prop · H30344 · 2015-11-05 00:00:00 — Slovensko — Examensbevis inom ämnesområdet ”arkitektur och byggnadskonstruktion” (”archi- 2006/2007 tektúra a pozemné staviteľstvo”) som utfärdades av den slovakiska tekniska hög- skolan (Slovenská vysoká škola technická) i — 1952 (titel: .) —Examensbevis inom ämnesområdet ”arkitektur” (”architektúra”) som utfärdades av fakulteten för arkitektur och byggnadskonstruktion vid den slovakiska tekniska högskolan (Fakulta architektúry a pozemného staviteľstva, Slovenská vysoká škola technická) i 1952-1960 (titel: . —Examensbevis inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion” (”pozemné stavi- som utfärdades av fakulteten för arkitektur och byggnadskonstruktion slovakiska tekniska högskolan (Fakulta architektúry a pozemného stavi- teľstva, Slovenská vysoká škola technická) i — 1960 (titel: .) —Examensbevis inom ämnesområdet ”arkitektur” (”architektúra”) som utfärdades av fakulteten för civilingenjörsstudier vid den slovakiska tekniska högskolan (Stavebná fakulta, Slovenská vysoká škola technická) i — 1976, (titel: . —Examensbevis inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion” (”pozemné stavby”) som utfärdades av fakulteten för civilingenjörsstudier vid den slovakiska tekniska högskolan (Stavebná fakulta, Slovenská vysoká škola technická) i — 1976, (titel: .) —Examensbevis inom ämnesområdet ”arkitektur” (”architektúra”) som utfärdas av fakulteten för arkitektur vid den slovakiska tekniska högskolan (Fakulta architek- túry, Slovenská vysoká škola technická) i (titel: . —Examensbevis inom ämnesområdet ”stadsplanering” (”urbanizmus”) som utfärdas av fakulteten för arkitektur vid den slovakiska tekniska högskolan (Fakulta architek- túry, Slovenská vysoká škola technická) i (titel: . 2005L0036 — SV — 17.01.2014 — 010.003 — 164 Examensbevis inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion” (”pozemné stavby”) som utfärdades av fakulteten för civilingenjörsstudier vid det slovakiska tekniska (Stavebná fakulta, Slovenská technická univerzita) i — 1997 (titel: .) Examensbevis inom ämnesområdet ”arkitektur och byggnadskonstruktion” (”archi- tektúra a pozemné stavby”) som utfärdas av fakulteten för civilingenjörsstudier vid det slovakiska tekniska (Stavebná fakulta, Slovenská technická univer- zita) i (titel: .) Examensbevis inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion — specialisering: arki- tektur” (”pozemné stavby — špecializácia: architektúra”) som utfärdades av fakul- teten för civilingenjörsstudier vid det slovakiska tekniska (Stavebná fakulta, Slovenská technická univerzita) i — 2001, (titel: .) Examensbevis inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion och arkitektur” (”po- zemné stavby a architektúra”) som utfärdas av fakulteten för civilingenjörsstudier vid det slovakiska tekniska (Stavebná fakulta — Slovenská technická univerzita) i (titel: .) inom ämnesområdet ”arkitektur” (”architektúra”) som utfärdas av akademin för konst och formgivning (Vysoká škola výtvarných umení) i (titel: Akad. 1990 — 1992; Mgr. — 1996; Mgr. inom ämnesområdet ”byggnadskonstruktion” (”pozemné stavi- teľstvo”) som utfärdades av fakulteten för civilingenjörsstudier vid det tekniska (Stavebná fakulta, Technická univerzita) i Košice 1981 — 1991 (titel: Alla dessa examensbevis skall åtföljas av — Intyg om auktorisation utfärdat av det slovakiska arkitektorganet (Slovenská komora architektov) i utan någon specificering av området eller inom området ”byggnadskonstruktion” (”pozemné stavby”) eller ”fysisk planering” (”územné plá- — Intyg om auktorisation utfärdat av det slovakiska civilingenjörsorganet (Slovenská komora stavebných inžinierov) i inom området (”pozemné stavby”) utfärdade av arkitekturinstitutionerna vid de och universitet i (arkkitehti/arkitekt) — Examensbevis utfärdade av de tekniska instituten (rakennusarkkitehti/byggnadsarki- utfärdade av Arkitekturskolan vid Kungliga (arkitekt, magisterexamen i arkitektur) — Bevis på medlemskap i (), om studierna har bedrivits i en stat som omfattas av detta direktiv — De behörighetsbevis som utfärdas efter avlagd examen vid: — arkitektursektionerna vid universitet, tekniska högskolor, ”colleges”, akademier (privata ”college”), ”Schools of Technology and Art” som var erkända av l'i för upptagande i registret (Architect) — Utbildningsbevis som anger att innehavaren har en vedertagen rätt att bära yrkes- titeln arkitekt med stöd av avsnitt 6.1 a, 6.1 b eller 6.1 d i ”l'Architects Registration Act” (Architect) — Utbildningsbevis som anger att innehavaren har en vedertagen rätt att bära yrkes- titeln arkitekt med stöd av avsnitt 2 i ”l'Architects Registration Act” 2005L0036 — SV — 17.01.2014 — 010.003 — 165 Handlingar och intyg som kan krävas enligt artikel 50.1 a)Intyg om medborgarskap. b)Kopia på de kompetens- eller examensbevis som ger rätt att utöva yrket i fråga samt, i förekommande fall, ett intyg om vederbörandes yrkeserfarenhet. De behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten får uppmana sökanden att lämna upplysningar om sin utbildning i den mån detta är nöd- vändigt för att fastställa förekomsten av potentiella väsentliga olikheter i förhållande till den utbildning som krävs i den mottagande medlemsstaten i enlighet med artikel 14. Om det är omöjligt för sökanden att lämna dessa upplysningar skall de behöriga myndigheterna i den mottagande medlems- staten vända sig till kontaktpunkten, den behöriga myndigheten eller något annat relevant organ i ursprungsmedlemsstaten. c)Ett intyg om verksamhetens karaktär och varaktighet, i de fall som avses i artikel 16, utfärdat av behörig myndighet eller behörigt organ i ursprungs- medlemsstaten eller den medlemsstat den utländske medborgaren kommer från. d)När en mottagande medlemsstats behöriga myndighet av personer som vill utöva ett reglerat yrke kräver bevis för att de har gott namn och rykte eller att de inte försatts i konkurs, eller temporärt upphäver eller förbjuder utövandet av yrket i fall av grav yrkesmässig försummelse eller brottslig handling, skall denna medlemsstat när det gäller andra medlemsstaters medborgare som vill utöva yrket inom landet som tillräcklig bevisning godta uppvisande av hand- lingar som utfärdats av behöriga myndigheter i den utländske sökandens ursprungsmedlemsstat eller den medlemsstat han kommer från och som ut- visar att dessa krav är uppfyllda. Dessa myndigheter skall tillhandahålla de begärda handlingarna . När de behöriga myndigheterna i den utländske sökandens ursprungsmed- lemsstat eller den medlemsstat han kommer från inte utfärdar sådana hand- lingar som åsyftas i första stycket, skall dessa handlingar ersättas av en försäkran under ed — eller i stater där någon bestämmelse om försäkran under ed inte finns av en försäkran på heder och samvete — som lämnas av den berörda personen inför en behörig rättslig eller administrativ myndig- het eller, i förekommande fall, av en notarie eller behörigt fackligt organ i personens ursprungsmedlemsstat eller den medlemsstat han kommer från. Denna myndighet eller notarie skall utfärda ett intyg som styrker äktheten av eden eller den högtidliga försäkran. e)När en mottagande medlemsstat kräver bevis på fysisk och psykisk hälsa av medborgare som vill utöva ett reglerat yrke, skall den medlemsstaten som tillräcklig bevisning godta att det dokument uppvisas som krävs i den ut- ländske medborgarens ursprungsstat. När ursprungsmedlemsstaten inte utfär- dar sådana dokument, skall den mottagande medlemsstaten godta ett intyg utfärdat av en behörig myndighet i denna stat. I sådana fall måste de behöriga myndigheterna i ursprungsstaten tillhandahålla den begärda handlingen . f)När en mottagande medlemsstat av de av sina egna medborgare som vill utöva ett reglerat yrke kräver —intyg angående sökandens ekonomiska ställning, —bevis för att den berörda personen är försäkrad mot de ekonomiska risker som är förenade med deras yrkesansvar i enlighet med gällande lagar och bestämmelser i den mottagande medlemsstaten om försäkringsskyddets villkor och omfattning, 2005L0036 — SV — 17.01.2014 — 010.003 — 166 skall denna stat som tillräcklig bevisning godta intyg beträffande detta utfär- dade av banker och försäkringsföretag i andra medlemsstater. g)Ett intyg som bekräftar att den sökande inte temporärt eller definitivt har förbjudits att utöva yrket eller inte har dömts för något brott, om medlems- staten kräver sådana intyg av sina egna medborgare. För att underlätta tillämpningen av avsnitt III kapitel III i detta direktiv får en medlemsstat föreskriva att personer som uppfyller utbildningsvillkoren med de bevis över formella kvalifikationer skall förete ett intyg från de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten som visar att dessa examensbevis är de som avses i detta direktiv. L 354/132 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/55/EU om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer och förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions- sätt, särskilt artiklarna 46, 53.1 och 62, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio- nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit- téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Genom och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer (3) konsoliderades ett system för ömsesidigt erkännande som ursprungligen grundade sig på 15 direktiv. Det föreskriver automatiskt erkännande för ett begränsat antal yrken, utgående från harmonise- rade minimikrav för utbildning (sektorsyrken), en generell ordning för erkännande av utbildningsbevis och auto- matiskt erkännande av yrkeserfarenhet. I direktiv /36/EG fastställs också ett nytt system för fritt till- handahållande av tjänster. Det bör erinras om att tredje- landsmedborgare som är familjemedlemmar till EU-med- borgare åtnjuter likabehandling i enlighet med Europa- parlamentets och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familje- medlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (4). Tredjelandsmedborgare kan också åtnjuta likabehandling i fråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvali- fikationer i enlighet med relevanta nationella förfaranden, enligt särskilda unionsrättsakter, t.ex. om varaktig bosätt- ning, flyktingar, innehavare av EU-blåkort och forskare. (1) EUT C 191, 29.6.2012, s. 103. (2) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3) EUT L 255, 30.9.2005, s. 22. (4) EUT L 158, 30.4.2004, s. 77. (2)I sitt meddelande av Inremarknads- akten, Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden ”Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt” identifierade kommissionen ett behov av att modernisera unionsrätten på detta område. I sina slut- satser av stödde en sådan modernisering och uppmanade Europaparla- mentet och rådet att nå en politisk överenskommelse om översyn av direktiv /36/EG före slutet av 2012. I sin resolution av om tillämp- ningen av direktivet om yrkeskvalifikationer (2005/36/EG) (5) uppmanade även att lägga fram ett förslag. I rapporten av om EU-medborgarskapet 2010 Att avveckla hindren för EU-medborgarnas rättigheter betonas behovet av att minska den administrativa bördan i sam- band med erkännande av yrkeskvalifikationer. (3)Notarier som utses av en medlemsstats regering genom en officiell utnämning bör uteslutas från tillämpnings- området för direktiv /36/EG med tanke på de spe- cifika och olikartade system som gäller i de enskilda medlemsstaterna för att få tillträde till och utöva yrket. (4)I syfte att stärka den inre marknaden och gynna den fria rörligheten för yrkesutövare och säkerställa ett mer effektivt och transparent erkännande av yrkeskvali- fikationer skulle ett europeiskt yrkeskort innebära ett mervärde. Ett sådant kort skulle särskilt vara användbart för att underlätta tillfällig rörlighet och erkännande enligt det automatiska erkännandesystemet, samt för att främja en förenklad erkännandeprocess enligt den generella ord- ningen. Syftet med ett europeiskt yrkeskort är att för- enkla erkännandesystemet och införa kostnads- och driftseffektivisering som gynnar yrkesutövare och behö- riga myndigheter. Införandet av ett europeiskt yrkeskort bör beakta synpunkter på yrket i fråga och bör föregås av en bedömning av dess lämplighet för det aktuella yrket och dess effekter på medlemsstaterna. Bedömningen bör vid behov göras tillsammans med medlemsstaterna. Det europeiska yrkeskortet bör utfärdas på begäran av yrkes- utövare och efter inlämnande av de nödvändiga doku- menten och efter det att de behöriga myndigheterna slut- fört tillhörande verifikationsförfaranden. Om det europe- iska yrkeskortet är utfärdat i etableringssyfte bör det ut- göra ett beslut om erkännande och behandlas som alla andra beslut om erkännande enligt direktiv /36/EG. Det bör komplettera snarare än ersätta de registrerings- krav som är kopplade till tillträdet till ett visst yrke. Det är onödigt att införa ett europeiskt yrkeskort för jurister eftersom de redan har försetts med yrkeskort enligt det (5) EUT C 153 E, 31.5.2013, s. 15. Europeiska unionens officiella tidning L 354/133 system som föreskrivs i rådets direktiv /249/EEG av om underlättande för advokater att effektivt begagna sig av friheten att tillhandahålla tjäns- ter (1) och och rådets direktiv /5/EG av om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan med- lemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls (2). (5)Det europeiska yrkeskortets funktion bör stödjas av in- formationssystemet för den inre marknaden (), inrättat genom och rådets förordning (EU) nr 1024/2012 (3). Kortet och bör skapa synergier och förtroende mellan de behöriga myndigheterna och undanröja administrativt dubbelarbete och dubbla erkännandeförfaranden för de behöriga myndig- heterna och skapa mer transparens och rättssäkerhet för yrkesutövare. (6)Förfarandet för ansökan om och utfärdande av det euro- peiska yrkeskortet bör vara klart strukturerat och omfatta skyddsmekanismer och tillhörande rättigheter för sö- kande att överklaga. översättningskraven och betalningssätten vad gäller de avgifter som en sökande ska betala in så att arbetsflödet i inte avbryts eller hindras och behandlingen av an- sökan inte försenas. Det är medlemsstaternas ansvar att fastställa avgiftsnivån. Medlemsstaterna bör dock meddela kommissionen om den fastställda avgiftsnivån. Det euro- peiska yrkeskortet och tillhörande arbetsflöden i bör säkerställa de lagrade uppgifternas integritet, autenticitet och konfidentialitet och förebygga olaglig och obehörig tillgång till informationen i systemet. (7)Direktiv /36/EG gäller bara yrkesutövare som vill utöva samma yrke i en annan medlemsstat. Det finns fall där den berörda verksamheten i den mottagande medlemsstaten är en del av ett yrke med mer omfattande verksamhetsområde än den i ursprungsmedlemsstaten. Om skillnaderna mellan verksamhetsområdena är så stora att ett fullständigt utbildningsprogram skulle krävs för att yrkesutövarna ska kunna kompensera för brister, och på begäran av yrkesutövarna, bör den mottagande medlemsstaten under dessa särskilda omständigheter be- vilja partiellt tillträde. Vid tvingande hänsyn av allmänt intresse, i enlighet med domstolens rättspraxis rörande artiklarna 49 och 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och som kan komma att vidareutvecklas, bör en medlemsstat kunna vägra partiellt EUT L 316, 14.11.2012, s. 1. Detta kan särskilt vara fallet för hälso- och sjuk- vårdsyrken som har konsekvenser för folkhälsan eller patientsäkerheten. Partiellt tillträde bör beviljas utan att detta påverkar arbetsmarknadsparternas rätt att organi- sera sig. (8)För att skydda de lokala konsumenterna i den motta- gande medlemsstaten, bör tidsbegränsat och tillfälligt till- handahållande av tjänster i en medlemsstat underställas skyddsmekanismer, särskilt ett krav yr- keserfarenhet som föregår tillhandahål- landet av tjänsten, i fall när yrket inte är reglerat i ur- I fråga om säsongsverksamhet bör medlemsstaterna ha möjlighet att utföra kontroller för att fastställa huruvida de tjänster som tillhandahålls på deras territorium är temporära och tillfälliga. Den mottagande medlemsstaten bör därför en gång kunna kräva information om de tjänster som faktiskt tillhandahålls på dess territorium, om inte tjänsteleveran- tören frivilligt redan har lämnat sådan information. (9)Enligt direktiv /36/EG får medlemsstaterna vidta åt- gärder för att kontrollera en tjänsteleverantörs kvalifika- tioner före det första tillhandahållandet av tjänster, när det rör sig om reglerade yrken med inverkan på folk- hälsan och säkerheten. Detta har lett till osäkerhet om rättsläget och medfört att den behöriga myndigheten själv kan avgöra om det finns behov av en sådan för- handskontroll. För att säkerställa rättssäkerheten bör yr- kesutövare från början kunna veta om en förhandskont- roll av deras yrkeskvalifikationer behövs och när ett be- slut om detta kan väntas. Villkoren för förhandskontroll av yrkeskvalifikationer bör under alla omständigheter en- ligt friheten att tillhandahålla tjänster inte vara strängare än de villkor som omfattas av etableringsreglerna. När det gäller reglerade yrken med konsekvenser för folkhäl- san eller patientsäkerheten bör direktiv /36/EG inte påverka medlemsstaternas möjlighet att kräva ett obliga- toriskt försäkringsskydd rörande yrkesverksamheter i en- lighet med de gällande bestämmelserna i mentets och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gräns- överskridande hälso- och sjukvård (4) och Europaparla- mentets och rådets direktiv /123/EG av den 12 de- cember 2006 om tjänster på den inre marknaden (5). (10)Yrkesutbildningssystem har visat sig vara ett användbart verktyg för att säkra ungdomssysselsättningen och möj- liggöra en smidig övergång från utbildning till yrkesverk- samhet. Översynen av direktiv /36/EG bör därför fullt ut beakta olikheterna i dessa. (4) EUT L 88, , s. 45. (5) EUT L 376, 27.12.2006, s. 36. L 354/134 Europeiska unionens officiella tidning (11)För att tillämpa systemet för erkännande inom den ge- nerella ordningen är det nödvändigt att indela de olika nationella utbildnings- och yrkesutbildningssystemen i olika nivåer. Dessa nivåer, som endast upprättas för att den generella ordningen ska fungera, bör varken påverka de nationella strukturerna för utbildning och yrkesutbild- ning eller medlemsstaternas befogenheter på detta områ- de, som exempelvis nationella strategier för genomföran- det av den europeiska referensramen för kvalifikationer. Den europeiska referensramen för kvalifikationer är ett sätt att främja yrkeskvalifikationernas transparens och jämförbarhet och kan vara en bra extra informationskälla för de behöriga myndigheter som prövar yrkeskvalifika- tioner som utfärdats i andra medlemsstater. Till följd av Bolognaprocessen har universitet och högskolor anpassat strukturen i sina program till en tvådelad nivåindelning med examina på grundnivå och avancerad nivå. För att garantera att de fem nivåer som fastställs i direktiv 2005/36/EG är förenliga med den nya examensstruk- turen bör kandidatexamen klassificeras enligt nivå d och magisterexamen enligt nivå e. De fem nivåer som fastställs för tillämpningen av den generella ordningen bör i princip inte längre användas som ett kriterium för att utesluta unionsmedborgare från tillämpningsområ- det för direktiv /36/EG om detta står i strid med principen om livslångt lärande. (12)Ansökningar om erkännande från yrkesutövare med yrkeserfarenhet och från medlemsstater som inte re- glerar yrket i fråga bör behandlas på samma sätt som ansökningar från yrkesutövare från en reglerande med- lemsstat. Deras yrkeskvalifikationer bör jämföras med de yrkeskvalifikationer som krävs i den mottagande med- lemsstaten på grundval av yrkeskvalifikationsnivåerna en- ligt direktiv /36/EG. Om skillnaden är stor bör den behöriga myndigheten ha möjlighet att införa kompen- sationsåtgärder. Alla bedömningsmekanismer för teore- tisk kunskap och praktiska färdigheter som eventuellt krävs för tillträde till yrket som kompensationsåtgärder, bör garantera och följa principerna om öppenhet och opartiskhet. (13)I avsaknad av harmonisering av minimikraven i fråga om utbildning för tillträde till de yrken som regleras genom den generella ordningen bör de mottagande medlemssta- terna fortfarande ha möjlighet att införa en kompensa- tionsåtgärd. Sådana åtgärder bör vara proportionella och särskilt ta hänsyn till de kunskaper, färdigheter och kom- petenser som den sökande har förvärvat inom ramen för dennes yrkeserfarenhet eller livslångt lärande som for- mellt godkänts av ett relevant organ i detta syfte. Beslutet om införande av en kompensationsåtgärd bör vederbör- ligen motiveras i syfte att göra det möjligt för den sö- kande att bättre förstå sin situation och att begära dom- stolsprövning vid nationella domstolar enligt direktiv /36/EG. (14)Översynen av direktiv /36/EG har visat att det finns ett behov av att uppdatera och med mer flexibilitet för- tydliga förteckningarna över de industrigrenar, affärsverk- samheter och hantverk som ingår i bilaga IV, som ett automatiskt system för erkännande på grundval av yrkeserfarenheter bibehålls för dessa verksamheter. Bi- laga IV grundas på International Standard Industrial Classification of all Economic Activities (ISIC) , och återspeglar inte längre den ekonomiska verk- samhetens nuvarande struktur. ISIC-klassificeringen har setts över . Därför bör kommis- sionen ha möjlighet att anpassa bilaga IV för att bevara systemet för automatiskt erkännande intakt. (15)Fortbildning bidrar till ett säkert och effektivt utövande av yrkesutövare som beviljas automatiskt erkännande av sina yrkeskvalifikationer. Det är viktigt att främja en förs- tärkt kontinuerlig yrkesutveckling för dessa yrkesgrupper. Medlemsstaterna bör framför allt främja fortbildning för läkare, läkare med specialistkompetens, allmänläkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjuk- vård, tandläkare, specialisttandläkare, veterinärer, barn- morskor, apotekare och arkitekter. De åtgärder som vid- tagits av medlemsstaterna för att främja fortbildning bland dessa yrkesgrupper bör meddelas kommissionen, och medlemsstaterna bör utbyta bästa praxis på området. Fortbildning bör omfatta tekniska, vetenskapliga, rättsliga och etiska framsteg och motivera yrkesutövarna att delta i sådant livslångt lärande som är relevant för deras yrke. (16)Systemet för automatiskt erkännande på grundval av har- moniserade minimiutbildningskrav bygger på att nya eller ändrade bevis på kvalifikationer anmäls av med- lemsstaterna, och offentliggörs av kommissionen. Inneha- vare av sådana kvalifikationer har annars inga garantier för att de kan omfattas av automatiskt erkännande. I syfte att öka insynen och öppenheten samt underlätta prövningen av nyanmälda titlar bör medlemsstaterna till- handahålla information om utbildningsprogrammets längd och innehåll, som måste vara i enlighet med minimiutbildningskraven som fastställs i direktiv /36/EG. (17)Poäng enligt det europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS) används redan i de flesta institutio- nerna för högre utbildning i EU, och deras användning blir allt vanligare även i kurser som leder till sådana kvalifikationer som krävs för utövandet av ett reglerat yrke. Det är därför nödvändigt att införa möjligheten att ange ett utbildningsprograms varaktighet även i ECTS. Den möjligheten bör inte påverka andra krav för auto- matiskt erkännande. En ECTS-poäng motsvarar 25–30 timmars studier, och det krävs normalt sett 60 poäng för slutförandet av ett läsår. Europeiska unionens officiella tidning L 354/135