prop · H30326 · 2015-10-14 00:00:00 — Av andra stycket följer att inte längre ska vara hemmedlems- stat om en emittent har ändrat sitt val av medlemsstat. Bestämmelser om byte av hemmedlemsstat finns i 1 kap. 8 § andra stycket LVM, se författ- ningskommentaren till de bestämmelserna. Nuvarande andra stycket flyttas av redaktionella skäl till nya 40 §. Övervägandena finns i avsnitt 5.6. I paragrafen, som är ny, anges när är hemmedlemsstat för emittenter som inte har säte inom EES och ger ut andra överlåtbara värdepapper än sådana som avses i 38 § första stycket. Genom ändringarna genomförs delvis de ändringar i definitionerna av begreppet hemmedlemsstat i artikel 2.1 m iii i prospektdirektivet och artikel 2.1 i i öppenhetsdirektivet som har gjorts genom ändringsdirektivet (artiklarna 1.1 a iii och 2). Punkten 1 motsvarar nuvarande 39 § andra stycket och flyttas hit av redaktionella skäl. Den situation som avses är när någon annan än emittenten (t.ex. en aktieägare) har erbjudit finansiella instru- ment, som emittenten gett ut, till allmänheten eller tagit upp nya sådana instrument till handel på en reglerad marknad inom EES och en annan stat har bestämts som hemmedlemsstat än den stat som emittenten själv önskar. Om någon annan än emittenten har valt hemmedlemsstat kan emittenten således välja som hemmedlemsstat om förutsätt- ningarna i 39 § är uppfyllda. Enligt punkten 2 är hemmedlemsstat för en emittent som väljer som ny hemmedlemsstat i enlighet med de förutsättningar som anges i 1 kap. 8 § LVM. Emittenten får välja som ny hemmed- lemsstat om emittentens överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i den hemmedlemsstat som emittenten tidigare valt och de är upptagna till handel på en reglerad marknad i . Övervägandena finns i 5.6. I paragrafen, som genomför artikel 13 i öppenhetsdirektivet, med undan- tag av artikel 13.1a, finns bestämmelser om vilka finansiella instrument som omfattas av anmälningsskyldigheten. Artikel 13.1a genomförs i 5 §. Ändringen i första stycket innebär att anmälningsskyldigheten utvidgas genom den nya punkten 3 till att omfatta även finansiella instrument med ekonomisk effekt liknande den att inneha aktier eller rätt att förvärva aktier. Av 1 kap. 1 § följer att med finansiella instrument avses det som anges i 1 kap. 4 § LVM. Genom hänvisningen i punkten 2 till ”rätt för innehavaren att förvärva aktier” som redan har getts ut begränsas anmälningsskyldigheten till finansiella instrument där de underliggande aktierna redan är utgivna och upptagna till handel på en reglerad marknad. Det innebär att bestämmelsen inte är tillämplig på fordringar med konverteringsrätt till aktier och optionsrätter till nyteckning av aktier, eftersom de aktier som sådana instrument ger rätt att förvärva ges ut först i samband med att de finansiella instrumenten utnyttjas. Finansiella instrument som inte omfattas av anmälningsskyldigheten i punkten 2 men som, beroende på kontraktsvillkoren, kan omfattas av punkten 3 är t.ex. sådana instrument som ger utgivaren eller någon tredjepart rätt att avgöra om avvecklingen ska ske genom leverans eller kontantavräkning. Likaså bör ett utfärdande av en köpoption likställas med avyttring av de aktier optionen avser (kort position), medan utfärdande av en säljoption bör likställas med förvärv av aktierna (lång position) (jfr prop. 2006/07:65 s. 180). Eftersom en utfärdare anses ut- göra en emittent i enlighet med 1 kap. 1 §, kommer således även emittenter, om bolaget inte omfattas av skyldigheten att offentliggöra sitt innehav i enlighet med 18 §, att omfattas av anmälningsskyldighet. Vidare omfattas finansiella instrument där rätten att förvärva de under- liggande aktierna är beroende t.ex. av att kursen på de underliggande aktierna uppgår till ett visst belopp av anmälnings- skyldighet. Detaljerade regler om anmälningsskyldigheten anges i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/761 av om komplettering av och rådets direktiv /109/EG vad gäller vissa tekniska standarder för tillsyn om större innehav. har vidare, med beaktande av den tekniska utvecklingen på finansmark- naderna, upprättat och ska regelbundet uppdatera en vägledande förteck- ning över finansiella instrument som omfattas av anmälningsskyldig- I det nya andra stycket införs en uppräkning av vissa kategorier av finansiella instrument som kan komma att omfattas av anmälnings- skyldigheten beroende på kontraktsvillkoren. stämmer med den i artikel 13.1b i öppenhetsdirektivet. Ändringarna i tredje och fjärde styckena görs med anledning av att anmälningsskyldigheten utvidgas genom första stycket 3 till att omfatta fler kategorier av finansiella instrument. I paragrafen görs även några ändringar av enbart redaktionell art. Övervägandena finns i avsnitt 7.7. I paragrafen, som genomför artikel 10 i öppenhetsdirektivet, finns bestämmelser om vilka innehav som ska räknas till den anmälnings- Ändringen innebär att skyldigheten att räkna närstående fysiska personers innehav till den anmälningsskyldiges innehav upphör. stycket 9–11 och fjärde stycket tas därför bort. Övervägandena finns i avsnitt 6.6. I paragrafen, som genomför artiklarna 9 och 13.1a i öppenhetsdirektivet, finns bestämmelser om krav på en flaggningsanmälan. De nya tredje och fjärde styckena genomför artikel 13.1a i öppenhets- I tredje stycket, som har justerats i enlighet med Lagrådets förslag, införs en ny s.k. deltajusterad beräkningsmetod för finansiella instrument som endast kan avvecklas kontant. Deltavärdet är ett mått på hur det teoretiska priset på ett finansiellt instrument påverkas när priset på den underliggande aktien förändras. Deltavärdet representerar också sanno- likheten att ett derivatinstrument blir inlöst och därmed ger innehavaren kontroll över de underliggande aktierna och rösträtterna. Av fjärde stycket, som har justerats i enlighet med Lagrådets förslag, följer att endast långa positioner ska beaktas vid beräkningen. lång position får inte göras avdrag för korta positioner som hänför sig till samma emittent, s.k. nettning. Korta positioner beskrivs som ett resultat av en blankning i en aktie eller statspapper. Även en transaktion som skapar eller avser ett annat finansiellt instrument kan resultera i att en person har en kort position, om en effekt av transaktionen är att personen ges en ekonomisk fördel om värdet på en aktie eller statspapper sjunker vissa derivattransaktioner). En kort nettoposition är en kort position minus den långa position som innehas avseende samma aktie eller statspapper (se prop. 2011/12:175 s. 12). Detaljerade regler om beräkningen av antalet rösträtter i en korg av aktier eller ett index och om vilken beräkningsmetod som ska användas för att räkna ut deltavärdet anges i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/761 av om komplettering av Europa- parlamentets och rådets direktiv /109/EG vad gäller vissa tekniska standarder för tillsyn om större innehav. Ändringen i femte stycket görs med anledning av att anmälnings- skyldigheten enligt 2 § första stycket utvidgas genom den nya punkten 3 till att omfatta fler kategorier av finansiella instrument. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. I paragrafen, som genomför artikel 12 i öppenhetsdirektivet, finns bestämmelser om tidsfrister för anmälan. Tidsfristen för anmälningsskyldigheten ändras. Utgångspunkten är att en anmälan ska ha kommit in till emittenten och efter att anmälningsskyldigheten uppkom. Anmälan ska dock ha kommit in senast . De tre handels- dagarna utgör således en bortre gräns för när anmälan ska ha skett. När det gäller termen handelsdagar se prop. 2006/07:65 s. 319. Första stycket 3 tas bort som en följdändring av att bestämmelserna om anmälningsskyldighet för närståendes aktieinnehav i 4 § andra stycket 9–11 tas bort. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 6.5. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 9.6a i öppenhetsdirektivet. Paragrafen innehåller ett särskilt undantag från anmälningsskyldigheten för aktier som förvärvats i stabiliseringssyfte. Vad som avses med stabilisering anges i kommissionens förordning (EG) nr 2273/2003 av om genomförande av och rådets direktiv /6/EG när det gäller undantag för återköpsprogram och stabilisering av finansiella instrument. I artikel 2.7 i förordningen definieras stabilisering som alla köp av eller erbjudande om att köpa värdepapperen i fråga eller alla transaktioner i relaterade instrument som görs av värdepappersföretag eller kreditinstitut i samband med väsentlig spridning av värdepapperen i fråga för att enbart stödja marknadspriset på värdepapperen, för en förutbestämd tidsperiod, på grund av ett säljtryck på sådana värdepapper. Innebörden av detta utvecklas närmare i prop. 2004/05:142 s. 83 f. Paragrafen innebär att undantaget är tillämpligt endast om rösträtterna som är knutna till aktierna inte utövas eller på annat sätt används för att ingripa i emittentens förvaltning. Enligt artikel 9.6b i öppenhetsdirektivet ska kommissionen anta delegerade akter för den beräkningsmetod som ska användas för det gränsvärde på som avses i artikel 9.5 och 9.6. Beräknings- metoden ska inbegripa om det rör sig om en företagskoncern samt beakta artikel 12.4 och 12.5 i öppenhetsdirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.7. I paragrafen anges vad som gäller för en emittent vid förvärv eller över- låtelse av egna aktier. Tidsfristen inom vilken emittenten ska offentlig- göra transaktionen ändras i andra stycket av samma skäl som tidsfristen i 10 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Paragrafen reglerar när flaggningsbestämmelserna är tillämpliga i fråga om aktier som getts ut av ett aktiebolag som har sitt säte utanför EES. Tillämpningsområdet för flaggningsbestämmelserna avgörs bl.a. av definitionen av begreppet hemmedlemsstat i artikel 2.1 i i öppenhets- I fråga om emittenter av aktier med säte i ett land utanför EES angavs i den definitonen tidigare att hemmedlemsstaten ska vara det land som är hemmedlemsstat enligt prospektdirektivet (dvs. tionen i 2 kap. 39 §). Enligt den nya lydelsen av artikel 2.1 i i öppenhets- direktivet ska emittenter av aktier som har säte i ett land utanför EES välja hemmedlemsstat bland de länder där aktierna är upptagna till handel på en reglerad marknad. En sådan bestämmelse införs i 1 kap. 8 § Till följd av detta ersätts hänvisningen till definitionen av hem- medlemsstat i 2 kap. 39 § förevarande lag med en hänvisning till defi- nitionen av hemmedlemsstat i 1 kap. 8 § LVM. Övervägandena finns i avsnitt 4.2.3. Lagrådet konstaterar att 6 kap. har ändrats och att ett stort antal paragrafer tillkommit. Förslaget innebär att flera paragrafer får ny beteckning och tio nya paragrafer tillkommer. Enligt Lagrådet är det nu att paragrafnumreringen ses över. Regeringen instämmer i och för sig i att det kan bli svåröverskådligt med en numrering som går så långt som till en paragraf med beteckningen 3 o §. Det skulle emellertid innebära en genomgripande omarbetning om paragraferna i 6 kap. skulle numreras om. En sådan omnumrering skulle även kunna medföra behov av följdändringar i andra författningar. Inom ramen för förevarande lag- stiftningsärende finns det inte utrymme för att vidta de åtgärder som en omnumrering skulle kräva. I första stycket ersätts termen särskild avgift med termen sanktionsavgift. Någon ändring i sak är inte avsedd utan ändringen föranleds av terminologin i öppenhetsdirektivet. Andra stycket, som anger storleken på den lägsta respektive högsta särskilda avgift som får fastställas i de fall som avses i första stycket, tas bort. Bestämmelser om lägsta respektive högsta sanktionsavgift anges i stället i nya 3 b §. Övervägandena finns i avsnitt 9.4.1. Paragrafen, som är ny, ersätter nuvarande 3 b § som betecknas 3 l §. Andra och tredje styckena genomför artikel 28b.1 c i öppenhetsdirektivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet). Paragrafen anger storleken på den lägsta respektive högsta sanktionsavgift som får fastställas för juridiska respektive fysiska personer för överträdelser som avses i 3 a § första stycket. Första stycket motsvarar nuvarande 3 a § andra stycket 1 och innebär inte någon ändring i sak. I andra stycket anges storleken på den lägsta respektive högsta sanktionsavgift som får fastställas för en juridisk respektive fysisk person som inte i rätt tid fullgör skyldigheten att göra anmälan till aktiebolaget och enligt 4 kap. 3 § eller 9 § andra stycket. Av tredje stycket följer att storleken på den lägsta respektive högsta sanktionsavgift som får fastställas för en juridisk person som inte i rätt tid offentliggör uppgifter enligt 4 kap. 9 § första stycket eller 18 § ska fastställas enligt andra stycket 1. Vid bestämmande av sanktionsavgiftens storlek utgör det högsta av de beräknade beloppen det högsta belopp som får fastställas. Av fjärde stycket framgår att om överträdelsen som anges i 3 a § första stycket 6 eller 7 har skett under den juridiska personens första verksam- hetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är brist- fälliga, får den uppskattas. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 9.4.2. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 28.2 i öppenhetsdirektivet (artikel 1.20 i ändringsdirektivet) och är utformad efter förebild av 15 kap. 1 a § LBF och 25 kap. 1 a § LVM. Paragrafen ersätter nuvarande 3 c § som betecknas §. I para- grafen anges när får besluta att en sanktionsavgift ska tas ut av en fysisk person som ingår i en juridisk persons ledning. I första stycket definieras den personkrets som kan påföras en sank- tionsavgift, nämligen en styrelseledamot i den juridiska personen, den juridiska personens verkställande direktör eller ersättare för någon av dem. Uppräkningen av de överträdelser som ska kunna föranleda beslut om sanktionsavgift motsvarar de överträdelser som anges i artikel 28a b i öppenhetsdirektivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet). Skyldighet att anmäla en ändring i innehav av aktier och vissa andra finansiella instru- ment enligt 4 kap. 3 § eller om innehavet uppnår, överstiger eller går ned under någon sådan gräns som avses i 4 kap. 9 § andra stycket gäller för både aktiebolag och andra juridiska personer. Skyldigheten att offentlig- göra uppgifter om ökning eller minskning av det totala antalet aktier eller röster i bolaget enligt i 4 kap. 9 § första stycket eller om förvärv eller överlåtelser av egna aktier enligt 4 kap. 18 § gäller endast för aktiebolag. I andra stycket anges de förutsättningar som gäller för beslut om sank- tionsavgift enligt första stycket. Ett beslut om sanktionsavgift får med- delas endast om den juridiska personens överträdelse är allvarlig och per- sonen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. Av tredje stycket framgår att sanktionsavgiften ska fastställas enligt 3 b § andra stycket 2, se författningskommentaren till den bestämmelsen. Enligt fjärde stycket tillfaller avgiften staten. Övervägandena finns i avsnitt 9.8. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 28c.1 a, b och e i öppenhets- direktivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet) och är utformad efter före- bild av 15 kap. 1 b § LBF och 25 kap. 1 b § LVM. Paragrafen ersätter nuvarande 3 d § som betecknas 3 m §. grafen finns bestämmelser om vilken hänsyn som ska tas när Finans- inspektionen beslutar om ingripanden och sanktioner mot juridiska och Paragrafen innebär att överträdelsens allvarlighet och varaktighet ska utgöra utgångspunkten för bedömningen när beslutar om ingripanden och sanktioner mot juridiska och fysiska personer. I fråga om överträdelsens allvarlighet ska det beaktas hur allvarlig över- trädelsen är i det enskilda fallet. Vissa typer av överträdelser bör kunna bedömas som mindre allvarliga än andra, t.ex. överträdelse av bestäm- melserna om passiv flaggningsskyldighet i 4 kap. 9 § andra stycket efter ett offentliggörande av en bolagshändelse (se prop. 2006/07:65 s. 242). En överträdelse bör också kunna bedömas som mindre allvarlig om det rör sig om tillämpning av tekniskt komplicerade flaggningsregler för att beräkna rösträtter för andra finansiella instrument än aktier. varaktighet gäller att en överträdelse som pågått är mer klandervärd än den som varat endast tillfälligt. Enligt paragrafen ska särskild hänsyn även tas till överträdelsens art, överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått samt graden av ansvar. bl.a. skador (förluster) som drabbat tredje man men även den skada marknaden kan lida av att inte i rätt tid få information om ägarföränd- ringar i bolag. Paragrafen hindrar inte att hänsyn tas till andra omständigheter än de som anges särskilt (jfr prop. 2013/14:228 s. 312). Övervägandena finns i avsnitt 9.7. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 28c.1 f och g i öppenhetsdirek- tivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet) och är utformad efter förebild av 15 kap. 1 c § LBF och 25 kap. 1 c § LVM. Paragrafen ersätter nuvarande 3 e § som betecknas 3 n §. grafen anges hur ett antal olika faktorer som inte är hänförliga till själva överträdelsen ska inverka vid beslut om ingripanden och sanktioner mot juridiska och fysiska personer. Av första stycket framgår att i försvårande riktning ska beaktas om den juridiska eller fysiska personen har gjort sig skyldig till en över- Vid denna bedömning ska beaktas om överträdelserna är lik- artade och den tid som har gått mellan de olika överträdelserna. Punkterna i andra stycket är kumulativa (se prop. 2014/15:57 s. 69). För att i förmildrande riktning kunna beakta de omständigheter som anges ska den juridiska eller fysiska personen såväl ha samarbetat med på föreskrivet sätt som vidtagit (den juridiska perso- nen) eller verkat för (den fysiska personen) snabb rättelse. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 28c.1 c och d i öppenhetsdirek- tivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet) och är utformad efter förebild av 15 kap. 9 § LBF och 25 kap. 10 § LVM. Lagrådet förordar att bestäm- melsen i stället utformas efter mönster av 3 b § andra stycket. regeringens uppfattning bör bestämmelsen emellertid vara utformad så att den överensstämmer med de två nämnda bestämmelserna i och LVM. Innebörden av bestämmelserna är densamma och det finns därför risk för att det skulle kunna uppstå frågor när det gäller tolkningen om ordalydelsen inte överensstämmer. I paragrafen finns bestämmelser om vilken hänsyn som ska tas vid fastställandet av sanktionsavgiftens storlek. Särskild hänsyn ska tas till sådana omständigheter som anges i 3 d och 3 e §§ och till den juridiska eller fysiska personens finansiella ställning. Med finansiell ställning av- ses t.ex. den juridiska personens årsomsättning, men även andra faktorer som t.ex. ett utdömt skadestånd eller ålagd företagsbot bör kunna beaktas (jfr prop. 2013/14:228 s. 313 f.). Hänsyn ska även tas till den vinst som den juridiska eller fysiska personen erhållit eller de kostnader som und- vikits till följd av regelöverträdelsen, om det går att fastställa. Övervägandena finns i avsnitt 9.7. Paragrafen, som är ny, motsvarar nuvarande 3 c §. I paragrafen ersätts termen särskild avgift med termen sanktionsavgift. När det gäller termerna ringa, ursäktlig och särskilda skäl se prop. 2006/07:65 s. 352. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om förfarandet för beslut om sanktionsavgift genom sanktionsföreläggande. Paragrafen är ut- formad efter förebild av 15 kap. 9 a § LBF och 25 kap. 10 a § LVM. Enligt första stycket ska sanktionsavgifter mot en styrelseledamot i en juridisk person, den juridiska personens verkställande direktör eller er- sättare för någon av dem, avseende den juridiska personens överträdelser enligt 3 c §, prövas av genom sanktionsföreläggande. I andra stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att inom godkänna ett beslut om sanktionsavgift enligt 3 c § som är bestämt till tid eller belopp. Av tredje stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande. Ett godkänt sanktionsföreläggande såvitt avser sanktionsavgift kan därmed verkställas enligt utsöknings- balkens bestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 9.9. Paragrafen, som är ny, anger de uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. Paragrafen är utformad efter förebild av 15 kap. 9 b § LBF och 25 kap. 10 b § LVM. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter. Av första stycket framgår vilka uppgifter som ett sanktions- föreläggande ska innehålla. Bestämmelsen är uppbyggd på liknande sätt som 48 kap. 6 § , som avser strafföreläggande. Enligt andra stycket ska sanktionsföreläggandet även innehålla en upplysning om att en ansökan om sanktionsavgift kan komma att ges in till domstol, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. Övervägandena finns i avsnitt 9.9. Paragrafen, som är ny, anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 3 h § inte godkänts. grafen är utformad efter förebild av 15 kap. 9 c § LBF och 25 kap. 10 c § Av första stycket framgår att får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionsavgiften ska beslutas. ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av eventuella beslut om sanktions- avgift mot den juridiska personen för samma överträdelse. I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för överklagande Övervägandena finns i avsnitt 9.9. Paragrafen, som är ny, utgör en preskriptionsbestämmelse för sanktions- avgifter mot fysiska personer för juridiska personers överträdelser enligt 3 c §. Paragrafen är utformad efter förebild av 15 kap. 9 d § LBF och 25 kap. 10 d § LVM. Paragrafen innebär att en sanktionsavgift för en överträdelse enligt 3 c § får beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen Övervägandena finns i avsnitt 9.9. Paragrafen, som är ny, motsvarar nuvarande 3 b §. termen särskild avgift med termen sanktionsavgift. Paragrafen, som är ny, motsvarar nuvarande 3 d §. termen särskild avgift med termen sanktionsavgift. Första stycket ändras på så sätt att det utvidgas till att omfatta också godkända sanktionsförelägganden och lagakraftvunna domar. Övervägandena finns i avsnitt 9.10. Paragrafen, som är ny, motsvarar nuvarande 3 e §. termen särskild avgift med termen sanktionsavgift. Paragrafen ändras på så sätt att tillämpningsområdet utvidgas till att omfatta även lagakraftvunna domar. Övervägandena finns i avsnitt 9.10. Paragrafen, som är ny, genomför artikel 28b.2 i öppenhetsdirektivet (artikel 1.21 i ändringsdirektivet) och är utformad efter förebild av 7 kap. 7 och 8 §§ lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbjudanden på aktie- marknaden och 24 kap. 7, 9 och 10 §§ LVM. Paragrafen innebär att får möjlighet att tillfälligt förbjuda en aktieägare att utöva rösträtten för sina aktier vid överträdelser av bestämmelserna om flaggning. Av första stycket framgår att , om det finns synner- liga skäl, får besluta att den som inte i rätt tid fullgör skyldigheten att göra anmälan till inspektionen enligt 4 kap. 3 § eller 9 § andra stycket vid stämman inte får företräda aktierna till den del innehavets andel av samt- liga aktier i aktiebolaget eller av röstetalet för samtliga aktier i aktiebolag- et uppnår eller överstiger någon av gränserna i 4 kap. 5 § första stycket 1. På så sätt fråntas aktieägaren tillfälligt det ägarinflytande som bolags- rättsligt följer av att uppnå eller passera gränsvärdena som anges i före- varande lag. Ett beslut om att tillfälligt förbjuda en aktieägare att utöva rösträtten för sina aktier får meddelas endast om det finns synnerliga skäl. Sanktionen begränsas sålunda till de allvarligaste överträdelserna av bestämmelserna om flaggning.