prop · H20382 · 2015-03-10 00:00:00 — 24 § På begäran av behöriga myndigheter får den centrala åtkomstpunkten genom direktåtkomst söka uppgifter i informationssystemet för viseringar (VIS), om det i enskilda fall finns skäl att anta att uppgifter i systemet väsentligen kan komma att bidra till att utreda ett sådant terroristbrott eller annat grovt brott som omfattas av definitionerna i artikel 2.1 i VIS-rådsbeslutet. Detsamma gäller om det i enskilda fall finns skäl att anta att uppgifter i systemet väsentligen kan komma att bidra till att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar brott som anges i första stycket. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 9.1. Den reglerar under vilka förutsättningar sökningar i informationssystemet för viseringar (VIS) får göras enligt VIS-rådsbeslutet (artikel 5.1 jämförd med artikel 4). Det är den centrala åtkomstpunkten som på begäran av behöriga myndigheter får söka i VIS. Av 29 § följer att regeringen meddelar föreskrifter om vilka myndigheter som ska vara behöriga respektive ska fungera som central åtkomstpunkt. En sökning får göras endast om det i enskilda fall finns skäl att anta att uppgifter i VIS väsentligen kan komma att bidra till att utreda vissa brott eller förebygga, förhindra eller upptäcka viss brottslig verksamhet. En åtskillnad görs mellan begreppet brott och uttrycket brottslig verksamhet. Med brott åsyftas ett konkret brott som bevisligen har begåtts eller som det finns misstankar om att det har begåtts. Misstankarna behöver inte vara riktade mot någon bestämd person. En sökning för att utreda brott måste ha en koppling till en förundersökning eller annan utredning enligt bestämmelserna i 23 kap. . Med uttrycket förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet avses framför allt det som vanligtvis kallas underrättelseverksamhet, dvs. arbete med insamling, bearbetning och analys av information när det ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har begåtts. För att en sökning i VIS ska vara tillåten krävs dock att misstankarna är så konkretiserade att det är möjligt att avgöra att den brottsliga verksamheten innefattar någon av de brottstyper för vilka sökning får göras. En sökning i VIS får endast göras för att utreda terroristbrott eller andra grova brott eller för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar något sådant brott. Med terroristbrott avses enligt rådsbeslutet brott enligt nationell rätt som motsvarar eller är likvärdigt med brott enligt artiklarna 1–4 i rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism. Rambeslutet har i huvudsak genomförts genom lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, och artiklarna 1–4 motsvaras i svensk rätt av 2, 4 och 5 §§ i den lagen. När rambeslutet ändrades på så sätt att vissa gärningar med anknytning till terroristbrott skulle vara kriminaliserade, genomfördes ändringen i svensk rätt genom lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet. I 2 § lag anges vad som i lagen avses med särskilt allvarlig brottslighet. Med grova brott avses enligt rådsbeslutet former av brottslighet som motsvarar eller är likvärdiga med de former av brottslighet som avses i artikel 2.2 i rådets rambeslut /584/RIF av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna. Artikel 2.2 i arresteringsorderrambeslutet har genomförts i svensk rätt genom 2 kap. 2 § andra stycket lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Av bestämmelsen framgår att den brottslighet som avses i artikel 2.2 i rambeslutet är de gärningar som finns angivna i bilagan till lagen och för vilka det är föreskrivet en frihetsberövande påföljd . En sökning i VIS får vidare endast göras om uppgifter i systemet behövs i ett enskilt fall. Det innebär att sökningen måste ha en koppling till en viss utredning eller ett visst underrättelseärende hos en myndighet som är behörig att begära sökningar i VIS. Detta måste vara så pass väl avgränsat att det är möjligt för den centrala åtkomstpunkten att konstatera att sökningen begärs för ett specifikt ärende. Slutligen ska det finnas skäl att anta att VIS-uppgifterna väsentligen kommer att bidra till att den brottsliga verksamheten kan förebyggas, förhindras eller upptäckas eller att brottet kan utredas. Det måste med andra ord finnas förväntningar på att sökningen kommer att leda till ett positivt resultat i det enskilda fallet. Det innebär att rutinmässiga sökningar inte får göras. 25 § Vid sökning i VIS får endast följande uppgifter användas som sökbegrepp: 1.nuvarande och tidigare efternamn, förnamn, kön, födelsedatum, födelseort och födelseland, 2.nuvarande medborgarskap och medborgarskap vid födseln, 3.resehandlingens typ och nummer, utfärdande myndighet, dag för utfärdande och sista giltighetsdag, 4.huvuddestination och den planerade vistelsens varaktighet, 5.syftet med resan, 6.planerad ankomst- och avresedag, 7.planerad gränsövergång för första inresa eller transiteringsväg, 10. typ av visering och viseringsmärkets nummer, och 11. den person som bjudit in eller åtagit sig att stå för sökandens levnadskostnader under vistelsen. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 9.2.1. Genom den genomförs artikel 5.2 i VIS-rådsbeslutet. Av paragrafen framgår vilka uppgifter som får användas som sökbegrepp vid en sökning i VIS. De tillåtna sökbegreppen motsvarar flertalet av de uppgifter som ska registreras i VIS. I ett enskilt fall kan det variera vilka uppgifter som är av intresse. Som framgår av kommentaren till 24 § är rutinmässiga sökningar inte tillåtna. 26 § Personuppgifter som har hämtats från VIS får behandlas för det ändamål som uppgifterna hämtades för. De får också behandlas för att utreda eller beivra brott i det enskilda fall som sökningen avsåg. I paragrafen, som är ny, regleras möjligheterna till behandling av personuppgifter som har hämtats från VIS. Paragrafen behandlas i avsnitt 10.1 och föranleds av artikel 8.3 i VIS-rådsbeslutet. Enligt första meningen får personuppgifter som har hämtats från VIS behandlas för det ändamål som uppgifterna hämtades för. Det innebär att hämtade personuppgifter får behandlas endast för att utreda det brott, eller för att förebygga, förhindra eller upptäcka den brottsliga verksamhet, som uppgifterna hämtades för. Av andra meningen följer emellertid att hämtade personuppgifter även får behandlas för att utreda eller beivra brott i det enskilda fall som sökningen avsåg. Det innebär t.ex. att personuppgifter som erhållits vid en sökning som gjorts i VIS i syfte att förebygga viss brottslig verksamhet även får behandlas för att utreda eller beivra brott som den aktuella brottsliga verksamheten resulterat i. Om den brottsliga verksamhet som legat till grund för sökningen inte gått att stoppa utan i stället lett till genomförandet av brott, får alltså de hämtade personuppgifterna användas för utredning och lagföring av det brottet. En förutsättning är att det är fråga om ett sådant brott för vilket en sökning i VIS hade varit tillåten. 27 § Det är förbjudet att till tredjeland eller en internationell organisation överföra eller göra tillgängliga sådana personuppgifter som har hämtats från VIS och som har lagts in i systemet av en annan stat. Detta är dock tillåtet i brådskande fall om 1.de villkor för sökning som anges i 24 § andra stycket är uppfyllda, 2.det är förenligt med svenska intressen att uppgifterna lämnas ut, 3.den stat som har lagt in uppgifterna i systemet samtycker till det, och 4.förutsättningarna i 33 och 34 §§ personuppgiftslagen (1998:204) är uppfyllda. Paragrafen är ny och behandlas i avsnitt 10.2. Den reglerar överföring av personuppgifter till tredjeland eller internationella organisationer och genomför artikel 8.4 i rådsbeslutet. Av första stycket framgår att det som huvudregel är förbjudet att överföra personuppgifter som har hämtats från VIS och som har lagts in i systemet av en annan stat till ett tredjeland eller en internationell organisation. Förbudet omfattar även tillgängliggörande, dvs. att göra det möj- ligt för mottagaren att själv hämta uppgifterna. Förbudet gäller oavsett 2014/2015:82 vilken dataskyddsnivå det mottagande landet har. I andra stycket görs ett undantag från förbudet i första stycket. I en brådskande situation får sådana personuppgifter som avses i första stycket överföras till eller göras tillgängliga för ett tredjeland eller en internationell organisation. Det får dock endast ske om syftet är att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som innefattar sådana brott som omfattas av rådsbeslutet och de övriga villkor för sökning i VIS som anges i 24 § andra stycket är uppfyllda. Den första förutsättningen, att det ska vara ett brådskande fall, ger uttryck för att det ska röra sig om en överhängande risk för att ett terroristbrott eller annat grovt brott kommer att begås. Det är inte i något fall tillåtet att överföra eller tillgängliggöra personuppgifter från VIS som lagts in i systemet av en annan stat till ett tredjeland eller en internationell organisation, om syftet är att utreda ett redan begånget brott. Den stat som har lagt in uppgifterna i VIS måste också samtycka till överföringen eller tillgängliggörandet. Slutligen ska det vara förenligt med svenska intressen att uppgifterna lämnas ut och förutsättningarna i 33 och 34 §§ personuppgiftslagen ska vara uppfyllda (beträffande förutsättningarna i 33 och 34 §§ personuppgiftslagen, se prop. 1997/98:44, s. 94 f.). 29 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen meddela föreskrifter om 1.samarbete enligt Prümrådsbeslutet när det gäller behandling av personuppgifter samt bistånd vid större evenemang, katastrofer och allvarliga olyckor, 2.informationsutbyte enligt CBE-direktivet, och 3.tillgång till uppgifter enligt VIS-rådsbeslutet. Paragrafen, som tidigare betecknades 25 §, innehåller en upplysning om att det finns kompletterande bestämmelser på lägre normgivningsnivå. Ett tillägg görs i bestämmelsen så att denna även omfattar föreskrifter om tillgång till uppgifter enligt VIS-rådsbeslutet. Frågan behandlas i avsnitt 8.4. Bestämmelsen ändras också för att tydliggöra att stödet för att meddela ytterligare föreskrifter finns i 8 kap. 7 § regeringsformen. Europeiska unionens officiella tidning L 218/129 (Rättsakter som antagits i enlighet med fördraget om Europeiska unionen) RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I FÖRDRAGET RÅDETS BESLUT 2008/633/RIF om åtkomst till informationssystemet för viseringar (VIS) för sökningar för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 30.1 b och 34.2 c, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande, och av följande skäl: (1)Genom rådets beslut /512/EG av om inrättande av informationssystemet för viseringar (VIS) (1) skapades VIS som ett system för utbyte av uppgifter mellan medlemsstaterna. Inrättandet av VIS utgör ett av de centrala initiativen i Europeiska unionens politik för att inrätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. VIS ska ha till syfte att förbättra genomförandet av den gemensamma viseringspolitiken och bör även bidra till inre säkerhet och till kampen mot terrorism under klart fastställda och kontrollerade förhållanden. (3)I kampen mot terrorism och andra grova brott är det väsentligt att de berörda organen förfogar över så fullständig och uppdaterad information som möjligt inom sina respektive områden. Medlemsstaternas behöriga nationella organ behöver information om de ska kunna utföra sina arbetsuppgifter. Informationen i VIS kan vara nödvändig för att förebygga och bekämpa terrorism och grova brott och bör därför vara tillgänglig för sökningar för de utsedda myndigheterna, med förbehåll för att de villkor som anges i detta direktiv är uppfyllda. (4)Dessutom har framhållit att Europol har en nyckelroll i samarbetet mellan medlemsstaternas myndigheter i fråga om utredningar av gränsöverskridande brottslighet när det gäller att stödja brottsförebyggande åtgärder, analyser och utredningar av brottslighet i hela unionen. Följaktligen bör också Europol få åtkomst till VIS- uppgifter inom ramen för sina arbetsuppgifter och i enlighet med konventionen av om upprättandet av en europeisk polisbyrå (2). (2)Vid sitt möte antog rådet slutsatser, i vilka det angavs att ”för att VIS fullt ut ska kunna nå upp till målet om att förbättra den inre säkerheten och kampen mot terrorism” är det nödvändigt att se till att medlemsstaternas myndigheter med ansvar för inre säkerhet ges åtkomst till VIS ”inom ramen för deras befogenheter för att förhindra och upptäcka straffbara gärningar och utreda sådana, inbegripet terroristdåd eller terroristhot”, ”under strikt iakttagande av bestämmelserna om skydd av personuppgifter”. (1) EUT L 213, , s. 5. (5)Detta beslut kompletterar och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstater av uppgifter om viseringar för kortare vistelser (VIS-förordningen) (3) i den mån den ger en rättslig grund, i enlighet med avdelning VI i fördraget om Europeiska unionen, och tillåter utsedda myndigheter och Europol att få åtkomst till VIS. (2) EGT C 316, 27.11.1995, s. 2. Konventionen senast ändrad genom protokollet om ändring av konventionen (EUT C 2, , s. 3). (3) Se sidan 60 i detta nummer av EUT. L 218/130 Europeiska unionens officiella tidning (6)Det är nödvändigt att utse behöriga myndigheter i medlemsstaterna liksom de centrala åtkomstpunkterna för åtkomsten samt att föra en förteckning över de operativa enheter inom de utsedda myndigheterna som är bemyndigade att ha åtkomst till VIS i syfte att förebygga, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott som avses i rådets rambeslut /584/RIF av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (1). Det är väsentligt att se till att vederbörligen bemyndigad personal med rätt att få åtkomst till VIS begränsas till dem som ”har behov av att veta” och har lämplig kunskap om datasäkerhets- och dataskyddsbestämmelser. (7)Begäran om åtkomst till VIS ska av de operativa enheterna hos de utsedda myndigheterna lämnas till de centrala åtkomstpunkterna. De centrala åtkomstpunkterna ska därefter behandla framställningarna om tillträde till VIS efter att ha kontrollerat att samtliga villkor för tillträdet är uppfyllda. I ett brådskande undantagsfall bör de centrala åtkomstpunkterna behandla begäran och utföra kontrollen först i efterhand. (8)För att skydda personuppgifter, och i synnerhet för att utesluta rutinsökningar, ska behandlingen av VIS-uppgifter endast ske efter prövning från fall till fall. Sådana särskilda fall föreligger bland annat när möjligheten till sökning har samband med en specifik händelse, eller med en fara kopplad till grov brottslighet, eller med en specifik person eller specifika personer som det finns allvarliga skäl att förmoda kommer att begå eller har begått terroristbrott eller andra grova brott eller en eller flera personer som har ett relevant samband med en sådan person eller sådana personer. De utsedda myndigheterna och Europol bör således endast söka efter uppgifter i VIS om de har rimlig anledning att förmoda att sökningen kommer att ge dem information som på ett avgörande sätt hjälper dem att förhindra, upptäcka eller utreda allvarliga brott. personuppgifter och motsvarande rättspraxis enligt artikel 8 i europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt, för de medlemsstater som har ratificerat den, tilläggsprotokollet av till den konventionen, och bör beakta ministerkommittés rekommendation nr R (87) 15 av om polisens användning av personuppgifter. (10)Regelbundna utvärderingar bör ske av hur effektivt tillsynen av detta besluts tillämpning fungerar. (11)Eftersom målen för detta beslut, dvs. införandet av vissa skyldigheter och villkor för åtkomst till VIS-uppgifter för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på EU-nivå, får rådet anta bestämmelser i enlighet med subsidiaritetsprincipen, vilken avses i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och definieras i artikel 5 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de målen. (12)I enlighet med artikel 47 i fördraget om Europeiska unionen inverkar inte detta beslut på Europeiska gemenskapens befogenheter, vilket särskilt gäller de befogenheter som utövas i kraft av förordning (EG) nr 767/2008 och och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (2). (13)Detta beslut utgör en utveckling av bestämmelser i i vilka inte deltar i enlighet med rådets beslut /365/EG av om en begäran från Förenade och om att få delta i vissa bestämmelser i (3). deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt i . (9)När förslaget till rambeslut om skydd av personuppgifter, vilket behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete, har trätt i kraft, bör det tillämpas på personuppgifter som behandlas enligt detta beslut. Innan reglerna i det rambeslutet blir tillämpliga måste det emellertid, för att dessa ska kunna kompletteras, föreskrivas lämpliga bestämmelser för att säkerställa nödvändigt dataskydd. Varje medlemsstat bör säkerställa en tillräcklig skyddsnivå i nationell rätt som minst motsvarar den som följer av konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av (1) EGT L 190, , s. 1. (14)Detta beslut utgör en utveckling av bestämmelser i i vilka inte deltar i enlighet med rådets beslut /192/EG av om begäran om att få delta i vissa bestämmelser i (4). deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt i . (2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1). (3) EGT L 131, , s. 43. (4) EGT L 64, , s. 20. Europeiska unionens officiella tidning L 218/131 (15)Information i VIS kan dock i enlighet med rambeslut / 960/RIF av om ett förenklat informations- och underrättelseutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna i unionens medlemsstater (1) tillhandahållas och av medlemsstaternas behöriga myndigheter, vilkas utsedda myndigheter har åtkomst till VIS i enlighet med detta beslut. Information inom och kan tillhandahållas andra medlemsstaters behöriga brottsbekämpande myndigheter. För varje form av direkt åtkomst till VIS för och centrala myndigheter krävs det i enlighet med dessa länders nuvarande ställning i fråga om deltagande i ett avtal mellan gemenskapen och dessa medlemsstater, vilket eventuellt kan kompletteras med andra regler rörande villkoren och förfarandena för åtkomsten. (16)När det gäller och utgör detta beslut, med undantag av artikel 7, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och och om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av (2) en utveckling av bestämmelser i vilka omfattas av det område som avses i artikel 1.B i rådets beslut /437/EG (3) om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet. (17)När det gäller utgör detta beslut, med undantag av artikel 7, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av , en utveckling av bestämmelser i , vilka omfattas av det område som avses i artikel 1.B i beslut /437/EG jämförd med artikel 4.1 i rådets beslut /849/EG (4). (18)Detta beslut utgör, förutom artikel 6, en rättsakt som bygger vidare på eller som på annat sätt anknyter till det i enlighet med artikel 3.2 anslutningsakt och artikel 4.2 anslutningsakt. (19)Detta beslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som återspeglas bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. (1) EUT L 386, 18.12.2006, s. 89. (2) EGT L 176, 10.7.1999, s. 36. (3) EGT L 176, 10.7.1999, s. 31. (4) Beslut /849/EG av om undertecknande på Europeiska unionens vägnar och provisorisk tillämpning av vissa bestämmelser av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av (EUT L 368, 15.12.2004, s. 26). HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta beslut fastställs de villkor enligt vilka utsedda myndigheter i medlemsstaterna och Europeiska polisbyrån (Europol) kan få åtkomst till sökningar i informationssystemet för viseringar (VIS) i syfte att förebygga, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott. I detta direktiv gäller följande definitioner: a)Informationssystemet för viseringar (VIS): Informationssystemet för viseringar, inrättat genom beslut /512/EG. b)Europol: Europeiska polisbyrån, inrättad genom konventionen av om upprättandet av en europeisk polisbyrå (”Europolkonventionen”). c)terroristbrott: brott enligt nationell rätt som motsvarar eller är likvärdigt med brott enligt artiklarna 1–4 i rådets rambeslut /475/RIF av om bekämpande av terrorism (5). d)grova brott: former av brottslighet som motsvarar eller är likvärdiga med de former av brottslighet som avses i artikel 2.2 rådets rambeslut /584/RIF. e)utsedda myndigheter: myndigheter som är ansvariga för att förebygga, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott och som utsetts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 3. Definitionerna i förordning (EG) nr 767/2008 ska också vara tillämpliga. Utsedda myndigheter och centrala åtkomstpunkter 1.Medlemsstaterna ska utse de myndigheter som avses i artikel 2.1 e och som har tillstånd för åtkomst till VIS-uppgifter i enlighet med detta beslut. 2.Varje medlemsstat ska föra en förteckning över utsedda myndigheter. ska varje medlemsstat i en förklaring till kommissionen och rådets generalsekretariat anmäla sina utsedda myndigheter och får när som helst ändra eller ersätta sin förklaring med en annan förklaring. (5) EGT L 164, 22.6.2002, s. 3. L 218/132 Europeiska unionens officiella tidning 3.Varje medlemsstat ska utse den centrala åtkomstpunkt eller de centrala åtkomstpunkter genom vilken eller vilka åtkomsten ska ske. Medlemsstaterna får utse mer än en central åtkomstpunkt för att avspegla sin organisatoriska eller administrativa struktur vid uppfyllandet av sina konstitutionella eller rättsliga skyldigheter. ska varje medlemsstat i en förklaring till kommissionen och rådets generalsekretariat anmäla sin centrala åtkomstpunkt eller centrala åtkomstpunkter och får när som helst ändra eller ersätta sin förklaring med en annan förklaring. 4.Kommissionen ska offentliggöra de förklaringar som avses i punkterna 2 och 3 i Europeiska unionens officiella tidning. 5.På nationell nivå ska varje medlemsstat föra en förteckning över de driftsenheter inom de utsedda myndigheterna som ska ha tillstånd till åtkomst till VIS genom den centrala åtkomstpunkten eller de centrala åtkomstpunkterna. 6.Endast vederbörligen bemyndigad personal vid dessa driftsenheter och den centrala åtkomstpunkten eller de centrala åtkomstpunkterna ska ha tillstånd till åtkomst till VIS i enlighet med artikel 4. Förfarande för åtkomst till VIS 1.Om villkoren i artikel 5 är uppfyllda ska de driftsenheter som avses i artikel 3.5 lämna in en motiverad skriftlig eller elektronisk begäran till de centrala åtkomstpunkter som avses i artikel 3.3 om åtkomst till VIS.