prop · H203120 · 2015-04-17 00:00:00 — När kommissionen förbereder och utarbetar de legerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt. (81)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv, bör kommissionen tilldelas genomförande befogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kont roll av kommissionens utövande av sina genomförande befogenheter (1). (82)Genomförandeakter om järnvägstrafikens huvudsakliga syfte, om hur ny internationell trafik påverkar den eko nomiska jämvikten för avtal om allmän trafik, om uttag av avgift av järnvägsföretag som bedriver persontrafik, om tillträde till tjänster som tillhandahålls av anlägg ningar för grundläggande tjänster, om närmare detaljer för förfarandet för att erhålla ett tillstånd, om hur de direkta kostnaderna bör beräknas vid tillämpningen av avgiftsuttag för kostnaden för bullereffekter, och hur in frastrukturavgifterna bör differentieras för att ge incita ment till att utrusta tåg med ETCS samt om vilka gemen samma principer och rutiner regleringsorganen har att följa vid sitt beslutsfattande, bör inte antas av kommis sionen om den kommitté som inrättats enligt detta di rektiv inte lämnar något yttrande över det utkast till genomförandeakt som lagts fram av kommissionen. (83)Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att främja utvecklingen av unionens järnvägar, att fastställa de över gripande principerna för beviljande av tillstånd för järn vägsföretag och att samordna de ordningar i medlems staterna som reglerar tilldelningen av järnvägsinfrastruk turkapacitet och avgifterna för användningen av denna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemssta terna, på grund av att sådan tillståndsgivning och driften av viktiga delar av järnvägsnäten har en uppenbar inter nationell aspekt, och behovet av att säkerställa rättvisa och icke-diskriminerande villkor för tillträde till infra strukturen, och de därför, till följd av deras transnatio nella konsekvenser, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprin cipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (84)Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell rätt bör begränsas till de bestämmelser som utgör en avse värd förändring jämfört med tidigare direktiv. Skyldighe ten att införliva de bestämmelser i detta direktiv som är i huvudsak oförändrade i jämförelse med de tidigare direk tiven följer av de direktiven. (1) EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. L 343/38 Europeiska unionens officiella tidning (85)De medlemsstater som saknar järnvägsnät och inte avser att skaffa ett sådant skulle åläggas en oproportionell och meningslös skyldighet om de var tvungna att införliva och genomföra kapitlen II och IV i detta direktiv. Sådana medlemsstater bör därför undantas från den skyldigheten. (86)I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument (1) har med lemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i na instrument för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändande av så dana dokument är berättigat. (87)Detta direktiv bör inte påverka de tidsfrister som fastställs i bilaga IX del B, inom vilka medlemsstaterna ska upp fylla tidigare direktiv. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. a)de regler som ska tillämpas på förvaltningen av järnvägs infrastrukturen och på järnvägstransporter utförda av järn vägsföretag som är etablerade eller kommer att etableras i en medlemsstat, som anges i kapitel II, b)de kriterier som ska tillämpas när en medlemsstat utfärdar, förnyar eller ändrar tillstånd som är avsedda för järnvägs företag som är eller kommer att vara etablerade inom unio nen, som anges i kapitel III, c)de principer och förfaranden som ska tillämpas vid faststäl lande och uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfra struktur och vid tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet, som anges i kapitel IV. Detta direktiv gäller användning av järnvägsinfrastruktur för inrikes och internationell järnvägstrafik. Kapitel II ska inte tillämpas på järnvägsföretag som enbart tillhandahåller stadstrafik, förortstrafik eller regional trafik på lokala och regionala fristående järnvägsnät för transporttjänster (1) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. på järnvägsinfrastruktur eller på järnvägsnät som enbart är av sedda att användas för stads- och förortsjärnvägstjänster. Utan hinder av första stycket ska artiklarna 4 och 5 tillämpas när ett sådant järnvägsföretag står under direkt eller indirekt kontroll av ett företag eller en annan enhet som utför eller integrerar andra järnvägstransporttjänster än stads- eller förorts trafik eller regional trafik. Även artikel 6 ska tillämpas på ett sådant järnvägsföretag när det gäller förhållandet mellan järn vägsföretaget och det företag eller den enhet som direkt eller indirekt kontrollerar det. Medlemsstaterna får undanta följande företag från tillämp ningsområdet för kapitel III: a)Företag som enbart tillhandahåller tjänster som avser person trafik på lokal och regional fristående järnvägsinfrastruktur. b)Företag som enbart tillhandahåller persontransporter i stads- eller förortstrafik på järnväg. c)Företag som enbart tillhandahåller regional godstrafik. d)Företag som enbart utför godstrafik på privatägd järnvägs infrastruktur som endast används av ägaren till järnvägsinfra strukturen för egen godstransport. Medlemsstaterna får undanta följande från tillämpnings området för artiklarna 7, 8 och 13 samt kapitel IV: a)Lokala och regionala fristående järnvägsnät för persontrafik. b)Järnvägsnät som enbart är avsedda att användas för stads- och förortstjänster för persontrafik. c)Regionala järnvägsnät som utnyttjas för regional godstrafik uteslutande av ett järnvägsföretag som inte omfattas av punkt 1, till dess att en annan sökande ansöker om kapacitet på det järnvägsnätet. d)Privatägd järnvägsinfrastruktur som endast används av äga ren till järnvägsinfrastrukturen för egen godstransport. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 får med lemsstaterna undanta lokal och regional järnvägsinfrastruktur som inte har någon strategisk betydelse för järnvägsmarknadens funktion från tillämpningen av artikel 8.3 och lokal järnvägs infrastruktur som inte har någon strategisk betydelse för järn vägsmarknadens funktionssätt från tillämpningen av kapitel IV. Medlemsstaterna ska anmäla till kommissionen att de avser att undanta sådan järnvägsinfrastruktur. I enlighet med det rådgi vande förfarande som avses i artikel 62.2 ska kommissionen besluta huruvida sådan järnvägsinfrastruktur kan anses sakna strategisk betydelse med beaktande av längden på det aktuella nätet, det faktiska utnyttjandet samt den trafikvolym som po tentiellt kan komma att påverkas. Europeiska unionens officiella tidning L 343/39 5.Medlemsstaterna får från tillämpningen av artikel 31.5 undanta fordon som går i trafik eller är avsedda att gå i trafik från och till tredjeländer och som drivs på ett järnvägsnät med annan spårvidd än på unionens huvudjärnvägsnät. 6.Medlemsstaterna får besluta om andra tidsperioder och -frister för tidsplanen för tilldelning av kapacitet än de som avses i artikel 43.2 punkt 2 b i bilaga VI och punkterna 3, 4 och 5 i bilaga VII, om fastställandet av tåglägen för internatio nell trafik i samarbete med infrastrukturförvaltarna i tredjeländer vilka drivs på ett järnvägsnät med annan spårvidd än på unio nens huvudjärnvägsnät har en väsentlig inverkan på tidsplanen för tilldelning av kapacitet i allmänhet. 7.Medlemsstaterna får besluta att offentliggöra det ramverk och de regler för fastställande och uttag av avgifter som speci fikt ska gälla för internationell godstrafik till och från tredje länder på ett järnvägsnät med annan spårvidd än unionens huvudjärnvägsnät med andra instrument och tidsfrister än de som föreskrivs i artikel 29.1, om detta krävs för att säkerställa sund konkurrens. 8.Medlemsstaterna får från tillämpningen av kapitel IV un danta järnvägsinfrastruktur som har en annan spårvidd än unio nens huvudjärnvägsnät, och som förbinder gränsstationer i en medlemsstat med ett tredjelands territorium. 9.Med undantag av artiklarna 6.1, 6.4, 10, 11, 12 och 28 ska detta direktiv inte tillämpas på företag vars verksamhet är begränsad till att tillhandahålla endast pendeltrafiktjänster för befordran av motorfordon genom undervattenstunnlar eller till transportverksamhet i form av pendeltrafiktjänster genom så dana tunnlar. 10.Medlemsstaterna får från tillämpningen av kapitel II, utom artikel 14, och av kapitel IV undanta varje transitförbin delse med järnväg genom unionen. 11.Medlemsstaterna får från tillämpningen av artikel 32.4 undanta tåg som inte är utrustade med () och som används för regional persontrafik och som har tagits i bruk . I detta direktiv gäller följande definitioner: 1.järnvägsföretag: varje offentligt eller privat företag med till stånd i enlighet med detta direktiv vars huvudsakliga verk samhet består i att tillhandahålla tjänster för transport av gods och/eller passagerare på järnväg med kravet att företaget måste tillhandahålla dragkraft; detta gäller även företag som endast tillhandahåller dragkraft. 2.infrastrukturförvaltare: varje organ eller företag som särskilt ansvarar för att anlägga, förvalta och underhålla järnvägs infrastruktur, inklusive trafikledning, trafikstyrning och sig nalering. Infrastrukturförvaltarens uppgifter med avseende på järnvägsnät eller del av ett järnvägsnät får tilldelas olika organ eller företag. 3.järnvägsinfrastruktur: de anläggningar som finns förtecknade i bilaga I. 4.internationell godstrafik: transporttjänst med tåg som passerar minst en medlemsstats gräns; tåget får bildas och/eller kopplas isär och vagnar eller vagngrupper får ha olika av gångsorter och destination, förutsatt att alla vagnar passerar minst en gräns. 5.internationell persontrafik: persontrafik där tåget passerar minst en medlemsstats gräns och vars främsta syfte är att befordra passagerare mellan stationer i skilda medlemssta ter. Tåget får kopplas ihop och/eller isär och olika sektioner får ha olika avgångsorter och destination, förutsatt att alla vagnar passerar minst en gräns. 6.stads- och förortstrafik: transporter vars huvudsyfte är att till godose transportbehoven inom en stadskärna eller en stors tadsregion, inklusive gränsöverskridande storstadsregioner, samt transportbehov mellan en sådan stadskärna eller stors tadsregion och omgivande områden. 7.regional trafik: transporter vars huvudsyfte är att tillgodose transportbehoven i en region, inklusive gränsöverskridande regioner. 8.transit: passage genom unionens territorium utan att lasta eller lossa gods och/eller utan att ta upp eller lämna av passagerare på unionens territorium. 9.alternativ linje: en annan linje med samma avgångsort och destination och som järnvägsföretag i stället kan använda för att utföra den berörda gods- eller persontrafiken. 10.praktiskt möjligt alternativ: tillträde till en annan anläggning för tjänster som är ekonomiskt acceptabel för järnvägsföre taget och som gör att det kan bedriva den berörda gods- eller persontrafiken. 11.anläggning för tjänster: installationer, inklusive mark, bygg nader och utrustning, som delvis eller helt särskilt iord ningställts, för att medge tillhandahållande av en eller flera av de tjänster som avses i punkterna 2–4 i bilaga II. L 343/40 Europeiska unionens officiella tidning 12.tjänsteleverantör: varje offentlig eller privat enhet som ansva rar för förvaltningen av en eller flera anläggningar för tjäns ter eller sådant tillhandahållande av en eller flera tjänster till järnvägsföretag som avses i punkterna 2–4 i bilaga II. 13.gränsöverskridande överenskommelse: varje överenskommelse mellan två eller flera medlemsstater eller mellan medlems stater och tredjeländer som syftar till att underlätta tillhan dahållandet av gränsöverskridande järnvägstrafik. 14.tillstånd: en auktorisation som utfärdats av en tillståndsmyn dighet till ett företag, enligt vilken dess kapacitet att i egen skap av järnvägsföretag tillhandahålla järnvägstransport tjänster erkänns; denna kapacitet kan vara begränsad till utförande av särskilda slags transporttjänster. 15.tillståndsmyndighet: det organ som är ansvarigt för utfär dande av tillstånd inom en medlemsstat. 16.avtalsöverenskommelse: en överenskommelse eller, i tillämp liga delar, ett arrangemang inom ramen för administrativa åtgärder. 17.rimlig vinst: avkastning på eget kapital som tar hänsyn till den risk, inbegripet beträffande intäkter, eller frånvaron av sådan risk som tjänsteleverantören löper och ligger i linje med den genomsnittliga avkastningen för den aktuella sek torn . 18.tilldelning: tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet av en infrastrukturförvaltare. 19.sökande: ett järnvägsföretag eller en internationell samman slutning av järnvägsföretag eller andra fysiska eller juridiska personer, såsom till exempel behöriga myndigheter enligt förordning (EG) nr 1370/2007 och befraktare, speditörer samt operatörer för kombinerade transporter, som har ett allmännyttigt eller kommersiellt intresse av att ansöka om infrastrukturkapacitet. 20.överbelastad infrastruktur: en del av en infrastruktur där efter frågan på infrastrukturkapacitet inte helt kan tillgodoses under vissa perioder ens efter en samordning av olika an sökningar om kapacitet. 21.kapacitetsförstärkningsplan: en åtgärd eller en serie åtgärder med en tidsplan för genomförandet med syftet att minska de kapacitetsbegränsningar som har lett till att en del av infrastrukturen förklaras som ”överbelastad infrastruktur”. 22.samordning: det förfarande genom vilket infrastrukturförval taren och sökande ska försöka finna en lösning på situa tioner där det finns konkurrerande ansökningar om infra strukturkapacitet. 23.ramavtal: ett rättsligt bindande allmänt avtal enligt offentlig rättsliga eller privaträttsliga bestämmelser vilken fastställer rättigheterna och skyldigheterna för sökanden och infra strukturförvaltaren i förhållande till den infrastrukturkapa citet som ska tilldelas och de avgifter som ska tas ut som är längre än en tågplaneperiod. 24.infrastrukturkapacitet: möjlighet att planera begärda tåglägen för en del av infrastrukturen . 25.järnvägsnät: hela den järnvägsinfrastruktur som förvaltas av en infrastrukturförvaltare. 26.beskrivning av järnvägsnät: en redogörelse som i detalj anger allmänna regler, tidsfrister, förfaranden och kriterier för avgifter och tilldelning av kapacitet, inbegripet annan infor mation som krävs för att kunna ansöka om infrastruktur kapacitet. 27.tågläge: den infrastrukturkapacitet som behövs för att fram föra ett visst tåg från en plats till en annan . 28.tågplan: uppgifter om alla planerade rörelser av tåg och rullande materiel som kommer att äga rum på den berörda infrastrukturen som tågplanen gäller. 29.sidospår för uppställning: sidospår som specifikt är avsett för tillfällig uppställning av järnvägsfordon mellan två uppdrag. 30.tyngre underhåll: arbete som inte utförs rutinmässigt som en del av det dagliga underhållet utan kräver att fordonet tas ur trafik. UTVECKLING AV UNIONENS JÄRNVÄGAR Järnvägsföretags och infrastrukturförvaltares oberoende ställning Medlemsstaterna ska säkerställa att järnvägsföretag som direkt eller indirekt ägs eller kontrolleras av medlemsstaterna har en oberoende ställning när det gäller förvaltning, administ ration och intern kontroll över frågor som gäller administration, ekonomi och bokföring, som innebär att de ska hålla i synner het tillgångar, budget och bokföring åtskilda från statens. Europeiska unionens officiella tidning L 343/41 Infrastrukturförvaltaren ska med iakttagande av det ram verk för avgifter och tilldelning och de specifika regler som medlemsstaterna fastställer ha ansvaret för sin egen förvaltning, administration och interna kontroll. Förvaltning av järnvägsföretagen enligt kommersiella principer Medlemsstaterna ska göra det möjligt för järnvägsföreta gen att anpassa sin verksamhet till marknaden och genomföra denna verksamhet på sina ledningsorgans ansvar för att kunna erbjuda effektiva och lämpliga transporter till lägsta möjliga kostnad för den servicekvalitet som krävs. Järnvägsföretag ska drivas enligt de principer som gäller för kommersiella företag, oavsett ägarförhållandena i järnvägsföre tagen. Detta ska också gälla de skyldigheter att tillhandahålla allmänna tjänster som ålagts dem av medlemsstater och för de avtal om allmän trafik som de sluter med de behöriga myn digheterna i staten. 2.Järnvägsföretag ska själva fastställa planer för sin verksam het inklusive investerings- och finansieringsprogram. Sådana planer ska utformas i syfte att uppnå ekonomisk jämvikt i företagen och övriga tekniska, ekonomiska och finansiella mål för verksamheten. De ska också ange medlen för hur dessa mål ska uppnås. 3.Med beaktande av de allmänna politiska riktlinjer som utfärdas av varje medlemsstat och med hänsyn till nationella planer och kontrakt (som kan vara fleråriga) inklusive investe rings- och finansieringsplaner, ska järnvägsföretag särskilt ha frihet att a)fastställa sin interna organisation utan att det påverkar till lämpningen av bestämmelserna i artiklarna 7, 29 och 39, b)styra utbudet och marknadsföringen av tjänster och be stämma priserna för tjänsterna, c)fatta beslut om personal, tillgångar och upphandling, som kontrollorgan har enligt medlemsstaternas bolagsrätt vad beträffar utnämning av styrelseledamöter. Särskiljande av infrastrukturförvaltning och transportverk samheter och av olika typer av transportverksamheter 1.Medlemsstaterna ska säkerställa att separata resultat- och balansräkningar upprättas och offentliggörs dels för verksamhet som avser järnvägsföretags tillhandahållande av transporttjäns ter, dels för verksamhet som avser förvaltningen av järnvägs infrastruktur. Allmänna medel som utbetalas till det ena av dessa två verksamhetsområden får inte överföras till det andra. 2.Medlemsstaterna får även bestämma att denna åtskillnad kräver att det ska finnas klart avgränsade avdelningar inom ett enda företag eller att infrastrukturen och transporttjänster ska förvaltas av separata enheter. 3.Medlemsstaterna ska säkerställa att separata resultat- och balansräkningar upprättas och offentliggörs, å ena sidan, för verksamhet som avser tillhandahållande av godstransport på järnväg och, å andra sidan, för verksamhet som avser tillhanda hållande av persontrafik. Allmänna medel som utbetalas till verksamhet som rör transport i allmänhetens tjänst ska redo visas separat i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 1370/2007 i tillämplig bokföring och får inte överföras till verksamhet som rör andra transporttjänster eller andra verk samheter. 4.Bokföringen för de olika verksamhetsområdena som avses ipunkterna 1 och 3 ska göras på ett sätt som medger över vakning dels av förbudet mot överföring av allmänna medel från ett verksamhetsområde, för vilket de utbetalats, till ett an nat, dels av användningen av inkomster från infrastrukturavgif ter och överskott från annan affärsverksamhet. d)utöka sin marknadsandel, utveckla ny teknologi och nya tjänster och införa nya driftsmetoder, e)etablera ny verksamhet inom områden som har anknytning till järnvägsmarknaden. Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av förordning (EG) nr 1370/2007. Utan hinder av punkt 3, ska aktieägare i offentligt ägda eller styrda järnvägsföretag kunna begära att deras förhandsgod kännande ska krävas när det gäller viktiga företagslednings beslut, på samma sätt som aktieägare i privata aktiebolag kan göra enligt bestämmelserna i medlemsstaternas bolagsrätt. Be stämmelserna i denna artikel ska inte påverka de befogenheter Oberoende i fråga om en infrastrukturförvaltares väsentliga uppgifter Medlemsstaterna ska säkerställa att de väsentliga uppgifter som ett rättvist och icke-diskriminerande tillträde till infrastruk turen är beroende av anförtros organ eller företag som själva inte tillhandahåller järnvägstransporttjänster. Oberoende av or ganisatoriska strukturer ska det kunna påvisas att detta mål uppnåtts. Med väsentliga uppgifter avses a)beslutsfattande om tilldelning av tåglägen, inbegripet både fastställande och bedömning av tillgänglighet samt tilldelning av individuella tåglägen, och L 343/42 Europeiska unionens officiella tidning b)beslutsfattande avseende uttag av avgifter för infrastruktur, inklusive fastställande och uppbörd av avgifterna, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 29.1. Medlemsstaterna får emellertid på järnvägsföretag eller annat organ överlåta ansvaret för att bidra till utvecklingen av järn vägsinfrastrukturen, exempelvis genom investeringar, underhåll och finansiering. 2.Om infrastrukturförvaltaren inte är oberoende i förhål lande till samtliga järnvägsföretag, till sin juridiska form och med avseende på organisation eller beslutsfattande, ska de upp gifter som avses i avsnitt 2 och 3 i kapitel IV utföras av ett avgiftsorgan respektive av ett tilldelningsorgan som är obero ende i förhållande till samtliga järnvägsföretag till sin juridiska form och med avseende på organisation och beslutsfattande. 3.När det i bestämmelserna i avsnitten 2 och 3 i kapitel IV hänvisas till en infrastrukturförvaltares väsentliga uppgifter ska bestämmelserna anses vara tillämpliga på avgiftsorganet eller tilldelningsorganet för deras respektive befogenheter. Förbättring av det finansiella läget 1.Medlemsstaterna ska utveckla sin nationella järnvägsinfra struktur med beaktande av, när så är nödvändigt, unionens all männa behov, inklusive behovet att samarbete med angränsande tredjeländer. För detta ändamål ska de , efter samråd med berörda parter, offentliggöra en indi kativ strategi för utveckling av järnvägsinfrastrukturen i syfte att tillgodose framtida rörlighetsbehov vad beträffar underhåll, för nyelse och utveckling av infrastrukturen på grundval av en håll bar finansiering av järnvägssystemet. Den strategin ska omfatta en period av och ska kunna förlängas. 2.Med beaktande av artiklarna 93, 107 och 108 i EUF-för draget får medlemsstaterna också tilldela infrastrukturförvaltaren tillräckliga medel i förhållande till dess uppgifter, i enlighet med artikel 3 led 2, infrastrukturens storlek och de finansiella kraven, särskilt för att täcka nya investeringar. Medlemsstaterna får be sluta att finansiera dessa investeringar på annat sätt än genom direkt statlig finansiering. Medlemsstaterna ska i vilket fall som helst uppfylla kraven i punkt 4 i den här artikeln. 3.Inom ramen för den allmänna politik som fastställs av den berörda medlemsstaten och med beaktande av den strategi som avses i punkt 1 och den finansiering som medlemsstaterna bidrar med enligt punkt 2, ska infrastrukturförvaltaren anta en verksamhetsplan, inklusive investerings- och finansieringspro gram. Planen ska utformas så att den säkerställer en optimal och effektiv användning och utveckling av infrastrukturen, lik som ett optimalt och effektivt tillhandahållande av infrastruktur, som ekonomisk balans säkerställs och medel tillhan dahålls som gör det möjligt att uppnå dessa mål. Infrastruktur förvaltaren ska säkerställa att kända sökande och, på deras egen begäran, också potentiella sökande får tillgång till den relevanta informationen och ges möjlighet att ge sina synpunkter när det gäller innehållet i verksamhetsplanen i fråga om villkoren för tillträde och användning, samt arten, tillhandahållandet och ut vecklingen av infrastrukturen innan planen fastställs av infra strukturförvaltaren.