prop · H203122 · 2015-05-28 00:00:00 — På samma sätt som gäller för förslag till upphävande av en detaljplan enligt 38 b § ska vissa bestämmelser i en detaljplan om bl.a. fastighetsindelning, kunna upphävas efter genomförandetidens utgång utan tilllämpning av bestämmelserna om granskning i 18 § första och tredje styckena samt 19–25 §§. De bestämmelser som avses är sådana som har bestämts för genomförandet av en ändamålsenlig indelning i fastigheter eller för att annars underlätta detaljplanens genomförande. Det handlar om hur området ska vara indelat i fastigheter, de servitut, ledningsrätter och liknande särskilda rättigheter som ska bildas, ändras eller upphävas (4 kap. 18 § andra stycket 1 och 2) samt motsvarande åtgärder enligt äldre bestämmelser. Med motsvarande åtgärder enligt äldre bestämmelser avses tomtindelningar enligt den upphävda byggnadslagen (1947:385) och fastighetsplaner enligt den upphävda (1987:10). För att det förenklade förfarandet ska få tillämpas krävs att upphävandet av bestämmelserna är förenligt med översiktsplanen och granskningsyttrande över planen, inte är av betydande intresse för allmänheten eller i övrigt av stor betydelse och inte heller kan antas medföra en betydande miljöpåverkan (38 b § första stycket 1–3). I fråga om sådana förslag till upphävande ska kommunen inte behöva samråda med andra kommuner eller med sakägare utanför det berörda området. Uttrycket det berörda området har samma innebörd här som i 38 a §. 9 kap. Bygglov, rivningslov och marklov m.m. Handläggningen av ärenden om lov och förhandsbesked 25 § ska underrätta dem som avses i 5 kap. 11 § första stycket 2 och 3 och ge dem tillfälle att yttra sig över en ansökan som avser en åtgärd som 1.innebär en avvikelse från en detaljplan eller områdesbestämmelser, eller 2.ska utföras i ett område som inte omfattas av en detaljplan, inte är reglerad i områdesbestämmelser och inte heller är en sådan åtgärd som avses i 31 a § 1. Om ett stort antal personer ska underrättas, får nämnden tillämpa 5 kap. 35 § första stycket 2. Underrättelse enligt första stycket behöver inte ske om det är uppenbart att lov inte kan ges. Paragrafen innehåller bestämmelser om kommunikation avseende en ansökan om lov eller förhandsbesked i vissa fall. Övervägandena finns i avsnitt 4.7. Första stycket är omarbetat i syfte att förtydliga när en ansökan om förhandsbesked eller lov behöver kommuniceras i fråga om åtgärder som ska vidtas i ett område som inte är detaljplanerat men som omfattas av områdesbestämmelser. Om en viss åtgärd ska utföras i ett område som omfattas av områdesbestämmelser och denna åtgärd är reglerad i områdesbestämmelserna, behöver kommunen inte kommunicera ansökningen. I övrigt ändras stycket redaktionellt. Innehållet i stycket överensstämmer i sak med bestämmelserna i 8 kap. 22 § första stycket (1987:10). 41 § Ett beslut om lov eller förhandsbesked ska, tillsammans med en uppgift om vad den som vill överklaga beslutet måste göra, delges 1.sökanden och annan part, och 2.dem som anges i 25 § och har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda. Om delgivning är uppenbart obehövligt ska beslutet i stället skickas till dem som avses i första stycket. Delgivning med sökanden får inte ske enligt någon av bestämmelserna i 34–38 eller 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932). Paragrafen innehåller bestämmelser om underrättelse genom delgivning av beslut om lov eller förhandsbesked till en begränsad krets av personer som är berörda av sådana beslut. Övervägandena finns i avsnitt 4.7. I det nya andra stycket tas in det undantag från delgivning för uppenbart obehövliga fall som tidigare fanns i första stycket 1. I förhållande till de personer som avses i den punkten, sökanden och annan part, avses ingen saklig ändring. Vägledning för bestämmelsens tillämpning kan därför hämtas från tidigare förarbeten (prop. 2010/11:63 s. 57 och prop. 1989/90:37 s. 75 f.). Undantaget görs dock tillämpligt även i fråga om första stycket 2. Delgivning behöver således inte ske med dem som anges i 25 § och som har lämnat synpunkter i ärendet vilka inte blivit tillgodosedda, om det är uppenbart obehövligt. Det handlar om de kända sakägarna och de kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs samt vissa kända organisationer av hyresgäster (5 kap. 11 § första stycket 2 och 3), vilka 2014/15:122 har underrättats och getts tillfälle att yttra sig över en ansökan som antingen avser en åtgärd som innebär en avvikelse från en detaljplan eller områdesbestämmelser (25 § första stycket 1), eller vissa åtgärder som ska utföras i ett område som inte omfattas av en detaljplan och inte heller är reglerade i områdesbestämmelser (25 § första stycket 2). Det är möjligt att i ett och samma fall delge vissa personer och tillämpa undantaget från delgivning för andra personer. Ett exempel på när det kan vara uppenbart obehövligt att delge en person är när en granne har motsatt sig en åtgärd endast till viss del och kommunen beslutar att avslå ansökningen i dess helhet. Ett annat exempel är när en granne har yrkat att en ansökan ska avslås och kommunen avskriver ansökningen efter att sökanden har återkallat den. I fall då delgivning inte behöver ske ska kommunen i stället skicka beslutet till dem som avses i första stycket. Vägledning för vad som avses med termen skicka kan hämtas från 41 b § och förarbetena till den bestämmelsen (prop. 2010/11:63 s. 52). Bestämmelsen om delgivning med sökanden i tidigare andra stycket flyttas med oförändrat innehåll till tredje stycket. 41 a § Ett beslut om att ge lov eller positivt förhandsbesked ska kungöras genom ett meddelande i Post- och . I meddelandet ska beslutets huvudsakliga innehåll och var beslutet hålls tillgängligt anges. Paragrafen innehåller bestämmelser om att vissa beslut om lov eller förhandsbesked ska kungöras genom ett meddelande i Post- och . Övervägandena finns i avsnitt 4.7. Paragrafen ändras endast på så sätt att ”beslut om lov eller förhandsbesked” ersätts med ”beslut att ge lov eller positivt förhandsbesked”. Detta innebär att avslagsbeslut i fråga om lov eller förhandsbesked inte längre behöver kungöras. Ett beslut att helt eller delvis ge lov eller positivt förhandsbesked är dock ett sådant beslut som ska kungöras enligt paragrafen. Att avslagsbeslut inte längre behöver kungöras innebär i sin tur att något meddelande inte heller behöver skickas på det sätt som föreskrivs i 41 b §. Genomförandet av bygg-, rivnings och markåtgärder 14 § I fråga om sådana åtgärder som avses i 3 § ska utan dröjsmål efter att lov har getts eller anmälan har kommit in kalla till ett sammanträde för tekniskt samråd, om 1. det krävs en kontrollansvarig enligt det som följer av 9 och 10 §§, 2. ett sådant samråd inte är uppenbart obehövligt, eller 3. byggherren har begärt ett sådant samråd. Tekniskt samråd behövs inte för sådana åtgärder som avses i 9 kap. 4 a–4 c §§ eller för flyttning av en enstaka enkel byggnad, om inte får besluta att tekniskt samråd inte behövs för att flytta flera enkla byggnader. En kallelse enligt första stycket ska vara skriftlig och skickas till byggherren och den eller dem som är kontrollansvariga. Kallelsen ska också skickas till dem i övrigt som enligt detta kapitel ska ges tillfälle att delta i samrådet eller som enligt bedömning bör ges tillfälle att delta. Paragrafen innehåller bestämmelser om tekniskt samråd. 2014/15:122 finns i avsnitt 4.8. Andra stycket ändras på så sätt att hänvisning görs till hela 9 kap. 4 b § och inte endast till första stycket 1 i den paragrafen. Ändringen innebär att tekniskt samråd inte behövs för byggande av sådana takkupor som enligt 9 kap. 4 b § första stycket 2 inte kräver bygglov, om inte beslutar annat. Samma bestämmelser om tekniskt samråd gäller därmed för samtliga åtgärder som undantas från krav på bygglov i 9 kap. 4 a–4 c §§. Vägledning för paragrafens tillämpning kan därför hämtas från tidigare förarbeten (prop. 2013/14:127 s. 78). 23 § ska med ett startbesked godkänna att en åtgärd som avses i 3 § får påbörjas, om 1.åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt denna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, 2.ett bevis om att det finns ett färdigställandeskydd som avses i 16 § har visats upp för nämnden, om det krävs ett sådant skydd, 3.ett bevis om besked om skyddsrum har visats upp för nämnden, om det krävs ett sådant besked enligt 3 kap. 4 § lagen (2006:545) om skyddsrum, 4.en redovisning av alternativa energiförsörjningssystem har visats upp för nämnden, om en sådan redovisning krävs enligt 23 § lagen (2006:985) om energideklaration för byggnader, och 5.de villkor som har uppställts enligt 4 kap. 14 § eller 9 kap. 37 a § är uppfyllda. Vid anmälan som avser åtgärder enligt 9 kap. 4 a–4 c §§ ska bedömning enligt första stycket endast omfatta det som anges i första stycket 1. Paragrafen innehåller bestämmelser om prövning inför lämnande av startbesked. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Andra stycket ändras på så sätt att hänvisning görs till hela 9 kap. 4 b § och inte endast till första stycket 1 i den paragrafen. Ändringen innebär att bedömning av förutsättningarna för startbesked, vid en anmälan som avser byggande av en eller två takkupor med stöd av bestämmelserna i 9 kap. 4 b § första stycket, begränsas till det som anges i första stycket 1, dvs. att åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Samma bestämmelser om prövning inför lämnande av startbesked gäller därmed för samtliga åtgärder som undantas från krav på bygglov i 9 kap. 4 a–4 c §§. Vägledning för paragrafens tillämpning kan därför hämtas från tidigare förarbeten (prop. 2013/14:127 s. 79). 15 § Ett beslut om startbesked får överklagas endast av sökanden eller anmälaren i ärendet. 2014/15:122 Paragrafen innehåller en bestämmelse om överklagande av startbesked. Övervägandena finns i avsnitt 4.4. Paragrafen ändras på så sätt att även sökanden i rivningslovs- och marklovsärenden samt anmälaren i anmälningsärenden nu får överklaga beslut i fråga om startbesked. Med anmälaren avses den som enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 § anmäler en anmälningspliktig åtgärd till . 8 § Regeringen får meddela föreskrifter om att anmälan krävs för vissa åtgärder enligt 9 kap. 16 § och om tidsfrist för beslut om startbesked efter sådan anmälan. Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen att meddela föreskrifter om anmälan för vissa åtgärder enligt 9 kap. 16 §. Övervägandena finns i avsnitt 4.3. I paragrafen läggs till att regeringen även får meddela föreskrifter om tidsfrist för beslut om startbesked efter sådan anmälan. 1.Denna lag träder i kraft . 2.För ärenden om detaljplaner som har påbörjats före ikraftträdandet gäller 4 kap. 33 § och 5 kap. 13 § i den äldre lydelsen. Detsamma gäller för mål och ärenden som avser överklagande av beslut om sådana detaljplaner till dess att målet eller ärendet är slutligt avgjort. Bestämmelsen i punkt 2 är utformad med beaktande av Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 7. Ändringarna ska enligt punkt 1 träda i kraft . I punkt 2 anges att 4 kap. 33 § och 5 kap. 13 § i dess äldre lydelse gäller för ärenden om detaljplaner som har påbörjats före ikraftträdandet och för mål och ärenden som avser överklagande av beslut om sådana detaljplaner till dess att målet eller ärendet är slutligt avgjort. Ett planärende bör anses ha påbörjats när ett formellt beslut att inleda planläggningen har fattats. I den mån planärendet har inletts med ett detaljplaneprogram bör ärendet i stället anses ha påbörjats först då kommunen beslutar att upprätta detaljplanen. 9.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:227) om färdigställandeskydd 2 § Ett färdigställandeskydd ska finnas vid en 2.tillbyggnad eller åtgärd som är anmälningspliktig enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 16 kap. 8 § (2010:900), om det finns behov av ett sådant skydd. Ett färdigställandeskydd behövs dock inte, om åtgärden enligt 9 kap. 4–4 c §§ Prop. 2014/15:122 inte kräver bygglov. Paragrafen innehåller bestämmelser om när ett färdigställandeskydd ska finnas. Övervägandena finns i avsnitt 6. Andra stycket ändras på så sätt att hänvisning görs inte bara till 9 kap. 4 § utan även till 9 kap. 4 a–4 c §§ (2010:900). Ändringen innebär att ett färdigställandeskydd inte behövs när det är fråga om vissa åtgärder som inte kräver bygglov. Det handlar om uppförande, tillbyggnad och ändring av komplementbostadshus och vissa komplementbyggnader, tillbyggnad av en- och tvåbostadshus, byggande av takkupor på andra bostadshus än komplementbostadshus och att i enbostadshus inreda ytterligare en bostad. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Äldre föreskrifter gäller fortfarande för avtal om färdigställandeskydd som har ingåtts före ikraftträdandet. Bestämmelsen i punkt 2 införs på initiativ av Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt 7. Ändringarna ska enligt punkt 1 träda i kraft . I punkt 2 anges att äldre föreskrifter gäller fortfarande för avtal om färdigställandeskydd som har ingåtts före ikraftträdandet. Sammanfattning av promemorian Nya steg för en effektivare plan- och bygglag (Ds 2014:31) I denna promemoria redovisas huvudsakligen följande. A.Vilka författningsändringar som krävs om bestämmelserna i (2010:900), PBL, skulle ändras i fråga om kravet att kommunen i vissa fall alltid ska upprätta en detaljplan. Författningsändringar krävs i sådant fall i , väglagen (1971:948), ordningslagen (1993:1617), lagen (1998:814) med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning samt i PBL. B.Behovet av följdändringar i fastighetsbildningslagen (1970:988) respektive lagen (2014:227) om färdigställandeskydd med anledning av de nya bestämmelser om s.k. komplementbostadshus som infördes i PBL . C.Behovet av ytterligare ändringar i för att säkerställa verksamhetsutövares rättssäkerhet vid omgivningsbuller vid bostadsbyggnader. D.Flera nya steg för en effektivare plan- och bygglag. Dessa punkter utvecklas i det följande. Minskade krav på detaljplan förutsätter följdändringar i flera lagar Regeringen föreslog i propositionen En enklare planprocess (prop. 2013/14:126) att kravet på detaljplan i PBL borde begränsas. att i princip alltid kräva en detaljplan för ny sammanhållen bebyggelse skulle kommunerna ges ett större utrymme för att bedöma i vilka fall som en detaljplan krävs. avvisade regeringens förslag i denna Regeringen redovisade i propositionen att förslaget medförde att det fanns ett behov av följdändringar i flera andra lagar. de sin avsikt att återkomma till i denna fråga. ningsändringar som krävs i andra författningar redovisas i denna prome- Många lagar bygger på antagandet att sammanhållen bebyggelse ska regleras med en detaljplan. I de fall som lagstiftaren har önskat knyta vissa bestämmelser till sammanhållen bebyggelse har dessa ofta knutits till själva detaljplanen. Enligt gällande rätt kan förekomsten av en detaljplan t.ex. medföra krav på tillstånd, att vissa åtgärder är förbjudna eller kan utföras utan krav på sådana tillstånd som annars skulle behövas (avsnitt 4.2). En översikt över vilka rättsverkningar som förekomsten av en detaljplan ger upphov till redovisas i avsnitt 4.3. Om kravet på detaljplan begränsas i PBL finns det anledning att tro att det kan bli relativt vanligt att kommunerna i vissa fall väljer att inte upprätta en detaljplan, även i fråga om tätorter och annan sammanhållen Sådana bestämmelser i andra lagar som är kopplade till förekomsten av en detaljplan kommer således inte att omfatta den bebyggelse som inte kommer att omfattas av detaljplan. krävs i vissa fall en justering av regelverket om de rättsverkningar som i dag är kopplade till förekomsten av en detaljplan ska omfatta sådan tätare bebyggelse som inte alltid kommer att omfattas av detaljplan. I promemorian bedöms att det i många fall är lämpligt att ändra tilllämpningsområdet av dessa bestämmelser så att dessa inte bara ska gälla inom områden med detaljplan utan även inom områden med samlad bebyggelse. Sådan bebyggelse föreligger om det finns minst 10–20 hus och de bebyggda tomterna gränsar till varandra eller åtskiljs endast av väg, parkmark o.d. Den närmare innebörden av detta uttryck och motiven till att välja just detta uttryck redovisas i avsnitt 4.4. Från såväl allmän som enskild synpunkt är det angeläget att lagbestämmelser är förutsägbara och enkla att tillämpa. Uttrycket samlad bebyggelse kan leda till tolkningsproblem i det enskilda fallet och kommunens översiktsplan bör därför redovisa vilka områden där bebyggelsen är samlad på sådant sätt som avses i detta sammanhang. Därigenom kan samhället göra det lättare för den enskilde att förstå inom vilka områden som vissa krav enligt berörda speciallagar är tillämpliga (avsnitt 4.5). Vidare redovisas vilket behov av författningsändringar som föreligger om kravet på detaljplan begränsas. Om kravet på detaljplan begränsas i PBL bör ordningslagen ändras så att kravet på att anmäla allmänna sammankomster utomhus, respektive offentliga tillställningar som det inte krävs tillstånd för, även ska gälla i de fall som dessa anordnas inom samlad bebyggelse. Kravet på anmälningsskyldighet bör även gälla för en allmän sammankomst som anordnas inomhus inom samlad bebyggelse. Även kravet på att en offentlig plats inom detaljplanelagt område inte utan tillstånd av får användas på ett sätt som inte stämmer överens med det ändamål som platsen har upplåtits för, eller som inte är allmänt vedertaget, bör utökas till att omfatta offentliga platser inom samlad bebyggelse generellt. Vidare bör kravet på att sprängning och skjutning med eldvapen, utan tillstånd av , inte får äga rum inom ett område som omfattas av detaljplan utökas till att även omfatta samlad bebyggelse. Motsvarande ska även gälla för de särskilda regler som gäller för vissa luft- eller fjädervapen. Däremot bedöms att definitionen av offentlig plats inte behöver ändras om kravet på detaljplan begränsas (avsnitt 4.6). Om kravet på detaljplan begränsas i PBL bör ändras så att definitionen av avloppsvatten, som bl.a. omfattar vatten som avleds för sådan avvattning av mark inom detaljplan som inte görs för en viss eller vissa fastigheters räkning, även omfattar motsvarande avvattning av mark inom samlad bebyggelse. Däremot finns inget behov av att ändra på reglerna om val av plats, dvs. bestämmelserna att ett tillstånd eller en dispens inte får ges i strid med en detaljplan eller områdesbestämmelser. Inte heller behöver regeringens rätt att föreskriva att vissa djur inte utan särskilt tillstånd av kommunen får hållas inom områden med detaljplan, om sådana föreskrifter behövs för att hindra att olägenheter för människors hälsa uppstår, utvidgas till att avse även andra områden. Inte heller undantaget att en fastighet i vissa fall inte ska räknas som jordbruksmark, behöver ändras (avsnitt 4.7). Lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning Om kravet på detaljplan begränsas i PBL bör lagen med särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning ändras i vissa avseenden. Kommunens ansvar för gaturenhållning, snöröjning och liknande åtgärder på sådana gator, torg, parker och andra allmänna platser som är redovisade i en detaljplan och för vilka kommunen är huvudman, bör utvidgas till att även gälla motsvarande områden som kommunen har iordningställt för att tillgodose gemensamma behov inom samlad bebyggelse. Däremot bör kommunens skyldigheter inte gälla om det finns särskilda skäl för kommunen att låta bli att vidta åtgärderna. Inom samlad bebyggelse, som inte omfattas av detaljplan, bör kommunen ges rätt att ålägga en fastighetsinnehavare att ombesörja gaturenhållning och snöröjning m.m. i fråga om sådana platser och områden som har iordningställts och begagnas för allmän trafik. Vidare bör kommunen inom samlad bebyggelse kunna ålägga fastighetsinnehavarna att utföra kommunens skyldigheter för gaturenhållning och snöröjning m.m. i fråga om sådana gångbanor eller andra utrymmen utanför fastigheten som behövs för gångtrafiken (avsnitt 4.8). Om kravet på detaljplan begränsas i PBL bör väglagen ändras så att väghållaren även i fortsättningen ska ha ansvar för renhållning av vägområden samt av mark till en bredd av intill parkeringsplatser eller rastplatser som är väganordning avseende motorvägar och motortrafikleder utanför områden med detaljplan där kommunen i övrigt har renhållningsansvaret för vägområden. Om så inte sker skulle de föreslagna ändringarna i lagen om särskilda bestämmelser om gaturenhållning och skyltning kunna leda till att kommunen och staten, i de fall som staten är väghållare, skulle ha ansvar för samma områden. Med ägofred avses hur den enskilde jordägarens mark skyddas mot intrång av främmande betesdjur. Om en fastighet används för bete av bl.a. hästar och nötkreatur finns en skyldighet att anordna stängsel om någon av grannarna yrkar på det, s.k. stängselskyldighet. I ägofredslagen finns ett undantag som innebär att stängselskyldigheten inte gäller inom områden med detaljplan. Även om kravet på detaljplan begränsas i PBL bedöms att det inte finns något behov av att ändra undantaget när det gäller stängselskyldighet inom detaljplan (avsnitt 4.10). I minerallagen finns bestämmelser om undersökning och bearbetning av fyndigheter av vissa mineraliska ämnen, s.k. koncessionsmaterial, på egen eller annans mark. Om en prospektör får bearbetningskoncession innebär det en rätt gentemot markägaren att efter en s.k. markanvisningsförrättning att bedriva bearbetning på dennes mark. I lagen finns bestämmelser som påverkar möjligheten till undersökningsarbete respektive möjligheten att få markanvisning på annans mark, bl.a. inom områden med detaljplan. Även om kravet på detaljplan begränsas i PBL bedöms att det inte finns något behov av att ändra hindersbestämmelserna i minerallagen (avsnitt 4.11). Enligt jordabalken har vissa nyttjanderätter en längsta giltighetstid. Denna giltighetstid är normalt . Inom områden med detaljplan är endast . I jordabalken finns även bestämmelser om jordbruks- och bostadsarrende, där ett sådant arrende i vissa fall kan sägas upp inom områden som omfattas av detaljplan. Vidare finns i jordabalken bestämmelser som innebär att relaxation i vissa fall kan ske med ett förenklat förfarande i fråga om s.k. gemensamma inteckningar, dvs. när flera fastigheter används som säkerhet för ett lån. Genom relaxationen upphör således en eller flera gemensamma inteckningar att gälla i någon eller några fastigheter, men inte i alla. Normalt ska en pantbrevsinnehavare (dvs. långivare) godkänna relaxationen, men i fråga om fastigheter som bildats genom avstyckning av ett område som förvärvats av en kommun för att ingå i allmän plats inom detaljplan behöver något sådant godkännande inte ske. Även om kravet på detaljplan begränsas i PBL bedöms att det inte finns något behov av att ändra jordabalken i dessa avseenden (avsnitt 4.12). Lagen om allmänna vattentjänster I vattentjänstlagen finns bestämmelser som hänger samman med bestämmelserna om detaljplan i PBL. Bland annat ska sådan mark som i en detaljplan har redovisats som allmän plats utgöra allmän platsmark enligt vattentjänstlagen. För sådana områden ska berörda fastighetsägare i vissa fall betala avgifter för en allmän VA-anläggning. Vidare gäller bl.a. att en fastighetsägare normalt ska betala avgifter för en obebyggd fastighet om fastigheten enligt en detaljplan är avsedd för bebyggelse. Även om kravet på detaljplan begränsas i PBL bedöms att det inte finns något behov av att ändra vattentjänstlagen i dessa avseenden (avsnitt 4.13). Om kravet på detaljplan begränsas i PBL finns anledning att göra flera följdändringar i PBL. Bland annat bör kravet på bygglov för en annan ändring av en byggnad än tillbyggnad, där ändringen innebär att byggnaden byter färg, fasadbeklädnad eller taktäckningsmaterial eller att byggnadens yttre utseende avsevärt påverkas på annat sätt, även gälla inom samlad bebyggelse.