prop · H30343 · 2015-11-05 00:00:00 — Statskontoret har även uppmärksammat regeringen på detta i rapporten av Inspektionen för vård och omsorg Slutrapport (2015:8) där Statskontoret särskilt har lyft att en av IVO:s utgångspunkter vid inrättandet av myndigheten var att tillsynen i så hög grad som möjligt skulle vara riskbaserad. Statskontoret har föreslagit att regeringen ska minska kraven på frekvenstillsynen för att frigöra utrymme för riskbaserad tillsyn. Regeringen anser alltjämt att det är viktigt med kontinuitet i tillsynen av HVB och boenden enligt LSS som riktas till barn och unga, och att detsamma bör gälla även stödboenden. Detta är viktigt för att upprätthålla en god kännedom om verksamheterna och säkerställa att barn och unga som samhället övertagit ansvaret för får den omvårdnad och trygghet som de har rätt till. Särskilt viktigt är detta när det gäller boendemiljöer för barn och unga som kan betraktas som mer eller mindre slutna. Tillsynen i dessa verksamheter behöver ske löpande och med regelbundna intervaller. Hela den sociala tillsynen berör dock i hög utsträckning människor som av olika skäl är särskilt utsatta, varav många inte förmår hävda sina egna rättigheter och intressen eller föra sin egen talan. Det är därför viktigt med en tillsyn som fungerar trovärdigt och rättssäkert för alla målgrupper. För att tillsynen ska fungera och för att resurserna ska räcka till är det också angeläget att den är effektiv och utövas med tydliga prioriteringar och strategiska riskanalyser. Detta talar för att ta bort frekvenskravet. De invändningar som finns mot en författningsreglerad frekvenstillsyn bl.a. när det gäller resurser och tillsynsmyndighetens möjligheter att bedriva en riskbaserad tillsyn måste dock vägas mot samhällets ansvar och åtaganden gentemot de av placerade barnen. Regeringen vill också understryka att en förändring av frekvenskravet endast innebär en ändring av tillsynsmyndighetens minimiskyldighet och att verksamheterna ska inspekteras om det behövs. Det bör innebära att kommer att inspektera verksamheter som brister vid fler tillfällen än en gång . Regeringen överlämnar åt tillsynsmyndigheten att bedöma när inspektionerna bör vara anmälda och när de bör genomföras oanmälda. Regeringen anser dock att det är viktigt att i sin tillsyn använder sig av båda metoderna och att val av metod bör utgå från syftet med inspektionen. En viktig utgångspunkt, när principen om barnets bästa ska tillämpas, är att barn själva får komma till tals och får framföra sin mening. Regeringen anser att en viktig del av tillsynsmyndighetens arbete, för att bedöma om en verksamhet är av god kvalitet och uppfyller de krav som kan ställas, är att samtala med de barn och unga som är placerade i olika 2015/16:43 boendeformer. innebär att barn och unga har rätt att komma till tals i frågor som rör dem. Kunskap om barns och ungas situation utgör en viktig del av tillsynen och deras egna erfarenheter är en central källa till information. Regeringen anser därför att kravet på att vid sin tillsyn ska genomföra samtal med barnen ska kvarstå. Regeringens förslag: Uttrycket ”ungdom” ska ersättas med ”unga” i socialtjänstlagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker eller har inte haft någon erinran mot för- Skälen för regeringens förslag: Uttrycket ”ungdom” används i flera bestämmelser i socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Vid tillkomsten av den nuvarande socialtjänstlagen 2002 ersattes dock uttrycket ”ungdom” med ”unga” i rubriken till femte kapitlet vilket, enligt förarbetena, endast skulle ses som en redaktionell ändring. Uttrycket ”unga” förekommer också redan i flera bestämmelser i , se 6 kap. 7 b och 7 c §§, 11 kap. 1 a och 3 §§ och 16 kap. 1 § SoL. Lagrådet har i sitt yttrande påtalat att det är önskvärt att ”barn”, ”ungdomar” och ”unga” används på ett enhetligt sätt i SoL och i lagen (1990:52) om vård av unga (LVU). Lagrådet har ifrågasatt om det är lämpligt att ändra terminologin i SoL, innan beredningen av förslagen avseende den sistnämnda lagen slutförts. Lagrådet förordar att terminologifrågan övervägs ytterligare i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Enligt 1 kap. 2 § tredje stycket SoL avses med barn varje människa under . Det finns ingen definition i SoL av ”ungdomar” eller ”unga”. I förarbetena anges att socialnämndens ansvar när det gäller omsorger om barn och ungdom sträcker sig från insatser för de minsta barnen till insatser för ungdomar . När det gäller allmänt förebyggande och stödjande arbete så har man inte velat lägga fast någon åldersgräns uppåt (se prop. 1979/80:1 s. 254). används såväl uttrycket ”ungdomar” som uttrycket ”unga” i SoL. Regeringen anser därför att det är lämpligt att redan nu genomgående i SoL använda uttrycket ”unga”. Uttrycket ”unga” är också det uttryck som genomgående används i LVU och som Utredningen om tvångsvård för barn och unga föreslår ska användas även i den nya föreslagna lagen om särskilda bestämmelser om vård av unga (se SOU 2015:71). Regeringen föreslår därför att uttrycket ungdom konsekvent ersätts med uttrycket unga i SoL. Den föreslagna ändringen innebär inget i sak utan är endast en redaktionell ändring. Rättelse i lagen (1990:52) med särskilda Prop. bestämmelser om vård av unga Regeringens förslag: Vid beslut om förebyggande insatser enligt 22 § lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga, s.k. mellantvång, ska socialnämnden noga följa vården av den unge och var sjätte månad pröva om insatsen ska upphöra. Skälen för regeringens förslag: Enligt 22 § första stycket lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, LVU, kan socialnämnden besluta om vissa förebyggande insatser, s.k. mellantvång. Bestämmelsen om mellantvång syftar till att möjliggöra att insatser sätts in utan den unges samtycke i sådana fall där situationen ännu inte är så allvarlig att det finns förutsättningar för vård enligt 3 § LVU men det kan antas att den unge kan komma att behöva sådan vård om hans eller hennes destruktiva beteende fortsätter. Insatserna kan bestå i att den unge håller kontakt med en särskilt kvalificerad kontaktperson eller deltar i behandling i öppna former. Det förutsätts vidare att det stöd eller den hjälp som den unge behöver inte kan ges med samtycke. I 22 § tredje stycket LVU anges bl.a. att bestämmelserna i 13 § första och tredje styckena LVU gäller i tillämpliga delar också i fråga om beslut om förebyggande insatser, s.k. mellantvång, enligt 22 § första stycket. Enligt 13 § första stycket LVU i dess lydelse före (SFS 2003:406) ska socialnämnden noga följa vården av den som får vård enligt LVU. Enligt 13 § tredje stycket LVU i dess lydelse före (SFS 2003:406) ska socialnämnden, om den unge beretts vård med stöd av 3 § LVU, för verkställighet av vårdbeslutet pröva om vård med stöd av LVU ska upphöra och därefter fortlöpande var sjätte månad pröva denna fråga. I samband med lagändringar som trädde i kraft ändrades 13 § LVU. Den dåvarande bestämmelsen i 13 § första stycket flyttades till 13 a § första stycket LVU och 13 § tredje stycket flyttades och blev andra stycket i 13 § (prop. 2012/13:10, bet. 2012/13:SoU4, rskr. 2012/13:51, SFS 2012:777). Genom ett förbiseende gjordes inga följdändringar i 22 § LVU. Det har inte varit regeringens avsikt. Med detta förslag korrigeras felet i 22 § tredje stycket LVU på så vis att en hänvisning görs till 13 § andra stycket och 13 a § första stycket LVU. Detta innebär att socialnämnden vid ett beslut om insatser enligt 22 § första stycket LVU noga ska följa vården av den unge samt att socialnämnden för verkställighet av ett beslut om insatser enligt 22 § första stycket LVU ska pröva om insatsen ska upphöra. Denna fråga ska därefter prövas fortlöpande från senaste prövning. Konsekvenser för barn och unga Regeringens bedömning: Införandet av den nya placeringsformen stödboende har till syfte att differentiera placeringsalternativen så att dessa bättre kan motsvara barns och ungas individuella behov. Ett tydliggörande av ansvar för att stödja och utveckla familjehemsvården ska bidra till en långsiktig, kontinuerlig och sammanhållen kvalitetsutveckling av familjehemsvården. Det är viktigt för en trygg och säker vård och en familjehemsvård av tillräcklig omfattning . Barns och ungas egna erfarenheter och delaktighet lyfts särskilt fram. Utredningens bedömning: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: I propositionen föreslås en ny placeringsform för barn och unga – stödboende. Genom att den nya placeringsformen stödboende införs kommer de reglerade placeringsalternativen på ett bättre sätt kunna svara upp mot de behov som barn och unga har. En ökad andel ensamkommande barn bland de placerade barnen innebär att en större andel kommer att vara placerade . Den nya placeringsformen stödboende gör det möjligt för barn och unga att under trygga former förbereda sig för ett självständigt boende och vuxenliv. Regeringen anser att har ansvar för att stödja och utveckla familjehemsvården. ska bidra till en långsiktig, kontinuerlig och sammanhållen kvalitetsutveckling av familjehemsvården. ska särskilt lyfta fram placerade barns och ungas erfarenheter. Sammantaget bör förslaget om stödboende men också en stärkt familjehemsvård ge flickor och pojkar, men även unga kvinnor och män, det stöd och skydd som de behöver för att kunna växa upp under trygga och goda förhållanden. Regeringens bedömning: Förslaget om införandet av stödboende och förslaget som syftar till att utveckla familjehemsvården bidrar till ett stärkt stöd och skydd för barn och unga i den sociala barn- och ungdomsvården. Förslagen kan leda till bättre framtidsutsikter för dem, när det gäller hälsa, utbildning, personlig utveckling och yrkesliv, vilket är gynnsamt för samhällsekonomin. Införandet av en ny placeringsform bidrar till att förutsättningarna för att hitta en placeringsform som motsvarar barnets eller den unges behov förbättras. Fler placeringsformer bidrar till ökad flexibilitet och därmed kostnadseffektivitet. Utredningens bedömning: Utredningen har inte lämnat en bedömning Prop. 2015/16:43 särskilt för samhällsekonomiska konsekvenser. Skälen för regeringens bedömning: Införandet av ytterligare en placeringsform för barn och unga ökar förutsättningarna för en mer behovsanpassad vård samt kommunernas förutsättningar att möta barns och ungas olika behov av vård och stöd. Ett ökat antal ensamkommande barn i innebär att fler barn och unga är placerade utanför det egna hemmet . Det har även medfört att äldre barn och unga (16–) placeras, vilket medfört ett ökat behov av ytterligare ett placeringsalternativ utöver familjehem och hem för vård eller boende (HVB). Stödboende bidrar till ökad flexibilitet i valet av placeringsform som motsvarar barnets och den unges behov som kostnadseffektiviteten ökar. En långsiktig, kontinuerlig och sammanhållen utveckling av familjehemsvården ska bidra till en familjehemsvård av god kvalitet och av tillräcklig omfattning . Införandet av ytterligare en placeringsform och en stärkt familjehemsvård syftar till att stärka stödet och skyddet för barn och unga som växer upp i samhällets vård. Uppnås syftet kan vinsterna för samhället bli stora genom att de barn och unga som är placerade får möjlighet att utvecklas väl och bidra till samhällets utveckling och välfärd. Bättre framtidsutsikter för dem, när det gäller hälsa, utbildning, personlig utveckling och yrkesliv, bör vara gynnsamt för samhällsekonomin. Regeringens bedömning: Förslaget om införandet av stödboende som ny alternativ placeringsform för barn och unga, utöver ensam- kommande barn och unga, som placeras beräknas sammantaget ge upphov till en besparing för kommunerna med Införandet av stödboende påverkar tillsammans med det förändrade statliga ersättningssystemet för olika placeringar av ensamkommande barn statens utgifter på utgiftsområde 8 Migration och utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering. statliga ersättningssystemet för olika placeringar av ensamkommande barn regleras i separata förordningar och de ekonomiska konsekven- serna redovisas för respektive utgiftsområde i Budgetpropositionen för Förslaget om uppföljning av stödboende bedöms leda till ökade kostnader för staten med totalt . Förslaget om att stödja och utveckla familjehemsvården bedöms leda till ökade kostnader för staten med . Utredningens bedömning: Stämmer delvis med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Kammarätten i framför att förslagen om tillståndsplikt och tillsyn kan innebära en ökad måltillströmning för förvaltningsdomstolarna och därmed ökade kostnader. 2015/16:43 saknar en analys av de konsekvenser förslagen får för domstolarna. Kommuner och Landsting (SKL) anser att placeringsformen stödboende öppnar upp för en ny målgrupp ungdomar som inte har ett vårdbehov som motiverar en placering på HVB och att antalet placeringar kan komma att öka. De ökade kraven på stödboenden för åldersgruppen 18–saknar enligt SKL finansiering och SKL anser att finansieringsprincipen ska tillämpas för de nya krav som ställs på verksamheten för den målgruppen. och anser att förslagen innebär utökade arbetsuppgifter och höjd ambitionsnivå i arbetet med de placerade barnen. Sala kommun understryker att finansieringsprincipen ska gälla. Skälen för regeringens bedömning Kostnadsuppgifterna av förslaget om införande av stödboende som en ny placeringsform för barn och unga, utöver ensamkommande barn och unga, som ett alternativ till ett hem för vård eller boende (HVB) bygger på utredningens antaganden och beräkningar. Förslaget innebär att kommunerna kan bedriva verksamheten till lägre kostnader i och med att en del barn som tidigare placerats i HVB kommer att kunna placeras i stödboende. Regeringen delar vidare uppfattningen att förslaget också innebär en ambitionshöjning för en annan målgrupp, nämligen barn och unga med en så allvarlig problematik i hemmiljön att fortsatt boende i hemmet inte bedöms möjligt. Förslaget om införande av stödboende som ny placeringsform som ett alternativ till HVB innebär framför allt möjlighet till besparingar för kommunerna, men även vissa ökade kostnader. Förslaget bedöms minska kommunernas kostnader med . Regleringen är gjord i Budgetpropositionen till , utifrån ett senare ikraftträdande. Det förändrade statliga ersättningssystemet för olika placeringar av ensamkommande barn och unga som aviserats i Budgetpropositionen påverkar tillsammans med införandet av stödboende som placeringsform statens utgifter på utgiftsområde 8 Migration samt utgiftsområde 13 Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering. Det statliga ersättningssystemet för ensamkommande barn och unga regleras i separata förordningar. De ekonomiska konsekvenserna av de sammantagna förändringarna av det statliga ersättningssystemet för ensamkommande barn redovisas i bilagan för respektive utgiftsområde till Budgetpropositionen . Kostnader för övriga förslag Förslaget om obligatorisk registerkontroll för kommuner vid utredning av presumtiv personal i stödboenden bedöms inte leda till ökade kostnader för kommunerna. Däremot kommer ett ökat antal registerkontroller leda till ökade kostnader för . Dessa bedöms dock kunna rymmas inom myndighetens befintliga ramar. Förslaget att socialnämnden ska ha ett övergripande ansvar vid en pla- Prop. 2015/16:43 cering i stödboende bedöms inte leda till förändrade kostnader för kom- Förslaget om tillsyn av placeringsformen stödboende och förslaget om utökad tillståndsplikt har tidigare bedömts leda till ökade kostnader för staten med respektive efter förslagens ikraftträdande. Den förändrade situationen med ett ökat antal ensamkommande barn gör dessa beräkningar osäkra. Regeringen följer noga utvecklingen. Förslagen kan också medföra ökade arbetsinsatser för de allmänna förvaltningsdomstolarna och därmed ökade kostnader för Domstolar. De eventuellt ökade kostnaderna bedöms dock kunna hanteras inom ram. Förslaget om att stödja och utveckla familjehemsvården bedöms leda till ökade kostnader för staten med . Förslaget om uppföljning av stödboende bedöms leda till ökade kostnader för staten med totalt . Konsekvenser för den kommunala Regeringens bedömning: Regeringen bedömer att förslaget om infö- randet av placeringsformen stödboende har en viss påverkan på den kommunala självstyrelsen men att den får anses vara proportionerlig. Utredningens bedömning: Utredningen har inte lämnat en bedömning vad gäller konsekvenser för den kommunala självstyrelsen särskilt för förslagen som behandlas i denna proposition. Skälen för regeringens bedömning: Regeringens förslag innebär att det införs en ny placeringsform, stödboende, i socialtjänstlagen. munen ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna kan tas emot i ett sådant boende. Förslaget innebär ett utvid- gat åliggande för kommunernas del och därmed en viss inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Förslaget syftar till att möjliggöra mer flexibla boendeformer för barn och unga som behöver individuellt anpassat stöd, bl.a. ensamkommande barn och unga. Enligt regeringens mening är det angeläget att införa fler placeringsalternativ så att barn och unga kan få det stöd och den hjälp som de har behov av. Ett för den kommunala självstyrelsen mindre ingripande alternativ hade varit att låta varje kommun själv avgöra om stödboende ska erbju- das eller inte. Ett sådant alternativ hade dock kunnat medföra att barn och unga i vissa fall inte skulle erbjudas adekvat stöd och regeringen anser därför inte att en sådan lösning är lämplig. Regeringens förslag innebär vidare att en kommun eller ett landsting som driver verksamhet med stödboende och en kommun som genom avtal har överlämnat till enskild att driva sådan verksamhet ska anmäla denna verksamhet till Inspektionen för vård och omsorg (). innebär en utvidgad anmälningsskyldighet och kan betraktas som en viss inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Regeringen anser att sam- 2015/16:43 hället har ett särskilt ansvar för att ge stöd och skydd till barn och unga i utsatta situationer. Skyddet och säkerheten för barn och unga i stödboende överväger därmed en inskränkning. Sammantaget bedömer regeringen att den begränsade inskränkning som förslagen innebär för den kommunala självstyrelsen är proportionerlig i förhållande till syftet med förslagen. 10.5Konsekvenser för små företag Regeringens bedömning: Säkerheten för placerade barn motiverar det administrativa merarbete för de enskilda verksamheter som föreslås bli tillståndspliktiga. Utredningens bedömning: Överensstämmer i sak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Tillståndsplikt föreslås för enskild verksamhet i form av stödboenden för barn och unga (16–). Kravet på tillstånd för att bedriva verksamhet medför en viss ökad administrativ arbetsbörda för dessa verksamheter. Regeringen delar utredningens bedömning att säkerheten för de placerade barnen måste väga tyngre än det administrativa merarbete som en tillståndsansökan innebär. 10.6Konsekvenser för att nå de integrationspolitiska målen Regeringens bedömning: Införandet av den nya placeringsformen stödboende kan bidra till att nå de integrationspolitiska målen. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Det övergripande målet för integrationspolitiken är lika rättigheter, skyldigheter och möjligheter för alla oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Stödboende kan vara en lämplig boendeform för ensamkommande barn och unga. Med ytterligare en placeringsform förbättras kommunernas förutsättningar att hitta en placeringsform som motsvarar barnets eller den unges behov som flexibiliteten i kommunernas mottagande ökar. Placeringar av ensamkommande barn ska alltjämt ske utifrån en individuell bedömning av vad som är det bästa för barnet. Ensamkommande barn är vanligen placerade och det gör det särskilt viktigt att kunna anpassa boendet efter barnets eller den unges förutsättningar och behov. Med förbättrad möjlighet till individuellt stöd skapas bättre förutsättningar för individen att etablera sig på arbetsmarknaden och i samhällslivet. Förutsättningarna för att uppnå de integrationspolitiska målen stärks. Konsekvenser för brottsligheten och det Regeringens bedömning: Obligatorisk kontroll i misstanke- och belastningsregister för personal i stödboende kan ha viss brottsförebyggande effekt. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Skälen för regeringens bedömning: En obligatorisk registerkontroll minskar risken för att ett barn placeras i en boendeform där någon i personalen har dömts eller åtalats för ett brott som gör dem olämpliga. På så sätt kan risken för att barn och unga utsätts för övergrepp eller andra kränkningar under placeringen minska. Regeringens bedömning: Förslagen har inte några avgörande konsekvenser för övriga områden som anges i 14–15 §§ kommittéförordningen. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Förslagen har inte några avgörande konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män, flickor och pojkar. I förhållande till sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet bedömer regeringen inte att förslagen innebär någon förändring jämfört med vad som gäller inom den sociala barn- och ungdomsvårdens område. Förslagen påverkar inte den fria rörligheten inom EU. Förslaget medför inte några särskilda konsekvenser för EU/EES-medborgare. Regeringens förslag: Föreslagna lagändringar ska träda i kraft Regeringen föreslår förkortad motionstid . Skäl för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft så snart som möjligt och regeringen föreslår därför som Den svåra flyktingsituationen, inklusive en kraftig ökning av antalet ensamkommande barn som söker asyl i , innebär att situationen är 2015/16:43 ansträngd i flera kommuner. Bland annat handlar det om att kunna tillhandahålla boenden för de barn och unga som behöver vårdas och bo utanför det egna hemmet. Många ensamkommande barn och unga placeras i hem för vård eller boende (HVB), en del av dem utan att ha ett särskilt vårdbehov. Stödboende kan vara en mer lämplig placeringsform för dessa barn och unga. Stödboende är också tänkt att vara ett alternativ som utslussning/eftervård efter en placering i HVB eller familjehem. Införandet av stödboende kommer därför medföra att flera av dem som är placerade i HVB i stället kan tas emot i ett stödboende. Införandet av stödboende kan bidra till en ökad flexibilitet för kommunerna och ge kommunerna bättre förutsättningar att hantera den aktuella situationen. Ikraftträdande bör därför ske . Med anledning av den brådskande situationen föreslår regeringen också att beslutar om förkortad motionstid . Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen Paragrafen behandlas i avsnitt 5.6. Ändringen innebär att en kommun behåller ansvaret för stöd och hjälp åt en enskild som till följd av ett beslut av kommunen vistas i en annan kommun i ett stödboende enligt 6 kap. socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. Ändringarna är endast redaktionella. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. Ändringarna är endast redaktionella. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. Ändringen är endast redaktionell. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. Ändringen är endast redaktionell. Paragrafen behandlas i avsnitt 8. Ändringarna är endast redaktionella. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.1. I första stycket läggs placeringsformen stödboende till så att den regleras på motsvarande sätt som familjehem och hem för vård eller boende. Det innebär att socialnämnden ska sörja för att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna kan tas emot i ett stödboende. Placeringsformen stödboende gäller för barn och unga i åldern 16–. På motsvarande sätt som gäller familjehem och hem för vård eller boende ska socialnämnden göra en individuell bedömning av om det är lämpligt att barnet eller den unge tas emot i ett stödboende.