prop · H20372 · 2015-03-10 00:00:00 — 2729 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL; 3 kap. patientsäkerhetslagen (2010:659), PSL. 1995/96:176, s. 57ff; bet. 1995/96: SoU18. 29Riksrevisionen 2014:20, Överenskommelser mellan regeringen och SKL inom hälso- och sjukvården – frivilligt att delta men svårt att tacka nej. 305 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 31Konkurrensverket (2012). Val av vårdcentral. Förutsättningar för kvalitetskonkurrens i vårdvalssystemen, s. 23. 321 kap 2 § lag (2008:962) om valfrihetssystem, LOV. För att landstingen ska kunna styra vårdgivarna följer de också upp vårdgivarna utifrån olika parametrar. Landstingen ställer därmed krav på vårdgivarna att leverera vissa uppgifter till för att exempelvis kunna betala ut ersättning. Vad som följs upp styrs av landstingens förfrågningsunderlag och varierar således mellan landstingen. Förfrågningsunderlaget har med andra ord stor betydelse för hur vårdgivarna bedriver primärvården i det specifika samt för hur primärvården definieras, utförs och följs upp. Primärvården finansieras till största delen genom landstingsskatten och till en mindre del av patientavgifter och statliga medel. Vårdgivarna inom primärvården får större delen av sin ersättning från landstingen baserad på medborgarnas val av vårdcentral. 2.2Utgångspunkter för prioritering i primärvården I hälso- och sjukvårdslagen anges att målen för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården.33 Hälso- och sjukvården ska också arbeta för att förebygga ohälsa.34 I bestämmelsen lagfästs huvudprinciperna för hur resurserna i svensk hälso- och sjukvård ska fördelas mellan medborgarna liksom allmänna utgångspunkter för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Grunden för prioriteringarna vilar på beslut om prioritering i vården.35 Beslutet innebär, som tidigare nämnts, att prioriteringar i vården ska bygga på tre principer: 1.Människovärdesprincipen: Vård ska ges på lika villkor för hela befolkningen oberoende av personliga egenskaper och funktioner i samhället. 2.Behovs- och solidaritetsprincipen: Den som har störst behov av vård ska ges företräde i vården. 3.Kostnadseffektivitetsprincipen: Hälso- och sjukvård ska bedrivas kostnadseffektivt, men kostnadsöverväganden i det enskilda fallet bör först göras när de två ovanstående principerna använts.36 Av formuleringen framgår att principerna har olika vikt. Strävan efter en kostnadseffektiv verksamhet får alltså inte innebära att sjukvården nekar vård till, eller försämrar kvaliteten av vården av de mest behövande. 332 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 342 c § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. 1996/97:60; bet. 1996/97: SoU14; protokoll 1996/97:90. 3628 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL; 3 kap 1 § patientsäkerhetslagen (2010:659), PSL. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Riksdag och regering ansåg att principerna inte utgjorde en tillräcklig grund för prioriteringar i vården, därför gav de, i förarbetena till hälso- och sjukvårdslagen, exempel på vilka prioriteringar som bör göras mellan olika sjukdomstillstånd. I dessa exempel anges bland annat att akut livshotande sjukdomar och vård av svåra kroniska sjukdomar ska ges högsta prioritet. Patienttillstånd där egenvård är tillräcklig ska däremot inte finansieras med Onödiga undersökningar och icke verksamma behandlingar strider mot behovs-, solidaritets- och kostnadseffektivitetsprinciperna och ska därför inte heller finansieras med offentliga medel.37 Den första medicinska bedömningen ingår inte i prioriteringsordningen eftersom den utgör en utgångspunkt för just prioritering. En adekvat diagnostisering är central i sammanhanget, dels för att kunna ge rätt behandling, god omvårdnad etc., dels för att kunna prioritera i hälso- och sjukvården.38 Betydelsen av god tillgänglighet och rätt till en snar första bedömning av hälsotillstånd markerades ytterligare 2006 genom beslut om utveckling av vård och omsorg om äldre.39 Den etiska plattformen ligger till grund för nationella riktlinjer, vilka utgör ett stöd vid prioriteringar i hälso- och sjukvården. Riktlinjerna ska ge vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på.40 Den etiska plattformen var föremål för utredning av bland annat , och ().41 Efter att dessa tre instanser redovisat sina respektive utredningar meddelade regeringen att etiska plattform ligger fast. Regeringen föreslog därför inga förändringar. 1996/97:60; bet. 1996/97: SoU14; protokoll 1996/97:90. 1996/97:60, s. 29; bet. 1996/97: SoU14; protokoll 1996/97:90. 2005/06:115; bet. 2005/06: SoU26; rskr. 2005/06:301. 40http:///riktlinjer/nationellariktlinjer/ []. 41SMER (2009). Om Prioriteringscentrums förslag till ny etisk plattform för prioriteringsbeslut inom hälso- och sjukvården; (2007). Prioriteringar i hälso- och sjukvården. analys och slutsatser utifrån rapporten ”Vårdens alltför svåra val?”; Prioriteringscentrum (2007). Vårdens alltför svåra val. Se även 2004:9, Riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården; SOU 2001:8, Prioriteringar i vården – Perspektiv för politiker, profession och medborgare. 42http:///sb/d/11537/a/120691 [hämtat ]. 2.3Valfrihet och lagstadgad vårdgaranti Olika reformer har genomförts för att stärka valfriheten, kontinuiteten och tillgängligheten i primärvården.43 Vårdvals- och vårdgarantireformerna bygger på dessa tidigare reformer. Landstingen fick 2009 möjlighet44 att organisera ett fritt vårdval i primärvården genom lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV).45 Det blev obligatoriskt att genomföra vårdvalssystem i primärvården 2010.46 Vårdvalsreformen bygger på idéer från den husläkarreform som trädde i kraft , men som revs upp efter regeringsskiftet . Husläkarreformen innebar en valfrihet för patienten att välja läkare. Det innebar också etableringsrätt för läkare och sjukgymnaster, vilka ersattes enligt en nationell taxa. Syftet var att stärka kontinuiteten och tillgängligheten genom att stärka patientens fria val av husläkare.47 Rätten till val av läkare behölls efter det att husläkarreformen hade rivits upp. Detta genom att hälso- och sjukvårdslagen fick en ny bestämmelse om allas rätt att få välja och få tillgång till en fast läkarkontakt.48 Upphandling enligt LOV innebär, till skillnad från upphandling enligt lagen (2007:1 091) om offentlig upphandling att alla leverantörer som uppfyller lagens och krav på primärvård fritt får etablera sig.49 Detta innebär i praktiken att utförarna konkurrerar om patienterna och att endast definierar primärvårdsuppdraget, vad som ersätts och ersättningsnivåer. kan alltså inte bestämma vem som utför vården eller var den ska utföras. Syftet med vårdvalsreformen var, enligt regeringen, att sätta individen i fokus, förskjuta makt från politiker och tjänstemän till medborgare, ökad valfrihet och ökat inflytande samt få fler utförare och större mångfald. Regeringen menade att reformen skulle skapa förutsättningar som sporrar vårdens aktörer att förbättra kvaliteten och effektiviteten i vården, eftersom pengarna följer patienten och patienterna kommer att söka sig till de verksamheter som har 43Landstingsförbundets rekommendation om valfrihet som omfattade primärvård (1989); Husläkarreformen (1994); Överenskommelse om vårdgaranti i primärvården (1996); Nationell plan för utveckling av hälso- och sjukvården (2000); Överenskommelse om vårdgaranti i primärvården (2005). 44Tre landsting (, , ) införde vårdval i primärvården . 2008/09:29; bet. 2008/09: SoU5; rskr. 2008/09:61. 2008/09:74; bet. 2008/09: SoU9; rskr. 2008/09:172. 1992/93:160; bet. 1992/93: SoU22. 481994/95:195, s. 41; bet. 1994/95: SoU24; protokoll 1994/95:114. 495 kap. 1 § lag (2010:962) om valfrihetssystem, LOV; lag (2007:1091) om offentlig upphandling, . GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN bäst kvalitet.50 Ytterligare ett syfte med vårdvalsreformen var att regelförenkla och underlätta för små företag att vara leverantörer till den offentliga sektorn.51 Enligt regeringen är en förutsättning för att ett vårdvalssystem ska få positiva effekter på kvalitet, patientinflytande och kostnadseffektivitet att det finns en reell möjlighet att välja utförare. För att kunna välja krävdes att befolkningen gavs möjlighet att göra rationella val utifrån egna behov och preferenser.52 Landstingen gavs därför ett ansvar att tillhandahålla information om utförarna som är saklig, relevant, jämförbar, lättförståelig och lättillgänglig.53 Den ursprungliga utredningen om vårdval innehöll förslag om ett nationellt grunduppdrag för primärvården. Landstingen skulle sedan få komplettera grunduppdraget utifrån sina lokala förutsättningar och på så sätt forma egna vårdvalsystem.54 Utredaren menade att förslaget skulle ge en mer likartad primärvård över hela landet och ett tydligare offentligt åtagande. Utredaren pekade vidare på att nationellt fastlagda kompetens-, kvalitets- och säkerhetskrav också gynnar kvalitetsutvecklingen. Patientens rätt skulle dessutom kunna tydliggöras nationellt som vårdgivarna fick lika regler att verka inom.55 Tanken var alltså att vårdvalssystemen skulle vara relativt lika i hela landet. Regeringen såg fördelar med att göra vårdvalssystemet enhetligt över landet, framförallt eftersom en enhetlig modell på ett bättre sätt kunde bidra till att uppfylla hälso- och sjukvårdslagens målparagraf om en vård på lika villkor för hela befolkningen. Många landsting var dock kritiska och såg det som en inskränkning av det kommunala självstyret. De gavs därför stor frihet att på egen hand utforma sina vårdvalssystem. Vad primärvården närmare omfattar definieras alltså av respektive landsting som beslutar om dels krav och villkor som ska ställas på utförare av primärvård, dels ersättningens utformning. Landstingen har stor frihet att själva utforma vilka tjänster som ska ingå samt vilka krav och villkor som ställs på vårdgivarna. Landstingens krav får dock inte strida mot lagar eller föreskrifter som statliga myndigheter utfärdat. Som beställare av primärvård är huvudprincipen att är skyldigt att behandla alla utförare lika, vilket innebär att inte får särbehandla vårdcentraler som själv driver om det inte finns skäl för det. Ett skäl kan vara att ingen vårdgivare vill tillhandahålla vård inom ett visst 2008/09:29, s. 54; prop. 2008/09:74, s. 29. 2008/09:29, s. 83. 2008/09:74, s. 33. 539 kap. 1 § lag (2008:962) om valfrihetssystem, LOV. 54SOU 2008:37, Vårdval i , s. 103. 2008/09:74, bilaga 1. geografiskt område med den ekonomiska ersättning som angett i förfrågningsunderlaget.56 Undantagsmöjlighet har inte åberopats och därmed inte heller prövats. Vad som däremot förekommit är att privata vårdgivare i några fall protesterat då de ansett att landstingens egen regiverksamheter har tillåtits gå med förlust eller fått otillåtna subventioner via landstingsbudgeten. som är tillsynsmyndighet för lagen om valfrihetssystem kan inte pröva bestämmelsen i hälso- och sjukvårdslagen. I ett beslut rörande ett fall i skriver dock att bör göra en översyn av vilka fria nyttigheter de landstingsdrivna enheterna har och anpassa ersättningsnivå och beskrivning i förfrågningsunderlaget därefter. Alternativt bör fördela kostnaderna för de fria nyttigheterna på de egna landstingsdrivna enheterna.57 Mot bakgrund av behovet av en likvärdig behandling i hela landet skrev regeringen i propositionen att landstingen bör samverka för att skapa en så bred gemensam definition av primärvårdens grunduppdrag som möjligt. delade regeringens ståndpunkt. Regeringen avsåg att följa detta arbete noggrant och aktualisera frågan i de löpande kontakterna med SKL.58 Regeringen har tillsatt en vårdvalssamordnare med uppdrag att se över hur vårdvalet kan utvecklas i specialistvården. Samordnaren ska också se över vårdvalet och framväxten av sammanhållna vårdkedjor mellan olika vårdnivåer och huvudmän. Vårdgarantin i primärvården avser att säkerställa kontakt via telefon och ett första läkarbesök i primärvården samt att behandling inleds i den specialiserade vården. Alla andra åtgärder faller utanför vårdgarantin. innebär att vårdgarantin inte omfattar till exempel medicinska utredningar och diagnostik vid återbesök eller uppföljningar. Enligt bestämmelserna har landstingen ansvar för att vårdgarantins tidsgränser uppnås. De angivna tidsgränserna innebär att en enskild person som söker kontakt med primärvården ska få kontakt , (tillgänglighetsgarantin) och ett läkarbesök från det att man har sökt kontakt med 562 § lag (2008:962) om valfrihetssystem, LOV. 2008/09:74, s. 52, anges att skäl att särbehandla olika utförare kan föreligga exempelvis då ingen utförare är intresserad av att tillhandahålla vård inom ett visst geografiskt område med den ekonomiska ersättning som angavs i förfrågningsunderlaget. Vidare kunde s.k. befolkningsansvar motivera förmånligare ekonomiska villkor än för de externa utförarna i den mån detta yttersta ansvar för patienterna medför högre kostnader. 57Konkurrensverket, Påstått problem gällande brist på konkurrensneutralitet inom Hälsoval , beslut , dnr 348/2013. 2008/09:74, s. 32; bet. 2008/09: SoU9, s. 15. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN primärvården, förutsatt att vårdgivaren har bedömt att personen behöver besöka läkare (besöksgarantin).59 Primärvården omfattades av den överenskommelse om vårdgaranti som fanns mellan regeringen och SKL . Från regleras vårdgarantin i stället i hälso- och sjukvårdslagen. Nuvarande tidsgränser är de samma som beslutades om i regeringens och SKL:s överenskommelse 2005.60 De skäl som regeringen angav för att lagstifta om vårdgarantin 2010 var att de tidigare överenskommelserna inte i tillräcklig grad lett till förbättringar av vårdens tillgänglighet. Regeringen hänvisade också till utvärderingar som visade att det fanns brister hos huvudmännen när det gällde viljan att prioritera tillgänglighetsfrågor. Vidare pekade regeringen på fördelarna med en rättslig grund för vårdgarantin som tydliggör att landstingen har en skyldighet att upprätthålla de krav på tillgänglighet som vårdgarantin innebär.61 har på regeringens uppdrag följt upp vårdgarantin för hela hälso- och sjukvården . Inom ramen för ett tilläggsuppdrag har myndigheten också gjort fördjupade analyser av eventuell undanträngning av vårdbehövande grupper.62 fick Myndigheten för vårdanalys ta över uppdraget att följa upp effekterna av den nationella vårdgarantin.63 Staten har ett generellt ansvar för att skapa förutsättningar för att medborgarna får god vård enligt de etiska riktlinjerna. Statens starkaste styrmedel är lagstiftning och andra typer av regelstyrning. Vårdgarantin är ett exempel på ett sådant styrmedel. Landstingen ansvarar för att vårdgarantins tidsgränser uppnås, tidsgränserna är fastställda i lag och lika för alla landsting. Staten ger också riktade bidrag. Villkoren för dessa fastställs vanligtvis i överenskommelser mellan staten och SKL.64 Den framtida tillgången på läkare, sjuksköterskor och andra personalkategorier påverkas i hög grad av statens anslag till högre utbildning och forskning. 592 § förordning om vårdgaranti (2010:349). 602b § och –3h § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), HSL. Lagreglerna kompletteras i förordningen (2010:349) om vårdgaranti, som bl.a. innehåller bestämmelser om vårdgarantins olika tidsfrister. 2009/10:67, s. 62Regeringsbeslut S2009/4232/HS (delvis); Regeringsbeslut S2009/4232/HS (slutlig). 63Regeringsbeslut S2014/4440/FS, Regleringsbrev för avseende Myndigheten för vårdanalys. 64Sveriges Kommuner och Landsting (SKL) är en arbetsgivar- och intresseorganisation för alla kommuner, landsting och regioner. Landstingen ansvarar för att primärvård bedrivs och upphandlas. Det kommunala självstyret innebär begränsningar för statens möjligheter att direkt styra landstingen, vilket gör att regeringen och dess myndigheter ofta arbetar med kunskapsstyrning genom tillsyn, uppföljning och utvärdering. Myndigheternas tillsyn, uppföljningar och utvärderingar är också medel för att regeringen ska kunna förse med information och beslutsunderlag om hälso- och sjukvårdens resultat på nationell nivå. Regeringen är ansvarig för vilka myndigheter som finns och vad dessa ska göra. Flera departement och myndigheter har funktioner att styra, stödja, kontrollera och utvärdera landstingens arbete med primärvård. är utsedd tillsynsmyndighet över LOV. och Tillväxtanalys har också funktioner som berör primärvården, de sorterar under . , , Myndigheten för vårdanalys, Inspektionen för vård och omsorg () och () har alla uppdrag att följa upp och granska områden som rör primärvården och är organiserade under . () svarar för hälsoräkenskaperna och är placerade under . finns Prioriteringscentrum som ska vara ett nationellt för prioritering inom vård och omsorg. Regeringen har också inrättat statens medicinsk-etiska råd (SMER) som har till uppgift att belysa medicinsk-etiska frågor ur ett övergripande samhällsperspektiv. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN 3Har det blivit lättare att få kontakt med primärvården? Syftet med vårdgarantin och ett av syftena med vårdvalet har varit att stärka tillgängligheten i primärvården, det vill säga att patienten snabbt ska få kontakt med primärvården och få träffa en läkare. Det är förbättringarna på detta område som har präglat mycket av diskussionen om reformernas resultat. I följande kapitel redogörs för hur tillgängligheten har utvecklats sedan reformerna genomfördes. konstaterar att effekterna av vårdgarantin i primärvården i huvudsak kom redan när den reglerades genom en överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting (SKL). Vårdgarantins införande i hälso- och sjukvårdslagen har haft marginella effekter. Vidare konstaterar att antalet besök i primärvården har ökat marginellt sedan tillgänglighetsreformerna infördes. 3.1Utvecklingen av väntetider i primärvården Väntetiderna i primärvården används av olika organisationer som indikatorer på tillgänglighet i primärvården. 3.1.1Utvecklingen av väntetider 2005–2009 beskriver betydande problem med tillgängligheten till landets vårdcentraler. Bland annat konstaterade man att såväl telefon- som besökstillgängligheten var på en låg nivå. Dessutom rapporterade Patientnämnderna om klagomål vad gällde möjligheten att få kontakt per telefon, och boka tid för läkarbesök.65 konstaterade att samtliga landsting hade genomfört insatser för att förbättra tillgängligheten och att telefontillgängligheten hade förbättrats.66 I samband med att vårdgarantin blev en lagstadgad rättighet pekade regeringen på att väntetiderna i telefon successivt hade förbättrats och att av de inkomna samtalen besvarades . 65Socialstyrelsen (2004). Nationell handlingsplan för hälso- och sjukvården. Slutrapport, s. 7–8, 67f. (Beskrivs även i SOU 2008:37, s. 66Socialstyrelsen (2008) Uppföljning av den nationella vårdgarantin, s. 8. besök hos läkare i primärvården hade av patienterna fått komma på besök . Regeringen konstaterade dock att skillnaderna mellan landstingen fortfarande var stora 2009.67 3.1.2Utvecklingen av väntetider efter 2010 Mycket tyder på att vårdgarantin har gett positiva effekter men att dessa var ett resultat av den överenskommelse som slöts 2005 och inte som ett resultat av att vårdgarantin lagreglerades. Landstingen mäter telefontillgängligheten och väntetiderna innan ett första läkarbesök i primärvården och rapporterar in detta till SKL. SKL redovisar resultaten i en databas som finns på webbplatsen vantetider.se.68 Tiderna redovisas två gånger , enligt databasen har telefontillgängligheten varit relativt stabil mellan 2009 och , den har pendlat mellan . Skillnaderna mellan landstingen har blivit marginellt mindre . Utvecklingen när det gäller att få tid hos en läkare i primärvården uppvisar en liknande bild. Frekvensen mellan 2009 och var stabil och pendlade mellan . Skillnaderna mellan landstingen har ökat marginellt. SKL undersöker även de patientupplevda väntetiderna inom hälso- och sjukvården i en återkommande nationell patientenkät och den visar i stället att de upplevda väntetiderna för att få komma på ett läkarbesök har blivit längre. I enkäten ställs frågan ”Hur länge fick du vänta på ditt besök?” Andelen som svarande att de fick vänta var som lägst () 2010 och som högst () 2013. 3.1.3Verkliga och registrerade väntetider Mätresultaten kan påverkas av hur viktigt det är för vårdgivare att få bra mätvärden. Många landsting betalar också ut extra ersättning till de vårdcentraler som lyckas pressa ner sina väntetider. menar att andelen patienter som får komma är beroende av hur långt fram i tiden patienter kan bokas in för ett läkarbesök.69 Vissa vårdcentraler har en mycket begränsad tidsbokning framåt i tiden. Är det omöjligt att boka tid senare kan mätvärdena alltså aldrig överskrida . Väljer vårdcentralen istället att registrera ett besök som ”patientvald väntan” räknas inte besöket in 2009/10:67, s. 28. 68Uppgifterna är hämtade från en webbplats som drivs av Kommuner och Landsting som kontinuerligt samlar in väntetidsuppgifter från landstingens/regionerna. 69http:///indikatorer/sokiindikatorbiblioteket/ojhs/ lakarbesokinomsjudagariprimarv [hämtat ]. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN i statistiken vilket kan innebära att vårdcentraler anpassar sin registrering efter uppföljningssystemen.70 Enligt kan telefontillgängligheten hos en vårdcentral också påverkas av att patienter endast kan boka tid samma dag.71 Om patienterna ombeds att ringa , i de fall alla tider är upptagna den aktuella dagen, ger mätningen en falsk bild av tillgängligheten. Liknande exempel har beskrivits vid intervjuer med vårdpersonal. 3.2Utvecklingen av antalet besök i primärvården Olika typer av besöksmätningar används för att beskriva utvecklingen i primärvården. Nedan redovisas utvecklingen av olika produktivitetsmått i vården. Ett ökat antal vårdkontakter har i olika sammanhang framhållits som ett positivt resultat av vårdvalsreformen. I budgetpropositionen beskriver regeringen att antalet besök i primärvården har ökat relativt kraftigt för samtliga grupper efter införandet av vårdval.72 Regeringens källa är en rapport från Vårdanalys som jämför antalet vårdkontakter för personer med olika sjukdomar i tre landsting. 73 Rapportens fokus är dock inte antalet besök i respektive landsting, eller situationen i landet. Att mäta viktade vårdkontakter istället för att mäta antalet besök är ett försök att ta hänsyn till vårdens resursförbrukning vid olika typer av kontakter. Vad en viktad vårdkontakt innebär är dock något förvirrande, eftersom definitionen skiljer sig åt beroende på vilken aktör som använder måttet. Vårdanalys och SKL mäter viktade vårdkontakter på olika sätt.74 70Albinsson, , Förbättrad tillgänglighet eller förändrad registrering? för svensk förening för allmänmedicin nummer 3 2013 årgång 34. 71http:///indikatorer/sokiindikatorbiblioteket/ojhs/ lakarbesokinomsjudagariprimarv [hämtat ]. 2013/14:1 Utgiftsområde 9, s. 28. 73Vårdanalys (2013). Vem har vårdvalet gynnat? 74I Vårdanalys rapport anges att de använder ett index utifrån SKL:s uppskattning av den resursförbrukning som är knuten till de olika typerna av besök hos olika personalkategorier och refererar till SKLs verksamhetsstatistik . Enligt Vårdanalys ges ett besök i hemmet i relation till på mottagning dubbel vikt (2,0) och ett besök utfört av sjuksköterska viktas med 0,4 i relation till ett läkarbesök. SKLs definition av viktade vårdkontakter mäter också resursförbrukning men hänsyn tas också till telefonkontakter. Ett hembesök har beräknats motsvara två mottagningsbesök och en telefonkontakt en tredjedel av ett mottagningsbesök. SKLs verksamhetsstatistik mäter viktade vårdbesök för olika personalkategorier och gör ingen sammanvägning för läkare och sjuksköterskor. statistiknyckeltaljamforelser/ekonomiochverksamhetsstatistik/ landstingekonomiochverksamhet.1342.html [hämtat ].