prop · H3031d22 · 2015-09-21 00:00:00 — I övriga landet är årsmedelvärdena av pariklar (PM2.5) låga, även om årsmedelvärdet överskrids i gatumiljö i några städer. Det finns en tydligt minskande trend för partiklar (PM2.5) i regional bakgrundsluft vilket kan bero på att åtgärdsarbetet för att minska luftföroreningarna i visar effekt. Den långsiktiga trenden är dock att halterna av partiklar (PM10) i gatumiljön, framför allt i de större städerna, minskar. Halten av partiklar (PM10) överskrider dock generellt fortfarande de nivåer som anges i preciseringen i gatumiljön. Den största enskilda utsläppskällan till partiklar (PM10) är vägslitage från användning av dubbdäck. Preciseringen innebär att halten kvävedioxid inte överstiger per kubikmeter luft beräknat som ett årsmedelvärde eller per kubikmeter luft beräknat som ett timmedelvärde (98-percentil). Utsläppen av kväveoxider har minskat långsiktigt och klarar våra internationella åtaganden. Däremot har halterna av kvävedioxid i tätortsluften inte minskat i den utsträckning som krävs för att miljökvalitetsnormen som gäller för denna luftförorening ska nås i hela landet. En orsak är att en större andel av kväveoxiderna i bilavgaser, till följd av en ökad andel dieselbilar, nu består av den giftigare formen kvävedioxid. Förändringar av luft- föroreningssituationen i övrigt har dessutom ökat omvandlingen av den mer harmlösa formen kvävemonoxid till kvävedioxid. De huvudsakliga källorna till utsläpp av kväveoxider i tätortsluften är trafiken, arbetsmaskiner och i vissa fall sjöfarten. Den tekniska utvecklingen av fordonen väntas ge en fortsatt minskning av utsläppen av kväveoxider. Den tunga trafiken står för en betydande andel av minskningen av utsläppen. ökar dock andelen dieseldrivna bilar. Sammantaget är trenden svagt positiv, men inte tillräckligt för att preciseringen ska nås. Preciseringen innebär för marknära ozon att halten inte ska överstiga per kubikmeter luft beräknat som ett åtta- timmarsmedelvärde eller per kubikmeter lufträknat som ett timmedelvärde. För ozonindex innebär preciseringen att det inte 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 ska överstiga per kubikmeter luftunder beräknat som ett AOT40- värde . Utsläppen i av de föroreningar som bildar marknära ozon, kväveoxider och flyktiga organiska ämnen, har minskat med en tredjedel . I har utsläppen av kvävedioxid minskat medan utsläppen av de flyktiga organiska ämnena har ökat. Det finns ingen tydlig trend vad gäller halterna för marknära ozon. Antalet timmar med höga halter (per kubikmeter) av marknära ozon minskar i landsbygdsmiljö. Eftersom ozon bryts ner genom reaktioner med andra luftföroreningar är halterna lägre i tätorter. Preciseringen för hälsa, att halten marknära ozon inte överstiger per kubikmeterluft beräknat som ett åttatimmars medelvärde, nås inte. Vad gäller preciseringen för Ozonindex så överskrids målvärdet 5 000 ppb timmar i kustnära och höglänta områden i men inte i norra. Etappmål med anknytning till miljökvalitetsmålet När det gäller etappmålet att begränsa utsläpp av luftföroreningar i är ett aktivt deltagande från samtliga medlemsstater i förhandlings- arbetet avgörande för att beslut om ytterligare begränsningar av nationella utsläpp av luftföroreningar genom EU:s direktiv om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar (takdirektivet) ska komma på plats. Trots att , och flera medlemsländer med oss, driver på för att ett ambitiöst direktiv ska komma på plats är det inte troligt att det kommer att ske . Ett färdigt beslut om ett nytt takdirektiv bedöms tidigast vara på plats . Vad gäller ett godtagande av ändringarna i det reviderade Göteborgsprotokollet så arbetar regeringen för att ska godta ändringarna . För att protokollet ska träda i kraft krävs dock att två tredjedelar av parterna till nu gällande protokoll godtar ändringarna. Regeringen bedömer det inte som sannolikt att etappmålet om begränsningar av utsläpp av luftföroreningar från sjöfarten uppnås till 2016. Utsläppen av svaveldioxid och partiklar har minskat till sådana nivåer att etappmålet redan bedöms vara uppfyllt. För kväveoxidutsläppen kommer etappmålet troligen inte att nås då utsläppen fortfarande ökar och ingen nedåtgående trend kan noteras. Här behöver åtgärder vidtas. Ett införande av s.k. kväve- kontrollområden (NECA) i och bedöms ha stor potential att kunna minska utsläppen av kväveoxider från sjöfarten. Förhandlingar om införande av NECA-områden i har förts inom HELCOM. Förhandlingarna har gått i stå och det bedöms inte som möjligt att NECA-områden kommer att införas i . Diskussioner har inletts om att införa ett NECA-område i och arbetar med att ta fram en position i frågan. Utvecklingen är i huvudsak positiv, men Regeringen bedömer att ytterligare insatser behövs utöver de beslutade och planerade styrmedlen för att nå miljökvalitetsmålet. Det är angeläget att insatser görs såväl internationellt som nationellt om miljökvalitetsmålet ska nås. Hälsoeffekterna av luftföroreningar leder till förtida dödsfall, ökat antal sjukdagar och medför därför betydande samhällsekonomiska kostnader. Beräkningar från IVL och visar att över 5 000 personer dör en för tidig död på grund av luftföroreningar i . Av dessa uppskattas cirka 3000 orsakas av exponering för partiklar som inte genererats lokalt utan transporterats hit med luftströmmarna från andra länder. Därtill uppskattas partiklar från vedeldning orsaka ytterligare drygt 1 000 förtida dödsfall , lokalt genererade avgaser cirka 1 300 dödsfall och vägdamm ytterligare drygt 200 dödsfall. Luftföroreningar är ett lokalt, nationellt, europeiskt och internationellt problem. För svensk del är utsläppsminskningar i omgivande länder och därmed minskad intransport av luftföroreningar mycket betydelsefullt för att de luftrelaterade miljömålen ska kunna nås. Förslagen i det luftvårdspaket som Europeiska kommissionen presenterade bedöms leda till betydande hälsovinster och därmed vara samhällsekonomiskt lönsamt. Förhandlingarna om luftvårdspaketet pågår nu inom rådet och . Det är väsentligt att en tillräckligt hög ambitionsnivå kan säkerställas i syfte att förbättra luftkvaliteten i och och ta till vara hälso- vinsterna och de samhällsekonomiska vinsterna. Även om medlemsländerna nu vidtar åtgärder för sjöfart, vägtrafik och förbrännings- anläggningar vilka leder till sänkta bakgrundshalter av partiklar PM2.5 samt inför ny teknik och nya bränslen minskar inte utsläppen från hushållen och annan småskalig användning lika påtagligt och åtgärder för att minska dessa utsläpp behöver också vidtas. Halterna av partiklar (PM10) har minskat i de mest utsatta områdena men inte tillräckligt för att miljökvalitetsnormen ska nås och är hälsoeffekterna omfattande i stadsmiljön. Med genomförande av ekodesigndirektivets (direktiv /125/EG) krav på vedpannor kan utsläppen minskas från dessa men fler åtgärder kan komma att behövas. Den enskilt viktigaste faktorn för överskridandet av miljökvalitets- för partiklar (PM10) i stadsmiljö är emellertid dubbdäckslitaget. Fortsatta insatser för att minska halterna av partiklar och kväveoxid i stadsmiljö behövs. Bakgrundshalterna av ämnena har liten betydelse, varför det främst är nationella och lokala åtgärder som har effekt. Att minska halterna av kvävedioxid kräver bl.a. att bättre reningsteknik utvecklas och får genomslag eller att trafikmängderna minskar lokalt. När det gäller utsläppen av kväveoxider och halterna av kvävedioxid lokalt är det ett problem att framför allt moderna dieselbilar har mycket högre utsläpp i verklig körning än när motorerna testas. Detta bidrar till svårigheterna att sänka halterna av kvävedioxid i de mest belastade gatumiljöerna. Pågående översyn av testprocedurer behöver resultera i mer realistiska sådana. Sammantaget är det viktigt att fortsätter att vara drivande för att åstadkomma strikta regelverk som sätter effekter av luftföroreningar, människans hälsa och kostnader för hälsoeffekter i fokus. Det gäller bl.a. i nu aktuella processer kring styrmedel och avtal i EU och internationella forum, såsom takdirektivet, direktivet för medelstora förbränningsanläggningar samt ratificering av Göteborgsprotokollet. Vidare behövs fortsatt aktivt arbete i , HELCOM och IMO för att minska utsläppen av sot och kväveoxider från sjöfart. På det nationella planet 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 kommer den luftvårdsstrategi som Miljömåls- beredningen har i uppdrag att ta fram samordnat med det klimatpolitiska ramverket att få en stor betydelse för fortsatta luftvårdsarbete. Mer konkret så är det angeläget att underlätta för en ökning av fordon med låga utsläpp av luftföroreningar. Det är också viktigt att minska utsläppen av partiklar från användning av dubbdäck. Lämpliga åtgärder för att minska hushållens användning av produkter som innehåller lösningsmedel bör undersökas för att få bukt med de ökade utsläppen av lösnings- medel från hushållen. Miljökvalitetsmålet är att de försurande effekterna av nedfall och markanvändning ska underskrida gränsen för vad mark och vatten tål. Nedfallet av försurande ämnen ska heller inte öka korrosionshastigheten i markförlagda tekniska material, vattenledningssystem, arkeologiska föremål och hällristningar. Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder De indikatorer och bedömningsgrunder som används för att redovisa resultaten inom området är följande: –påverkan genom atmosfäriskt nedfall, –påverkan genom markanvändning, –försurade sjöar och vattendrag, –försurad mark. Utvecklingen i miljön är överlag positiv. Tillståndet har förbättrats något i sjöar och vattendrag, medan trenden för skogsmark är oklar. finns betydande arealer mark och sjöar med försurning som överskrider gränsen för vad mark och vatten tål. Övervägande del av nedfallet av försurande ämnen kommer från källor utanför . Det europeiska samarbetet med att minska utsläppen av luftföroreningar från land är framgångsrikt. De europeiska utsläppen av svavel- och kväve- oxider har minskat 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 har dock sjöfartens utsläpp ökat. Påverkan genom atmosfäriskt nedfall Preciseringen innebär att nedfallet av luftburna svavel- och kväveföreningar från svenska och internationella källor inte medför att den kritiska belastningen för försurning av mark och vatten överskrids i någon del av . Minskningen av utsläppen av försurande ämnen i har medfört att nedfallet över minskat . De nationella utsläppen står för en mindre del av nedfallet över . Endast av svavlet och av kvävet härstammar från svenska källor. För att nå miljökvalitetsmålet krävs att nedfallet minskar ytterligare, vilket kräver åtgärder utanför gränser. är därför aktivt i . reviderades det s.k. Göteborgsprotokollet under luftvårdskonventionen som syftar till att begränsa utsläppen av bl.a. svaveldioxid, kväveoxider och ammoniak till 2020. Det nya protokollet beräknas ge en minskning av utsläppen av svaveldioxid 2020 jämfört med utsläppen . Motsvarande minskning för kväveoxider är och för ammoniak . Inom EU presenterade kommissionen en luftvårdsstrategi som bl.a. innehåller ett förslag till ett reviderat takdirektiv med nationella utsläppstak till 2030. Förhandlingarna om direktivet påbörjades . Inom har nya bestämmelser om svavelinnehåll i marint bränsle trätt i kraft. Dessa regler har införts i EU- lagstiftningen genom det reviderade svavel- direktivet. På nationell nivå har tagit beslut om nya villkor för miljö- differentierade farledsavgifter som innebär en sänkning av nivån och ökad differentiering av avgiften för fartyg med låga utsläpp av kväveoxider. Preciseringen innebär att markanvändningens bidrag till försurning av mark och vatten ska motverkas genom att skogsbruket anpassas till växtplatsens försurningskänslighet. Skogsbruket bidrar till markförsurningen genom att närings- ämnen förs bort i samband med avverkning. Nedbrytning av växtmaterial frigör basiska mineralämnen som motverkar försurningen. förlusten av de basiska ämnena inte kompenseras genom naturlig vittring eller ersätts av t.ex. askåterföring ökar försurningen. Framför allt gäller det om man vid skörd även för bort de näringsrika grenarna och trädtopparna, s.k. GROT. GROT-uttaget ökade jämfört med året innan. Det totala uttaget av GROT har fördubblats , men legat på en relativt nivå . Totalt har uttag av GROT gjorts på av den produktiva skogsmarksarealen i . Som ett led i arbete med frågor kring skogsbrukets inverkan på försurningen tillsatte 2012 en rådgivande grupp för askåterföring där åtgärder för skogsbrukets försurningspåverkan skulle diskuteras, liksom att analysera hinder för askåterföringen och föreslå åtgärder. återrapporterade den rådgivande gruppen sitt arbete med en rad förslag på åtgärder bl.a. informationsspridning och utbildningsinsatser, certifiering, teknik- och metodikutveckling. Preciseringen innebär att sjöar och vattendrag, oberoende av kalkning, ska uppnå minst god status med avseende på försurning enligt förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. Andelen försurande sjöar och vattendrag i har stadigt minskat . Enligt den senaste analysen, vilken gjordes 2014, är av landets sjöar försurade. Det kan jämföras med när försurningen var som störst 1990 då andelen försurade sjöar i uppgick till . Den största andelen försurade sjöar finns i sydvästra , den lägst i inland. Vad gäller vattendragen var av alla vattendrag försurade . Mindre än hälften av dessa kalkades. av Sveriges sjöar påverkas av kalkning. Preciseringen innebär att försurningen av mark inte ska påskynda korrosion av tekniska material och arkeologiska föremål i mark och inte skada den biologiska mångfalden inom land- och vattenekosystem. Skogsmarken i är försurad. De analyser som gjorts visar inte på någon entydig återhämtning från försurning –2011. Försurningsgraden i marken har successivt ökat i norra och sydvästra , även om trenden har vänt i sydvästra . I mellersta/östra har utvecklingen varit mer stabil. Orsaken till denna utveckling är svårtolkad. Sammanfattningsvis har tillståndet vad gäller försurade marker i stort inte ändrats sedan 1980- talet, även om trenden i sydvästra är positiv . Återhämtningen sker mycket långsamt, så även om nedfallet av försurande ämnen minskar så kommer marken, framför allt i , sannolikt att vara försurad . I de regionala uppföljningarna av miljökvalitets- målet bedömer hälften av länen att utvecklingen i miljön är positiv, medan de övriga anger trenden som neutral eller osäker. De flesta län bedömer att skogsbrukets bidrag till försurningspåverkan på mark och sjöar tilltar och att askåterföring och andra åtgärder krävs. Kalkning av sjöar och vattendrag sker fortfarande i de flesta län och behovet bedöms kvarstå som åtgärd för växt- och djurlivet i många försurade sjöar och vattendrag. Regeringen bedömer att ytterligare insatser behövs utöver de beslutade och planerade styrmedlen för att nå miljökvalitetsmålet. En stor del av nedfallet av försurande ämnen i beror på att sådana ämnen transporteras hit med luftströmmarna från närområde. Fokus bör fortsatt ligga på att minska utsläppen, vilket framför allt kräver insatser inom EU och inom internationell sjöfart. Genomförandet av ändringarna i det s.k. svaveldirektivet (2012/33/EG) kommer ge minskade utsläpp av svaveldioxid från sjöfarten. Kalkning av vattendrag är fortsatt viktigt för att inte försämra miljötillståndet men det tar inte bort orsakerna till försurningen. En nödvändig åtgärd är att minska utsläppen av kväveoxider från internationell sjöfart. Detta kan ske exempelvis genom inrättande av skyddsområden för kväveoxidutsläpp i havsområden nära . Fortsatt arbete med att minska påverkan från markanvändningen behövs. Det är dock i parktiken omöjligt att fullständigt kompensera för eventuell försurning från markanvändning. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 Utsläpp och nedfall av försurande ämnen Endast en liten del av nedfallet av försurande ämnen härstammar från svenska källor. är därför helt beroende av att åtgärder vidtas för att reducera utsläpp av försurande ämnen utanför våra gränser för att miljökvalitetsmålet ska nås. De viktigaste internationella styrmedlen för att minska de försurande ämnena är Göteborgs- protokollet inom och EU:s takdirektiv. behöver därför vara en aktiv part i luftvårdskonventionen och i EU arbetet. Enligt nuvarande prognoser för utsläpp av försurande ämnen i och skogsbrukets påverkan kommer överskridandet av den kritiska belastningen för sjöar att minska något till 2020, men planar sedan ut vid omkring en tiondel av yta. Uttaget av biomassa från skogen, t.ex. biobränslen, kommer sannolikt att öka på lång sikt i omställningen mot ett biobaserat samhälle. Markanvändningens försurande påverkan kan därmed komma att öka om försurningen inte kompenseras genom t.ex. askåterföring eller genom markens vittring. Askåterföring har inte ökat i samma takt som uttaget av GROT. GROT-uttaget görs på ca och askåterföring på knappt . Åtgärder i form av information och utbildning liksom t.ex. teknikutveckling är viktiga instrument för att motverka negativa effekter. Vidtagna åtgärders effektivitet bör utvärderas och ytterligare åtgärder kan bli aktuella för att säkerställa att målet kan nås. Åtgärder för att minska skogsbrukets försurande effekter är mest angeläget i . Miljökvalitetsmålet är att förekomsten av ämnen i miljön som har skapats i eller utvunnits av samhället inte ska hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Halterna av naturfrämmande ämnen är nära noll och deras påverkan på människors hälsa och ekosystemen är försumbar. Halterna av naturligt före- kommande ämnen är nära bakgrundsnivåerna. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 Resultatindikatorer och andra bedömningsgrunder De bedömningsgrunder och indikatorer som används för att redovisa resultaten inom området är följande: –den sammanlagda exponeringen för kemiska ämnen, –användningen av särskilt farliga ämnen, –oavsiktligt bildade ämnen med farliga egenskaper, –förorenade områden, –kunskap om kemiska ämnens miljö- och hälsoegenskaper och –information om farliga ämnen i material, produkter och varor. Förekomsten av vissa miljögifter minskar, men för många ämnen saknas underlag för att bedöma hur halter i människa och miljö har förändrats. Långlivade ämnen är särskilt problematiska. Global konsumtion leder till allt större kemikalie- och varuproduktion och ökad diffus spridning av farliga ämnen. För särskilt farliga ämnen har ett arbete med att begränsa av användningen av dessa påbörjats inom EU. Den sammanlagda exponeringen för kemiska ämnen Preciseringen handlar om att begränsa användning och exponering av farliga ämnen till miljön och människor. har även verkat i EU för att begränsa användningen av biocidbehandlade varor när de innehåller ämnen som har problematiska egenskaper eller som innebär en risk för hälsa eller miljö. Ett framsteg är att behandlade varor ska märkas när det gäller t.ex. allergiframkallande egenskaper. En stor andel av biocidbehandlade varor på EU-marknaden är importerade. har varit drivande för att villkor ska ställas för användning av biocider i varor vid godkännande av verksamma ämnen och att motsvarande krav införs för importerade varor. En rapport som Kemikalieinspektionen tagit fram på uppdrag av regeringen visar på att ett stort antal farliga ämnen som kan förekomma i textilier. Många av dessa farliga ämnen saknar begränsning i EU:s kemikalie- lagstiftning. Som ett resultat har regeringen gett Kemikalieinspektionen i uppdrag att ta fram förslag till åtgärder på textilområdet. antog de nordiska miljöministrarna en handlingsplan för hållbart mode- och hållbara textilier för . Handlingsplanen innehåller olika förslag till åtgärder och samarbeten bl.a. om att begränsa farliga ämnen. På svenskt initiativ skickades även ett gemensamt brev från de nordiska länderna till kommissionen med en uppmaning om att utveckla lagstiftningen för att begränsa användningen av farliga kemikalier i textilier och åtgärder för att förebygga textilavfall. Regeringen har beslutat om nationella begränsningar i användningen av kemiska växtskyddsmedel för jorddesinficering, bekämpning av växtlighet i vatten samt behandling av frukt och matpotatis mot fungicider efter skörd. Inget av de nu förbjudna användningsområdena har förekommit i . uppmärksammades frågan om spridning av högfluorerade ämnen (s.k. PFAS) i miljön. tog initiativ till en nationell kartläggning av perfluorerade alkylsyror (PFAA som ingår i gruppen hög- fluorerade ämnen) i dricksvattnet, efter fynd av höga halter på flera platser i . av anläggningarna i 65 kommuner var påverkade. Dessa försörjer 3,6 miljoner konsumenter med dricksvatten. Påverkat grundvatten fanns på 71 platser medan halterna PFAA i ytvatten var så låga att de inte innebär någon hälsorisk. Där halterna av PFAA har varit höga har risk- värderingar i flera fall lett till att vattentäkter stängts av och att konsumenternas exponering därigenom drastiskt minskat. () redovisade 2014 en undersökning där PFAS uppmättes i vatten från 44 olika ställen i älv- och åmynningar utmed den svenska kusten. och Kemikalieinspektionen har gemensamt startat ett nationellt nätverk för högfluorerade ämnen (PFAS) för myndigheter, forskare, länsstyrelser, kommuner, miljökonsulter och dricksvattenproducenter. Nätverket fokuserar på att öka kunskap om egenskaper och förekomst samt att diskutera lösningar för att få bort PFAS- ämnen i marken och dricksvattnet. Havs- och vattenmyndigheten har redovisat och analyserat hur medel för att stödja arbete för avancerad rening av läkemedelsrester i avloppsvatten har använts. Myndigheten har stött sex projekt i såväl mindre som större reningsverk där olika metoder för rening utvecklas och utvärderas. Användningen av särskilt farliga ämnen Preciseringen handlar om att begränsa användningen av särskilt farliga ämnen. Det är ämnen som är långlivade och bioackumulerande eller är cancerframkallande, fortplantnings- störande eller kan skada arvsmassan. Även ämnen som är hormonstörande eller kraftigt allergiframkallande räknas hit, liksom metallerna bly, kvicksilver och kadmium. arbetar med sex ämnesutvärderingar i Reach. Några av dem är tiram, som är misstänkt hormonstörande och används bl.a. vid tillverkning av gummi och limmer samt citral och citronellal som är allergiframkallande citrondoftande ämnen med mycket spridd användning och höga volymer. Vidare har lämnat förslag till Echa (Europeiska kemikaliemyndigheten) på 13 ämnen som bör betraktas som särskilt farliga och föras upp på kandidatförteckningen, bl.a. kadmium och flera kadmiumföreningar. På svenskt initiativ har ett begränsningsförslag gällande bly i konsumentvaror beslutats av kommissionen . Ett svenskt förslag till begränsning av nonylfenol och nonylfenoletoxiylater i importerade textilier hanterades av Europeiska kemikalie- myndighetens (Echa) kommittéer . Förslaget har fått stöd och beslut fattades . Flera av de farligaste bromerade flamskydds- medlen är förbjudna exempelvis polybromerade bifenyler (PBB) och tre polybromerade difenyletrar (pentaBDE, oktaBDE och dekaBDE) i elektriska och elektroniska varor under RoHS-direktivet. RoHS-direktivet (restriction of hazardous substances) förbjuder eller begränsar användningen av vissa tung- metaller och flamskyddsmedel i elektriska och elektroniska produkter. Användningen av pentaBDE, oktaBDE samt Hexabrom- cyklododekan (HBCDD) är vidare reglerade i EU:s POP-förordning (EG 850/2004) och omfattas också av FN:s globala Stockholms- konvention. En mer total begränsning av 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 20 användningen av dekaBDE i EU:s kemikalie- lagstiftning Reach behandlas just nu av EU:s kemikaliemyndighet . Parallellt diskuteras även en global reglering av dekaBDE i om långlivade organiska ämnen. HBCDD är även reglerat i Reach- förordningens tillståndssystem och kommer att vara förbjudet att användas utan tillstånd från . , genom Kemikalie- inspektionen, var det land som utvärderade HBCDD och därmed varit drivande i att begränsa användningen av HBCDD.