prop · H20381 · 2015-03-17 00:00:00 — Utsläppsnivåerna fastställdes och anpassades genom kommissionens beslut /162/EU av om fastställande av medlemsstaternas årliga utsläppstilldelningar för perioden –2020 i enlighet med och rådets beslut 406/2009/EG respektive kommissionens genomförandebeslut /634/EU av om anpassning av medlemsstaternas årliga utsläppstilldelningar för perioden –2020 i enlighet med och rådets beslut nr 406/2009/EG. åtagande enligt ansvarsfördelningsbeslutet innebär att utsläppen i den icke-handlande sektorn ska minska . Kyotoprotokollets parter kom i överens om Dohaändringen genom vilken en andra åtagandeperiod för protokollet in- EU och dess medlemsstater godtog Dohaändringen som en del av ett paket varigenom parterna i klimatkonventionen enades om att före ut- 2014/15:81 gången av 2015 anta ett protokoll, ett annat rättsligt instrument eller ett överenskommet utfall med rättslig verkan under klimatkonventionen som ska tillämpas på alla parter och träda i kraft och genomföras . Förhandlingar om detta rättsligt bindande instrument pågår inom den s.k. ad hoc-gruppen för Durbanplattformen för förstärkta insatser och ska beslutas vid klimatkonventionens partsmöte i . Tillträdet till den andra åtagandeperioden är därför en del av ett paket för att nå en global klimatöverenskommelse. Att EU och dess medlemsstater skyndsamt deponerar sina godtagandeinstrument är viktigt för att skapa förtroende hos utvecklingsländerna och visa att EU och dess medlemsstater står bakom sina åtaganden. När det gäller krav på utsläppsbegränsningar är åtagande enligt EU:s ansvarsfördelningsbeslut att utsläppen i den icke-handlande sektorn ska minska . var utsläppen i den icke-handlande sektorn i redan lägre än så. Det etappmål som har antagit för miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan är betydligt skarpare. Dohaändringen måste godtas av parterna i Kyotoprotokollet och för de parter som godtagit ändringen träder den i kraft den nittionde dagen efter den dag då minst tre fjärdedelar har överlämnat sina godtagandeinstrument till depositarien för FN, vilket motsvarar 144 av 192 parter. hade 25 parter lämnat in sina godtagandeinstrument. Bland dessa är det endast , och som har ett begränsningsåtagande under den andra åtagandeperioden, de övriga parterna är utvecklingsländer utan begränsningsåtaganden. EU har genom rådsslutsatser, , uttryckt ett starkt engagemang för att Dohaändringen ska godkännas. Såväl varje medlemsstat som EU måste godkänna Dohaändringen för att den ska bli rättsligt bindande för var och en av dem. Medlemsstaterna ska enligt principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen sträva efter att vidta nödvändiga åtgärder för att deponera sina godtagandeinstrument som EU och i möjligaste mån . För att det gemensamma fullgörandet av EU, dess medlemsstater och ska kunna genomföras under den andra åtagandeperioden krävs även att ett avtal om deltagande i det gemensamma fullgörandet ingås. Kommissionen har på uppdrag av unionen och medlemsstaterna förhandlat fram ett sådant avtal (). Avtalet ska ratificeras av EU såväl som medlemsstaterna och träder i kraft den nittionde dagen efter den dag då alla parter har deponerat sina ratifikationsinstrument hos generalsekreteraren för Europeiska unionens råd. Detta ska ske antingen före eller med deponeringen av godtagandeinstrumenten avseende Dohaändringen hos FN:s generalsekreterare. Dohaändringen innebär att Kyotoprotokollets bilaga B ändras så att ytterligare rättsligt bindande begränsningsåtaganden för den andra åtagandeperioden föreskrivs för de parter som förtecknas i den bilagan för den andra åtagandeperioden, och att bestämmelserna om genomförandet av parternas åtaganden under den andra åtagandeperioden ändras och kompletteras. De flesta av dessa ändringar möjliggör genomförandet av de nya begränsningsåtagandena. Det huvudsakliga innehållet i Dohaändringen beskrivs i det följande. Begränsningsåtaganden för den andra åtagandeperioden Genom Dohaändringen ändras den tredje kolumnen i Kyotoprotokollets bilaga B. Där fastställs de rättsligt bindande begränsningsåtagandena för den andra åtagandeperioden i form av kvantifierade åtaganden om begränsning och minskning av utsläpp för hela ekonomin. Målet om för EU och dess medlemsstater i bilaga B åtföljs av en fotnot som anger att dessa åtaganden grundas på förutsättningen att de kommer att uppfyllas gemensamt av EU och dess medlemsstater. Målet om för åtföljs på samma sätt av en fotnot som anger att kommer att uppfylla sitt mål tillsammans med EU och dess medlemsstater. I Dohaändringen återspeglas även EU:s och dess medlemsstaters erbjudande att, som en del av en global och övergripande överenskommelse för perioden , minska utsläppen jämfört med nivåer, förutsatt att andra industriländer gör jämförbara utsläppsminskningar, och ekonomiskt mer avancerade utvecklingsländer i rimlig utsträckning bidrar alltefter ansvar och förmåga. Detta erbjudande återspeglas i Dohaändringen men utgör inte ett rättsligt bindande åtagande. Förteckningen över de växthusgaser som omfattas av Kyotoprotokollet och som finns i dess bilaga A utökas genom tillägg av gasen kvävetrifluorid (NF3). Kvävetrifluorid är en kraftig växthusgas. har inga kända utsläpp av kvävetrifluorid. Förenklat förfarande för att höja ambitionsnivån Genom Dohaändringen föreskrivs i artikel 3.1b och 3.1c ett förenklat förfarande för en part att justera sitt begränsningsåtagande i syfte att höja sin ambitionsnivå . skulle en sådan justering behandlas som en ändring av Kyotoprotokollets bilaga B vilket enligt artiklarna 20 och 21 i princip kräver konsensus bland alla parter för att den ska antas och att den sedan måste godkännas av tre fjärdedelar av parterna för att träda i kraft. Dohaändringen leder till att förfarandet för en högre ambitionsnivå har förenklats avsevärt. En höjning av ambitionsnivån som föreslås av en part i bilaga B avseende partens eget begränsningsåtagande anses antagen såvida inte minst tre fjärdedelar av parterna motsätter sig detta. Dessutom krävs det inte längre något godkännandeförfarande för att justeringen ska träda i kraft utan så sker året efter. För svensk del skulle en sådan justering kunna kräva godkännande av innan den ingås. Frågan om huruvida godkännande krävs kommer att avgöras från fall till fall. 2014/15:81 Korrigering av tilldelad mängd för att förhindra utsläppsökning jämfört 2008–2010 I Dohaändringen infördes en ny artikel 3.7b som syftar till att förhindra att de genomsnittliga årliga utsläppen för en part under den andra åtagandeperioden överstiger partens genomsnittliga utsläpp för åren 2008– 2010. Enligt artikeln annulleras en parts tilldelade utsläppsenheter automatiskt om och i den mån som den tilldelade mängden för den andra åtagandeperioden överstiger partens genomsnittliga utsläpp av den föregående åtagandeperioden, multiplicerat med åtta (antalet år ). Justering av tilldelad mängd på grund av markanvändning och skogsbruk Enligt Dohaändringen (artikel 3.7a) ska parter där förändring av markanvändning och skogsbruk utgjorde en nettokälla justera sin tilldelade mängd. Denna bestämmelse fanns under den första åtagandeperioden och har införts även för den andra åtagandeperioden i syfte att fortsatt kunna hantera vissa parters specifika markanvändnings- och skogssituation. hade nettoupptag och omfattas inte av denna artikel. Enheter från marknadsbaserade mekanismer Dohaändringen (artikel 3.12a) innebär att alla enheter som genereras från marknadsbaserade mekanismer som inrättas genom konventionen eller dess instrument kan användas av parter för att nå sina åtaganden . Denna möjlighet infördes så att parterna i Kyotoprotokollet också, utöver de flexibla mekanismer som inrättats genom Kyotoprotokollet, dvs. CDM och JI, ska få använda utsläppsminskningsenheter från andra marknadsbaserade mekanismer under klimatkonventionen. Under klimatkonventionen har s.k. nya marknadsmekanismer (New Market Mechanisms) etablerats men närmare regelverk har ännu inte beslutats. finns alltså inga sådana mekanismer att tillgå. Enligt artikel 4 i Kyotoprotokollet kan parterna ingå en överenskommelse om att fullgöra sina åtaganden gemensamt. Överenskommelsen ska ange varje parts utsläppsnivå. EU och de femton länder som var medlemsstater när Kyotoprotokollet undertecknades 1997 valde att göra detta den första åtagandeperioden (2008–2012). EU och dess medlemsstater avser att uppfylla sina utsläppsmål gemensamt även under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Vidare avser EU och dess medlemsstater att under andra åtagandeperioden uppfylla sina åtaganden gemensamt med . I bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen fastställs villkoren för EU:s, dess medlemsstaters och gemensamma fullgörande av sina åtaganden. Villkoren innebär i huvudsak följande. Fördelning av utsläppsnivåer mellan EU, medlemsstaterna och Till skillnad från den första åtagandeperioden anges för den andra åtagandeperioden en EU-gemensam utsläppsnivå för utsläpp från de sektorer som omfattas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS), medan det för varje medlemsstat och anges en utsläppsnivå för utsläpp från de sektorer som inte omfattas av EU ETS. Till följd av detta kommer inte bara medlemsstaterna och , utan också EU, att förfoga över tilldelade utsläppsenheter (AAU) som motsvarar de angivna utsläppsnivåerna. Anledningen är att utsläppen i EU ETS nu omfattas av ett gemensamt tak och att det för denna del av utsläppen saknas en gångbar metod att fördela utsläppsutrymmet mellan medlemsstaterna. Innebörden av överenskommelsen om fördelning av utsläppsnivåer kan exemplifieras enligt följande. Under den första åtagandeperioden hade de 15 stater som var medlemsstater i EU när Kyotoprotokollet ratificerades ett gemensamt mål om att minska utsläppen jämfört med . I den EU-interna bördefördelningen hade ett åtagande som innebar att utsläppen kunde öka med högst jämfört med . Om EU som helhet inte skulle ha klarat att uppfylla sitt åtagande skulle i första hand hållas ansvarigt för dessa . Enligt fördelningen för den andra åtagandeperioden skulle – om EU, medlemsstaterna och inte skulle klara att uppfylla det gemensamma åtagandet – i första hand hållas ansvarigt för det antal ton (315 ) som anges i tabell 1 i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. Enligt artikel 4.6 i Kyotoprotokollet ska dock varje medlemsstat ansvara för sitt åtagande tillsammans med EU, vilket innebär att EU fortsatt har en roll i att se till att medlemsstaterna uppfyller sina åtaganden. EU:s roll och ansvar i en sådan situation ska följa ansvarsfördelningen mellan EU och dess medlemsstater enligt den förklaring som gavs in enligt artikel 24 när EU ratificerade Kyotoprotokollet och som ska uppdateras i enlighet med bilaga II till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. Följaktligen, och i överensstämmelse med artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen, är medlemsstaterna individuellt och kollektivt skyldiga att vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av åtgärder som vidtas av unionens institutioner för att underlätta uppnåendet av detta åtagande, och att avstå från varje åtgärd som kan äventyra fullgörandet. Det gemensamma åtagandet har tryggats, och kommer fortsatt att tryggas, genom bindande EU-rätt. Den gemensamt tilldelade mängden Den gemensamt tilldelade mängden, AA (assigned amount), för EU, dess medlemsstater och fastställs efter det att kommissionen har överlämnat relevanta rapporter till klimatkonventionens sekretariat . En tilldelad mängd anger det initiala utsläppsutrymme som ges en part och definieras i Kyotoprotokollets artikel 3.1. EU:s utsläppsnivå omfattar den handlande sektorn Utsläppsnivån för EU fastställs som skillnaden mellan den gemensamt tilldelade mängden och medlemsstaternas och sammanlagda utsläppsnivåer. EU:s utsläppsnivå omfattar de utsläpp som ingår i den handlande sektorn och omfattas av Kyotoprotokollet. Medlemsstaternas och utsläppsnivåer motsvarar summan av ländernas mängder enligt tabell 1 i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen samt de mängder som resulterar av tillämpningen av artikel 3.7a som rör skogsbruk och annan markanvändning. Utsläppsnivåerna i tabellen motsvarar de nivåer som fastställdes och anpassades genom kommissionens beslut /162/EU och genomförandebeslut /634/EU och bygger på EU:s ansvarsfördelningsbeslut 406/2009/EG. Utsläppsnivån anges i form av absoluta belopp (ton koldioxidekvivalenter) eftersom det är svårt att ange andelen utsläpp i den icke-handlande sektorn under . Medlemsstaternas och utsläppsnivåer omfattar den icke-hand- lande sektorn som regleras av EU:s ansvarsfördelningsbeslut 406/2009/EG. Därutöver omfattas utsläpp och upptag av sänkor som härrör från direkt antropogen verksamhet inom skogsbruk och annan markanvändning i den omfattning som följer av artikel 3.3 och 3.4 i Kyotoprotokollet samt utsläpp av kvävetriflourid. Skogsbruk och annan markanvändning ingår fortsatt i andra åtagandeperioden genom tillämpning av artikel 3.3 och 3.4 i Kyotoprotokollet. Reglerna för hur utsläppsförändringar inom skogsbruk och annan markanvändning ska inkluderas och bokföras har dock utvecklats jämfört med den första åtagandeperioden. EU-lagstiftning om hur denna sektor ska rapporteras i linje med kraven under Kyotoprotokollet finns i och rådets beslut nr 529/2013/EU av om bokföringsregler för utsläpp och upptag av växthusgaser till följd av verksamheter i samband med markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk och om information beträffande åtgärder som rör dessa verksamheter. Kvävetrifluorid, som alltså är en nytillkommen växthusgas , regleras genom och rådets förordning (EU) nr 517/2014 av om fluorerade växthusgaser och om upphävande av förordning (EG) nr 842/2006. Beräkningar för att korrigera tilldelad mängd görs gemensamt I samband med uttalandet i om att EU, dess medlemsstater och har för avsikt att uppfylla sina åtaganden under den andra åtagandeperioden gemensamt framfördes också att dessa parter kommer att tillämpa artikel 3.7b gemensamt. Innebörden av detta är att det är de sammanlagda genomsnittliga årliga utsläppen i medlemsstaterna och som ska jämföras med den gemensamt tilldelade mängden för EU, dess medlemsstater och . Enligt nuvarande beräkningar kommer detta inte att leda till någon annullering av tilldelad mängd. Unionsöverskottet ska återföras till medlemsstaterna De tilldelade utsläppsenheter (AAU) som finns tillgängliga i unionsregistret vid slutet av andra åtagandeperioden, det s.k. unionsöverskottet, ska återföras till medlemsstaternas register så att ett sådant överskott som inte behövs för uppfyllande av EU:s åtagandende inte kvarstår i EU:s förvaltning. Formerna för återföringen regleras enligt artikel 4 i principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. Återföring till medlemsstaterna ska ske med undantag för de enheter som eventuellt behövs för att uppfylla artikel 10.7 i och rådets förordning (EU) nr 525/2013 av om en mekanism för att övervaka och rapportera utsläpp av växthusgaser och för att rapportera annan information på nationell nivå och unionsnivå som är relevant för klimatförändringen och om upphävande av beslut nr 280/2004/EG. Enligt artikel 10.7 får kommissionen, beroende på tillgången på enheter vid slutet av den andra åtagandeperioden, besluta om åtgärder för att ta itu med situationer där en medlemsstat missgynnas allvarligt med anledning av en särskild och exceptionell situation, inbegripet inkonsekvenser i redovisningsförfarandet när genomförandet av EU- lagstiftningen anpassas till Kyotoprotokollets bestämmelser. Återföringen av unionsöverskottet till medlemsstaterna regleras vidare enligt följande: (1) En sjättedel av unionsöverskottet återförs till medlemsstater som minskat sina sammanlagda genomsnittliga årliga utsläpp med i förhållande till sitt individuella basår eller sin individuella basperiod enligt Kyotoprotokollet i slutet av den andra åtagandeperioden. Återföringen sker i proportion till hur mycket medlemsstaterna har överträffat målen i ton. (2) En tredjedel av unionsöverskottet återförs till medlemsstater som fått en överföring enligt 1 och som har en BNP per capita som understiger av unionsgenomsnittet. Återföringen sker i proportion till hur mycket medlemsstaterna överträffat målen i ton. (3) En tredjedel av unionsöverskottet återförs till alla medlemsstater i proportion till deras totala utsläppsnivåer som anges i tabell 1 i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. (4) En sjättedel av unionsöverskottet återförs till medlemsstater som har en BNP per capita som understiger av unionsgenomsnittet i proportion till sina totala utsläppsnivåer som anges i tabell 1 i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. I överenskommelsen mellan EU, dess medlemsstater och tydliggörs att en formell höjning av ambitionsnivån i enlighet med artikel 3.1b och 3.1c ska göras gemensamt. Däremot står det varje stat fritt att höja sin ambitionsnivå genom att överföra tilldelade utläppsenheter, utsläppsminskningsenheter eller certifierade utsläppsminskningsenheter till ett annulleringskonto i sitt register. Regeringens förslag: godkänner Dohaändringen. Skälen för regeringens förslag: Klimatfrågan är vår tids ödesfråga. Om temperaturen fortsätter att stiga i den takt som forskarna ser och för- utspår, kommer det att leda till mycket allvarliga konsekvenser för livet Det krävs ett sammanhållet globalt och nationellt politiskt ar- bete för att säkra en god miljö även . samarbete är avgörande för möjligheterna att nå miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan och det inom FN fastställda målet att hålla den globala temperaturökningen jämfört med Regeringen anser att EU:s och dess medlemsstaters begränsningsåtaganden om är en för Projektioner visar att EU och dess medlemsstater troligen kommer att överträffa sin målsättning till 2020 med en betydande mar- Regeringen anser att en ambitionsnivå motsvarande 30 procents minskning av utsläppen till 2020 avspeglar EU:s och dess medlemssta- ters ansvar och förmåga och anser därför att de borde ha höjt ambitionen för sina åtaganden för perioden . måste minska ytterligare för att vara i linje med en utsläpps- bana som kan stabilisera den globala medeltemperaturökningen till under jämfört med förindustriell nivå. Detta innebär att den globala ambitionen för utsläppsminskningar måste öka väsentligt. har ratificerat och dess Kyotoprotokoll. Genom att godkänna Dohaändringen möjliggör ikraftträdandet av en andra åtagandeperiod under Kyotoprotokollet. de beslut om en andra åtagandeperiod som fattades vid klimatkonven- tionens och Kyotoprotokollets partsmöten i och i 2012 var avgörande för att få till förhandlingar om en ny global, rättsligt bindande klimatöverenskommelse under den s.k. ad hoc-gruppen för Durbanplattformen för förstärkta insatser. Alltså är det viktigt att EU och dess medlemsstater skyndsamt ratifice- rar Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod för att visa att de står bakom sina åtaganden och skapa förtroende hos utvecklingsländerna. särskild vikt inför den stundande partskonferensen för klimatkonventio- nen som hålls i där den nya klimatöverenskom- melsen ska antas. Efter att godkänt Dohaändringen kommer att kunna bidra positivt till EU:s mål om ratifikation före parts- konferensen i och det interna arbetet inom EU. godkännande bör gälla under förutsättning att slutligt be- slut har fattats inom EU om hur EU, dess medlemsstater och ska fullgöra sina gemensamma utsläppsminskningsåtaganden (för 315 ) i enlighet med tabell 1 i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. Det gemensamma fullgörandet bygger på befintlig EU-lagstiftning. en gemensam utsläppsnivå anges för utsläpp från de sektorer som omfat- tas av EU:s system för handel med utsläppsrätter (EU ETS) medan ut- släppsnivåer anges för varje medlemsstat för utsläpp från de sektorer som inte omfattas av EU ETS är helt i linje med EU:s klimat- och energipaket Prop. 2014/15:81 . Växthusgasen kvävetrifluorid tillkommer och finns inte med i klimat- och energipaketet. Det finns dock inga kända utsläpp av kvävetrifluorid i . Sektorn skogsbruk och annan markanvändning ingår fortsatt i andra åtagandeperioden. Reglerna för hur utsläppsförändringar inom denna sektor ska inkluderas och bokföras har dock utvecklats jämfört med den första åtagandeperioden. Sektorn regleras inte i klimat- och energipaketet. Den senaste prognosen för är att fortsatt kommer att ha ett betydande nettoupptag i denna sektor och förväntas komma att bokföra en marginell ökning av nettoupptaget under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Regeringens förslag: godkänner . Skälen för regeringens förslag: EU, dess medlemsstater och avser att gemensamt fullgöra sina åtaganden under den andra åtagandeperioden. För att så ska kunna ske krävs att villkoren för deltagande i detta fullgörande regleras samt att bidrar till fullgörandet av unionens rapporteringsskyldighet, vilket är syftet med . Genom att godkänna möjliggör att EU, dess medlemsstater och ingår Dohaändringen och gemensamt fullgör sina åtaganden under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. godkännande bör gälla under förutsättning att slutligt beslut har fattats inom EU om hur EU, dess medlemsstater och ska fullgöra sina gemensamma utsläppsminskningsåtaganden i enlighet med tabell 1 i bilaga I (för 315 koldioxidekvivalenter) till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen. De villkor som gäller för det gemensamma fullgörandet anges i bilaga I till principbeslutet om EU:s ingående av Dohaändringen (se avsnitt 5.2). Dessa villkor anges även i bilaga 2 till . För att säkerställa att skyldigheter för det gemensamma fullgörandet fastställs och tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt, med lika behandling av och medlemsstaterna, har utsläppsnivån för bestämts på ett sätt som är förenligt såväl med de kvantifierade åtagandena om utsläppsminskning enligt den tredje kolumnen i Kyotoprotokollets bilaga B, ändrat genom Dohaändringen, som med unionslagstiftningen, inklusive klimat- och energipaket och de principer och kriterier som målen för den lagstiftningen bygger på. Förutom att fastställa utsläppsnivå innehåller bestämmelser som syftar till att möjliggöra ett effektivt genomförande av deltagande, inklusive bidrag till fullgörandet av unionens rapporteringsskyldighet för den andra åtagandeperioden. I artikel 4 anges därför att relevant unionslagstiftning, som anges i bilaga 1, ska vara bindande och göras tillämplig på . 2014/15:81 I artikel 5 åläggs vidare att lämna sin rapport till klimatkonventionens sekretariat för att underlätta beräkningen av sin tilldelade mängd. Genom artikel 6 inrättas en kommitté för gemensamt fullgörande, bestående av företrädare för parterna, dvs. EU, dess medlemsstater och Is- land. Denna kommitté ska säkerställa att avtalet genomförs och fatta beslut om ändring av bilaga 1 eller ytterligare tekniska aspekter för tillämpningen på av de rättsakter som förtecknas i bilaga 1, samt samordna utbyte av synpunkter och information i samband med genomförandet av villkoren för det gemensamma fullgörandet. Enligt artikel 8 ska avtalet gälla fram till utgången av tilläggsperioden för uppfyllandet av åtagandena under Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod, eller till dess att man för samtliga parter har löst alla eventuella frågor rörande genomförandet enligt Kyotoprotokollet för den aktuella åtagandeperioden eller det gemensamma fullgörandet, beroende på vilket som inträffar . Avtalet kan inte sägas upp tidigare. Vidare reglerar artikel 8 vad som händer vid avtalsbrott från sida. Regeringens bedömning: Varken Dohaändringen eller kräver lagändringar. Skälen för regeringens bedömning: Dohaändringen innebär att EU, dess medlemsstater och åtar sig att begränsa sina genomsnittliga årliga växthusgasutsläpp för åren 2013–av basårsutsläppen.