prop · H30312 · 2015-09-28 00:00:00 — Utgångspunkten är att de bestämmelser som riktar sig till domstolar och andra myndigheter och till enskilda görs till svensk lag, medan de bestämmelser som riktar sig till staterna eller till något internationellt organ inte inkorporeras. Slutbestämmelserna i konventionen och protokollet handlar bl.a. om förfarandet för ratifikation och uppsägning av överenskommelserna samt om avgivandet av förklaringar och riktar sig till de fördragsslutande staterna (artiklarna 47–59, 61 och 62 i konventionen och artiklarna XXVI–XXXVII i protokollet). Bestämmelserna är med ett undantag sådana att det saknas skäl att göra dem till lag. Undantaget gäller en övergångsbestämmelse som reglerar konventionens tillämpning på befintliga säkerhetsrätter vid ett tillträde (artikel 60 punkterna 1 och 2). Denna bestämmelse bör, till skillnad från övriga slutbestämmelser, göras till svensk lag. De båda överenskommelserna innehåller också artiklar som gäller regi- streringsorganets respektive tillsynsmyndighetens uppgifter och ansvar (artiklarna 17, 23, 27 och 28 i konventionen och artiklarna XVII och XVIII i protokollet). De artiklar som enbart riktar sig till registrerings- organet och tillsynsmyndigheten behöver inte inkorporeras. Vissa av artiklarna innehåller emellertid bestämmelser som utöver registrerings- organet berör enskilda och svenska myndigheter. En delvis inkorporering av dessa artiklar skulle innebära att regleringen blir svåröverskådlig och det är därmed lämpligare att inkorporera dessa artiklar i sin helhet. Övriga bestämmelser i konventionen och protokollet bör gälla som svensk lag, i den mån inte avstår från att tillämpa dem. 2015/16:12 framgår av avsnitt 7 görs bedömningen att som medlem i EU är förhindrat att avge förklaringar till artiklarna VIII, X och XI i luftfartsprotokollet. De artiklarna bör alltså inte inkorporeras. Artikel XIX ger den fördragsslutande staten möjlighet att utse särskilda kontaktpunkter som ska sända nödvändig information för registrering till det internationella registret. Mot bakgrund av att regeringen föreslår att inte ska använda sig av denna möjlighet bör inte heller denna artikel inkorporeras. Regeringen föreslår sammanfattningsvis att artiklarna 1–16, 18–22, 24–26, 28–38, 41–46 och 60.1 och 60.2 i Kapstadskonventionen samt artiklarna I–VII, IX, XII–XVI och XX–XXV i luftfartsprotokollet ska gälla som svensk lag. Detta bör ske genom att det införs en lag om internationella säkerhetsrätter i lösa saker. I den nya lagen bör det finnas uttryckliga bestämmelser som motsvarar förklaringar till artiklarna 39.1b (rätten att hålla kvar ett luft- fartsobjekt som säkerhet för en fordran hänförlig till offentliga tjänster), 40 (beslut om kvarstad, utmätning och betalningssäkring får registreras i det internationella registret) och 54.2 (beslut från domstol ska inte krävas i andra fall än de som anges i konventionen och protokollet). Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet ska bifogas lagtexten. Båda överenskommelserna är skrivna på sex originalspråk: arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska. Ingen av originaltexterna har företräde framför de övriga. Det är tillräckligt att bifoga den engelska texten jämte en svensk översättning till lagen. bör vara reservforum vid svensk domsrätt Huvudregeln i Kapstadskonventionen är att parterna är fria att avtala om vilken eller vilka domstolar i en fördragsslutande stat som ska ha behö- righet att pröva framställningar som grundas på konventionens bestämmelser (artikel 42). Detta gäller oavsett om den eller de valda domstolarna har anknytning till parterna eller transaktionen. I artikel 43 i konventionen finns specialbestämmelser om jurisdiktion vid prövning av interimistiska frågor enligt artikel 13. Enligt denna artikel ska även domstolarna i den fördragsslutande stat där objektet finns ha behörighet att besluta om vissa interimistiska åtgärder. Om parterna har avtalat att svenska domstolar ska ha behörighet att pröva frågor som grundas på konventionens och protokollets bestämmel- ser men inte har pekat ut någon särskild domstol, ska frågan om domstols behörighet avgöras genom bestämmelserna i eller i vissa fall I-förordningen. I den mån det av dessa bestämmelser inte framgår vilken domstol som ska ha behörighet krävs det en bestäm- melse om reservforum. är reservforum när det finns svensk domsrätt enligt olika EU-rättsakter eller internationella instrument (se bl.a. lagen [2014:912] med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och internationell verkställighet av vissa avgöran- den). Regeringen föreslår att , som inte har någon invändning mot det, ska vara reservforum vid prövning av frågor hänförliga till Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet. Luftfartsprotokollets insolvensbestämmelser bör gälla Huruvida de insolvensrättsliga bestämmelserna i luftfartsprotokollet kan tillämpas är avgörande för vilka ekonomiska fördelar ett tillträde kommer att medföra för lufttrafikföretagen. En av fördelarna är rabatt på statligt stödda exportkrediter. För att få den fördelen krävs att den stat där lufttrafikföretaget hör hemma är uppsatt på Kapstadslista. För att sättas upp på listan måste den fördragsslutande staten bl.a. ändra sin nationella lagstiftning så att den motsvarar villkoren i artikel XI, alternativ A (se avsnitt 7). Det krävs även att det av lagen framgår att med ”väntetid” som anges i artikeln ska avses en period som inte överstiger . Artikel XI, alternativ A, innebär något förenklat att säkerhetshavaren vid ett insolvensförfarande snabbt kan hämta sin säkerhet utan hinder av nationell rätt. Regleringen speglar syftet med konventionen och proto- kollet, att samma bestämmelser ska gälla oavsett vilket lands lag som tillämpas och att förfarandet ska vara förutsebart. Regleringen innebär vissa begränsade skillnader i förhållande till det som gäller enligt svensk rätt i insolvensförfaranden. I ett konkursbo ingår endast gäldenärens egendom. När det gäller egendom som inte ägs av gäldenären finns enligt svensk rätt separationsrätt i en kon- kurs, dvs. en rätt för ägaren att hämta ut sin egendom utan konkurrens av andra borgenärer. Även borgenärer med panträtt har enligt svensk rätt en ställning i konkursen som till stor del motsvarar den som ges i proto- kollet. Skillnaden visar sig främst i den ovillkorliga rätten att – – kunna göra sin rätt gällande. Skillnaden mellan svensk rätt och luftfartsprotokollets bestämmelser blir större vid en företagsrekonstruktion. Borgenären ges då enligt luftfartsprotokollet samma rätt som vid en konkurs att ta sin egendom ur gäldenärens bo. Det finns varken i konkurslagen eller i lagen om företagsrekonstruktion någon motsvarighet till protokollets uttryckliga bestämmelse om att gäldenären både ska läka ett avtalsbrott och förbinda sig att uppfylla alla framtida förpliktelser i enlighet med avtalet (artikel XI, alternativ A, p. 7, jfr 2 kap. 20 § lagen om företagsrekonstruktion). Vid en företagsrekonstruktion innebär en tillämpning av artikel XI, alternativ A, även att egendom som är av avgörande betydelse för bolagets verksamhet kan tas ur boet, något som annars inte är möjligt enligt lagen om företagsrekonstruktion (jfr 2 kap. 15 § första stycket 3). Ackordscentralen anser att en tillämpning av artikel XI, alternativ A, på företagsrekonstruktioner medför att det i praktiken inte blir möjligt att rekonstruera ett svenskt flygbolag. Konventionens definition av insolvensförfarande omfattar både kon- kurser och företagsrekonstruktioner. Av den officiella kommentaren till konventionen och protokollet framgår tydligt att alla insolvensför- faranden som finns tillgängliga i en fördragsslutande stat ska omfattas vid tillämpningen av artikel XI, alternativ A. Att undanta företags- rekonstruktioner från tillämpningen är alltså inte möjligt om svenska företag ska kunna uppnå de ekonomiska fördelarna med ett tillträde till konventionen och protokollet. Regeringen bedömer för övrigt risken för att en sådan bestämmelse som motsvarar artikel XI, alternativ A, skulle 2015/16:12 hämma rekonstruktioner som begränsad. Borgenärens möjlighet att snabbt återta säkerheten kan leda till att kreditgivare vågar ge krediter, eller utöka befintliga sådana, även till bolag med tillfälliga ekonomiska svårigheter. Det kan i sin tur göra att konkurs kan undvikas. Om en kreditgivare inte är trygg, är däremot risken stor att denne börjar vidta olika åtgärder för att skydda sina rättigheter på ett onödigt tidigt stadium när gäldenären hamnar i ekonomiska svårigheter. Detta kan leda till en kedja av händelser som ökar risken för konkurs. Genom den trygghet som kreditgivare ges genom regleringen ökar möjligheten för lufttrafik- företag med tillfälligt sämre ekonomi – men med potential – att få finansiering och möjlighet att utveckla sin verksamhet. Detta är ett av de syften som en företagsrekonstruktion har. Mot denna bakgrund delar regeringen utredningens bedömning att det i samband med tillträde bör göras en anpassning av svensk lagstiftning som motsvarar villkoren i artikel XI, alternativ A. Det är angeläget att anpassningen görs på ett sådant sätt att det tydligt framgår att den angivna bestämmelsen i protokollet har företräde framför andra svenska bestämmelser på området. Som utredningen föreslår bör detta klargöras genom en bestämmelse i den nya lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker. På så sätt blir det tydligt att uppfyller krav på anpassning av lagstiftningen, och en kreditgivare kan lätt få svar på vilka bestämmelser som gäller. Det bör införas upplysningar om konventionens och protokollets företräde För att ska leva upp till sina förpliktelser som fördragsslutande stat är det angeläget att inget i svensk rätt begränsar tillämpningen av konventionens och protokollets bestämmelser. Eftersom det är fråga om konventionsbaserad lagstiftning måste den ges företräde. Svenska allmänt tillämpliga bestämmelser bör därför göras subsidiära i förhållande till det som följer av den inkorporerade konven- tionen och det inkorporerade protokollet. Utgångspunkten är att det bör införas uttryckliga bestämmelser om detta i svenska författningar som reglerar områden som berörs av konventionen och protokollet, i den mån det inte redan finns en generell reglering med denna innebörd. I utsökningsbalken finns det en bestämmelse som anger att om det i annan lag har meddelats en bestämmelse som avviker från balken, gäller den bestämmelsen (1 kap. 2 §). Det är därmed inte nödvändigt att införa något tillägg om att särskilda bestämmelser finns i lagen om inter- nationella säkerhetsrätter i lösa saker. I den utsträckning de inkorpore- rade bestämmelserna i konventionen och protokollet inte reglerar en fråga är det nationell rätt som tillämpas. I konkurslagen finns en bestämmelse som motsvarar den i utsöknings- balken och anger att om det i någon annan lag har meddelats någon be- stämmelse som avviker från konkurslagen, gäller den bestämmelsen (1 kap. 6 §). Något tillägg i konkurslagen är därför inte nödvändigt. De insolvensrättsliga bestämmelser som införlivas med svensk rätt och bestämmelsen om att artikel XI, alternativ A, ska tillämpas får företräde. Även lagen om företagsrekonstruktion innehåller bestämmelser med delvis annat innehåll än de delar av konventionen och protokollet som inkorporeras och den bestämmelse i den nya lagen som anger att artikel XI, alternativ A, i protokollet ska tillämpas i en insolvenssituation. Till skillnad från konkurslagen och utsökningsbalken innehåller lagen om företagsrekonstruktion inte någon generell reglering vid en regelkonflikt. Den föreslagna lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker skulle sannolikt ges företräde vid en regelkonflikt enligt principen om speciallagstiftnings företräde framför mer allmän lagstiftning. Reger- ingen instämmer dock i utredningens förslag att det för tydlighets skull (och för att det inte ska råda någon tvekan i förhållande till ) bör införas en bestämmelse i lagen om företagsrekonstruktion som upplyser om att lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker har företräde. Förutsatt att ett tillträde sker på det sätt som regeringen föreslår kommer Kapstadskonventionen och luftfartsprotokollet att få företräde framför både och kvarstadskonventionen. Rege- ringen instämmer i utredningens bedömning att det för tydlighets skull bör införas en upplysning i lagen (1939:6) om frihet från kvarstad för vissa luftfartyg av innebörd att det i lagen om internationella säker- hetsrätter i lösa saker finns bestämmelser som kan påverka tillämp- ningen. En motsvarande bestämmelse bör enligt regeringens uppfattning även införas i lagen (1955:229) i anledning av tillträde till konvention rörande internationellt erkännande av rätt till luftfartyg. Lagen (1978:599) om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. reglerar avtal om köp där säljaren har uppställt ett äganderättsförbehåll och minst en avbetalningspost ska betalas sedan varan har kommit i köparens besittning. Om dessa krav är uppfyllda, kan även avtal som kallas uthyrning eller leasing omfattas av lagen, om det är avsett att äganderätten till varan ska övergå till hyrestagaren respektive lease- tagaren. Det kan också vara fråga om ett pantavtal. Oavsett hur avtalet klassificeras enligt svensk rätt är det klart att den här typen av avtal kan grunda en internationell säkerhetsrätt enligt konventionen. För att klar- göra konventionens och protokollets företräde framför avbetalnings- köplagen bör det införas en bestämmelse i den lagen som anger att om den rätt som säljaren får enligt avtalet omfattas av lagen om inter- nationella säkerhetsrätter i lösa saker, ska bestämmelserna i den sist- nämnda lagen gälla. Eftersom konventionens och protokollets bestämmelser kan få bety- delse för rättigheter i det , bör det dessutom i lagen om inskrivning av rätt till luftfartyg införas en upplysning om lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker. En motsvarande upplysningsbestämmelse bör införas i luftfartslagen (2010:500). Internationella säkerhetsrätter bör ges särskild förmånsrätt Kapstadskonventionen föreskriver att internationella säkerhetsrätter som är registrerade i det internationella registret ska ha prioritet framför senare registrerade internationella säkerhetsrätter och oregistrerade sådana. Som oregistrerade räknas även säkerhetsrätter som har registre- rats i det men inte i det internationella registret. 2015/16:12 I svensk rätt regleras borgenärers inbördes rätt till betalning vid konkurs och utmätning i förmånsrättslagen (1970:979). För att säkerställa prioriteten för registrerade internationella säkerhetsrätter bör det, som utredningen föreslår, i 4 § förmånsrättslagen införas en bestämmelse som ger dessa särskild förmånsrätt. De enda säkerhetsrätter som enligt konventionen kan ha bättre prioritet än registrerade internationella säkerhetsrätter är sådana som omfattas av en förklaring till artikel 39.1a. För del handlar det till att börja med om luftpanträtten. Bortsett från förmånsrätten för säkerställda obligationer har luftpanträtten bästa särskilda förmånsrätt (4 § 1, jfr 9 § första stycket förmånsrättslagen). Den särskilda förmånsrätten för regist- rerade internationella säkerhetsrätter bör anges direkt efter luftpanträtten. Retentionsrätt generellt har förmånsrätt efter luftpanträtten. Ett undan- tag från retentionsrättens prioriterade ställning gäller dock för intecknade luftfartyg och reservdelar till luftfartyg. Panträtt på grund av sådan intecknad egendom har nämligen bättre rätt än retentionsrätt eller handpanträtt i sådana objekt (9 § andra stycket förmånsrättslagen). Panträtten på grund av inteckning i luftfartyg omfattar motorer om de är monterade i luftfartyget eller endast tillfälligt skilda från fartyget (14 § lagen om inskrivning av rätt till luftfartyg). Om arbete har utförts på en motor som sitter i ett intecknat luftfartyg, har panträtten i luftfartyget (inklusive motorn) alltså företräde framför retentionsrätten. Samma sak gäller om motorn endast är tillfälligt skild från luftfartyget. I annat fall behandlas flygmotorn som annan lös egendom i vilken en reparatör kan få en retentionsrätt till säkerhet för sin fordran som medför förmånsrätt direkt efter luftpanträtten. Genom tillträde till Kapstadskonventionen och luftfarts- protokollet blir det möjligt att registrera en internationell säkerhetsrätt i flygmotorn separat. Förutsatt att den registreras i det internationella registret och avger en förklaring till artikel 39.1a, får den internationella säkerhetsrätten bästa rätt i flygmotorn efter luftpanträtten. En eventuell retentionsrätt eller handpanträtt i motorn riskerar då att bli värdelös. För att behålla möjligheten att utnyttja flygmotorer som säkerhet vid reparationer och underhåll måste retentionsrätt i flygmotorer (som inte är monterade i ett luftfartyg och som inte endast är tillfälligt skilda från fartyget) ges bättre förmånsrätt än internationella säker- hetsrätter i motorerna. Detta görs lämpligast genom ett nytt stycke i 9 § som klargör retentionsrättens företräde i detta fall. Sammantaget innebär detta att förmånsrättslagens bestämmelser kommer att kunna tillämpas vid en utmätning av ett luftfartsobjekt och i en konkurs där det finns luftfartsobjekt i boet utan att det uppstår någon konflikt med prioritetsreglerna i konventionen och protokollet. Den inbördes prioriteten mellan registrerade internationella säkerhets- rätter följer av bestämmelserna i lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker som hänvisar till konventionen och protokollet. Innehavare av rättigheter enligt konventionen eller protokollet bör vid exekutiv försäljning behandlas som andra borgenärer De bestämmelser i och luftfartsprotokollet som regeringen föreslår ska gälla som svensk lag är så fullständiga att de, med ett par undantag, kan tillämpas utan kompletterande bestämmelser. I 11 kap. utsökningsbalken regleras vad som ska gälla vid exekutiv försäljning av ett registrerat luftfartyg och intecknade reservdelar till luftfartyg. Konventionen och protokollet ger under vissa förutsättningar en panthavare rätt att vid avtalsbrott realisera sin pant. Svensk rätt tillåter däremot inte privat pantrealisation av luftfartyg, utan försäljning kan bara ske genom försorg. När innehavaren av en internationell säkerhetsrätt utövar sina rättig- heter enligt konventionen eller protokollet blir i princip inte utsöknings- balkens regler tillämpliga. Det kan emellertid uppstå en situation där ett luftfartyg som blir föremål för exekutiv försäljning också är belastat med en eller flera internationella säkerhetsrätter eller andra registrerade rättig- heter enligt konventionen eller protokollet. Då är det angeläget att även borgenärer med sådana rättigheter får kännedom om en kommande försäljning så att de kan bevaka sin rätt. För att säkerställa att innehavare av rättigheter enligt konventionen och protokollet (som har registrerats i det internationella registret) behandlas på samma sätt som innehavare av rättigheter registrerade i det bör det göras ett tillägg i 11 kap. 2 a § utsökningsbalken. En konsekvens av det är att inför en exekutiv försäljning måste kontrollera både det och det internationella registret. Möjligheten till inskrivning i det nationella registret bör behållas Det internationella registret är utformat så att det ska kunna finnas paral- lellt med de nationella registren för inskrivning av olika rättigheter. Som framgår ovan delar regeringen utredningens uppfattning att det bör behållas vid ett svenskt tillträde och att det inte bör införas några begränsningar i möjligheten att registrera rättigheter både i det internationella registret och i det . Utgångspunkten är att det internationella registret ska vara avgörande för prioritetsordningen när det gäller sådana säkerhetsrätter och andra rättigheter som kan registreras i det. Enligt Kapstadskonventionen förvärvar en köpare rätten till objektet fri från varje säkerhetsrätt som inte registrerats i det internationella registret, även om köparen har kännedom om en sådan säkerhetsrätt (artikel 29.3). Detta innebär att säkerhetsrätter som enbart registreras i det kan få sämre prioritet än en senare uppkommen rättighet, om denna har registrerats i det internationella registret. Ett undantag från bestämmelsen om det internationella registrets före- träde finns i konventionens övergångsbestämmelser som föreslås gälla som svensk lag (artikel 60 punkterna 1 och 2). Som framgår tidigare i detta avsnitt innebär de att konventionen inte ska tillämpas på en redan befintlig rättighet eller säkerhetsrätt, vilken ska behålla den prioritet den hade enligt tillämplig lag innan konventionen trädde i kraft. 2015/16:12 övergångsbestämmelse skyddar säkerhetsrätter som då konventionen träder i kraft i förhållande till är registrerade i det . Säkerhetsrätter och andra rättigheter som registreras i inskrivningsregistret efter ikraftträdandet av konventionen måste däremot registreras i det internationella registret för att få prioritet och skyddas mot en ny förvärvare. För att minska risken för rättsförluster bör Transportstyrelsen på lämpligt sätt informera de som använder inskrivningsregistret om vad anslutning till Kapstadskonventionen och luftfartsprototokollet innebär, t.ex. att det i det internationella registret kan finnas säkerhets- rätter som belastar objektet. Regeringen återkommer till detta i samband med förordningsändringar. Ett luftfartyg bör kunna avregisteras genom en fullmakt för avregistrering och export Om , så som regeringen föreslår, avger en förklaring till artikel XIII i luftfartsprotokollet, behöver en myndighet få i uppgift att registrera oåterkalleliga fullmakter för avregistrering och export och hantera en begäran om avregistrering från den som är behörig. Registrering av fullmakterna bör kunna ske i det befintliga luftfartygs- registret där det , utöver uppgifter om det enskilda luftfartyget, an- ges vem som är ägare och tidpunkt för registrering respektive avregistrer- ing (5 § förordningen [1986:172] om luftfartygsregistret m.m.). Registret förs av Transportstyrelsen och finansieras genom avgifter. En avgift för registrering av oåterkalleliga fullmakter måste anses som en frivillig avgift som faller under regeringens restkompetens. Transportstyrelsen har ett bemyndigande att meddela föreskrifter om avgifter och ersättningar för kostnader för bl.a. registrering och jämförliga åtgärder i fråga om luftfartyg (11 kap. 3 § luftfartsförordningen [2010:770]). Med stöd av detta bemyndigande kan Transportstyrelsen också meddela föreskrifter om avgifter för registrering av oåterkalleliga fullmakter för avregistrering och export i luftfartygsregistret. Något ytterligare bemyndigande för Transportstyrelsen är enligt regeringens bedömning alltså inte nödvändigt. Om inför systemet med oåterkalleliga fullmakter för av- registrering och export, bör det i luftfartsförordningen införas en bestäm- melse om att sådana fullmakter ska antecknas i registret. Regeringen avser att återkomma till den frågan. I luftfartslagen anges när avregistrering av ett luftfartyg får ske (2 kap. 6 §). För att systemet med oåterkalleliga fullmakter ska kunna tillämpas i behöver det i lagen införas en bestämmelse om att avregistrering av ett luftfartyg även får ske när det skriftligen begärs av den som inne- har en registrerad oåterkallelig fullmakt. I luftfartslagen bör det dessutom införas en upplysning om lagen om internationella säkerhetsrätter i lösa saker, för att tydliggöra att registreringar av säkerhetsrätter även kan finnas i det internationella registret. Regeringens förslag: Den nya lagen och lagändringarna ska träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Artikel XI, alternativ A, ska endast tillämpas i en insolvenssituation som uppkommer efter ikraftträdandet. För förmånsrätt som följer med panträtt på grund av en inteckning i luftfartyg som har gjorts före ikraftträdandet ska äldre föreskrifter i förmånsrättslagen gälla.