prop · H2031310 · 2015-01-01 00:00:00 — Uppgiften om huruvida har meddelat ett beslut om skattetillägg eller inte är offentligt hos . Något sekretesshinder finns därför inte här. En brottsanmälan som görs av beskattningsverksamheten omfattas av bestämmelserna om sekretess i 27 kap. OSL (jfr Kammarrätten i dom i mål nr 5471-03). 27 kap. OSL reglerar bl.a. sekretess till skydd för enskild inom verksamhet som rör skatt och tull. Detta hindrar naturligtvis inte att själva anmälan görs till åklagare, eftersom det är det som anmälningsplikten innebär. Som framgår av redovisningen i avsnitt 7.19.1 överväger regeringen att reglera att åklagaren i de fall då utredningen om brott har initierats på annat sätt än från ska underrätta verket om att förunder- sökning om brott har inletts. Regeringen överväger också att reglera att åklagaren ska underrätta om ärenden som avslutats utan någon slutlig prövning i skuldfrågan, t.ex. genom beslut att inte inleda förundersökning. Regeringen överväger vidare att införa en underrätt- elseskyldighet för åklagaren om utredningen om brott har förändrats på ett sådant sätt att möjlighet att ta ut skattetillägg påverkas. I de aktuella situationerna meddelas inte alltid något formellt beslut av åklagaren. De uppgifter som ska lämnas ut kan omfattas av sekretess med hänsyn till en enskilds personliga och ekonomiska förhållanden. Enligt 10 kap. 28 § OSL hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Den underrättelseskyldighet som regeringen överväger att föreslå i förordning skulle därför säkerställa att det inte finns något hinder för att underrätta i de ovan angivna situationerna. Regeringen överväger även att föreslå en skyldighet för åklagaren att Prop. 2014/15:131 underrätta när åtal har väckts. Ett sådant beslut är inte föremål för sekretess enligt 35 kap. 6 § OSL. Regeringen bedömer sammantaget att det inte kommer att finnas några sekretesshinder för det övervägda underrättelsesystemet. Sekretess hos allmän domstol Regeringen överväger att införa en skyldighet för allmän domstol att underrätta om beslut om skattetillägg har fattats. Regeringen föreslår i avsnitt 7.13.1 att rättens avgörande ska ske genom dom. Ett domslut omfattas normalt inte av sekretess, varför det inte finns några sekretesshinder mot ett sådant utlämnande, även om underrättelse- skyldighet inte skulle införas. I vissa undantagsfall kan även domslutet hållas hemligt, 43 kap. 8 § OSL. Den underrättelseskyldighet som regeringen överväger att införa skulle säkerställa att den eventuella sekretessen bryts i dessa fall. 7.19.4Registerförfattningarna tillåter nödvändig behandling av uppgifter Regeringens bedömning: Befintliga lagregler i registerförfatt- ningarna tillåter den behandling av personuppgifter som kan komma att ske i den nya ordningen. Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen har ingen samlad bedömning av om register- författningarna tillåter kommande personuppgiftsbehandling. Remissinstanserna: Remissinstanserna har inga synpunkter i denna del. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer med regeringens bedömning. Skälen för regeringens förslag utbyter och uppgifter. anmäler med tillämpning av 17 § skattebrottslagen miss- tänkta skattebrott till åklagare och vid åklagarens brottsutredning kan information lämnas till och inhämtas från , gällande såväl skattebrottsenheten som beskattningsverksamheten. Viss återrapportering sker också från åklagaren till . Om en förundersökning inte inleds eller läggs ner, informeras om detta. Den nu föreslagna spärregleringen och det samlade sanktionsför- farandet förutsätter också att uppgifter hanteras och utbyts. Åklagaren och allmän domstol behöver hantera uppgifter avseende en ny måltyp, skattetillägg, och därmed också personuppgifter i samband härmed. I avsnitt 7.19.1 anges vilka underrättelseskyldigheter som regeringen överväger att införa. I de s.k. registerförfattningarna för de olika myndig- heterna regleras förutsättningarna för behandling av uppgifter, däribland Det finns skäl att bedöma om registerförfattningarna ger stöd för den nödvändiga personuppgiftsbehandlingen. Inom åklagarväsendet regleras behandlingen av personuppgifter i förord- ningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagar- väsendet. Den gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204) vid behand- ling av personuppgifter i och Ekobrottsmyndig- hetens (åklagarväsendets) åklagarverksamhet, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (1 § första stycket). I 7 § regleras s.k. primära ändamål, dvs. de ändamål som tar sikte på myndighetens egna behov. Av första stycket framgår att uppgifter om den som kan misstänkas för brott och om andra personer får behandlas när det behövs för att en åklagare ska kunna utföra de uppgifter som enligt bestämmelser i eller annan författ- ning ska eller får utföras av åklagare vid myndigheten. I 8 § anges s.k. sekundära ändamål, som reglerar behandling av personuppgifter för andra brottsbekämpande myndigheters behov. I 9 § anges att person- uppgifter inte får behandlas för några andra ändamål än de som anges i 7 och 8 §§, men att uppgifter får lämnas ut till andra i den utsträckning uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. Åklagaren behöver behandla personuppgifter avseende frågor om skattetillägg, i samband med det sammanhörande skattebrottet. 7 § ger stöd för denna behandling, då frågan om skattetillägg genom den föreslagna lagen om talan om skattetillägg i vissa fall blir en fråga för åklagare att handlägga. De olika underrättelseskyldigheter för åklagaren som regeringen överväger att införa gäller också för denna nya uppgift. I begreppet behandla ingår t.ex. att lämna ut. Stöd för utlämnande kan således grundas direkt i 7 §. Annars ger 9 § det stöd för det aktuella utlämnandet som krävs, ifall det föreskrivs underrättelseskyldighet i författning. Regeringen bedömer således att den befintliga registerförfattnings- regleringen för åklagaren ger stöd för den behandling av personuppgifter som kan komma att bli aktuell hos åklagaren. Det kan nämnas att det i propositionen Åklagardatalag (prop. 2014/15:63) presenteras ett förslag till en åklagardatalag. Regleringen om personuppgiftsbehandling i allmänna domstolar finns i förordningen (2001:639) om registerföring m.m. vid allmänna domstolar med hjälp av automatiserad behandling. Den gäller utöver person- uppgiftslagen vid automatiserad behandling av personuppgifter i , hovrätternas och tingsrätternas rättskipande eller rättsvårdan- de verksamhet (1 § första stycket). I 2 § anges att en domstol får föra automatiserade register över mål och ärenden som handläggs vid dom- stolen och att ett register får användas bl.a. för handläggning av mål och ärenden (1) och fullgörande av underrättelseskyldighet som följer av lag eller annan författning (2). I 7 § anges att en domstol får behandla personuppgifter automatiserat i löpande text, ljudupptagningar eller ljud- Prop. 2014/15:131 och bildupptagningar vid sidan av eller i anslutning till de register som avses i 2 och 6 §§. Allmän domstol kommer att få en ny fråga att handlägga, skattetillägg, för vilket de med stöd av 2 § 1 får använda register. Regeringen avser också att föreskriva om en uppgiftsskyldighet för allmän domstol, som tar sikte på när beslut om skattetillägg har fattats. 2 § 2 ger stöd för sådan behandling. Regeringen bedömer att nämnda personuppgiftsreglering för de all- männa domstolarna ger stöd för den personuppgiftsbehandling som kan komma att ske genom de ändrade reglerna. För det fall ändringar kan komma att behövas i t.ex. förordningar om vilka uppgifter som får registreras, avser regeringen att införa sådana ändringar. Det kan nämnas att domstolarnas registerförordningar är föremål för översyn. I lagrådsremissen Domstolsdatalag föreslås en ny lag som ska ersätta dessa förordningar. reglering om personuppgiftsbehandling finns bl.a. i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet och därmed sammanhängande förordning, förordning (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet. När det gäller den brottsutredande verksamheten finns lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medver- kan i brottsutredningar och sammanhängande förordning, förordning (1999:105) om behandling av personuppgifter vid medver- kan i brottsutredningar. Lagen om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet tillämpas vid bl.a. behandling av personuppgifter i beskattningsverksamhet, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier (1 kap. 1 §). I 1 kap. 4 § första stycket regleras de primära ändamålen. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs hos för bl.a. fastställande av underlag för samt bestämmande, redovisning, betalning och återbetalning av skatter och avgifter (1) och för revision och annan analys- eller kontrollverksamhet (4). I andra stycket regleras att uppgifter som får behandlas enligt första stycket samma paragraf även får behandlas för tillhandahållande av information som behövs i brottsbekämpande verksamhet enligt lagen om medverkan i brottsutredningar. I 1 kap. 5 § regleras sekundära ändamål. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än för bl.a. fastställande av underlag för samt redovisning, bestämmande, betalning och återbetalning av skatter eller avgifter (1). Till skillnad från åklagaren och allmänna domstolar kommer genom den nya regleringen inte att få några nya frågor att kommer dock att få fler uppgifter än tidigare från 2014/15:131 åklagaren och kan behöva bevara egna uppgifter om t.ex. brottsanmäl- ningar längre än tidigare, i syfte att bevaka frågan om och när beslut om skattetillägg får fattas. Det kan också tänkas bli aktuellt att lämna uppgifter till åklagare för åklagarens utredning om skattetillägg. Regeringen bedömer att den behandling av personuppgifter som kan behöva utföra med anledning av den förändrade regleringen är möjlig med befintlig reglering. 1 kap. 4 § 1 och 4 innebär att uppgifter från åklagare och allmän domstol som ger möjlighet för att fatta beslut om skattetillägg kan behandlas hos . 1 kap. 5 § ger utrymme för att lämna uppgifter till åklagare (och allmän domstol om det skulle behövas) inför deras beslut om skattetillägg. Något kan sägas om brottsanmälningar när det gäller gallring och bevarande. Uppgifterna i samband med brottsanmälan behandlas med stöd av 1 kap. 4 § första stycket 4 lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Uppgifter som behandlas enligt 1 kap. måste gallras senast efter det att ett ärende har avslutats om inte annat har föreskrivits (1 kap. 8 §). Med stöd av 21 § förordningen om behandling av uppgifter i beskattnings- verksamhet har föreskrivit om att uppgifter och handlingar i brottsanmälan får bevaras till dess det finns ett åklagarbeslut eller lagakraftvunnen dom avseende de misstankar som anmälan avser. De ska dock gallras år efter det att ärendet har avslutats (RA-MS 2014:16, beslutat ). Uppgifter som gäller brottsanmälan får således bevaras än enligt huvudregeln i 1 kap. 8 § lagen om behandling av uppgifter i beskatt- ningsverksamhet. I systemet med den föreslagna spärregleringen krävs att uppgifterna finns kvar ända till det att får underrättelse om att felaktigheten eller passiviteten är föremål för utredning om brott eller beslut om skattetillägg har meddelats av allmän domstol eller åklagare. antingen upphör spärren eller blir slutlig. Genomförs den föreslagna spärregleringen finns det skäl för och att se till att gallringsreglerna är anpassade till de nya reglerna. 8 Normalt tillgängligt kontrollmaterial Bestämmelser om att beräkna skattetillägget efter en lägre procentsats än den normala om den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av visst kontrollmaterial infördes som ett provisoriskt ingrepp i systemet års taxering, se propositionen Om ändrade regler för skattetillägg enligt taxeringslagen (1956:623) m.m. 1976/77:92 s. 8). Syftet med bestämmelsen var att mildra sanktionen för sådana fall där risken för att den oriktiga uppgiften skulle undgå upptäckt var obetydlig. I lagtexten angavs en uttömmande uppräkning av det kontrollmaterial som avsågs, nämligen taxeringsavi, den skattskyldiges självdeklaration för nästföregående beskattningsår samt uppgift enligt taxeringslagen som arbetsgivare eller annan än taxeringsnämnd utan anmaning skulle lämna till ledning för annans taxering och som kommit in till vederbörande myndighet innan den årliga taxeringen hade avslutats (prop. 1976/77:92 s. 22 ff.). Bestämmelsen omarbetades genom förslagen i propositionen Om ändrade regler för skattetillägg m.m. (prop. 1977/78:136) och gavs en mer generell utformning med en exemplifierande uppräkning. I samband med detta infördes också uttrycket kontrollmaterial som normalt är tillgängligt i lagtexten. Av propositionen framgår följande angående innebörden av uttrycket (s. 151 f.): Innebörden bör vara att hänsyn ska tas till alla uppgifter som taxe- ringsnämnden regelmässigt har tillgång till. För att annat kontroll- material än det som anges i lagtexten ska kunna beaktas bör gälla som villkor att det rör sig om material som normalt är tillgängligt vid taxeringen. Rätt höga krav bör ställas upp för att kontrollmaterial ska anses vara normalt tillgängligt. I princip bör man till en början kräva att materialet tas fram för deklarationskontrollen. Vidare bör materialet vara generellt i den meningen att det omfattar alla eller så gott som alla skattskyldiga i landet eller i ett visst län som haft intäkt, kostnad etc. av det slag som kontrollmaterialet avser att ge upplysning om. Slutligen bör man kräva att det genom administrativa rutiner är sörjt för att de som granskar deklarationerna regelmässigt får tillgång till materialet. I regel bör det vara fråga om sådant material som mer eller mindre automatiskt överlämnas till taxeringsnämnd, t.ex. genom att det insorteras i deklarationerna. Något krav på att materialet ska ha varit direkt tillgängligt finns dock inte. Även sådant kontrollmaterial i form av t.ex. ADB-register som finns hos skattemyndigheterna bör beaktas under förutsättning att det vid taxeringen rutinmässigt sker en kontroll av deklarationsuppgifterna mot detta. Även i detta fall måste dock självfallet kravet på att det ska vara fråga om ett generellt kontrollmaterial i angiven bemärkelse vara uppfyllt. Det anförda innebär att material som hämtats in genom särskilda förfrågningar, utredningar eller kontrollaktioner inte omfattas av bestämmelsen. I specialmotiveringen till paragrafen anges bl.a. följande. Den oriktiga uppgiften ska klart framgå av materialet. Det räcker inte att man på grund av kontrollmaterialet kan misstänka att den lämnade uppgiften är felaktig. Däremot krävs inte att felets omfattning direkt framgår av materialet (s. 197). I samband med införandet av den förenklade självdeklarationen infördes en bestämmelse som innebar att skattetillägg inte skulle tas ut om en oriktig uppgift i fråga om tjänst eller kapital kunde rättas med ledning av kontrolluppgift som varit tillgänglig för taxeringsnämnden före taxeringsperiodens utgång, se propositionen Om förenklad självdeklaration (prop. 1984/85:180 s. 115). års taxering slopades den exemplifierande uppräk- ningen i bestämmelsen eftersom vad som var normalt tillgängligt kontrollmaterial ansågs vara föränderligt över tiden och en exemp- lifiering lätt blev föråldrad. Reglerna mjukades också upp i det avseendet att en oriktig uppgift som upptäckts eller hade kunnat upptäckas vid en 2014/15:131 avstämning mot ett register som skattemyndigheten hade tillgång till skulle medföra att en lägre procentsats tillämpades oavsett om någon rutinmässig kontroll mot uppgifterna i registret gjordes. material som inte tog sikte på den enskilde deklaranten utan var av mer allmän karaktär kom att omfattas av bestämmelsen. För att det skulle vara fråga om sådant kontrollmaterial som medförde en lägre uttagsnivå skulle dels materialet innehålla uppgifter som kunde användas vid kontroll av ett större antal skattskyldiga som haft viss tillgång, intäkt, etc., dels granskarna generellt sett haft tillgång till materialet, se propositionen Om vissa ändringar i bestämmelserna om skattetillägg, preliminär B-skatt m.m. (prop. 1991/92:43 s. 65 f.). I förarbetena till förändringar av skattetilläggsreglerna, som tillämpades års taxering, angavs att ingen ändring av innebörden i uttrycket kontrollmaterial var avsedd. skulle alltjämt avses material som normalt var tillgängligt vid taxeringen. Även kontrollmaterial som fanns tillgängligt i beskatt- ningsdatabas och som rutinmässigt användes vid deklarationsgransk- ningen skulle omfattas av bestämmelsen. upp genom att uttagsprocenten för skattetillägg sänktes från 20 till tio procent av underlaget och genom att skattetillägg inte alls skulle tas ut om den oriktiga uppgiften har rättats eller hade kunnat rättas med ledning av sådan kontrolluppgift, som skulle lämnas utan föreläggande enligt lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter och som varit tillgänglig för skattemyndigheten före utgången av november taxeringsåret, se propositionen Administrativa avgifter på skatte- och tullområdet, m.m. (prop. 2002/03:106 s. 120 ff.). För att skattetillägg inte skulle tas ut krävdes att den oriktiga uppgiften skulle kunna rättas med ledning av kontrolluppgiften. I detta låg att kontrolluppgiften förutsattes innehålla tillräckligt med information för att skattemyndigheten med ledning av kontrolluppgiften skulle kunna fatta Krävdes en utredning skulle skattetillägget i stället tas ut med eftersom rättelse i ett sådant fall fick anses ha skett med stöd av tillgängligt kontrollmaterial (prop. 2002/03:106 s. 238). Av förarbetena framgår inte vad som avses med utredning, och det framgår inte klart hur gränsdragningen ska göras i det enskilda fallet. Någon vägledande praxis finns inte heller. bedömningen att utredning i detta sammanhang bör utgöras av en sådan utredning som avses i 3 kap. 1 § taxeringslagen (nuvarande 40 kap. 1 § skatteförfarandelagen [2011:1244], förkortad SFL), hos ibland benämnt stor utredning. Enligt nämnda lagrum är skyldigt att se till att ärendena blir tillräckligt utredda. ska skattetillägg tas ut med en lägre procentsats. utredning däremot är mer av servicekaraktär, som exempelvis är fallet när kan kombinera en förfrågan med ett övervägande till beslut, är den mer att se som ett utflöde av kommunikationsskyldigheten i 3 kap. 2 § taxeringslagen (nuvarande 40 kap. 2 och 3 §§ SFL), hos ibland benämnt liten utredning, och undantaget från skattetillägg är då, enligt uppfattning, tillämpligt (Skatte- verkets handledning Särskilda avgifter enligt taxeringslagen, 2009 s. 88). En bestämmelse om normalt tillgängligt kontrollmaterial avseende uppbördsdeklarationer trädde i kraft eftersom det ansågs motiverat att en lägre procentsats skulle tillämpas vid s.k. Prop. 2014/15:131 kontrolluppgiftsavstämning, dvs. den årsvisa maskinella avstämningen mellan kontrolluppgifter och uppbördsdeklarationer (prop. 1991/92:43 s. 66). Genom införandet av skattebetalningslagen (1997:483) kom hela skattebetalningsområdet att omfattas av bestämmelserna om normalt tillgängligt kontrollmaterial. 8.2Gällande rätt avseende normalt tillgängligt kontrollmaterial 8.2.1Bestämmelser om normalt tillgängligt kontrollmaterial och skattetillägg Som huvudregel ska skattetillägg tas ut vid oriktig uppgift (49 kap. 4 § SFL). Enligt 49 kap. 10 § 1 SFL får skattetillägg dock inte tas ut om den oriktiga uppgiften kan rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för och som har varit tillgängligt för verket från utgången av beskattningsåret. Av 49 kap. 12 § SFL framgår att om den oriktiga uppgiften inte kan rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för och som har varit tillgängligt för verket från utgången av beskattningsåret, men det ändå av sådant material framgår att uppgiften är oriktig, är skattetillägget på slutlig skatt och skattetillägget på annan skatt . Uttrycket normalt tillgängligt kontrollmaterial har samma innebörd i 49 kap. 10 och 12 §§ SFL, se propositionen Skatteförfarandet (prop. 2010/11:165 s. 945). Avgörande för vilken bestämmelse – låg procentsats eller undantag – som ska tillämpas är alltså om kontrollmaterialet innehåller tillräcklig information för att den oriktiga uppgiften ska kunna rättas. Av 49 kap. 15 § SFL följer vidare att skattetillägg inte ska tas ut vid skönsbeskattning till den del skatten bestämts enligt kontrollmaterial som är normalt tillgängligt för och som varit tillgängligt för verket från utgången av beskattningsåret. Det är bara sådant kontrollmaterial som kan läggas till grund för beslut om slutlig skatt utan föregående utredning från som avses, vilket framgår av att skattetillägget ska beräknas på den skatt som till följd av skönsbeskatt- ningen bestäms för den deklarationsskyldige utöver vad som annars skulle ha bestämts enligt kontrollmaterialet (prop. 2010/11:165 s. 949 jämfört med prop. 2002/03:106 s. 130, 235 och 236). 8.2.2Innebörden av normalt tillgängligt kontrollmaterial i skatteförfarandelagen Genom införandet av skatteförfarandelagen utvidgades tillämpnings- området avseende situationer då skattetillägg inte får tas ut till att gälla då en oriktig uppgift kan rättas med ledning av normalt tillgängligt kontrollmaterial, som har varit tillgängligt för från utgången av beskattningsåret. 2014/15:131 skattetillägg endast kontrolluppgifter som skulle lämnas utan föreläggan- de (s.k. obligatoriska kontrolluppgifter). Begränsningen till obligatoriska kontrolluppgifter innebar enligt regeringens mening att skattetillägg togs ut i situationer då det inte var motiverat. Som exempel nämndes att skattetillägg togs ut av en upp- giftsskyldig som redovisade avyttring av fastighet, men missade att ta upp ett uppskovsbelopp som avsåg fastigheten till beskattning. Skatte- verket registrerar erhållna uppskovsbelopp i beskattningsdatabasen i syfte att kontrollera framtida deklarationer. Uppgiften om uppskovs- beloppet är normalt tillgängligt kontrollmaterial och skattetillägget beräknas därför enligt den lägre procentsatsen, . På den specifikation som följer med den förtryckta deklarationen finns uppgift om uppskovsbeloppet. Risken för att inte skulle upptäcka att beloppet inte tagits upp till beskattning är minimal. Det är också möjligt att direkt med ledning av kontrollmaterialet rätta felet (prop. 2010/11:165 s. 480). Av förarbetena framgår beträffande avgränsningen av undantaget bl.a. följande. Det ställs förhållandevis höga krav för att kontrollmaterial ska anses vara normalt tillgängligt. Det innebär, tillsammans med kravet på att materialet ska innehålla tillräcklig information för att den oriktiga uppgiften ska kunna rättas utan utredning, en tillräcklig avgränsning av undantaget (prop. 2010/11:165 s. 481). 8.2.3 Rättelse med ledning av normalt tillgängligt kontrollmaterial Enligt 49 kap. 10 § 1 SFL får om en oriktig uppgift kan rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för och som har varit tillgängligt för från utgången av beskattningsåret, skattetillägg inte tas ut. Kan uppgiften inte rättas men det av kontrollmaterialet framgår att uppgiften är oriktig ska skattetillägg tas ut med en lägre procentsats, 49 kap. 12 § SFL. I propositionen till skatteförfarandelagen anges att i de fall kon- trollmaterialet är normalt tillgängligt och dessutom innehåller till-