prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — Om kommissionen har beslutat att tillsynen inte är likvärdig, ska besluta att tillämpa bestämmelserna om grupptillsyn analogt på gruppen. I de fall Europeiska kommissionen har fattat ett beslut om att den tillsyn som utövas av tillsynsmyndigheten i tredjeland är tillfälligt likvärdig, men det finns ett försäkringsföretag som är dotterföretag till ett moderföretag utanför EES och dotterföretaget har en balans- omslutning som är större än balansomslutningen för moderföretaget, ska grupptillsyn utövas av . Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen anser att artiklarna 260–264 i Solvens II-direktivet inte bör genomföras i FRL utan i föreskrifter som meddelas av regeringen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. noterar att det tycks saknas ekvivalensregler för försäkringsgrupper när moderföretaget är beläget utanför EES. Inspektionen anger att krav på sådana regler framgår av artiklarna 260 och 262 i Solvens II-direktivet och bör således införas i svensk lag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det Skälen för regeringens förslag: Solvens II-direktivet innehåller sär- skilda bestämmelser som syftar till att tillsynen över försäkringsföretag som har sitt moderföretag utanför EES ska bli tillfredsställande. Av artikel 260.1 första stycket i Solvens II-direktivet framgår det att de berörda tillsynsmyndigheterna ska kontrollera om ett moderföretag i tredjeland står under tillsyn som är likvärdig med den tillsyn över grupper som föreskrivs i Solvens II-direktivet. Av artikel 260.1 andra stycket framgår att om ingen delegerad akt avseende likvärdighet av tillsynsordningen i ett visst land utanför EES har antagits av Europeiska kommissionen enligt artikel 260.2, 260.3 eller 260.5, ska kontrollen utföras av den tillsynsmyndighet som skulle ha varit tillsynsmyndighet om kriterierna i artikel 247.2 om utseende av grupptillsynsmyndighet i Solvens II-direktivet hade varit tillämpliga. Den behöriga myndigheten, som i detta sammanhang kallas för den ställföreträdande grupptillsynsmyndigheten, kan göra en sådan kontroll på eget initiativ och på begäran av moderföretaget eller någon av de EES-försäkringsgivare som ingår i gruppen. I tredje stycket uppställs krav på att den ställföreträdande grupptillsynsmyndigheten ska samråda med de övriga berörda behöriga myndigheterna och rådfråga Eiopa innan ett beslut om likvärdighet fattas. Bedömningen av tillsynens likvärdighet ska göras i enlighet med, kriterier som fastställs i delegerade akter antagna av kommissionen i enlighet med artikel 260.2. Bestämmelserna om kontroll av likvärdighet är utformade på mot- svarande sätt som i 8 kap. konglomeratlagen. Om tillsynsmyndigheter inte samtycker till det beslut som fattats i enlighet med tredje stycket, får de enligt artikel 260.1 fjärde stycket hänskjuta ärendet till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010 efter det att den ställföreträdande grupptillsynsmyndigheten meddelat beslutet. Artikel 260.2 ger kommissionen möjlighet att anta delegerade akter som specificerar kriterierna för att bedöma om tillsynsordningen av grupper i ett tredjeland är likvärdig med den som föreskrivs i Solvens II- direktivet. Av 260.3 framgår att om de kriterier som antagits i enlighet med artikel 260.2 har uppfyllts av ett tredjeland får kommissionen, med bistånd av Eiopa, anta delegerade akter där det fastställs att tillsyns- ordningen i det tredjelandet är likvärdig med den som fastställs genom denna avdelning. Kommissionen kan även anta delegerade akter enligt artikel 260.5 där det fastställs att den tillsynsordning som ett tredjeland tillämpar på företag vars moderföretag har sitt huvudkontor utanför unionen är tillfälligt likvärdig, om detta tredjeland uppfyller de i artikeln uppräknade kriterierna. Beslut om tillfällig likvärdighet kan, enligt direktivets utformning endast fattas av kommissionen och inte av de behöriga tillsynsmyndigheterna. Kriterierna för bedömning av huruvida tillfällig likvärdighet föreligger är fastslagna i direktivet och Prop. 2015/16:9 således inte delegerade till kommissionen. I artikel 260.7 anges att när en delegerad akt antas i vilken det beslutas att tillsynsordningen i ett tredjeland är tillfälligt likvärdig i enlighet med artikel 260.5 ska medlemsstaterna tillämpa artikel 261, såvida det inte finns ett försäkringsföretag i en medlemsstat med en balansomslutning som överstiger balansomslutningen för sitt moderföretag som är beläget utanför unionen. I det fallet ska uppgiften som grupptillsynsmyndighet utföras av den ställföreträdande grupptillsynsmyndigheten. Bestämmelser motsvarande artikel 260.1, 260.4 och 260.7 bör genom- föras i lag. Artikel 260.2, 260.3, 260.5 och 260.6 riktar sig till kommissionen. Någon genomförandeåtgärd är därför inte nödvändig såvitt avser dessa delar av artikel 260. 18.2.15 Kontroll av likvärdighet – nivåer Regeringens förslag: Om ett försäkringsholdingföretag med huvud- kontor utanför EES, ett blandat finansiellt holdingföretag med huvud- kontor utanför EES eller en försäkringsgivare från tredjeland är moderföretag till ett moderföretag i tredjeland, ska kontrollen i stället utföras på nivån för detta företag. Om likvärdig tillsyn inte utövas på nivån för det moderföretag som har det yttersta ägarintresset och som är ett försäkringsholdingföretagi tredjeland, ett blandat finansiellt holdingföretag i tredjeland eller ett försäkringsföretag i tredjeland, får besluta om en ny kontroll av likvärdighet på en lägre nivå, om det där finns ett försäkringsholdingföretag med huvudkontor utanför EES, ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor utanför EES eller en försäkringsgivare från tredjeland som är moderföretag till ett försäk- ringsföretag. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen anser att artiklarna 260–264 i Solvens II-direktivet inte bör genomföras i FRL utan i föreskrifter som meddelas av regeringen. Remissinstanserna berör inte frågan. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det Skälen för regeringens förslag: Av artikel 263 första stycket i Solvens II-direktivet framgår att om det moderföretag som avses i artikel 260 i sin tur är ett dotterföretag till ett försäkringsholdingbolag eller blandat finansiellt holdingföretag med säte i ett tredjeland eller till ett försäkringsföretag i tredjeland eller återförsäkringsföretag i tredjeland, ska medlemsstaterna tillämpa den kontroll som föreskrivs i artikel 260 endast på nivån för det moderföretag som har det yttersta ägarintresset och som är ett försäkringsholdingbolag i tredjeland, ett blandat finansiellt holdingföretag i tredjeland eller ett försäkringsföretag i tredjeland. Enligt artikel 263 andra stycket får tillsynsmyndigheterna, om likvär- dig tillsyn enligt artikel 260 saknas, besluta att utföra en ny kontroll på en lägre nivå där det finns ett moderföretag till ett försäkringsföretag, oavsett om det är på nivån för ett försäkringsholdingföretag i tredjeland, ett blandat finansiellt holdingföretag i tredjeland eller ett försäkringsföretag i tredjeland. Av artikel 263 tredje stycket framgår att den ställföreträdande grupp- tillsynsmyndigheten i sitt beslut att utföra en ny kontroll av likvärdighet på ett företag på en lägre nivå i gruppstrukturen måste ange skälen för ett Artikel 263 fjärde stycket anger att artikel 262 ska gälla i tillämpliga Bestämmelser motsvarande artikel 263 första och andra styckena bör genomföras i lag. Att ett beslut som fattas av en svensk tillsynsmyndig- het ska innehålla skälen för beslutet behöver inte regleras särskilt i FRL. 18.2.16 Om likvärdighet föreligger Regeringens förslag: Om den tillsyn som utövas av en tillsynsmyn- dighet i tredjeland bedöms vara likvärdig med den grupptillsyn som föreskrivs i Solvens II-direktivet, ska förlita sig på den tillsyn som tillsynsmyndigheten i tredjelandet utövar. Om tillsynen bedöms vara likvärdig får , efter samråd med berörda tillsynsmyndigheter och i ett enskilt fall, besluta att helt eller delvis inte utöva grupptillsyn på nivån för det företaget som finns i toppen av grupp inom EES. Ett sådant beslut får endast fattas om detta skulle leda till en effektivare tillsyn av gruppen. Utredningens förslag: Utredningen lämnar inte något förslag i denna del. Remissinstanserna berör inte frågan. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer delvis med regeringens förslag. I remissen finns inte någon bestämmelse om följderna av att tillsynen bedöms vara likvärdig. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 261.1 i Solvens II- direktivet följer att om den tillsyn som utövas av en tillsynsmyndighet i tredjeland konstaterats vara likvärdig med den grupptillsyn som före- skrivs i Solvens II-direktivet, ska medlemsstaterna förlita sig på att till- synsmyndigheterna i tredjelandet utövar en likvärdig tillsyn. För att genomföra artikeln bör en motsvarande bestämmelse, riktad till Finans- inspektionen, föras in i FRL. Lagrådet har pekat på att någon närmare förklaring till vad det konkret innebär, att ska förlita sig på den tillsyn som tillsynsmyndigheten i det tredje landet utövar, om likvärdighet föreligger, vare sig finns i de föreslagna bestämmelserna eller i motiveringen till dessa i lagrådsremissen. Regeringen noterar att det inte heller i direktivet finns någon förklaring till vad som avses med uttrycket ”förlita sig på” i artikel 261.1. regeringen innebär en tolkning av Solvens II-direktivet att grupptillsynen Prop. 2015/16:9 som huvudregel alltid ska tillämpas på nivån för det yttersta moderföretaget i (se artikel 215 och skäl 99). Om tillsynen bedöms som likvärdig, tolkar regeringen artikel 261.1 i Solvens II-direktivet som att uttrycket ”förlita sig på” innebär att den tillsynsmyndighet som skulle ha varit grupptillsynsmyndighet, om kriterierna i artikel 247.2 i direktivet vore tillämpliga, ska ges möjlighet att i ett enskilt fall besluta att grupptillsyn, helt eller delvis, inte ska utövas på nivån för det företaget som finns i toppen av grupp inom EES. Ett sådant beslut bör endast fattas om det skulle leda till en effektivare tillsyn av gruppen. Regeringens tolkning ligger i linje med de riktlinjer som Eiopa har utfärdat (se Riktlinjer om solvensen på gruppnivå – Eiopa-BoS-14/181 Sv), även om dessa inte är bindande, och det som sägs i motiveringen till kommissionens förslag till delegerade beslut av om likvärdighet för den solvens- och tillsynsordning för försäkrings- och återförsäkringsföretag som gäller i på grundval av artiklarna 172.2, 227.4 och 260.3 i och rådets direktiv /138/EG. Där anges bl.a. följande. ”Om en tillsynsordning i tredjeland bedöms som likvärdig enligt artikel 260 undantas dess försäkringsgrupp som har verksamhet inom EU från vissa aspekter av grupptillsyn i EU”. Med anledning av vad som har sagts bör det införas en bestämmelse i lagen som förtydligar vad det konkret innebär att ska förlita sig på den tillsyn som tillsynsmyndigheten i tredjelandet utövar, med den innebörd som angetts. 18.2.17 Om likvärdighet inte föreligger Regeringens förslag: Om tillsynen inte bedöms likvärdig, ska Finans- inspektionen besluta att bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om grupptillsyn avseende gruppsolvens, riskkoncentrationer, transaktioner inom en grupp, riskhantering och intern kontroll ska tillämpas på gruppen på samma sätt som om företaget i toppen av gruppen hade haft sitt huvudkontor inom EES. Vid beräkningen av gruppsolvens ska moderföretaget i tredjeland hanteras som ett försäkringsföretag som omfattas av samma villkor för att poster i kapitalbasen ska få medräknas för att täcka solvenskapital- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur den gruppbaserade kapitalbasen och det gruppbaserade kapitalkravet ska beräknas i ett sådant fall. Efter att ha hört berörda behöriga myndigheter får Finans- inspektionen i stället besluta att använda sig av andra tillsynsmetoder som säkerställer att tillsynen över företagen i gruppen är föremål för ska underrätta de berörda behöriga myndigheterna, Europeiska kommissionen och Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten när sådana tillsynsmeto- får begära att en ägare som har ett bestämmande inflytande över försäkringsföretaget inrättar ett försäkringsholdingbolag eller ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor inom EES. Inspektionen får då besluta att bestäm- melserna i försäkringsrörelselagen ska tillämpas på de företag i den grupp som leds av detta holdingföretag. Utredningens förslag överensstämmer inte med regeringens förslag. Utredningen anser att artiklarna 260–264 i Solvens II-direktivet inte bör införas i FRL utan i stället genomföras i föreskrifter från regeringen. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det Skälen för regeringens förslag: Om den tillsyn som utövas av till- synsmyndigheten i tredjeland inte är likvärdig med den grupptillsyn som föreskrivs i Solvens II-direktivet, måste välja en lösning. Huvudregeln i artikel 262.1 i Solvens II-direktivet är att tillämpa de allmänna principer och metoder om grupptillsyn i artiklarna 218–235 och 244–258 på nivån för försäkringsholdingföretaget, det blandade finansiella holdingföretaget eller försäkringsföretag i tredjeland. Artikel 262.1 tredje stycket innehåller regler om beräkning av grupp- solvens som är av detaljerad art. Dessa bör inte genomföras i lag utan lämpar sig för genomförande genom föreskrifter på lägre nivå. Enligt artikel 262.2 får tillsynsmyndigheten, efter samråd med övriga berörda behöriga myndigheter välja andra metoder för att säkerställa en tillräcklig tillsyn över försäkringsföretagen i gruppen. Som ett exempel på andra metoder för tillsynen än tillämpning av bestämmelserna om grupptillsyn på nivån för moderföretaget i tredjeland nämns specifikt i direktivet att tillsynen utövas över den inom EES hemmahörande undergruppen som leds av ett, för ändamålet särskilt bildat, försäkringsholdingbolag eller blandat finansiellt holdingbolag. Artikel 262.2 i Solvens II-direktivet är nästintill identisk med artikel 18.3 i konglomeratdirektivet. När bestämmelsen i konglomeratdirektivet genomfördes i svensk rätt anfördes att en uppmaning om att inrätta ett moderföretag inom EES bör rikta sig till den som äger försäkrings- företaget. I det sammanhanget anfördes även att, för att undanröja eventuella tveksamheter om att har möjligheten att kräva att det inrättas ett moderföretag inom EES, så infördes den möjligheten i lag (se prop. 2005/06:45 s. 167). Artikel 262.2 bör genom- föras efter förebild i 8 kap. 4 andra stycket konglomeratslagen. Sammanfattningsvis bör det föras in bestämmelser i som innebär följande. Om tillsynen inte bedöms likvärdig, ska besluta att bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om grupptillsyn avseende gruppsolvens, riskkoncentrationer, transaktioner inom en grupp, riskhantering och intern kontroll ska tillämpas på gruppen på samma sätt som om företaget i toppen av gruppen hade haft sitt huvudkontor inom EES. Vid beräkningen av gruppsolvens ska moderföretaget i tredjeland hanteras som ett försäkringsföretag som omfattas av samma villkor för att poster i kapitalbasen ska få medräknas för att täcka solvenskapitalkravet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om hur den gruppbaserade kapitalbasen och det gruppbaserade kapitalkravet ska övriga berörda behöriga Prop. myndigheter får i stället besluta att använda sig av andra tillsynsmetoder som säkerställer att tillsynen över företagen i gruppen är föremål för tillräcklig tillsyn. kommissionen och Eiopa när sådana tillsynsmetoder används. får begära att en ägare som har ett bestämmande inflytande över försäkringsföretaget inrättar ett försäkringsholdingbolag eller ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor inom EES. Inspektionen får då besluta att bestämmelserna i försäkringsrörelselagen ska tillämpas på de företag i den grupp som leds av detta holdingföretag. 18.2.18 Nationell undergrupptillsyn och överenskommelser om samordnad grupptillsyn över en undergrupp Regeringens förslag: Om ett moderföretag som finns i toppen av en grupp inom EES har huvudkontor i ett annat land inom EES än , får under vissa förutsättningar besluta att bestämmelserna om grupptillsyn ska tillämpas även på nivån för ett försäkringsföretag eller ett sådant försäkringsholdingföretag med huvudkontor i eller blandade finansiella holdingföretag med huvudkontor i som är moderföretag till ett försäkringsföretag. Beslutet får avse hela eller delar av grupptillsynen. Innan fattar ett beslut om undergrupptillsyn, ska samråd ske med grupptillsynsmyndigheten och det företag som finns högst upp i gruppstrukturen inom EES. får inte besluta om nationell undergrupptillsyn, om det företag som finns i toppen av gruppen inom EES har fått till- stånd att omfattas av en särskild tillsynsordning. Om Finansinspekt- ionen har beslutat om nationell undergrupptillsyn och det företag som finns i toppen av gruppen inom EES får tillstånd att omfattas av sär- skild tillsynsordning, ska inspektionen upphäva beslutet om undergrupptillsyn. I lag förs in bestämmelser om beräkning av gruppsolvens efter beslut om nationell undergrupptillsyn samt bestämmelser om interna modeller och undergrupptillsyn. Om fattar ett beslut att utöva undergrupptillsyn, får inspektionen under särskilda förutsättningar ingå en överenskom- melse med en eller flera behöriga myndigheter inom EES om samlad grupptillsyn över en undergrupp och en motsvarande undergrupp i dessa behöriga myndigheters hemländer. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens förslag. Utredningen föreslår att det ska krävas synnerliga skäl för att Finans- inspektionen ska få besluta om nationell undergrupptillsyn. föreslår inte någon lagbestämmelse om att får ingå överenskommelser om samlad grupptillsyn över en undergrupp. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Svensk Försäkring och Försäkrings- juridiska föreningen avstyrker införande av en möjlighet för Finansin- spektionen att besluta om undergrupptillsyn. Svensk Försäkring anför bl.a. att nationell undergrupptillsyn motverkar syftet med förslaget till en ny tillsynsstruktur och grundtanken i Solvens II-direktivet om att en enda myndighet inom EES – grupptillsynsmyndigheten – ska ansvara för grupptillsynen. Vidare menar att undergrupptillsyn kommer att leda till ökade kostnader för försäkringsföretagen. Om optionen ändå skulle utnyttjas är det enligt Svensk Försäkring ändå möj- ligt att begränsa den på det sätt som utredningen föreslår. Försäkrings- juridiska föreningen ser en risk i att den föreslagna utformningen kan komma att motverka ett effektivt tillsynsarbete. tillstyrker däremot införande av en sådan möjlighet och finner det alltför restriktivt att ställa upp krav på synnerliga skäl för beslut om undergrupptillsyn. Inspektionen menar att det inte ska uppställas ytterligare krav för att få fatta sådana beslut än de som följer av Solvens II-direktivet. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Svensk Försäkring och Försäkrings- juridiska föreningen vidhåller sina avstyrkanden av förslaget. Skälen för regeringens förslag Artikel 216 i Solvens II-direktivet ger medlemsstaterna möjlighet att införa regler om s.k. nationell undergrupptillsyn. Det innebär att medlemsstaten ger den nationella tillsynsmyndigheten rätt att besluta att reglerna om grupptillsyn ska tillämpas även på nivån för det försäkrings- företag, försäkringsholdingföretag eller blandade finansiella holdingföre- tag som finns i toppen av en grupp i det egna landet. För att den rätten ska föreligga krävs att det moderföretag som finns i toppen av gruppen inom EES enligt artikel 215 finns i ett annat land än det anvariga försäkringsföretag som avses i artikel 213. Artikel 216.1 ställer krav på samråd med grupptillsynsmyndigheten innan ett beslut om nationell undergrupptillsyn fattas. Samråd ska även ske med det företag som finns i toppen av gruppen inom EES, dvs. det moderföretag som avses i artikel 215. Dessutom ska såväl grupptill- synsmyndigheten som företaget som finns i toppen av gruppen inom EES informeras om skälen för ett sådant beslut. Det följer av artikeln, utan att det sägs uttryckligen, att det endast är möjligt för den nationella tillsynsmyndigheten att besluta om nationell undergrupptillsyn då denna myndighet inte är grupptillsynsmyndighet. Dels skulle det saknas skäl att i direktivartikeln föreskriva om samråd med grupptillsynsmyndigheten om den beslutande tillsynsmyndigheten själv är grupptillsynsmyndighet, dels saknas behov av ett särskilt beslut om grupptillsyn på nationell nivå om den nationella tillsynsmyndigheten redan har ansvaret för grupptillsynen. Det bör noteras att tillsynen över de enskilda företagen – på s.k. solo-nivå – alltid åvilar tillsynsmyndig- heten i det land auktorisationen meddelats (se artikel 213.1 andra stycket). Enligt artikel 216.2 får tillsynsmyndigheten begränsa ett beslut om undergrupptillsyn till att avse endast en av grupptillsynens tre delar: 2.riskkoncentrationer och interna transaktioner, och 3.riskhantering och internkontroll. För den situationen att beslut om undergrupptillsyn fattats innehåller artikel 216.3 och 216.4 regler om hur gruppsolvensen ska beräknas under vissa förutsättningar. Vidare regleras i artikeln hur ett beslut om nationell undergrupptillsyn ska förhålla sig till den särskilda tillsynsordning som anges i artiklarna 236–243 i Solvens II-direktivet (se artikel 216.5 och 216.6). Om en tillsynsmyndighet fattar ett beslut om att det ska ske nationell undergrupptillsyn med avseende på gruppsolvens, får det företag som finns i toppen av gruppen i det aktuella landet inte ansöka om att dess dotterföretag ska omfattas av den särskilda tillsynsordningen. Om det företag som finns i toppen av en grupp inom EES har fått tillstånd att tillämpa den särskilda tillsynsordningen på det dotterföretag som finns i toppen av en grupp inom en medlemsstat, får den medlemsstaten inte tillåta att beslut om nationell undergrupptillsyn fattas. Ett redan fattat beslut om undergrupptillsyn får inte kvarstå, om företaget i toppen av gruppen inom EES får tillstånd att tillämpa den särskilda tillsynsord- ningen på det dotterföretag som finns i toppen av en grupp i den aktuella medlemsstaten. Om en medlemsstat väljer att ge den nationella tillsynsmyndigheten möjlighet att besluta om nationell undergrupptillsyn, framgår det av artikel 217 att medlemsstaten också måste ge tillsynsmyndigheten möjlighet att ingå vissa överenskommelser med behöriga myndigheter i andra EES-länder. Det handlar om situationen då det med stöd av artikel 216 i Solvens II-direktivet införts bestämmelser i nationell lag som möjliggör både för och någon behörig myndighet att besluta om nationell undergrupptillsyn. I ett sådant fall har inspektionen och en sådan behörig myndighet möjlighet att besluta om samordnad undergrupptillsyn med avseende på de nationella undergrupper som finns inom och en eller flera andra relevanta EES-länder.