellsanläggning med en installerad toppeffekt om 100 kWt, motsvarar det 19,6 kW annan krafts generatoreffekt (100/255 x 50 = ca 19,6). Om producenten dessutom förfogar över vindkraft med en installerad generatoreffekt om 100 kW, motsvarar vindkraften 40 kW (100/125 x 50 = 40). Den sammanlagda effekten som producenten förfogar över blir då drygt 59 kW (19,6 + 40), vilket alltså medför att den elektriska kraften från båda anläggningarna är skattepliktig. Effekten hos en solcellsmodul benämns "toppeffekt" eller "peak power" och anges i Wp (p=peak) eller på svenska Wt (t=topp). Denna mätenhet används inom solcellsindustrin som standardmått för den tekniska kapaciteten hos solcellsmoduler och uttrycker modulens nominella effekt som bestäms under standardiserade testförhållanden. En solcells- anläggnings kapacitet anges i kWp (kWt) eller MWp (MWt) och är summan av effekten hos de solcellsmoduler som finns i anläggningen. Vid bedömningen av gränsen för sammanlagd installerad generatoreffekt i första stycket 6 c ska omräkning först ske till motsvarande 100 kW installerad generatoreffekt enligt samma proportioner som gäller vid prövningen av gränserna i första stycket 1 och andra stycket. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.22.5 Undantag från skattskyldighet som producent. Ändringarna i första stycket punkten 1 innebär att kravet på yrkesmässighet för skattskyldighet enligt punkten tas bort. I och med förändringen av skattefriheten och införandet av en begränsning av skattskyldigheten genom det nya femte stycket torde i huvudsak endast aktörer som bedriver yrkesmässig verksamhet samt aktörer som framställer elektrisk kraft i stor- skaliga anläggningar omfattas av skattskyldighet. Därtill kommer aktörer som mottar skattepliktig frikraft för vilken energiskatt inte tagits ut. Bestämmelsen gäller efter ändringen samtliga som framställer skattepliktig elektrisk kraft om de inte särskilt undantas i ett nytt femte stycke. I ett nytt femte stycke undantas från skatt- skyldighet såsom producent, den som producerar elektrisk kraft endast i en anläggning av mindre installerad generatoreffekt än 50 kW och som förfogar över en installerad generator- effekt av mindre än 50 kW. Vid bedömningen av om framställning skett i enlighet med 11 kap. 2 § första stycket 1 a och 1 b, ska beaktas vad som föreskrivs i 2 § andra och tredje styckena om effektgränser och sammanläggning. I fråga om elektrisk kraft som framställts från vind eller vågor motsvaras således effektgränsen av 125 kW och för elektrisk kraft som framställts av sol motsvaras effektgränsen av 255 kW installerad toppeffekt. Om elektrisk kraft framställs från flera olika källor i en och samma anläggning ska effekterna läggas samman efter omräkning. Motsvarande gäller även för bedömningen av vilken effekt som någon för- fogar över när denne framställer elektrisk kraft från flera olika källor. Undantaget från skattskyldighet gäller i det fall producenten matar in elektrisk kraft till det koncessionspliktiga nätet varvid den inmatade elen blir skattepliktig. En aktör som inte är skattskyldig enligt första stycket 1 kan emellertid på samma sätt som gäller bli skattskyldig för elektrisk kraft om denne uppfyller rekvisiten i första stycket 2, dvs. bli skattskyldig som leverantör genom att yrkesmässigt leverera elektrisk kraft. Ändringarna föreslås träda ikraft . Äldre bestämmelser föreslås fortfarande gälla för elektrisk kraft som framställts före ikraftträdandet. Detta innebär att äldre bestämmelser gäller för elektrisk kraft som framställts före ikraft- trädandet medan nya bestämmelser gäller för elektrisk kraft som framställts efter ikraft- trädandet. Tidpunkterna för anläggningars byggstart, färdigställande eller driftsättande ges således inte betydelse i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. Förslag till lag om ändring i lagen (1994:1776) om skatt på energi I detta avsnitt behandlas ändringar som föreslås träda i kraft . Ändringarna föranleds av förslaget i avsnitt koldioxidskatt för uppvärmnings- bränslen inom vissa sektorer. I punkten 9 b regleras skattebefrielse för vissa bränslen som förbrukas för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverknings- processen i industriell verksamhet, i de fall då förbrukningen sker på annat ställe än i en anläggning som omfattas av utsläpps- handelssystemet. I punkten 10 regleras skattebefrielse för vissa bränslen som förbrukas för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid yrkesmässig växthusodling. I punkten 11 regleras skattebefrielse för vissa bränslen som förbrukas för annat ändamål än drift av motordrivna fordon i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruks- verksamhet. Ändringarna i punkterna 9 b, 10 och 11 innebär att nedsättningen av koldioxidskatten slopas vid förbrukning för angivna ändamål, varför koldioxidskatt alltså i dessa fall nu tas ut enligt den generella koldioxidskattenivån som följer av 2 kap. 1 §. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt koldioxidskatt för uppvärmnings- bränslen inom vissa sektorer. I första stycket regleras skattebefrielse för råtallolja som förbrukas för sådana ändamål som avses i 6 a kap. 1 § 9 b–11. Ändringen i första stycket innebär att befrielsen vid användning av råtallolja för ändamål som avses i 6 a kap. 1 § 9 b–11 följer den nivå som gäller för skattebefrielsen för bränsle enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a LSE när det används för sådant ändamål. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt koldioxidskatt för uppvärmnings- bränslen inom vissa sektorer. I bestämmelsen regleras skattebefrielsen för den andel av annat bränsle än som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b, om bränslet förbrukas för framställning av värme vid annan kraftvärme- produktion än i anläggning som omfattas av handelssystemet. Ändringen i första stycket innebär att nedsättningen slopas till den del den avser koldioxidskatt. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt koldioxidskatt för uppvärmnings- bränslen inom vissa sektorer. I bestämmelsen regleras möjligheten till återbetalning av skatt på elektrisk kraft och bränsle som förbrukats för framställning av värme som levererats för ändamål som ger skattebefrielse enligt bl.a. 6 a kap. 1 § 9 b–11. I andra stycket 1 b och 1 c behandlas åter- betalning vid leverans för tillverkningsprocessen iindustriell verksamhet eller för yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruksverk- samhet. Vid användning av råtallolja medges efter ändringarna endast återbetalning med ett energiskattebelopp som motsvarar av den energiskatt som tas ut på bränsle som avses i 1 § första stycket 3 a. Vid användning av andra bränslen än råtallolja medges återbetalning av energiskatten. Ändringen i punkten 1 b innebär således att rätten till återbetalning vid användning av råtallolja slopas till den del den motsvaras av en viss andel av koldioxidskatten på bränsle enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a. Ändringen i punkten 1 c innebär att rätten till återbetalning slopas till den del den avser koldioxidskatt. Ändringarna föreslås träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för förhållanden som hänför sig till tiden före ikraftträdandet. Detta innebär att äldre bestämmelser är tillämpliga då skattskyldighet inträtt före ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:1920) om allmän löneavgift Ändringen, som föranleds av förslaget i avsnitt 6.12 om förändrade nivåer för socialavgifter, innebär att den allmänna löneavgiften fr.o.m. uppgår till . Övergångsbestämmelser till SFS 2015:472 Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.11 om ett tidigareläggande av slopandet av nedsättningen av socialavgifterna för unga. Ändringen i övergångsbestämmelsernas andra punkt innebär att perioden under vilken nedsatt löneavgift ska tas ut för dem som vid årets ingång inte har fyllt på lön eller annan ersättning enligt 1 § avslutas i stället för . Ändringen i övergångsbestämmelsernas tredje punkt innebär att perioden under vilken nedsatt löneavgift ska tas ut för dem som vid årets ingång inte har fyllt på inkomst enligt 2 § avslutas i stället för . Som en följdändring ska, om beskattnings- året omfattar tid såväl före som efter respektive såväl före som efter och den avgiftsskyldige inte visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter respektive efter som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller och hela beskattningsåret. I första punkten anges att lagen träder i kraft . Bestämmelsen i 3 § ska tillämpas på lön eller annan ersättning enligt 1 § som betalas ut efter . Detta framgår av den andra punkten. Av tredje punkten följer att bestämmelsen i 3 § också ska tillämpas på inkomst enligt 2 § som uppbärs efter . I fråga om egenavgifter sammanfaller normalt beskattnings- året med kalenderåret men när så inte är fallet behövs en särskild övergångsregel. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter ikraft- trädandet ska därför, om den avgiftsskyldige inte visar annat, så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden efter som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller och hela beskattningsåret. Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.7 om slopad skattereduktion för gåvor. I kapitlet som innehåller grundläggande bestämmelser om och statlig inkomstskatt finns i den aktuella paragrafens tredje stycke en hänvisning till de regler om skattereduktion som finns i 67 kap. Stycket ändras med anledning av att 67 kap. inte längre omfattar skattereduktion för gåva. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.7 om slopad skattereduktion för gåvor. Ändringen innebär att hänvisningen till lagen (2011:1269) om godkännande av gåvomottagare vid skattereduktion för gåva tas bort, eftersom den lagen upphävs. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.15.3 om EU-rättsliga anpassningar för självständig näringsverksamhet som bedrivs inom EES. Ändringen i andra stycket innebär att vid bedömningen av om en näringsverksamhet är aktiv eller passiv görs det ingen skillnad på om verksamheten bedrivs i eller i ett annat EES-land. Självständig näringsverksamhet som bedrivs utanför EES anses även fortsättningsvis som passiv näringsverksamhet. Ändringen är en anpassning till etableringsfriheten som gäller inom EES. Ändringen i paragrafens första stycke innebär att punkten 7 som reglerar skattskyldighet för scha- blonintäkt enligt 30 kap. 6 a § tas bort eftersom bestämmelsen i 30 kap. 6 a § avser juridiska per- soner. Skyldigheten regleras i stället i 6 kap. 11 § (se prop. 2008/09:182, bet. 2009/10:SkU2, rskr. 2009/10:23, SFS 2009:1060). De tidigare punkt- erna 8–14 betecknas härefter 7–13. En följd- ändring görs i tredje stycket. Paragrafens första stycke kompletteras med en ny punkt 6. Den tidigare punkten 6 betecknas här- efter 7. Den nya punkten 6 reglerar skattskyldigheten för schablonintäkt enligt 30 kap. 6 a §. Se kom- mentaren till 3 kap. 18 §. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.16 om skattefrihet för ideell secondhandförsäljning. Punkten 1 i paragrafens andra stycke ändras så att det i en ny strecksats uttryckligen framgår att undantaget från skattskyldighet för ideella föreningar och registrerade trossamfund som uppfyller kraven i 4–6 och 10 §§ även omfattar verksamhet med försäljning av skänkta varor som utnyttjas som finansieringskälla för ideellt arbete. Ändringen i nya tredje strecksatsen avser att tydliggöra att secondhandförsäljning endast ska omfattas av den nya andra strecksatsen. Med skänkta varor avses även sådana varor som har omarbetas för att kunna säljas. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.8 om beskattning av utländska socialförsäkringspen- sioner. I paragrafen definieras vilka pensioner som ska räknas till inkomstslaget tjänst. Tillägget i första stycket 1 innebär att utländska socialför- säkringsersättningar som motsvarar allmän ålderspension, efterlevandepension och premie- pension till efterlevande enligt socialförsäkrings- balken omfattas av IL:s definition av pension. Utländska socialförsäkringsersättningar behand- las därmed som tjänst enligt 10 kap. 2 § 1 IL och är enligt 11 kap. 1 § IL skattepliktiga. Detta gäller både när den utländska ersättningen beta- las ut periodiskt och när den betalas ut som engångsbelopp. Med allmän ålderspension avses inkomst- grundad ålderspension och garantipension (53 kap. 2 § socialförsäkringsbalken). Inkomst- grundad ålderspension kan lämnas som inkomst- pension, tilläggspension och (55 kap. 3 § socialförsäkringsbalken). omställningspension till efterlevande make (änka eller änkling), änkepension till efterlevande maka (änka) och garantipension till omställnings- pension (75 kap. 2 § socialförsäkringsbalken). Bestämmelser om att premiepension kan betalas ut till efterlevande finns i 89, 91 och 92 kap. socialförsäkringsbalken. Vid bedömningen av om en utländsk social- försäkringsersättning kan anses motsvara någon av de svenska pensioner som räknas upp i 10 kap. 5 § första stycket 1 IL, och därmed omfattas av definitionen av pension, bör utgångspunkten vara syftet med den utländska ersättningen. En utländsk ålders- eller efterlevandepension kan omfattas av den utvidgade definitionen av pension även om villkoren för den utländska ersättningen avviker från de villkor som gäller för svensk ålders- respektive efterlevandepen- sion. Det kan t.ex. röra sig om skillnader i ersätt- ningsnivå, pensionsålder eller ersättning lämnas. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.8 om beskattning av utländska socialförsäkringspen- sioner. Av det nya andra stycket framgår att utländska socialförsäkringsersättningar som motsvarar barnpension enligt socialförsäkringsbalken ska undantas från beskattning i samma utsträckning som svensk barnpension. Om ett barn får både svensk och utländsk barnpension, eller flera utländska barnpensioner, ska den del av det sammanlagda beloppet som överstiger belopps- gränsen i första stycket tas upp. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.15.3 om EU-rättsliga anpassningar för självständig näringsverksamhet som bedrivs inom EES. Ändringen innebär att all näringsverksamhet som bedrivs av en näringsidkare inom EES räknas som en enda näringsverksamhet. Själv- ständig näringsverksamhet som bedrivs utanför EES räknas även fortsättningsvis som en egen näringsverksamhet. Ändringen är en anpassning till etableringsfriheten som gäller inom EES. I övrigt har en redaktionell ändring gjorts. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.15.3 om EU-rättsliga anpassningar för självständig näringsverksamhet som bedrivs inom EES. Ändringen i första stycket innebär att om ett handelsbolag bedriver självständig näringsverk- samhet utanför EES ska all sådan verksamhet räknas som en egen näringsverksamhet. Ändringen är en anpassning till etablerings- friheten som gäller inom EES. Upphävande av 11 § Upphävandet föranleds av förslaget i avsnitt 6.17.3 att slopa avdragsrätten för avgifter och bidrag till Stiftelsen . När avtalsmodellen upphör fyller bestämmelsen om att avdrag ska göras för sådana avgifter och bidrag till som avses i avtalet mellan å ena sidan staten och å andra sidan företrädare för filmbranschen och tv-företagen m.fl. inte längre någon funktion. Bestämmelsen upphävs därför. Av samma anledning utgår rubriken närmast före paragrafen. För avgifter och bidrag som betalats respektive lämnats till Stiftelsen före utgången av 2016 kan avdrag fortfarande göras. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.14 om slopad avdragsrätt för förvaltningsutgifter och innebär att förvaltningsutgifter inte får dras av i inkomstslaget kapital. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.15.3 om EU-rättsliga anpassningar för självständig näringsverksamhet som bedrivs inom EES. Ändringen i andra stycket innebär att under- skott av näringsverksamhet bedriven av en näringsidkare inom EES ska dras av det beskattningsår då näringsidkaren upphör att bedriva näringsverksamheten. Om underskottet avser självständigt bedriven näringsverksamhet utanför EES innebär bestämmelsen även fortsättningsvis att detta inte får dras av. Ändringen är en anpassning till etableringsfriheten som gäller inom EES. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt beskattning av sparande på invester- ingssparkonto och i kapitalförsäkring. I paragrafen anges bl.a. hur schablonintäkten för investeringssparkonto ska beräknas. Änd- ringen i paragrafen innebär att den räntefaktor som kapitalunderlaget ska multipliceras med höjs genom att det till statslåneräntan vid ut- gången av november närmast före det aktuella kalenderåret läggs . Det in- förs även ett golv för beräkningen av schablon- intäkten som innebär att schablonintäkten får beräknas till lägst av kapital- underlaget. Ändringen föranleds av förslaget i avsnitt 6.15 om anpassning av investeraravdraget till kommissionens riktlinjer om statligt stöd för att främja riskfinansieringsinvesteringar. I paragrafen, som är ny, uppställs ett nytt vill- kor för att få investeraravdrag. Av paragrafen framgår att investeraravdrag inte får göras om den skattskyldige eller någon närstående till honom under något av de två beskattningsåren närmast före det år förvärvet sker (förvärvsåret) eller under förvärvsåret fram till tidpunkten för förvärvet direkt eller indirekt innehar eller har innehaft andelar i det företag i vilket andelar har förvärvats eller i ett annat företag inom samma koncern. Vad som avses med närstående framgår av 1 kap. 22 §. Med beskattningsår avses den skatt-