prop · H3031d3 · 2015-09-21 00:00:00 — Anslaget 1:1 Statskontoret föreslås minska med för uppdrag till att utveckla utbildnings- insatser inom förvaltningspolitik (avsnitt 4.5.1). Anslaget 1:8 föreslås tillfälligt öka med (netto) när medel för EU-revision avseende tidigare respek- tive ny programperiod successivt fasas ut respek- tive in. Därutöver minskar anslaget planenligt med pga. Open Peppol m.m. (avsnitt 4.5.4). 2012–2015 för utveckling av indikatorer för innovation upphör planenligt. Vidare föreslås anslaget ökas tillfälligt med 2016, varav permanent för framtagande av statistik över cirkulär migration (avsnitt 7.5.1). Anslaget 1:3 avgifter för föreslås öka med 5 mil- joner kronor 2016, 2017 och på grund av höjda avgifter till de tre EU-myndigheterna (avsnitt 3.5.2). Anslaget 1:7 föreslås till- fälligt 2015–2018 öka med 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 för att utveckla en s.k. dynamisk stokastisk allmänjämviktsmodell (DSGE- modell, se avsnitt 8.5.2). Av samma skäl föreslås anslaget öka i propositionen Höständrings- budget . Ett nytt anslag 1:18 Statens servicecenter föreslås anvisas tillfälligt 2016 och 2017 för ett uppdrag om myndighets- organisationen (avsnitt 4.5.2). Anslaget 1:13 föreslås ökas med engångsvis 2016 för normgivningsarbete med anledning av ny lagstiftning på bokföringsområdet (avsnitt 10.5.1). Tabell 2.3 Härledning av ramnivån 2016–2019. Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning Förändring till följd av: till/från andra 1Statens budget enligt beslut (bet. 2014/15:FiU10). Beloppet är således exklusive beslut om ändringar i statens budget. 2Pris- och löneomräkningen baseras på anvisade medel 2015. Övriga förändringskomponenter redovisas i löpande priser och inkluderar därmed en pris- och löneomräkning. Pris- och löneomräkningen –2019 är preliminär. Utgiftområdet ökar även till följd av pris- och löneomräkning av ett tiotal förvaltningsanslag, men ökningen är ca högre än vad som tidigare beräknats . I syfte att bidra med finansiering till prioriterade satsningar föreslås vidare en plan- enlig minskning med ca av vissa förvaltningsanslag i proportion till anslagens storlek. Sammantaget innebär budgetförslaget att en tredjedel1 av utgiftsområdets anslag föreslås nominell förändrade eller endast påverkas av pris- och löneomräkning samt tidigare års aviserade anslagsförändringar. De av beslutade målen för utgifts- området redovisas nedan. I avsnitt 3.2 föreslår regeringen nya mål för finansmarknadsområdet. –Ett stabilt finansiellt system som präglas av högt förtroende med väl fungerande marknader som tillgodoser hushållens och företagens behov av finansiella tjänster som det finns ett högt skydd för konsumenter (prop. 2012/13:1, utg.omr. 2, bet. 2012/13:FiU2, rskr. 2012/13:132). –Statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt och kostnaderna för statsskulden ska minimeras på lång sikt med beaktande av riskerna i förvaltningen. 2012/13:1, utg.omr. 2, bet. 2012/13:FiU2, rskr. 2012/13:132). –En innovativ och samverkande statsförvalt- ning som är rättssäker och effektiv, har väl utvecklad kvalitet, service och tillgänglighet och som därigenom bidrar till utveckling och ett effektivt EU-arbete (prop. 2009/10:175, bet. 2009/10:FiU38, rskr. 2009/10:315). För övriga delområden inom utgiftsområdet, avsnitt 5–12, finns inga av beslutade mål. De mål som är beslutade av regeringen, eller i förekommande fall , redovisas på den underindelade nivån, se respektive avsnitt. 1 Anslagen 1:4 Arbetsgivarpolitiska frågor, 1:6 , 1:14 Vissa garanti- och medlemsavgifter, samt anslaget 1:16 Finansmarknadsforskning. 2.4.1Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder I avsnitt 3.3.1 redovisas ett urval indikatorer kopplade till det nuvarande målet för det finan- siella systemet och i avsnitt 4.3.1 indikatorer för att bedöma statsförvaltningens utveckling avseende effektivitet och förtroende. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Resultatredovisningen görs i avsnitt 3–12 och i bilagan utveckling. Politikens inriktning för utgiftsområdets båda riksdagsbundna mål redovisas i avsnitt 3.4 och 4.4. Även i efterföljande avsnitt redovisas politikens inriktning för regeringens delmål. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Området finansmarknad omfattar åtgärder för ett stabilt finansiellt system och en effektiv statlig finansförvaltning. Avsnittet innehåller bl.a. en redovisning av regeringens och myndigheters åtgärder för att uppnå målen för det finansiella systemet. I förhållande till har resultatredovisningen utvecklats och knyts nu tydligt till gällande mål. Regeringens myndigheter på området är och . I syfte att stödja finansmarknadsforskningen finns ett särskilt anslag. För nämnda verksamheter redovisas budgetförslag. Därtill redovisas förslag till krediter för Sjunde AP-fonden. Regeringens förslag: Målen för finansmarknads- området ska vara: 1.Det finansiella systemet ska vara stabilt och präglas av högt förtroende med väl fungerande marknader som tillgodoser hushållens och företagens behov av finansiella tjänster som det finns ett högt skydd för konsumenter. 2.Det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling. 3.Statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt. Skälen för regeringens förslag: har beslutat om följande mål för det finansiella systemet (prop. 2012/13:1, utg. omr. 2, bet. 2012/13:FiU2, rskr. 2012/13:132): –Ett stabilt finansiellt system som präglas av högt förtroende med väl fungerande marknader som tillgodoser hushållens och företagens behov av finansiella tjänster som det finns ett högt skydd för konsumenter. –Statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt och kostnaderna för statsskulden ska minimeras på lång sikt med beaktande av riskerna i förvaltningen. I denna proposition föreslås att ett nytt mål läggs till och att ett av delmålen flyttas till annat utgiftsområde. Därutöver görs en redaktionell justering av det första målet som innebär en ökad enhetlighet. På finansmarknaderna sker en snabb utveckling där hållbarhetsaspekter i allt större utsträckning integreras i exempelvis finansiell analys, redo- visning och kapitalallokering. De befintliga två målen för finansmarknadsområdet är alltför snävt formulerade genom att inte innefatta dessa aspekter och bör därför kompletteras med ett tredje mål om att det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling. Det finansiella systemet ska bidra till en hållbar utveckling genom att finansmark- nadernas olika aktörer ska beakta miljömässiga, sociala och bolagsstyrningsmässiga aspekter. Både i och internationellt används inom området s.k. ESG-mål, (Environment, Social and 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 Governance) för att strukturera och tydliggöra ett ansvarsfullt agerande: –Miljömässiga aspekter avser påverkan på miljö och klimat, och kan kopplas, exempelvis, till EU:s 2020-mål2 eller målet om att den globala ökningen av medel- temperaturen begränsas till jämfört med den förindustriella nivån. –Den sociala aspekten innebär att hänsyn ska tas till frågor som rör socialt ansvars- tagande, såsom mänskliga rättigheter och arbetstagarrättigheter. –Bolagsstyrning syftar till styrningsfrågor och innefattar bl.a. att utforma en reglering avseende aktieägares rättigheter och frågor om ansvarsutkrävande för ledande befattningshavare. Hållbar utveckling innebär i detta fall en ut- veckling som är hållbar på lång sikt miljömässigt, socialt och ekonomiskt, i enlighet med nämnda aspekter. De svenska miljömålen, i form av ett generationsmål och sexton miljö- 2009/10:155, 2009/10:MJU25, 2009/10:377), konkretiserar vad som krävs för att uppnå en miljömässigt hållbar utveckling. Inom finansmarknadsområdet kan det bl.a. handla om att underlätta för sparare genom exempelvis miljömärkning av fonder, vilket underlättar för både privatpersoner, företag och institutionella investerare att göra medvetna val och bidra till en ansvarsfull utveckling. Det kan också handla om att använda verktygen på försäkringsmarknaden, t.ex. genom särskilt utformade försäkringsvillkor för riskreducering, bonus på eller nedsättning av självrisker, i syfte att främja hållbarhet. Vidare kan det avse kreditgivning till företag utifrån ett miljö- och hållbarhetsperspektiv. Mot bakgrund av den vikt som både regering och riksdag fäster vid ett ansvarsfullt agerande och en hållbar utveckling bör därför även målen för finansmarknadsområdet också omfattas av dessa aspekter. Målet är nytt och insatserna kommer därför att vara under De statliga medlen för att bidra till det föreslagna målet utgörs bl.a. av olika initiativ som regeringen kan ta för att bidra till målet. kan även myndigheternas insatser komma att bidra. För att öka tydligheten i resultatuppföljningen avseende statsskuldsförvaltningen bör den andra delen av målet för den verksamheten, ”statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt och kostnaderna för statsskulden ska minimeras på lång sikt med beaktande av riskerna i förvalt- ningen”, överföras till utgiftsområde 26 Stats- skuldsräntor m.m. Den delen av målet överens- stämmer med regleringen i 5 kap. 5 § budget- lagen (2011:203). Den förda statsskuldspolitiken utvärderas av regeringen i en skrivelse till . Åren däremellan redovisar regeringen en preliminär utvärdering i budgetpropositionen. Den preliminära utvärderingen av statsskulds- förvaltningen lämnas därmed under utgifts- område 26. Överföringen av delmålet för stats- skuldsförvaltningen påverkar inga anslag utan endast placeringen avseende var i budget- propositionen redovisningen lämnas. Den kvarvarande delen av målet ”statens finansförvaltning ska bedrivas effektivt” gäller generellt för som har viktiga funktioner för att bidra till detta mål. Detta mål finns därför kvar under finansmarknadsområdet. I detta avsnitt redovisas resultat genom att indikatorer kopplas till målen. Redovisningen omfattar även resultatet av verksamheten hos myndigheterna inom området. Slutligen görs en analys med slutsatser avseende måluppfyllelsen. Statliga medel för att nå målen Ansvaret för att målen för det finansiella systemet uppnås delas mellan regeringen, och . Även , och har uppgifter inom området men omfattas i formell mening inte av de aktuella målen. För målet avseende effektiviteten i den statliga finansförvaltningen ansvarar främst Riksgälds- kontoret. Regeringen och myndigheterna har en rad medel för att nå målen för det finansiella systemet, såsom t.ex. reglering och tillsyn. En del medel syftar till att förhindra framtida finan- siella kriser, medan andra har till uppgift att stärka krishanteringsförmågan i händelse av en finansiell kris. Eftersom ansvaret för att före- bygga en finansiell kris och för att hantera en sådan är delat, krävs ett nära samarbete myndig- heterna emellan. Som stöd för samarbetet har Finansiella stabilitetsrådet inrättats. Det finns också medel vars huvudsyfte är att stärka konsumentskyddet på det finansiella området. Medlen för att nå målet att statens finans- förvaltning ska bedrivas effektiv utgörs främst av de regelverk, avtal och kontostrukturer som utgör statens betalningsmodell. På motsvarande sätt är regelverken för statens garanti- och utlåningsverksamhet medel för att uppnå effektivitet i denna verksamhet. Omvärldsfaktorer som påverkar måluppfyllelsen Det finansiella systemet i har starka kopplingar till de globala finansmarknaderna. Om ett problem uppstår i en del av det finan- siella systemet ‒ hos någon eller några aktörer, på en marknad eller i någon del av den finansiella infrastrukturen ‒kan det därför lätt sprida sig till övriga delar av systemet. Olika typer av regel- verk bidrar till ett stärkt konsumentskydd och ökad stabilitet, även om inte alla faktorer som påverkar finansmarknadens utveckling finns under statens kontroll. Det är därför viktigt att kartlägga spridnings- kanaler och systemviktiga aktörer i goda tider. Med systemviktiga aktörer avses de som på grund av sin storlek, sammanlänkning eller begränsade utbytbarhet kan orsaka problem för den finansiella stabiliteten. De flesta system- viktiga aktörer är banker, men globalt finns det även systemviktiga försäkringsföretag. Att problemen sprids globalt beror inte bara på att aktörer lånar av och handlar med varandra över nationsgränserna. Banker med likartad verksamhet är i många fall även utsatta för samma typ av risker. Om en bank drabbas av problem kan det därför uppstå farhågor om att även andra banker har problem. På så sätt kan ett 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 problem som uppdagas i en enskild bank ut- veckla sig till en förtrondekris för hela bank- systemet. Försäkringsföretagens betydelse för den finansiella stabiliteten handlar främst om före- tagens roll som stora investerare och betydande aktörer på de finansiella marknaderna. Försäkringsföretagen påverkar den finansiella stabiliteten genom sammanlänkningen med bankerna. Det förvaltade kapitalet i de svenska försäkringsföretagen var ca vid slutet av 2014. Drygt hälften var investerat i aktier och en tredjedel i obligationer. av obligationerna var utgivna av svenska banker och bostadsinstitut. Försäkringssektorns sårbarhet utgörs också av livbolagens åtaganden i form av pensions- utfästelser. Det gör livbolagen känsliga för fallande räntor. Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder Följande centrala resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder används för att bedöma måluppfyllelsen. För det finansiella systemet –bankernas marknadsfinansiering, –storbankernas genomsnittliga likviditets- täckningsgrad, –kapitaltäckning storbanker, –antal varningar för företag utan tillstånd, –hushållens skuldsättning och räntekvot, –belåningsgrad för nya bostadslån, –statsskuldens storlek, –kundnöjdhet, internetbetalningar och finansiell folkbildning, samt –antal ärenden hos konsumenternas Bank- och och . För den statliga finansförvaltningen –styckkostnad per statlig betalning och –myndigheternas betyg för kvalitet och service. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 3.3.1Resultat för det finansiella systemet Finansiell stabilitet, fungerande marknader och Nedan beskrivs inledningsvis förutsättningarna för resultatutvärderingen av målen för det finansiella systemet. Därefter följer ett antal indikatorer som beskriver måluppfyllelsen för det finansiella systemet och hur statens åtgärder har bidragit till utvecklingen. Styrningen och resultatutvärderingen i för- hållande till målet för det finansiella systemet är komplex av flera skäl. Ett finansiellt system kan alltid bli stabilare och konsumentskyddet starkare som i sin tur kan medföra andra kostnader i ekonomin. I vissa fall förekommer även målkonflikter mellan de olika delmålen för det finansiella systemet (finansiell stabilitet, förtroende, fungerande marknader och konsumentskydd). Målkonflikterna kan även ha olika karaktär . Exempelvis kan höjda kapitalkrav göra det svårare för nya företag att träda in på marknaden. På kort sikt kan detta försämra konkurrensen och marknadens effektivitet, vilket är negativt för konsumenten. Om åtgärden på lång sikt leder till att stärka den finansiella stabiliteten är det däremot positivt för konsumentskyddet. De fyra delmålens starka kopplingar till varandra kan även vara av ett positivt slag. När marknaderna fungerar väl stärks förtroendet mellan aktörerna på finansmarknaden som förtroendet bland konsumenterna ökar. Väl fungerande marknader och ett högt förtroende kan på så sätt stärka både den finansiella stabiliteten och konsumentskyddet. Då det inte finns något enskilt mått som beskriver mål- uppfyllelsen används flera olika indikatorer i resultatredovisningen. I den följande redovisningen redogörs för ett antal indikatorer. En del kopplar direkt till något av delmålen och andra kan koppla till flera mål. Därför görs inte heller någon klassificering av indikatorerna på de olika delmålen avseende finansiell stabilitet, fungerande marknader och förtroende. Däremot redovisas indikatorer avseende delmålet konsumentskydd under den klassificeringen. Med finansiell stabilitet menas att det finansiella systemet kan upprätthålla sina grundläggande funktioner under skiftande ekonomiska förut- sättningar. Det finansiella systemet ska dess- utom ha kraft att stå emot störningar som hotar dessa funktioner. Det finansiella systemet ska bygga på väl fungerande marknader. Detta är kopplat till ambitionen om sund konkurrens och mångfald i utbudet av finansiella tjänster. Fungerande mark- nader ska också vara samhällsekonomiskt effektiva. Målet anger också att ett högt och ömsesidigt förtroende mellan de företag och konsumenter som verkar på de finansiella marknaderna är en förutsättning för finansiell stabilitet. En stor del marknadsfinansiering De svenska bankerna har en stor andel mark- nadsfinansiering. Vid slut uppgick bankernas marknadsfinansiering till ca 55 pro- cent av deras totala finansiering. Av marknads- finansieringen bestod av värde- papper emitterade i utländsk valuta. Diagram 3.1 Svenska bankers marknadsfinansiering, 2001– 2014 har finansieringen i utländsk valuta ökat med . Det ökade inslaget av marknadsfinansiering, framför allt i utländsk valuta, bedöms vara en av de största riskerna i det svenska banksystemet. I ett scenario då det uppstår oro kring en enskild banks ekonomiska styrka finns det risk för att marknadsaktörerna inte vill förnya bankens lån eller köpa dess värdepapper. Följden blir då att banken får svårt att sköta sin dagliga verksamhet, vilket kan leda till inställda betalningar och problem för bankens kunder och motparter. Nedan beskrivs de åtgärder som vidtagits för att minska risken med den ökade marknads- finansieringen. Bankerna håller större likviditetsreserver bl.a. som ett resultat av regler om kvantitativa likviditetstäckningskrav (LCR). LCR-kravet innebär att bankerna ska hålla en tillräcklig likviditetsbuffert som mot- svarar minst 30 dagars nettokassautflöden under stressade förhållanden. Kraven gäller för euro och amerikanska dollar och för samtliga valutor sammantaget. Diagram 3.2 Storbankernas genomsnittliga likviditetstäckningsgrad, 2011–2014 I diagram 3.2 visas den genomsnittliga lik- viditetstäckningsgraden för de svenska stor- bankerna Om likviditetstäckningsgraden över- stiger 1,0 uppfyller banken . Finanskrisen ledde också till ökade krav på bankernas motståndskraft mot kreditförluster och lägre intjäning. Inom EU togs nya kapital- täckningsregelverk fram genom kapitaltäck- ningsdirektivet (CRD IV) och tillsynsförord- ningen (CRR). För att ytterligare stärka de svenska systemviktiga bankernas kapitalstyrka enades regeringen, och Finans- inspektionen att åtminstone de fyra storbankerna bör hålla en extra kapital- buffert. Den nya extra kapitalbufferten (system- riskbufferten) infördes . höjdes riskviktsgolvet för bolån till , 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 vilket också innebar en förstärkning av kapital- täckningskraven. har därutöver aviserat att man avser att införa ytter- ligare en ny buffert en s.k. kontracyklisk kapital- buffert på fr.o.m. den och därefter fr.o.m. . I diagram 3.3 nedan redovisas hur den genom- snittliga totala kapitalrelationen för storbanker utvecklats . Som framgår har andelen ökat snabbare efter överenskommelsen , för att uppgå till vid slut. Diagram 3.3 Storbankernas kapitaltäckningsgrad som andel av riskvägda tillgångar, 2010–2014 För att säkerställa att försäkringsföretagen klarar att möta sina åtaganden ska företagets kapitalbas minst uppgå till en beräknad erforderlig solvensmarginal. Denna marginal beräknas utifrån verksamhetens art och omfattning. Solvenskvoten beräknas genom att kapitalbasen delas med erforderlig solvens- marginal. Om kapitalbasen understiger den erforderliga solvensmarginalen ska Finans- inspektionen ingripa. En kvot som överstiger 1 innebär att företagen kan fullgöra sina åtaganden. Finansiell stress påverkar försäkringsföretagen olika, eftersom deras åtaganden och placerings- inriktning skiljer sig åt. Skadeförsäkringsföretag har ofta korta åtaganden (t.ex. hemförsäkringar), medan livförsäkringsföretag har långa åtaganden (t.ex. garanterade pensionsåtaganden). Åtag- andena återspeglas i hur skade- och livförsäk- ringsföretag placerar sina tillgångar. Tillsammans med den diskonteringsränta som försäkrings- företagen ska använda när de nuvärdesberäknar 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 sina åtaganden får finansiell stress olika påverkan på solvenskvoten. Diagram 3.4 , 2009–2014 Totalt för alla livförsäkringsföretag Den genomsnittliga solvenskvoten har överstigit 1 för samtliga typer av försäkringsföretag över hela tidsperioden (diagram 3.4). minskade solvenskvoten för samtliga typer av försäkringsföretag, förutom för sakförsäkringsföretag vars genomsnittliga solvenskvot steg. Sjunkande marknadsräntor har sänkt diskonteringsräntan, vilket försämrar solvenskvoten. Att solvenskvoten inte minskade mer till följd av de lägre marknadsräntorna förklaras bl.a. av att det från infördes en ny modell för att beräkna diskonteringsräntan. Den nya diskonterings- räntan utgår dels från marknadsräntor, dels från ett långsiktigt antagande om en jämnviktsränta. Hushållens skuldsättning har lyfts fram som en risk som både kan hota den realekonomiska utvecklingen och även den finansiella stabiliteten. Finansiella kriser har historiskt ofta föregåtts av hög skuldsättning och snabb tillväxt i krediter och fastighetspriser. Direkta effekter på den finansiella stabiliteten uppkommer om bankerna får så stora kredit- förluster att deras kapital inte räcker till för att täcka förlusterna alternativt att förtroendet för banken kraftigt minskar. Därmed kan det bli svårt eller dyrare att återfinansiera utlåningen. Hotet mot den realekonomiska utvecklingen följer framför allt av att hushållen minskar sin konsumtion i en situation med fallande fastig- hetspriser och om stigande räntor gör att hushållens konsumtionsutrymme minskar. Diagram 3.5 Hushållens skuldsättning, 1980–2015 Som framgår av diagram 3.5 ovan har hushållens skuldsättning i stort fördubblats , både som andel av disponibelinkomst och som andel av BNP. Hushållens skulder som andel av disponibelinkomsten steg särskilt kraftigt mellan 2000–2010. I syfte att dämpa hushållens skuldsättning införde ett bolånetak 2010. Detta tillsammans med den tilltagande allmänna debatten om hushållens skuldsättning tros ha bidragit till att ökningstakten avtog 2010. Även om rapporterar att amor- teringsviljan ökar, har stocken av bolån börjat växa något snabbare och . Diagram 3.6 Amorteringsvilja efter belåningsgrad, 2011– 2014 Hushållens räntekostnader efter skatt i för- hållande till disponibel inkomst är ett mått på hushållens förmåga att klara av sina skulder. Bortsett har denna kvot stadigt minskat från vid slutet av 2014. De senaste årens räntened- gångar och stigande disponibla inkomster har gjort att räntekvoten minskat trots att hus- hållens skulder ökat. Noterbart är att ränte- kvoten är nästintill mellan olika inkomstgrupper (Bolåne- rapport ). Diagram 3.7 Hushållens räntekvot efter skatt, 1993–2014 Räntekostnad i förhållande till disponibel inkomst (procent) 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 2 finansiella marknaden utvecklas kan beskrivas med hjälp av ett finansiellt stressindex (). består av fyra delindex som mäter volatilitet på aktie-, penning-, valuta- och obliga- tionsmarknaden. Det sammanvägda indexet ger en god bild av hur hög stressen är på de svenska finansiella marknaderna. Diagram 3.8 Finansiellt stressindex (), 1996–2014 Av diagram 3.8 framgår att stressnivån varit låg åren 2012–2014, framför allt i jämförelse under finans- och skuldkrisen. Den expan- siva penningpolitiken som och många andra centralbanker fört utgör en viktig förklaring. En låg statsskuld stärker förtroendet Vid slut var okonsoliderade3 statsskuld , vilket mot- svarar en skuldkvot på av BNP. Finansiellt stressindex () på lägre nivåer I ett av delmålen för det finansiella systemet konstateras att ett högt ömsesidigt förtroende mellan de företag som verkar på de finansiella marknaderna är en förutsättning för finansiell stabilitet. Hur förtroendet för den svenska 3 Den okonsoliderade statsskulden är det officiella statsskuldsmåttet, vilket motsvarar den skuld som förvaltar.