prop · H20365 · 2015-03-11 00:00:00 — Efter trepartsförhandlingar mellan , rådet och kommissionen nåddes en principöverenskommelse om texten i ändringsdirektivet. informerades och samråd ägde rum med . antog kommissionen en rekommendation om bolagsstyrnings- rapporter (se faktapromemoria 2013/14:FPM83). Syftet med rekommendationen är att förbättra kvaliteten på bolagsstyrnings- rapporterna och därigenom ge aktieägarna och andra intressenter en bättre förståelse för hur bolaget styrs. 33 Fri rörlighet för varor Ett gemensamt och väl utbyggt regelverk för varuhandeln är en förutsättning för varors fria rörlighet på den inre marknaden. Som ett led i att modernisera ramverket för varor till digitaliseringens möjligheter och nya former av tillverkningsprocesser presenterade kommissionen ett meddelande om en vision av den inre marknaden för industriprodukter. I sin strävan att utveckla tullunionen 2014/15:65 har kommissionen även lagt fram dels ett förslag till ändringar i förordningen om det administrativa samarbetet mellan tull- myndigheterna dels ett förslag till direktiv om överträdelser och sanktioner på tullområdet. presenterade kommissionen ett paket om produktsäkerhet och marknadskontroll (se faktapromemoria 2012/13:FPM74). Paketet är en av nyckelåtgärderna i den andra inremarknadsakten och innehåller en handlingsplan för marknadskontroll samt förslag till två rättsakter. De rör dels ett förslag till förordning om konsumentprodukters säkerhet (se även avsnitt 38.1) dels ett förslag till förordning om marknadskontroll av produkter. Syftet med paketet är att reformera och förenkla reglerna om marknadskontroll av produkter och samla regler i färre rättsakter. När förordningen om marknadskontroll beslutas kommer regler som återfinns i ett stort antal rättsakter som gäller för enskilda typer av produkter att upphävas och motsvarande regler endast återfinnas i förord- ningen om marknadskontroll. Vissa regler som återfinns i det all- männa produktsäkerhetsdirektivet kommer också att flyttas över till den nya förordningen om marknadskontroll. Marknadskontrollförordningen har diskuterats i berörd rådsarbetsgrupp –2014. Förhandlingarna har inte kunnat slutföras på grund av oenighet mellan medlemsstaterna om en bestämmelse om obligatorisk ursprungslands- märkning av konsumentprodukter i förslag till förordning om konsumentprodukters säkerhet. Förordningen om marknadskontroll kan förväntas ha regelförenklande effekter när det gäller kontroll av varor på det harmoniserade området och vara till nytta för både myndigheter och företag. Därigenom kan i förlängningen mer gynnsamma förutsättningar för den fria rörligheten för varor inom EU skapas. 33.2 Det icke-harmoniserade varuområdet Det icke harmoniserade området bedöms täcka 20–av Inom denna sfär förväntas fri varurörlighet gälla på basis av ömsesidigt erkännande. Anmälningsproceduren i direktiv /34/EG är en källa till information om nationell regeltillväxt och potentiella handelshinder på varuområdet. Proceduren genererade drygt 690 anmälningar från medlemsstaterna. dessa blev ca 206 ärenden föremål för reaktioner från kommissionen eller andra medlemsstater. För del anmäldes 38 förslag och dessa kommenterades i tio av fallen . anmälningarna rörde områdena transport och konstruktion. I EU i stort var de vanligaste områdena för medlemsstaternas förslag konstruktion samt jordbruk, fiske och livsmedel. Ett stort antal aktörer använder den öppna databasen som hör till Databasen ger möjlighet inte bara för företagen att upptäcka handelshinder utan även för medlemsstaternas myndigheter att jämföra har förslaget till kodifiering av direktivet Skr. 2014/15:65 behandlats i rådsarbetsgruppen för kodifiering. När det gäller tillsyn av regler kompletteras anmälningsdirektivet 98/34/EG av förordning (EG) 764/2008 om ömsesidigt erkännande på varuområdet. Förordningen slår fast rättigheter och skyldigheter för näringsidkare och myndigheter när det gäller ingripanden mot produkter. En stärkt tillämpning av principen förväntas kunna minska företagens administrativa bördor. I meddelandet om en vision av den inre marknaden för industriprodukter aviserade kommissionen att man i linje med konkurrenskraftsrådets slutsatser kommer att påbörja en utvärdering av hur principen kring ömsesidigt erkännande fungerar (se faktapromemoria 2013/14:FPM52). Resultatet ska sedan rapporteras till rådet . För att synliggöra kontaktpunkten för varor, dit företag kan vända sig för information om nationella regler för olika produkter, aviserade kommissionen i visionsmeddelandet att de vill utveckla kontaktpunkterna till att även omfatta det harmoniserade området i syfte att erbjuda företag än mer användbar information. Regeringen har informerat både och näringsutskottet. trädde förordning EU nr 952/2013 om fastställande av en tullkodex för unionen i kraft. Den nya tullkodexen för unionen ska tillämpas . fram till dess kommer arbete att pågå inom EU med kommissionens delegerade akter och genomförandeakter. Vidare har arbetet med att utforma en ny svensk tullag påbörjats. 33.4 Förordning om administrativt samarbete på tull- och jordbruksområdet presenterade kommissionen ett förslag om ändring av förordning EG nr 515/97 om ömsesidigt bistånd mellan medlems- staternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen (se faktapromemoria 2013/14:FPM43). Kommissionen föreslog bl.a. inrättandet av två nya databaser om containerrörelser respektive import-, export- och transiteringsuppgifter dit de ekonomiska aktörerna skulle rapportera uppgifter. att kommissionen skulle få begära in handlingar direkt från de Likaså föreslogs en högsta tillåtna lagringstid på för uppgifter som finns i tullinformationssystemet. Förslaget innebär ett förtydligande av möjligheten att använda information som samlats in genom ömsesidigt bistånd som bevisning i nationella straffrättsliga förfaranden. Förslaget innebär också att den nuvarande förordningen görs förenlig med Lissabonfördraget. frågor om dataskydd berörs. 2014/15:65 Förslaget behandlades i rådsarbetsgruppen för tullunionen . Ett antal kompromissförslag presenterades som medförde förtydliganden och förbättringar av kommissionens förslag. Ett exempel på detta är att lagringstiden för uppgifter som finns lagrade i tullinformationssystemet ändrades från tio till . har ställt sig tveksamt till att kommissionen ges rätt att inhämta styrkande handlingar direkt från ekonomiska aktörer. Detta förslag har dock strukits under förhandlingarna i rådsarbetsgruppen. har även under förhandlingarna varit tveksamt till att det införs en skyldighet för transportörer att rapportera om containerrörelser till kommissionen. I det slutliga förslaget avser skyldigheten i stället att transportörerna ska rapportera till de nationella tullmyndigheterna. Upp- gifterna ska dock överföras direkt till den av kommissionen inrättade databasen, vilket innebär en smidig teknisk lösning utan att de nationella myndigheterna tappar sin roll i förhållande till kommissionen. kunde acceptera denna lösning. Förslaget beslutas av rådet . Överläggning med skatteutskottet hölls . 33.5Direktiv om tullrättsliga överträdelser och sanktioner lade kommissionen fram sitt förslag till direktiv om tullrättsliga överträdelser och sanktioner (se faktapromemoria 2013/14:FPM50). Enligt förslaget ska det finnas en för medlemsstaterna gemensam förteckning över överträdelser av reglerna i tullagstiftningen. I förslaget fastläggs också gemensamma sanktionsskalor och myndigheterna ska vid fastställande av sanktionerna beakta försvårande och förmildrande omständigheter. I förslaget finns även vissa processuella frågor reglerade. Kommissionen har uppgett att det är ett system med administrativa sanktioner som föreslås. Den rättsliga grunden som kommissionen har angivit för sitt förslag är artikel 33 i EUF-fördraget. I denna artikel anges att och rådet i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet ska, inom fördragens tillämpningsområde, vidta åtgärder för att förstärka tullsamarbetet mellan medlemsstaterna och mellan de senare och kommissionen. avgav ett motiverat yttrande där det anges att den rättsliga grunden, artikel 33 EUF-fördraget, inte är korrekt samt att förslaget i vissa delar inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Kommissionen vidhöll dock sin syn på såväl rättslig grund som subsidiaritet i sitt svar till . Det italienska ordförandeskapet tog på nytt upp förslaget till direktiv . Det är oklart när diskussionerna kan avslutas. Överläggning med skatteutskottet hölls . handlingsplan för riskhantering på tullområdet Kommissionen presenterade ett meddelande om en strategi på ett övergripande plan för EU:s riskhantering på tullområdet (se faktapromemoria 2012/13:FPM56). Rådet beslutade om rådsslutsatser i vilka rådet uppmanar kommissionen att i samarbete med medlemstaterna ta fram en sammanhängande strategi för riskhantering och säkerhet i leveranskedjan. Den bygger på en stegindelad handlingsplan och grundliga kostnads- och nyttoanalyser som innefattar juridiska, förfarandemässiga och it-relaterade aspekter. I ett nytt meddelande om och handlingsplan för riskhantering på tullområdet presenterar kommissionen en sådan strategi och handlingsplan (se faktapromemoria 2014/15:FPM1). Kommissionen föreslår en flernivåstrategi som syftar till att tullmyndigheterna ska ha kapacitet att identifiera, bedöma och analysera alla slags hot och risker som är förknippade med varuflödena. Viktiga element är förbättring av kvaliteten på de uppgifter som företagen lämnar till tullmyndigheterna, stärkande av tullmyndigheternas kapacitet, ökat samarbete och informationsutbyte mellan tullmyndigheterna och med andra myndigheter, ökat samarbete med näringslivet samt utnyttjande av potentialen i det internationella tullsamarbetet. beslutade rådet om rådslutsatser. Rådet uppmanar medlemstaterna och kommissionen att genomföra strategin och handlingsplanen och rekommenderar att det ska fastställas en realistisk och detaljerad färdplan för detta. Vidare uppmanas kommissionen att stötta medlemstaterna i arbetet med att förbättra riskhanteringen, att säkerställa att regelverket tydligt anger fördelningen av ansvar mellan berörda parter samt att lämna en statusrapport till rådet . Vikten av balans mellan åtgärder för att stärka säkerheten och handelsförenkling, samt behovet av kostnads- och nyttoanalyser innan åtgärder vidtas understryks. Att ta fram en strategi och handlingsplan för riskhantering är en viktig del i det omfattande arbetet med att modernisera tullunionen. Det finns kopplingar till arbetet med genomförandet av den nya unionstullkodexen och e-tull samt även till kommissionens förslag till ändringar i förordning 515/97 som reglerar administrativt samarbete på tull- och jordbruksområdet. Kommissionen presenterade ett meddelande om tullunionens tillstånd (se faktapromemoria 2012/13:FPM55). Frågan om reformeringen av styrningen av tullunionen har behandlats i tullpolicy- gruppen som är en grupp på generaltulldirektörsnivå och leds av kommissionen. tillsattes en tillfällig arbetsgrupp, bestående av generaltulldirektörerna i 13 medlemsstater (inte ) som skulle diskutera behovet av reformering och ta fram en rapport som skulle ligga till grund för diskussioner i hela medlemsstatskretsen. 2014/15:65 diskuterades sedermera vid ett högnivåmöte i där även en deklaration antogs. Av den framkom att man ansåg att mycket fungerar väl, men att delar kan förbättras. antogs rådsslutsatser som i huvudsak uttrycker att mycket fungerar väl men att vissa områden kan utvecklas, att man ska bygga vidare på det som fungerar väl, att inga ytterligare befogenheter ska överföras till kommissionen, att operativ ledning är en fråga för medlemsstaterna och att förändringar bör ske stegvis. Av rådsslutsatserna framgår även att en studie ska genomföras för att ta reda på olika alternativ som kan innebära en mer strategisk position för tullfrågor inom rådsstrukturen. En arbetsgrupp bestående av tullattachéer har arbetat med frågan . väntas en närmare färdplan för reformeringen av tullunionens styrning från kommissionen. lade kommissionen fram förslag till förordning om linbane- anläggningar. finns ett direktiv för linbaneanläggningar (2000/9/EG), som föreslås ersättas av en förordning. Förslaget till förordning ska, liksom direktivet, garantera en grundläggande säkerhetsnivå för anläggningarna och säkerställa fri rörlighet på EU:s inre marknad för delsystem och säkerhetskomponenter. Några av de typer av linbaneanläggningar som omfattas av direktivet och förslaget till förordning är bergbanor, gondolbanor, stolliftar och släpliftar. Förslaget till förordning syftar till att anpassa direktivet till det s.k. varupaketet, som antogs 2008 samt att åtgärda vissa problem som uppstått i samband med genomförandet av gällande direktiv. Problemen handlar om att det funnits skilda uppfattningar om vilka typer av anläggningar som omfattas av direktivet och om viss utrustning bör betraktas som delsystem, infrastruktur eller säkerhetskomponent. De skilda tillvägagångssätten har medfört att marknaden snedvridits och de ekonomiska aktörerna behandlats på olika sätt. Varupaketet, i synnerhet beslut 768/2008/EG, fungerar som en mall för hur rättsakter som reglerar produkter ska utformas när det gäller t.ex. definitioner, skyldigheter för ekonomiska aktörer (dvs. tillverkare, distributörer etc.), krav på anmälda organ som kontrollerar produkter och marknadskontroll. Regeringen är positivt inställt till förslaget om anpassning till varu- paketet och till de förtydliganden som förslaget innebär (se fakta- promemoria 2013/14:FPM81.) En viktig fråga för under förhandlingarna har varit att försäkra sig om att förordningen inte kräver att en särskild myndighet inrättas som ska godkänna linbaneanlägg- ningar. En annan fråga lyft har gällt otydlighet kring vad som gäller för delsystem och säkerhetskomponenter som en tillverkare inte släpper ut på marknaden separat, utan integrerar i en anläggning. har varit angeläget om att även dessa produkter ska anses utsläppta på marknaden och därmed omfattas av förordningens krav. informerades och samråd med ägde rum . Offentlig upphandling spelar en viktig roll i EU:s gemensamma tillväxt- och sysselsättningsstrategi . Reformen av upphandlingslagstiftningen är en av de prioriterade åtgärderna i den första inremarknadsakten. antog och rådet tre nya direktiv på upphandlingsområdet. Två av dessa ersätter nuvarande direktiv om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna och ett direktiv är helt nytt och reglerar tilldelningen av koncessioner. Direktiven ska vara genomförda i medlemsstaterna senast . Offentlig upphandling spelar en viktig roll i EU:s gemensamma strategi för smart och hållbar tillväxt för alla – 2020. Reformen av upphandlingslagstiftningen är en av tolv prioriterade nyckelåtgärder i inremarknadsakten . Kommissionen lämnade förslag till tre nya direktiv på upphandlingsområdet . Förhandlingarna av direktiven pågick och antog och rådet de nya direktiven. Två av dessa ersätter befintliga direktiv om offentlig upphandling och upphandling inom de s.k. försörjningssektorerna (och rådets direktiv /24/EU om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG respektive direktiv /25/EU om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upphävande av direktiv /17/EG). Ett direktiv är helt nytt och reglerar tilldelningen av koncessioner (direktiv /23/EU om tilldelning av koncessioner). Antagandet av de nya direktiven är ett viktigt led i arbetet för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för den inre marknaden. Syftet med de nya direktiven är dels att använda offentliga medel effektivare, dels att ge upphandlande myndigheter och enheter bättre möjlighet att använda offentlig upphandling till stöd för gemensamma samhälleliga mål som skyddet av miljön, främjande av innovation, sysselsättning och social integration samt säkerställande av bästa tänkbara villkor för tillhandahållande av sociala tjänster av hög kvalitet. Direktiven ska vara genomförda i medlemsstaterna senast . Kommissionens mål är att hela inköpsprocessen ska skötas elektroniskt. I meddelandet Genomgående e-upphandling för att modernisera offentlig förvaltning (KOM(2013) 453 slutlig) presenteras de åtgärder som medlemsstaterna bör vidta för att övergången till en genomgående e- upphandling ska bli verklighet. 2014/15:65 De nya upphandlingsdirektiven innehåller bestämmelser om e- upphandling som innebär att upphandlingar ska annonseras elektroniskt, upphandlingsdokumenten ska finnas tillgängliga elektroniskt och att all kommunikation med upphandlande myndigheter som huvudregel ska ske elektroniskt. Enligt direktiven finns möjligheter att skjuta upp över- gången till e-upphandling till , men för flera bestämmelser, t.ex. tillgång till upphandlingsdokumenten, annonsering, inköps- centralernas verksamhet, för dynamiska inköpssystem, e-kataloger och e- auktioner gäller genomförandet , dvs. när direktiven som helhet ska ha genomförts i svensk lag. E-sens är ett projekt vars uppgift är att konsolidera, vidareutveckla och sprida resultaten från fem olika pilotprojekt om e-upphandling och e- handel, e-legitimation, e-hälsa, företagsrörlighet och rättsinformation. Avsikten är att stimulera användningen av offentliga tjänster samt elektroniska inköpsprocesser. har i uppdrag att leda och samordna det svenska deltagandet i e-Sens. Direktiv /55/EU om elektronisk fakturering vid offentlig upphandling antogs . Direktivet innebär att statliga myndigheter, kommuner, landsting och sådana juridiska personer som omfattas av upphandlingslagstiftningen framöver måste kunna ta emot e-fakturor som överensstämmer med en europeisk standard som ska utarbetas. antogs en förordning om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner (e-signaturförordningen). Syftet med förordningen är bl.a. att ge en gemensam grund för säkra elektroniska lösningar och på så sätt öka förtroendet samt effektiviteten i offentliga och privata e-tjänster samt för e-handel inom EU. Offentliga aktörer ska enligt förordningen tillåta notifierade e-legitimationer i sina e-tjänster senast . 35 Fri rörlighet för tjänster Det finns fortfarande en outnyttjad potential för ökad tillväxt och sysselsättning inom tjänstehandeln. har uppmanat medlemsstaterna att förbättra genomförandet av tjänstedirektivet. Ambitionen är att öppna upp tjänstemarknaderna och undanröja omotiverade eller oproportionerliga hinder för att garantera lika villkor på tjänstemarknaden. har ställt sig bakom ambitionen att driva på reformarbetet på tjänsteområdet och att verka för att undanröja hinder för tjänsteföretagen. EU:s tjänstedirektiv är genomfört i alla medlemsstater. Detta till trots återstår hinder på den inre marknaden för tjänster och det krävs fortsatta insatser. Arbetet med att fullborda den inre marknaden för tjänster har pågått i två parallella spår. Det ena spåret följer av att vid Skr. 2014/15:65 fick gehör för att ska erhålla årliga lägesrapporter om medlemsstaternas nationella reformer på tjänsteområdet. Som ett svar på detta presenterade kommissionen en arbetsplan för den årliga rapporteringen. Den årliga lägesrapporteringen kommer att inkluderas i integrationsrapporten. Arbetsplanen har två målsättningar: ett fortsatt ambitiöst genomförande av tjänstedirektivet och att i nära partnerskap med medlemsstaterna få en fördjupad förståelse för tjänstesektorn och de pågående reformerna. Kommissionen ska analysera de prioriterade tillväxtsektorerna affärs- och professionella tjänster, detaljhandelstjänster och byggtjänster. Vidare ska en översikt av konkurrenskraften på tjänstemarknaden, med fokus på de prioriterade sektorerna, presenteras tillsammans med de ekonomiska effekterna av genomförandet av tjänstedirektivet. Medlemsstaterna har även rapporterat in lättnader i krav och undanröjande av kvarvarande hinder till kommissionen. Syftet är att utvärdera de ekonomiska effekterna av reformarbetet och att se vilket mervärde som kan uppnås i förhållande till vilka slags hinder som undanröjs i medlemsstaterna. I arbetsplanen nämns även det andra spåret, en kartläggning av kvarvarande hinder på den inre marknaden för tjänster, som aviserades i konkurrenskraftsrådets slutsatser . Resultatet ska presenteras i mitten av 2015. Kartläggningen har genomförts huvudsakligen genom direkt kontakt med marknadsaktörer vid workshops i gränsregioner inom EU för att fastställa hur olika regelverk uppfattas av tjänsteföretag och konsumenter. Resultatet ska presenteras av kommissionen genom en rapport vilket ska tjäna som underlag för vad som bör vara nästa steg i processen att undanröja kvarvarande hinder på tjänstemarkaden. Resultatet ska även presenteras vid ett forum för den inremarknaden . Denna konferens avser att avsluta och presentera resultatet av sammanlagt 21 olika workshops som genomförts av kommissionen för att få ytterligare kunskap om hur den inre marknaden kan förbättras. Detta svarar upp mot regeringens tidigare beklagande att kommissionen inte presenterat några konkreta förslag till åtgärder trots den övertygande sammanställningen och identifieringen av hinder för tjänsteföretag. Det är därför, enligt regeringens mening, värdefullt att kommissionen driver på det arbete som gav ett budskap om. Sektorn handel och distribution utgör av EU:s samlade BNP och av den totala sysselsättningen inom unionen. Fler än sex miljoner företag, motsvarande av alla företag i , är verksamma inom denna sektor. presenterade kommissionen ett meddelande om en europeisk handlingsplan för detalj- handel. Handlingsplanen syftar bl.a. till att undanröja hinder för utvecklingen av en inre marknad för detaljhandel genom att ta fram en strategi för att förbättra konkurrenskraften och stärka sektorns ekonomiska, sociala och 2014/15:65 miljömässiga resultat. har kommissionen, i enlighet med handlingsplanen, inlett en granskningsprocess i syfte att inventera vilka nationella krav som ställs vid nyetablering inom detaljhandelssektorn. Granskningsprocessen syftar till att mynna ut i en presentation av goda exempel på området och avser kommissionen att rapportera det sammantagna resultatet av processen. Detaljhandelns ekonomiska betydelse och tillväxtpotential har även belysts i resolution av om en europeisk handlingsplan för detaljhandeln till nytta för samtliga aktörer (2013/2093(). Regeringen har välkomnat kommissionens initiativ till att utveckla den inre marknaden för detaljhandel och anser att samtliga områden som lyfts upp i handlingsplanen är relevanta och av betydelse för utvecklingen av handel och distribution inom EU. Regeringen har särskilt välkomnat kommissionens avisering om nolltolerans för åsidosättande av skyldigheter enligt tjänstedirektivet. Immateriella rättigheter – bl.a. upphovsrätt, patent, varumärken och mönster – representerar betydande värden och har en nyckelfunktion i den globala ekonomin. Utvecklingen och förbättringen av systemen genom förhandlingar inom EU – men även globalt – är av centralt intresse för en kunskapsintensiv ekonomi som den svenska. Arbetet på immaterialrättsområdet syftar till främjandet av innovation och skapande och därmed till målet att främja tillväxt och sysselsättning. Sedan förordningarna om det enhetliga patentskyddet antogs och avtalet om den enhetliga patentdomstolen undertecknades pågår ett intensivt förberedelsearbete för att få det enhetliga patentskyddet och den enhetliga patentdomstolen på plats. 36.1 Enhetligt patentskydd och enhetlig patentdomstol Det enhetliga patentskyddet och en enhetlig europeisk patentdomstol är av stor betydelse för konkurrenskraft. skyddet kommer att göra det möjligt att genom en begäran få ett patent som täcker hela EU utom , och . patentverket, som meddelar europeiska patent enligt den europeiska