prop · H203148 · 2015-09-08 00:00:00 — Mot denna bakgrund gör regeringen bedömningen att en stor del av den personuppgiftsbehandling som behöver ske i domstolarna och nämnderna omfattas av regeringsformens bestämmelse om integritetsskydd. Detta skydd mot integritetsintrång kan begränsas i lag under förutsättning att begränsningen görs för att tillgodose ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle (2 kap. 20 § första stycket 2 och 21 § RF). Det är av grundläggande betydelse i ett demokratiskt samhälle att det finns ett effektivt och väl fungerande domstolsväsende. Mål och ärenden måste kunna handläggas på ett rättssäkert sätt och den som vänder sig till en domstol ska kunna få ett avgörande inom rimlig tid. Modern teknik är i detta avseende ett viktigt verktyg för domstolarna och nämnderna. Ett av skälen för att se över den nuvarande regleringen är att skapa lagliga förutsättningar för att använda sådan teknik på ett ändamålsenligt sätt. Det behövs en särskild författningsreglering Personuppgiftslagen är den lag som allmänt sett har till syfte att uppfylla regeringsformens krav och övriga överordnade principer och bestämmelser i fråga om integritetsskydd vid automatiserad behandling av personuppgifter. Personuppgiftsbehandlingen i de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna och hyres- och arrendenämnderna regleras såvitt gäller dessa myndigheters rättskipande och rättsvårdande verksamhet dels genom personuppgiftslagen, dels genom de fyra Vera-förordningarna, som gäller utöver personuppgiftslagen. Personuppgiftslagen är utformad för att kunna fungera i vitt skilda sammanhang, för alla skiftande former av personuppgiftsbehandling som kan förekomma hos enskilda, personer, företag, föreningar eller myndigheter. Reglerna har således inte tillkommit med någon särskild hänsyn till sådan personuppgiftsbehandling som behöver ske i verksamheter och sammanhang av mer särpräglad natur. I det lagstiftningsärende som föregick personuppgiftslagen uttalade regeringen att lagen i princip bara bör innehålla generella regler och att behovet av undantag och särregler för mer speciella områden får tillgodoses genom andra författningar, se propositionen Personuppgiftslag (prop. s.40 f.). Det är vanligt att den personuppgiftsbehandling som utförs vid en viss myndighet regleras av en registerförfattning, som innehåller bestämmelser som i större eller mindre utsträckning avviker från personuppgiftslagen. Sådan särreglering kan tillgripas bl.a. då det finns ett behov av att möjliggöra avsteg från personuppgiftslagens krav på samtycke, att åstadkomma ett förstärkt integritetsskydd eller att i andra avseenden anpassa regelverket till de särskilda förhållanden som råder inom den aktuella myndighetens verksamhet. Sådana behov gör sig gällande i fråga om domstolarnas och nämndernas verksamhet. Regeringen anser att det därför även i fortsättningen ska gälla särskilda regler för den personuppgiftsbehandling som sker i domstolarnas och nämndernas verksamhet. En ny reglering i lag Personuppgiftsbehandlingen i domstolarna och hyres- och arrendenämnderna regleras huvudsakligen i förordning. infördes den tidigare nämnda bestämmelsen i regeringsformen om förstärkt skydd mot intrång i den personliga integri- Prop. 2014/15:148 teten (2 kap. 6 § RF). Som redovisas ovan gör regeringen bedömningen att en stor del av den personuppgiftsbehandling som behöver ske i domstolarna och nämnderna omfattas av denna integritetsskyddsbestämmelse. Behandlingar som innebär begränsningar i detta integritetsskydd kan endast tillåtas genom bestämmelser i lag (2 kap. 20 § första stycket 2 RF). Det innebär att ramarna för domstolarnas och nämndernas personuppgiftsbehandling måste slås fast i lag, liksom att de bestämmelser som är av central betydelse för integritetsskyddet bör ges lagform. Härigenom åstadkoms ett förstärkt integritetsskydd i förhållande till vad som gäller . är det enligt regeringen olämpligt att tynga lagen med alltför detaljerade bestämmelser. Lagregleringen avseende domstolarnas och nämndernas personuppgiftsbehandling bör därför kompletteras med bestämmelser som meddelas genom förordning. De föreskrifter regeringen meddelar får dock inte innebära ett betydande intrång i den personliga integriteten (2 kap. 6 § andra stycket RF). Regleringen bör vara flexibel och teknikneutral De nuvarande Vera-förordningarna utgår i stor utsträckning från att personuppgifter lagras och struktureras i särskilda register. I förordningarna anges exakt vilka uppgifter som får behandlas i registren. Regleringen är alltså inte teknikneutral utan förutsätter att vissa tekniska lösningar används. Med hänsyn till den utveckling som sker är det inte möjligt att förutse hur de tekniska lösningarna och den elektroniska kommunikationen kommer att se ut framöver inom domstolarna eller vid hyres- och arrendenämnderna. Inte desto mindre måste ambitionen vara att den reglering som föreslås ska kunna fungera inte bara utan . Lagstiftningen bör därför inte vara beroende av att vissa tekniska lösningar används, utan ska tillåta användningen av ny teknik. Det krävs alltså att regleringen under skiftande förhållanden effektivt kan styra användandet av ny teknik i verksamheten utan att den i onödan försvårar önskvärda effektiviseringar inom och mellan myndigheter eller tillgänglighet för allmänheten. Likaså bör den vara flexibel såtillvida att den i möjligaste mån ska vara oberoende av nya faktiska, organisatoriska eller rättsliga förutsättningar som påverkar domstolarnas och nämndernas verksamhet. Regeringen anser sammanfattningsvis att det bör skapas ett rättsligt utrymme för att välja olika tekniska lösningar, arbetssätt och kommunikationsvägar inom verksamheterna. Att lagstiftningen är teknikneutral och flexibel är särskilt viktigt ur ett integritetsskyddsperspektiv. Om regleringen i alltför hög grad byggs upp kring att informationshanteringen organiseras på ett visst sätt och med vissa tekniska lösningar, finns det en risk att bestämmelserna i praktiken förlorar sin förmåga att skydda mot integritetskränkande personuppgiftsbehandling då verksamheterna utvecklas och nya tekniska lösningar tas i bruk. Regleringen bör utformas så att den under skiftande förutsättningar 2014/15:148 kan säkerställa ett effektivt och långsiktigt hållbart skydd för den personliga integriteten. Att användningen av datorstöd redan nu är för all skriftlig informationshantering, bör enligt regeringen återspeglas i hur lagen utformas. Till skillnad från nuvarande registerförordningar bör lagen ta sin utgångspunkt i att personuppgiftsbehandling är tillåten inom vissa ramar. I likhet med anser regeringen därför att regeringens förslag i första hand bör ta sikte på vilka former av personuppgiftsbehandling som ska begränsas eller förbjudas i stället för att i detalj peka ut vilka behandlingar som är tillåtna. Detta innebär att den nya regleringen bör vara uppbyggd på ett i grunden annat sätt än Vera-förordningarna. En sådan reform kan enligt regeringen inte åstadkommas om den nuvarande regleringen i Vera-förordningarna skulle behållas och utvecklas, såsom Förvaltningsrätten i föreslår. Domstolsdatalagen – en gemensam lag för domstolar och hyres- och arrendenämnder Personuppgiftsbehandlingen i de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna och i hyres- och arrendenämnderna regleras i Vera-förordningarna (se avsnitt 5.2). Dessa fyra förordningar är i stort sett identiska. Hyres- och arrendenämnderna fullgör rättskipande och rättsvårdande uppgifter. De ingår i Domstolar och flera hyres- och arrendenämnders administration är samordnad med en tingsrätt på samma ort och nämnderna använder samma datorsystem som domstolarna. Även om hyres- och arrendenämnderna inte är domstolar i formell mening anser regeringen mot denna bakgrund att den nya regleringen också i fortsättningen bör omfatta dessa nämnder. För enkelhetens skull används i fortsättningen domstolarna som samlingsbegrepp. Om inget annat särskilt anges så avses med detta de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolarna och hyres- och arrendenämnderna. Den reglering som föreslås bör enligt regeringen samlas i en enda gemensam lag. Därigenom undviks att i princip identiska bestämmelser upprepas i olika lagar och det blir lättare att tillämpa reglerna på ett enhetligt sätt. Vad gäller namnet på den nya lagen anser regeringen att den bör benämnas domstolsdatalag. Detta ligger i linje med de korta men informativa namn på lagar inom personuppgiftsområdet som tillkommit , t.ex. patientdatalagen (2008:355), polisdatalagen (2010:361) och kustbevakningsdatalagen (2012:145). Regeringens förslag: Domstolsdatalagen gäller vid behandling av personuppgifter i domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet. Lagen gäller också när personuppgifterna vidarebehandlas i domstolarnas administrativa verksamhet för att lämnas ut efter begäran. Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om personuppgifter ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av uppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller dock ingen uttrycklig bestämmelse rörande personuppgifter som vidarebehandlas i domstolarnas administrativa verksamhet för att lämnas ut efter begäran. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har ingen invändning mot att lagens tillämpningsområde i och för sig avgränsas till domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet. och flera domstolar, bl.a. och Kammarrätten i , efterfrågar ett klargörande av om domstolsdatalagen ska tillämpas i fråga om publicering på internet av exempelvis domar och uppropslistor. Många remissinstanser framhåller att det kan uppstå gränsdragningsproblem och efterfrågar klargöranden angående hur den rättskipande och rättsvårdande verksamheten ska avgränsas gentemot den administrativa verksamheten. Som exempel på åtgärder som kan vara svåra att bedöma uppmärksammas behandlingar som avser register över advokater och över domstolspersonal och åtgärder avseende nämndemän och tolkar, såsom exempelvis behörighetskontroller och indelning. Vidare nämns in- och utbetalningar av avgifter och ersättningar samt omlottning och förtursförklaring av mål. Många domstolar efterlyser, i likhet med , förtydliganden i fråga om huruvida domstolsdatalagen ska vara tillämplig när personuppgifter har förts över från den rättskipande och rättsvårdande verksamheten till den administrativa verksamheten för att behandlas vidare där, exempelvis för att sekretessprövas och lämnas ut enligt offentlighetsprincipen. väcker frågan om domstolsdatalagens tillämpningsområde är avsett att bli annorlunda än Vera-förordningarnas tillämpningsområde. Hovrätten över och anser att 5 a § PUL, som handlar om undantag för behandling av personuppgifter i ostrukturerat material, ska göras tillämplig även på behandling av personuppgifter i domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet. Hovrätten pekar på att det i den enskilde domarens arbete med ett mål ofta uppkommer skiftande behov av att göra sammanställningar, textbearbetningar osv. och att dessa behandlingar sällan är förknippade med några integritetsrisker. Enligt hovrätten är behoven skiftande och svåra att förutse, men generellt är behoven större ju mer omfattande och komplicerat ett mål är. Skälen för regeringens förslag Rättskipande och rättsvårdande verksamhet Regeringens skäl för att föreslå en ny domstolsdatalag hänför sig i allt väsentligt till de särskilda förhållanden som råder inom domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet, framför allt att stora mängder personuppgifter behandlas, att ofta är känsliga, verksamheten i hög grad styrs av andra regelverk (t.ex. och förvaltningsprocesslagen [1971:291]) och att enskildas möjligheter till insyn är särskilt goda tack vare den offentlighet som ofta råder för uppgifter i denna verksamhet. I fråga om de personuppgifter som samlas in och behandlas i domstolarnas övriga verksamhet, dvs. administrativa verksamheten, råder dock inte sådana särskilda handlingar avseende lokalförsörjningen skiljer sig inte i något väsentligt hänseende från de personuppgifter som hanteras i motsvarande verksamhet hos andra myndigheter eller hos privata företag. av särreglering finns därför inte i den delen. Det kan noteras att registerförfattningarna som gäller för polisen och inte Regeringen anser således att domstolsdatalagens tillämpningsområde som utgångspunkt bör begränsas till domstolarnas rättskipande och I likhet med nu gällande Vera-förordningarna bör domstolsdatalagen därför gälla för hanteringen av personuppgifter som samlas in och behandlas i domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet, medan behandlingen av personuppgifter som samlas in och behandlas i den administrativa verksamheten även i fortsättningen bör regleras av personuppgiftslagen. anför att det förekommer att domstolarna som en service till allmänheten publicerar domar och andra handlingar från den rättskipande och rättsvårdande verksamheten på sin webbplats. Avgränsningen av domstolsdatalagens tillämpningsområde innebär att sådan publicering faller utanför tillämpningsområdet. Tillämpningsområdet för domstolsdatalagen kommer alltså i huvudsak att formuleras på samma sätt som i Vera-förordningarna. väcker även frågan om domstolsdatalagens tillämpningsområde är avsett att bli annorlunda än Vera-förordningarnas tillämpningsområde. Regeringen konstaterar att domstolsdatalagen i grunden är konstruerad på ett annat sätt än Vera-förordningarna. Till skillnad från dessa förordningar ska domstolsdatalagen vara teknikneutral och inte ta sikte på den behandling som sker i vissa utpekade datorsystem. grundläggande skillnad i förhållande till Vera-förordningarna är att domstolsdatalagen är en självständig reglering som helt ersätter personuppgiftslagen, medan Vera-förordningarna gäller utöver domstolsdatalagens tillämpningsområde inte i alla situationer identisk med den som har gällt i fråga om Vera-förordningarna. Många remissinstanser, bl.a. , Kammarrätten i och , har efterfrågat förtydliganden avseende hur domstolsdatalagens tillämpningsområde ska avgränsas i olika praktiska För att uppnå syftet att domstolsdatalagen ska vara teknikneutral och inte ta sikte på behandlingen i vissa bestämda register bör lagen utformas så att det inte är avgörande vilket datorsystem som regeringen ta sin utgångspunkt i om de aktuella personuppgifterna har Prop. 2014/15:148 samlats in i eller behandlats på annat sätt i den rättskipande och Begreppet rättskipande och rättsvårdande verksamhet inskränker sig i detta sammanhang inte enbart till handläggningsåtgärder som vidtas enligt en processuell bestämmelse, utan är avsett att ha en vidare innebörd. Exempelvis är hanteringen av ansökningsavgifter, liksom omlottning och förtursförklaring av mål, åtgärder som har en omedelbar koppling till mål- och ärendehantering och som därför bör betraktas som en del av den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. Detta gäller både insamlandet av personuppgifter och den vidare hanteringen av uppgifterna. Insamling av personuppgifter avseende ombud, tolkar, vittnen och andra aktörer samt den fortsatta hanteringen av dessa uppgifter i samband med registerföring, kallelser och utbetalning av ersättningar är andra exempel på personuppgiftsbehandlingar som också är avsedda att rymmas i begreppet rättskipande och rättsvårdande verksamhet. Personuppgifter avseende anställda vid domstolen behandlas enligt regeringens bedömning såväl i den administrativa som i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. I den administrativa verksamheten hanteras sådana personuppgifter exempelvis i samband med löneutbetalning, vid indelning på avdelningar eller enheter och när beredskapslistor upprättas. Sådan behandling är inte avsedd att omfattas av den nya lagen. Personuppgifter som avser domstolens anställda behandlas emellertid också i direkt anslutning till hanteringen av mål och ärenden, exempelvis i domar, uppropslistor och förelägganden. Behandlingen av personuppgifter i sådana fall får enligt regeringen anses ske i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. När det gäller nämndemän behandlar domstolarna också personuppgifter i flera olika sammanhang. Insamling av sådana personuppgifter, liksom den fortsatta hanteringen i form av exempelvis behörighetskontroller, kontroll av utdrag ur belastningsregistret, upprättande av adressregister och indelningsbeslut sker i den administrativa verksamheten som styrs av personuppgiftslagen. Samma sak gäller utbetalning av ersättning till nämndemän för deras medverkan i handläggningen. Nämndemäns personuppgifter behandlas emellertid också i direkt anslutning till hanteringen av mål och ärenden, t.ex. vid upprättande av domar. Denna behandling sker i den rättsvårdande och rättskipande verksamheten och i dessa fall blir således domstolsdatalagen tillämplig. Flera remissinstanser, bl.a. och , lyfter fram frågan om domstolsdatalagen ska fortsätta att vara tillämplig när en domstol vidarebehandlar personuppgifter från den rättskipande och rättsvårdande verksamheten i den administrativa verksamheten i syfte att på begäran lämna ut uppgifterna till en enskild eller en myndighet. Ett typexempel är utlämnande av en allmän handling från ett mål, t.ex. en partsinlaga eller en dom med stöd av offentlighetsprincipen. Denna hantering – inklusive avsändande av handlingarna och debitering av 2014/15:148 eventuella avgifter – brukar anses hänförlig till den administrativa verksamheten. Regeringen anser att sådan vidarebehandling av personuppgifter som beskrivits bör omfattas av domstolsdatalagen. Skälet till det är att domstolsdatalagens bestämmelser om sökning och utlämnande på medium för automatiserad behandling (se avsnitt 11 respektive 12) bör gälla vid utlämnande av personuppgifter som behandlas i den rättskipande och rättsvårdande verksamheten. Såsom , Kammarrätten i och uppmärksammar framgår det också indirekt av promemorian att domstolsdatalagen är avsedd att tillämpas även när en domstol vidarebehandlar personuppgifter i sin administrativa verksamhet för att efter en begäran lämna ut uppgifterna. Lagens tillämpningsområde bör förtydligas så att det framgår att den gäller även i dessa fall. Automatiserade behandlingar och register Domstolsdatalagen bör omfatta sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad eller viss behandling, närmare bestämt sådan behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgänglig för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. En sådan reglering stämmer överens med vad som gäller enligt personuppgiftslagen, polisdatalagen och flertalet andra registerförfattningar samt de krav som följer av dataskyddsdirektivet. Personuppgiftslagen innehåller en särskild regel om behandling av personuppgifter i ostrukturerat material som gör undantag från ett flertal av lagens bestämmelser, som bestämmelsen innehåller ett generellt skydd mot att den registrerades personliga integritet kränks (5 a §). Samtliga bestämmelser i domstolsdatalagen bör utformas med hänsyn till domstolarnas behov av att kunna behandla personuppgifter effektivt, inte minst i ostrukturerat material såsom i domar, protokoll och andra ordbehandlingsdokument. Regeringen anser därför att det undantag som bestämmelsen i 5 a § PUL innebär inte behövs i domstolsdatalagen. Regeringens förslag: Syftet med domstolsdatalagen är att ge domstolarna möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt sätt i sin rättskipande och rättsvårdande verksamhet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker promemo- rians förslag eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: En utgångspunkt vid utformningen av bestämmelserna i domstolsdatalagen är bestämmelsen i 2 kap. 21 § RF. Av denna bestämmelse följer att begränsningar av det grundlagsfästa skyddet mot integritetsintrång inte får gå utöver vad som är nödvändigt Prop. 2014/15:148 med hänsyn till det ändamål som föranlett dem. rättskipande och rättsvårdande verksamhet måste personuppgifter kunna få behandlas på ett ändamålsenligt sätt, vilket bl.a. innefattar användandet av ett modernt och rationellt datorstöd. Detta är nödvändigt för att samhällets rättmätiga krav på en rättssäker och effektiv dömande verksamhet ska kunna tillgodoses. måste det beaktas att hanteringen av personuppgifter kan medföra en risk för intrång i den personliga integriteten. Skyddet för den enskildes personliga integritet måste därför värnas genom bestämmelserna i domstolsdatalagen. Vid utformningen av den närmare regleringen i domstolsdatalagen är det viktigt att hitta en väl avvägd balans mellan å ena sidan skyddet för den personliga integriteten och å andra sidan behovet av att på ett effektivt och rättssäkert sätt kunna handlägga och avgöra mål och ärenden i domstolarna. Mot den angivna bakgrunden kan syftet med domstolsdatalagen sägas vara tvådelat: att möjliggöra en ändamålsenlig personuppgiftsbehandling i domstolarna och att skydda enskilda mot integritetsintrång. Regeringen anser att detta dubbla syfte bör komma till tydligt uttryck i lagen. Lagens förhållande till personuppgiftslagen Regeringens förslag: Domstolsdatalagen gäller i stället för person- I lagen anges vilka bestämmelser i personuppgiftslagen som ändå ska tillämpas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: förordar att domstolsdata- lagen ska gälla utöver personuppgiftslagen. tillstyrker promemorians förslag eller har ingen invändning mot dem. Skälen för regeringens förslag: Personuppgiftslagen är subsidiär i förhållande till annan lag eller förordning. Lagen ska således inte tillämpas i den utsträckning det i sådan annan författning finns bestämmelser som avviker från personuppgiftslagen (2 § PUL). registerförordningar som enligt nuvarande ordning är tillämpliga i domstolarnas rättskipande och rättsvårdande verksamhet (Vera- förordningarna) utgör ingen självständig reglering i förhållande till Förordningarna gäller utöver den lagen. utsträckning som en fråga inte är reglerad i Vera-förordningarna gäller alltså personuppgiftslagens bestämmelser. ordar att denna lagstiftningsteknik bör användas i domstolsdatalagen. Vad gäller domstolsdatalagen instämmer regeringen dock i promemorians bedömning att förhållandet till personuppgiftslagen bör vara tydligare än vad som är fallet med den nuvarande regleringen. Regleringen bör vara så tydlig att bestämmelserna i domstolsdatalagen inte först måste jämföras med bestämmelserna i personuppgiftslagen för att det ska kunna fastställas vilka bestämmelser som är tillämpliga i ett Regeringen anser därför att domstolsdatalagen helt ska ersätta personuppgiftslagen inom sitt tillämpningsområde. I de fall en viss fråga bör regleras på samma sätt i domstolsdatalagen som i person- 2014/15:148 uppgiftslagen bör det i domstolsdatalagen tas in en uttrycklig hänvisning till den aktuella bestämmelsen i personuppgiftslagen. Såsom framhålls i promemorian innebär denna lagtekniska lösning att regleringen blir tydlig och att förutsättningarna för en enhetlig rättstillämpning blir goda. Den lagtekniska lösningen är i linje med vad som gäller enligt lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet, polisdatalagen och kustbevakningsdatalagen. 6.5Lagens förhållande till offentlighetsprincipen Regeringens förslag: I likhet med personuppgiftslagen ska domstolsdatalagen inte tillämpas i den utsträckning det skulle inskränka skyldigheten att lämna ut personuppgifter enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens.