prop · H30366 · 2015-12-09 00:00:00 — Regeringen konstaterade där att kommunernas uppgifter inom budget- och skuldrådgivning utgör socialtjänst i vid mening.207 Därmed, konstaterade regeringen, var det och länsstyrelsernas ansvar att utöva tillsyn. Regeringen skrev att tillsynen naturligen skulle utgå från socialtjänstlagen, men att lagens krav kan kompletteras och preciseras i annan lagstiftning. När det gäller budget- och skuldrådgivning preciseras uppgifterna enligt regeringen i skuldsaneringslagen. Regeringen konstaterade att: ”tillsynen bör därför ske gentemot de krav och de kriterier som lagstiftningen sammantaget uppställer i fråga om budget- och skuldrådgivning. Som en följd av att lagstiftningen inte ställer några krav på hur kommunen internt ska organisera verksamheten kan tillsynen komma att avse en annan del av den kommunala förvaltningen än socialförvaltningen.” 208 bildades Inspektionen för vård och omsorg (). Vid bildandet övertog ansvaret för tillsynen över budget- och skuldrådgivningen. Det skedde i samband med att myndigheten övertog ansvaret för tillsyn över bland annat från . Tillsynen har undersökts av statliga utredningar Tillsynen över budget- och skuldrådgivningen har berörts i ett antal statliga utredningar. I SOU 2004:81 konstaterade utredaren att ”enligt vad utredningen erfarit har inte genomfört någon uppföljning av kommunernas verksamheter med budget- och skuldrådgivning.” 209 205Konsumentverket (2010) Var tog de fem miljonerna vägen? 206Skr.2009/10:79, s.14. 207Prop.2005/06:124, s. 38. 208Prop.2005/06:124, s. 38. 209SOU 2004:81, s. 173. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER Denna bild bekräftas i SOU 2013:72. Där anges att aldrig har bedrivit någon tillsyn över verksamheten. Anledningen till detta anges vara ”bristande resurser, på grund av organisatoriska förändringar och ett kraftigt utökat tillsynsansvar. Någon kompetens att granska och bedöma budget- och skuldrådgivningens kvalitet har inte heller bedömts finnas.” 210 I utredningen uttrycks också att det är ”anmärkningsvärt att det inte utövats någon tillsyn över budget- och skuldrådgivningen. Denna brist kan sannolikt påverka kvaliteten på den rådgivning som erbjuds. Det kan även förväntas utgöra en bidragande orsak till att vissa kommuner i sin tur inte prioriterar sin rådgivningsverksamhet.” Utredningen konstaterade i sina överväganden att tillsynsansvaret över budget- och skuldrådgivningen borde förtydligas, exempelvis i myndighetens regleringsbrev.211 Samma bild av tillsynen ges också i SOU 2013:78 där det anges att ”det inte bedrivits någon tillsyn av verksamheten”.212 Vidare anges att det enligt ”saknas krav och mål för budget- och skuldrådgivningen, vilket gör att tillsyn över verksamheten i princip är omöjligt.” 213 Remissvar från Inspektionen för vård och omsorg har i två olika remissvar berört frågorna om tillsyn som rests i SOU 2013:72 och SOU 2013:78. I remissvaret på SOU 2013:72 anger att den av utredningen föreslagna ändringen i skuldsaneringslagens andra paragraf skulle underlätta för myndigheten att bedriva tillsyn på ett effektivt och rättssäkert sätt.214 I remissvaret på SOU 2013:78 angav att myndigheten instämde i utredningens åsikt att det behövs tydliga mål och krav för kommunernas arbete med budget- och skuldrådgivning.215 I sitt remissvar skrev också att ett förtydligande av barnperspektivet inom budget- och skuldrådgivning borde göras i socialtjänstlagen. påpekade att ett sådant förtydligande dessutom skulle kunna göra arbetet med tillsyn av kommunens verksamhet inom området effektivare.216 noterar att enligt SOU 2013:78 uppgett att det i princip är omöjligt att bedriva tillsyn över budget- och skuldrådgivningen eftersom det 210SOU 2013:72, s. 275–276. 211SOU 2013:72, s. 268. 212SOU 2013:78, s. 153. 213SOU 2013:78, s. 154. 214Inspektionen för vård och omsorg, , dnr 10.1 – 41189/2013-2. Den föreslagna ändringen gällde formuleringen i 2 § skuldsaneringslagen: Utredningen föreslog ”kommunen ska inom ramen för eller på annat sätt lämna budget- och skuldrådgivning till skuldsatta personer” istället för ”kommunen skall inom ramen för eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer.” Se SOU 2013:72, s. 25. 215Inspektionen för vård och omsorg, , dnr 10.1 – 2143/2014 216Inspektionen för vård och omsorg, , dnr 10.1 – 2143/2014 saknas krav och mål för verksamheten. uttrycker myndigheten i remissvaret på samma utredning att en av myndigheten föreslagen förändring skulle kunna göra tillsynsarbetet effektivare. kan konstatera att bilden av att det aldrig utförts någon tillsyn över den kommunala budget- och skuldrådgivningen stämmer, sånär som på ett ärende. har uppmärksammat att en kommun inte tillhandahållit budget- och skuldrådgivning såsom kommunen är skyldig att göra enligt lag. Som underlag för att besluta om tillsynsärendet använde bestämmelserna i skuldsaneringslagen. Av beslutet framgår att den aktuella kommunen avsåg att skriva ett avtal med en annan kommun om att erbjuda budget- och skuldrådgivning till de egna invånarna. hade inget att invända mot en sådan ordning.217 I SOU 2013:72 uttrycktes att det kunde vara lämpligt att förtydliga tillsynsansvaret i det regleringsbrev som regeringen lämnar för IVO.218 har dock uppgett för att myndigheten inte anser att tillsynsuppdraget behöver förtydligas. Myndigheten har också uppgett att tillsynen planeras utifrån en riskanalys. Den kommunala budget- och skuldrådgivningen är inte ett indikerat riskområde i myndighetens nuvarande riskanalys. Enligt är dessutom utrymmet för att bedriva tillsyn utifrån riskanalysen mycket begränsat. Detta eftersom ”merparten av tillsynens resurser är intecknade av författningsreglerade krav rörande enskildas klagomål mot hälso- och sjukvården samt frekvenstillsyn av främst hem för vård eller boende för barn och unga (HVB) utan möjlighet till prioritering.” 219 har också sökt klarlägga hur nuvarande reglering påverkar IVO:s möjligheter till tillsyn. I sammanhanget har uttryckt följande: ”har tillsyn över BUS när sådan verksamhet hanteras inom . Det förekommer i vissa kommuner att BUS-verksamhet ligger utanför område. I dessa fall, då BUS ligger utanför det område har mandat att tillsyna, kan inte utföra någon tillsyn.” 220 har också kunnat bekräfta att inte anser att myndigheten har möjlighet att utöva tillsyn över budget- och skuldrådgivningens kvalitet. Detta eftersom det enligt inte finns några tydliga bedömningskriterier för budget- och skuldrådgivningen.221 Beslut, dnr 9. 1-17462/2011. 218SOU 2013:72, s. 276. 219E-post från Inspektionen för vård och omsorg, . 220E-post från Inspektionen för vård och omsorg, . 221E-post från Inspektionen för vård och omsorg, . GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER har frågat om har fått ett förtydligat tillsynsansvar med anledning av uttalandena i SOU 2013:72. uppger ”att har tillsynsansvaret för kommunernas budget- och skuldrådgivning är oomtvistat, varför behovet av ett förtydligande inte är uppenbart.” På frågan om vad har för tankar kring att det inte har bedrivits någon tillsyn kring den kommunala budget- och skuldrådgivningen hänvisas till den bedömning som gör i sin riskanalys.222 har i brev och vid möte ställt frågor om tillsyn till både och . Något som även kan nämnas i sammanhanget är att har påtalat den lagstadgade skyldigheten till de kommuner som saknar budget- och skuldrådgivning.223 har under granskningen stött på information om att gäldenärer känt sig hotade eller illa behandlade av inkassobolag. Inkassobolagens verksamhet regleras i inkassolagen (1974:182). Datainspektionen är tillstånds- och tillsynsmyndighet enligt inkassolagen och ska bland annat se till att inkassolagens bestämmelser följs och att god inkassosed iakttas i inkassoförfarandet. Datainspektionen utövar tillsyn över inkassobranschen på olika sätt. Myndigheten utövar regelbunden tillsyn över de största aktörerna i branschen. Vid sådan tillsyn följs eventuella brister som konstaterats i tidigare tillsynsärenden upp och påstådda brister i inkassoverksamheten som påtalats genom klagomål från enskilda utreds. Datainspektionen utför även tillsyn utifrån olika teman. Det innebär att myndigheten exempelvis utgår ifrån en särskild typ av ärenden eller en viss rutin i inkassoförfarandet och granskar sedan hur denna hantering ser ut hos ett antal olika aktörer. Datainspektionen utövar också löpande tillsyn med anledning av brister som påtalats i klagomål från enskilda. Datainspektionen har dock ingen skyldighet att inleda tillsyn med anledning av ett klagomål utan avgör självständigt i vilka fall tillsyn ska inledas. Datainspektionen kan inte heller agera ombud för någon och har inga befogenheter att avgöra tvister i sak.224 Datainspektionen konstaterar i sin årsredovisning att antalet klagomål inom inkassoområdet har minskat jämfört med föregående år (125 klagomål 2014 jämfört med 157 klagomål 2013). Sammantaget konstaterar myndigheten att ”antalet klagomål till Datainspektionen är få i förhållande till mängden 222E-post från , 2015- 04-21. 223E-post från , . 224Minnesanteckning från samtal med Datainspektionen, . krav som inkassobolagen hanterar och att det generellt sett förekommer få brister som på ett markant sätt strider mot god inkassosed. Datainspektionens erfarenheter från tillsynsverksamheten är att de etablerade inkassobolagen i allt väsentligt följer god inkassosed.” 225 Dock är det viktigt att påpeka att avsaknaden av klagomål hos Datainspektionen inte automatiskt betyder att hela inkassobranschen upprätthåller god inkassosed. Som tidigare konstaterats är gruppen överskuldsatta en svag grupp som ofta är passiviserade. vill i sammanhanget framhålla möjligheten för gäldenärer och budget- och skuldrådgivare runt om i landet att anmäla klagomål gällande inkassoverksamhet till Datainspektionen. Omfattningen av den kommunala budget- och skuldrådgivningen varierar stort mellan landets kommuner. Väntetiderna är fortsatt långa på flera håll. av kommunerna uppfyller inte rekommendation om en väntetid . har antalet årsarbetskrafter ökat något vilket är en positivt. Endast 18 av 237 årsarbetskrafter inom budget- och skuldrådgivningen läggs på förebyggande arbete. har riksdag och regering pekat på vikten av förebyggande insatser och en proaktiv verksamhet. Även inom forskningen framhålls vikten av förebyggande insatser. Mot bakgrund av ändringar i skuldsaneringslagen höjde staten 2010 det generella statsbidraget till kommunerna med . Enligt var det dock endast en liten andel av medlen som kom budget- och skuldrådgivningen till gagn. Det stöd som lämnar till budget- och skuldrådgivningen är i stora drag uppskattat av landets budget- och skuldrådgivare. finns dock synpunkter på stödets omfattning och utformning. Innehållet i kurser har blivit mer specifikt som det finns ett brett kunskapsbehov hos rådgivarna. Det breda kunskapsbehovet kommer sig av att rollen som budget och skuldrådgivare är komplex och ställer krav på kunskaper inom vitt skilda områden såsom ekonomi, juridik och psykologi. det efterfrågan på fördjupningskurser bland mer erfarna budget- och skuldrådgivare. har dock begränsade resurser för att utöka kursverksamheten. 225 Datainspektionens årsredovisning , s. 19. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER IT-systemet Boss som ansvarar för har varit under konstruktion . Utvecklingen av systemet är försenad vilket bland annat inneburit begränsade möjligheter att ta fram mer detaljerad statistik kring budget- och skuldrådgivningen. Förseningen har också inneburit att projektet tagit mer resurser i anspråk än planerat. Enligt uppgift till är Boss fullt funktionellt . Dialogen mellan å ena sidan och och å andra sidan yrkesföreningen för de kommunala rådgivarna tycks övergripande fungera väl. I en tidigare rapport från framkommer att enskilda kommuners incitament att satsa på budget- och skuldrådgivning är svaga. Detta beror på att en eventuell ”vinst” av en lyckad insats till stora delar tillfaller andra offentliga aktörer. Det kan också ta för ekonomiska vinster att visa sig i den enskilda kommunens budget, vilket sannolikt ytterligare försvagar incitamentet till att satsa medel på verksamheten. Med undantag för ett enstaka tillfälle har statliga myndigheter aldrig utfört någon tillsyn över budget- och skuldrådgivningen. Att det inte utförts någon tillsyn nämndes i en offentlig utredning . Enligt nuvarande reglering är det Inspektionen för vård och omsorg () som har ansvaret för tillsynen över budget- och skuldrådgivningen. Detta ansvar gäller dock endast, enligt , i de fall rådgivningen hanteras inom i respektive kommun. I de fall rådgivningen inte hanteras inom kan enligt uppgift inte utföra någon tillsyn. Enligt hanteras budget- och skuldrådgivningen inom socialförvaltningen i 189 kommuner. I resterande 100 kommuner (en kommun saknar verksamhet) sorterar verksamheten under andra delar av kommunförvaltningen.226 Det innebär att enligt nuvarande tolkning av regelverket inte kan utföra tillsyn över budget- och skuldrådgivningen i 100 kommuner. Inspektionen för vård och omsorg planerar sin tillsyn utifrån en riskanalys. Enligt myndigheten är dock inte den kommunala budget- och skuldrådgivningen ett indikerat riskområde i nuvarande riskanalys. Enligt nuvarande reglering är det enligt inte möjligt för myndigheten att utöva tillsyn över budget- och skuldrådgivningens kvalitet. Detta eftersom det saknas tydliga bedömningskriterier för verksamheten. 226 , rapport nr. noterar en skillnad gällande synen på regleringen kring tillsynen av budget- och skuldrådgivningen. 2005/06:124 skriver regeringen att budget- och skuldrådgivning utgör socialtjänst i vid mening. Vidare skriver regeringen att ”som en följd av att lagstiftningen inte ställer några krav på hur kommunen internt ska organisera verksamheten kan tillsynen komma att avse en annan del av den kommunala förvaltningen än socialförvaltningen.” 227 anser att myndigheten inte kan utföra tillsyn i de fall verksamheten inte hanteras inom socialförvaltningen. 2005/06:124, s. 38. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER 6 Slutsatser och rekommendationer I följande kapitel redovisas slutsatser och rekommendationer. De tre revisionsfrågorna redovisas var för sig med iakttagelser från respektive kapitel, slutsatser och rekommendationer. Kapitlet avslutas med en övergripande slutsats som utgår ifrån granskningens syfte: att granska effektiviteten i skuldsaneringssystemet. Granskningens första revisionsfråga lyder: Hur mycket kostar överskuldsättning i form av ohälsa och frånvaro från arbetsmarknaden? frågan utgörs av kostnadsuppgifter har inte tagit fram någon bedömningsgrund. har dock tagit fram kostnader för de statliga åtgärder som granskningen inkluderar. Avsikten är att ställa kostnaderna som förknippas med överskuldsättning i relation till kostnaderna för de granskade insatserna mot överskuldsättning. har konstaterat att det råder stor brist på underlag som kan användas för att beräkna överskuldsättningens samhällsekonomiska kostnader. Av den anledningen har beställt en konsultrapport i syfte att ta fram underlag och därefter genomföra en tentativ beräkning av vad överskuldsättning kostar samhället i form av produktionsbortfall, kostnader inom socialförsäkringssystemen och inom sjukvården. har därefter utgått från en snäv definition på överskuldsättning och på så sätt räknat fram en golv-nivå som sannolikt ger en bild av den lägsta möjliga kostnaden för överskuldsättning. Beräkningarna grundar sig på ett selektivt urval och på olika antaganden. Resultaten kan således inte generaliseras. Dock presenteras en bild som ger en uppskattning av överskuldsättningsproblemets storlek. Den snäva definitionen syftade till att få fram individer i register som sannolikt skulle beviljas skuldsanering. Enligt dessa kriterier finns uppskattningsvis 28 015 överskuldsatta som sannolikt skulle beviljas skuldsanering om de ansökte. Ett sådant antagande medför att kostnaden fördelas på sjukvård , produktionsbortfall och ersättningar inom socialförsäkringssystemen och arbetslöshetsförsäkringen . presenterade en rapport som uppskattade antalet överskuldsatta till 400 000 individer. Givet det antalet överskuldsatta och att frånvaron på arbetsmarknaden i den gruppen uppgick till mellan beräknades kostnaden för produktionsbortfall till . Kostnaden för sjukvård beräknades uppgå till . har även undersökt vad samhällets insatser inom skuldsaneringssystemet kostar. uppgick kostnaderna till , 2013 hade kostnaden stigit till . Den största ökningen har skett inom skuldsaneringsverksamhet. Dessa beräkningar avser endast det som har definierat som skuldsaneringssystemet. De kommunala kostnaderna baseras på genomsnittlig lönekostnad. Beräkningarna av överskuldsättningens kostnader är ett sätt att belysa problemets allvarlighetsgrad i relation till de insatser som görs från samhällets sida. Dock bygger beräkningarna på ett flertal antaganden och på ett urval, varför resultatet inte går att generalisera. vill här peka på att det behövs mer data och ytterligare forskning för att kunna ge en mer heltäckande och robust bild av överskuldsättningens kostnader. Även om mer omfattande data saknas finns det ändå en poäng i att utföra beräkningarna för att visa på problemets uppskattade omfattning. resultat understiger kraftigt de resultat som uppskattade i sin rapport . Skillnaden beror till största delen på att siffra utgår ifrån ett mycket lägre antal överskuldsatta individer där definitionen bygger på att individerna ska uppfylla kriterierna för att kunna beviljas skuldsanering. Skillnaderna beror också på att siffror är baserade på faktiska skillnader i hälsostatus mellan gruppen överskuldsatta och befolkningen i stort. Sammanfattningsvis kan konstatera att kostnaderna för överskuldsättning – inkluderat produktionsbortfall, sjukvård och socialförsäkringssystemen – lågt räknat sannolikt vida överstiger kostnaderna för samhällets insatser som syftar till att hantera problemet. Vidare kan konstatera att underlag och statistik saknas för att kunna göra bättre och mer träffsäkra beräkningar av problemets omfattning. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER Mot bakgrund av ovan presenterade iakttagelser och slutsatser samt de bristfälliga underlag som konstaterats rekommenderar följande: Regeringen bör vidta åtgärder för att höja kvaliteten på statistik rörande förekomsten av överskuldsättning i samhället och de kostnader som detta medför i form av minskat arbetskraftsdeltagande och ohälsa, för att bättre kunna utforma förebyggande och rehabiliterande insatser. Granskningens andra revisionsfråga lyder: Har regeringens åtgärder inom skuldsanering varit effektiva i bemärkelsen att antalet beviljade ansökningar utvecklats tillfredställande i förhållande till syftet med skuldsaneringslagen? kan konstatera att antalet skuldsaneringsansökningar har ökat kraftigt (). inkom det högsta antalet ansökningar sedan skuldsaneringslagen infördes. Eftersom andelen beviljade ansökningar varit stabil innebär det att fler har beviljats skuldsanering. Enligt har de lagändringar som genomförts lett till ett högre antal ansökningar. Vidare har medvetenheten om skuldsanering ökat. Den pågående lågkonjunkturen och förändringar i välfärdssystemen har enligt myndigheten också lett till ett ökat antal ansökningar. I takt med att antalet ansökningar ökat har skuldsaneringsverksamheten byggts ut. Kostnaderna för verksamheten har ökat – från till . har produktiviteten ökat något och verksamheten har enligt bibehållit samma kvalitet. Dock har väntetiderna och antalet gamla ärenden ökat . Parallellt med denna utveckling har antalet svårt skuldsatta gäldenärer (presumtiva skuldsaneringsgäldenärer) uppskattningsvis ökat mellan . var antalet 24 851 och 2015 var antalet 28 015. Vidare noterar att regeringen dröjt med att återkomma till med förslag på ändringar i skuldsaneringslagen i enlighet med upprepade tillkännagivanden. förutsätter att regeringen hanterar detta i en kommande proposition. noterar också att regeringens problembild gällande evighetsgäldenärerna bygger på att skuldsaneringslagen inte kommer till användning. De förslag som regeringen planerar att lägga syftar därmed till att göra fler evighetsgäldenärer medvetna om och nyttja möjligheten att ansöka om skuldsanering. problembild som framkommer i de citerade betänkandena bygger istället på att kraven för att beviljas skuldsanering bör lättas upp genom att prognostiden för kvalificerad insolvens bör förkortas. har utökat sin skuldsaneringsverksamhet utan synliga försämringar i vare sig produktivitet eller kvalitet. Eftersom andelen beviljade ansökningar varit stabil innebär det ökade inflödet av ansökningar också att fler gäldenärer har fått skuldsanering. kan dock konstatera att väntetiden inom skuldsaneringsverksamheten har ökat något. Eftersom inte uppvisar några produktivitetsförsämringar drar slutsatsen att tendensen till ökade väntetider beror på det stora ärendeinflödet. kan konstatera att antalet presumtiva skuldsaneringsgäldenärer har ökat 2015 jämfört med , trots lagändringar och utökad skuldsaneringsverksamhet. Sannolikt tyder detta på att inflödet av individer som hamnar i allvarlig skuldsättning är större än det utflöde som skuldsaneringsverksamhet har kapacitet att upprätthålla. vill här lyfta fram att det finns forskning som pekar mot att tiden i överskuldsättning påverkar hälsan. Lång tid i överskuldsättning kan leda till kronisk ohälsa, vilket inte botas av skuldsanering. Därmed finns det en risk för att allt längre väntetider inom skuldsaneringsverksamheten innebär att skuldsaneringslagens syfte om att människor ska kunna återgå till ett drägligt liv inte uppfylls. vill i sammanhanget peka på en risk som är kopplad till regeringens syn på problemet med evighetsgäldenärer (presumtiva skuldsaneringsgäldenärer). Som nämndes ovan är regeringens syn att grundproblemet är att fler inte ansöker om skuldsanering. De åtgärder som regeringen aviserat riktas därför mot att fler ska ansöka om skuldsanering. I granskningen framkommer att väntetiderna hos har ökat på grund av det kraftigt ökade ärendeinflödet. Mot den bakgrunden uppstår en risk för att väntetiderna ökar än mer förutsatt att regeringen vidtar åtgärder som får fler att ansöka om skuldsanering. ställde inledningsvis upp följande bedömningsgrund rörande utvecklingen av skuldsaneringsärendena: En tillfredställande utveckling av antalet beviljade skuldsaneringsansökningar innebär a) att fler beviljas skuldsanering och b) att antalet svårt skuldsatta gäldenärer är eller minskar. GRANSKAR: OFFENTLIGA FINANSER Utifrån den ovan beskrivna utvecklingen kan konstatera att det första villkoret (a) är uppfyllt: Fler har beviljats skuldsanering . andra villkoret (b) är däremot inte uppfyllt – Antalet svårt skuldsatta gäldenärer (presumtiva skuldsaneringsgäldenärer) har ökat. slutsats är att de åtgärder som regeringen vidtagit inom skuldsanering har fått effekt i så motto att fler sökt och beviljats skuldsanering. Det är en positiv utveckling. Dock har antalet presumtiva skuldsaneringsgäldenärer fortsatt att öka, trots att insatserna lett till att skuldsaneringsverksamheten utvecklats positivt. betyder att åtgärderna som vidtagits inte lyckats stävja ökningen av antalet svårt skuldsatta gäldenärer. Detta är viktigt att framhålla i ljuset av att regeringens aviserade förslag syftar till att minska antalet svårt skuldsatta genom att vidta åtgärder för att fler ska ansöka om skuldsanering. vill här framhålla att det finns andra åtgärder (som inte ingår i granskningen) som sannolikt påverkar antalet presumtiva skuldsaneringsgäldenärer. Exempel på sådana åtgärder är reglering kring kreditgivning samt utbildningsinsatser. Mot bakgrund av ovan presenterade iakttagelser och slutsatser samt de stora kostnader som överskuldsättning medför rekommenderar följande: Regeringen bör säkerställa att skuldsaneringsverksamheten hos har kapacitet att klara av det ökande ärendeinflödet utan att väntetiderna blir för långa. Lång tid i skuldsättning är starkt förknippat med ohälsa.