prop · H30339 · 2015-10-28 00:00:00 — Det införs en ny bestämmelse av vilken det framgår att högre rätt, liksom , får dokumentera det som iakttas vid syn genom en ljud- och bildupptagning. Bestämmelserna i 3 § andra stycket, 34–38 och 47–51 §§ delgivningslagen (2010:1932) gäller inte delgivning av stämning i brottmål. Bestämmelserna i 24 § och 25 § första stycket delgivningslagen hindrar inte att den tilltalade delges stämning och andra handlingar i ett brottmål genom förenklad delgivning om han eller hon av en tjänsteman som anges i tredje stycket vid ett personligt sammanträffande har delgetts information om att förenklad delgivning kan komma att användas i tingsrätten och det då handlingarna skickas till den tilltalade inte har förflutit än informationen lämnades. Information som avses i andra stycket får delges av a)en åklagare, b)en polisman eller annan anställd vid eller som myndigheten har utsett, c)en tulltjänsteman, eller d)en tjänsteman vid . Paragrafen reglerar delgivning av stämning i brottmål. Övervägandena finns i avsnitt 9. Paragrafens andra stycke ändras genom att det anges att inte heller 25 § första stycket delgivningslagen (2010:1932) hindrar användning av förenklad delgivning under de närmare förutsättningar som anges i bestämmelsen. Genom ändringen tydliggörs att bl.a. information om att förenklad delgivning kan komma att användas även under den fortsatta handläggningen i tingsrätten kan delges genom förenklad delgivning, om sådan information lämnas inom tioveckorsfristen. Bestämmelsen utgör således ett undantag även från 25 § första stycket delgivningslagen som reglerar hur information om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet eller ärendet ska lämnas. Det innebär att tingsrätten inom den föreskrivna tioveckorsfristen genom förenklad delgivning kan delge information enligt 24 § delgivningslagen om att handlingar i målet – dock inte handlingar som inleder ett förfarande, t.ex. stämning och tilläggsstämning – kan delges genom förenklad delgivning även efter att tioveckorsfristen löpt ut. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Vid huvudförhandlingen ska de bevis som har tagits upp utom huvudförhandlingen tas upp på nytt, om rätten finner att det är av betydelse i målet och det inte finns något hinder mot att ta upp beviset. Om ett muntligt bevis som har tagits upp inför rätten kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning, får beviset tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns särskilda skäl. I tvistemål där förlikning om saken är tillåten krävs det dessutom att någon av parterna begär att beviset tas upp på nytt. Om tingsrätten i ett mål som överklagats till hovrätten har tagit upp bevisning, behöver beviset tas upp på nytt endast om hovrätten finner att det är av betydelse för utredningen. Om ett muntligt bevis kan läggas fram i hovrätten genom en ljud- och bildupptagning av förhöret vid tingsrätten, får beviset tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas. Ett bevis som avses i detta stycke får tas upp på nytt även utan begäran av part. I får de bevis som har tagits upp av lägre rätt tas upp på nytt endast om det finns synnerliga skäl. Om ett bevis inte tas upp på nytt ska det läggas fram på lämpligt sätt. Paragrafen reglerar bl.a. under vilka förutsättningar ett tidigare upptaget bevis ska tas upp på nytt vid en huvudförhandling. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafens första stycke läggs en ny andra mening till som reglerar situationer då muntlig bevisning, som tagits upp utom huvudförhandling, kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning. I dessa situationer får bevisningen tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns särskilda skäl. Bestämmelsen är tillämplig om rätten tagit upp ett muntligt bevis utom huvudförhandling. Den är i huvudsak utformad på samma sätt som bestämmelsen i paragrafens andra stycke som reglerar frågan om förnyad bevisupptagning i mål i hovrätten där det finns ljud- och bildupptagningar från förhör i tingsrätten (jfr prop. 2004/05:131, s. 233 f.). Behovet av att vid huvudförhandlingen ställa ytterligare frågor kan dock vara större än vad som är fallet i mål som överklagats till hovrätt. Om bevisupptagning skett utom huvudförhandling och i parts utevaro kan rättssäkerhetshänsyn och kräva att en möjlighet till kompletterande förhör finns. Därför kan tilläggsförhör bli aktuellt i flera situationer än i mål som överklagats. Så kan exempelvis vara fallet om en part som inte varit närvarande vid bevisupptagningen gör gällande att uppgifter av betydelse inte kommit fram eller kommit fram på felaktigt sätt. Det kan också tänkas att en part önskar ställa tilläggsfrågor till en målsägande eller ett vittne som var närvarande vid det första förhandlingstillfället på grund av att nya uppgifter kommer fram i förhör med ett annat vittne som hörs först vid huvudförhandlingen. Det innebär att rätten bör ha en mer generös inställning till tilläggsfrågor än vad som gäller i mål som överklagats till hovrätten. Utöver situationen att ytterligare frågor behöver ställas får beviset tas upp på nytt om det finns särskilda skäl. Så kan exempelvis vara fallet om rätten vid huvudförhandlingen bedömer att förutsättningar för bevisupptagningen inte funnits. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Ett vittne ska lämna sin berättelse muntligen. Vittnet får dock med rättens medgivande använda sig av anteckningar till stöd för minnet. Vid ett vittnesförhör får det som vittnet har berättat inför rätten eller inför åklagare eller läggas fram endast när vittnets berättelse vid förhöret avviker från vad han eller hon har berättat eller när vittnet vid förhöret förklarar att han eller hon inte kan eller inte vill yttra sig. Avser förhöret någon som har hörts inför rätten och har det förra förhöret dokumenterats genom en ljud- och bildupptagning, ska dock förhöret inledas med en uppspelning av upptagningen om det inte är olämpligt. Paragrafen innehåller regler om formerna för hur vittnesbevisning ska läggas fram. Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I andra stycket andra meningen regleras situationen när ett vittne tidigare hörts inför rätten och förhöret har dokumenterats med ljud- och bildupptagning. gäller att om bevisupptagningen skett i lägre rätt ska förhöret i högre rätt inledas med en uppspelning av upptagningen om det inte är olämpligt (se prop. 2004/05:131, s. 236 f.). Bestämmelsen ändras så att huvudregeln om uppspelning av ljud- och bildupptagningen även omfattar förhör som hållits inför rätten i samma instans. Bedömningen av när det är olämpligt att inleda förhöret med en uppspelning kan dock skilja sig åt beroende på om bevisupptagningen skett i samma instans eller i lägre rätt. Har rätten kommit fram till att ett förhör behöver tas upp på nytt på grund av att rätten i det tidigare skedet varit jävig är det som regel olämpligt att återanvända ljud- och bildupptagningen och hålla det nya förhöret som ett tilläggsförhör. Bestämmelsen gäller när förhör tas upp på nytt med ett vittne som har hörts utom huvudförhandling (35 kap. 13 § första stycket) eller när förhöret tas upp på nytt vid en ny huvudförhandling (43 kap. 13 § och 46 kap. 13 §). Bestämmelsen gäller även vid huvudförhandling i hovrätt och (50 kap. 17 § första stycket, 51 kap. 17 § första stycket och 55 kap. 15 §). Genom hänvisning gäller bestämmelsen även vid förhör med part eller målsägande som inte för talan (37 kap. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Förhör med ett vittne får ske utom huvudförhandling, 1.om vittnet inte kan infinna sig vid huvudförhandlingen, 2.om en inställelse vid huvudförhandlingen skulle medföra kostnader eller olägenheter som inte står i rimligt förhållande till betydelsen av att förhöret hålls vid huvudförhandlingen, eller 3.om det kan antas att målet kommer att avgöras utan huvudförhandling. I 43 kap. 3 § och 46 kap. 3 § finns bestämmelser om när rätten får ta upp muntlig bevisning om en huvudförhandling ställs in. Paragrafen reglerar under vilka förutsättningar ett vittnesbevis kan tas upp utom huvudförhandling. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Andra stycket, som är nytt, innehåller en upplysning om att det i 43 kap. 3 § och 46 kap. 3 § finns bestämmelser om när rätten får ta upp muntlig bevisning om en huvudförhandling ställs in. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Rätten ska göra en skriftlig sammanställning av parternas yrkanden och invändningar samt de omständigheter som dessa grundas på om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl saknas behov av en sammanställning. Rätten får förelägga parterna att lämna underlag för samman- Innan förberedelsen avslutas ska parterna ges tillfälle att yttra sig Prop. 2015/16:39 över sammanställningen. Paragrafen innehåller regler om skriftliga sammanställningar av parternas ståndpunkter i tvistemål. Övervägandena finns i avsnitt 6. Kravet på att sammanställningar ska upprättas utvidgas och utformas i överensstämmelse med bestämmelsen om tidsplan (6 §). meningen ska rätten göra en sammanställning om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl saknas behov av en Det innebär att i de allra flesta fall ska en sammanställning upprättas, dvs. även i mål som inte är omfattande. Endast i mål av mycket enkel beskaffenhet behöver en sammanställning inte göras, t.ex. i överlämnade mål om betalningsföreläggande där det handlar om betalningsovilja. Det krävs annars någon konkret omständighet som gör att en sammanställning inte behövs. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Om det finns ett sådant hinder mot huvudförhandling som avses i 2 §, får förhandlingen ändå påbörjas om det kan antas att hindret kommer att undanröjas utan att en ny huvudförhandling behöver hållas enligt 11 § tredje stycket och en uppdelning av förhandlingen inte är olämplig med hänsyn till målets Om huvudförhandlingen ställs in, får rätten ändå ta upp muntlig bevisning om svaranden har delgetts stämning och den som ska höras finns tillgänglig och det Om det är av synnerlig vikt för utredningen, får även annan handläggning ske i anslutning till bevisupptagning enligt andra stycket. Om det är av synnerlig vikt för utredningen, får även annan handläggning ske i anslutning till bevisupptagning enligt andra stycket. Paragrafen reglerar bl.a. upptagning av muntlig bevisning i samband med en inställd huvudförhandling i tvistemål. Övervägandena finns i avsnitt I andra stycket införs en möjlighet att ta upp muntlig bevisning om en huvudförhandling ställs in förutsatt att svaranden har delgetts stämning, den som ska höras finns tillgänglig och det är lämpligt. bevisupptagning utom huvudförhandling regleras därigenom inte längre i 36 kap. 19 § utan direkt i den nu aktuella paragrafen och i motsvarande paragraf avseende brottmålen (46 kap. 3 §). När rätten inom ramen för lämplighetsbedömningen tar ställning till om bevisupptagning ska hållas ska den göra en bedömning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet och inom ramen för detta beakta hur en bevisupptagning påverkar bl.a. målets handläggning, intresset av en sammanhållen huvudförhandling Huruvida en part är delgiven kallelse till förhandlingen eller har ett ombud närvarande är exempel på rättssäkerhetsaspekter som rätten ska beakta. Bevisupptagning när en part inte har delgetts kallelse till förhandlingen måste användas med stor Om en part har varit delgiven kallelse till en tidigare huvudförhandling i samma mål men uteblivit bör en bevisupptagning 2015/16:39 ofta kunna ske, förutsatt att bevisupptagningen även i övrigt anses lämplig. Intresset av en sammanhållen huvudförhandling kan ibland göra det olämpligt att ta upp bevisning. Så kan t.ex. vara fallet om avsaknaden av sakframställningar och genomgång av övrig bevisning gör att det enskilda förhöret inte i tillräcklig utsträckning kan sättas i sitt rätta sammanhang eller om det är av betydelse för rättens bevisvärdering att olika vittnen hörs vid samma förhandlingstillfälle. Rätten måste även beakta hur bevisupptagningen påverkar målets handläggning, dvs. om det, med hänsyn till bestämmelsen i 35 kap. 13 §, vid huvudförhandlingen kommer att räcka med en uppspelning av ljud- och bildupptagningen. I denna bedömning ryms även överväganden som gjorts enligt 36 kap. 19 § 2, dvs. främst en bedömning av faktorer som målets och förhörets betydelse och de kostnader och olägenheter det skulle innebära för förhörspersonen att inställa sig till en senare huvudförhandling. Om rätten bedömer att förhöret måste tas upp på nytt vid huvudförhandlingen bör något förhör i samband med den inställda huvudförhandlingen inte tas upp. Det kan dock vara lämpligt att ta upp bevisning i samband med en inställd huvudförhandling trots att ytterligare frågor kan behöva ställas, exempelvis om rätten gör bedömningen att eventuella tilläggsfrågor endast avser ett begränsat antal omständigheter. Om det finns anledning att befara att huvudförhandlingen inte kommer att genomföras i närtid förstärks skälen för att ta upp bevisning. De närvarande parternas och i förekommande fall biträdenas synpunkter på handläggningsfrågan bör inhämtas. Det är dock rätten som avgör om bevisupptagning ska ske i anslutning till den inställda förhandlingen. Bevisningen tas i dessa fall upp av ensamdomare. Bevisupptagningen hålls, liksom , i formen av ett sammanträde. De nämndemän som i förekommande fall skulle ha deltagit i den inställda huvudförhandlingen deltar alltså inte. Det är lämpligt att det är ordföranden i den inställda huvudförhandlingen som leder bevisupptagningen. Bestämmelser om framläggande av bevis som tagits upp utom huvudförhandling finns i 35 kap. 13 §. Om beviset tas upp på nytt kommer det ske i form av ett tilläggsförhör enligt 36 kap. 16 §. Det bör framhållas att möjligheten till bevisupptagning bör övervägas först om rätten konstaterat att huvudförhandlingen måste ställas in. Rätten bör först överväga om förhandlingen kan genomföras med tillämpning av exempelvis bestämmelserna om hämtning. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Sedan parterna utvecklat sin talan, ska bevisningen läggas fram. Om en part ska höras i bevissyfte, bör förhöret hållas innan vittnesbevisning tas upp om den omständighet som förhöret gäller. Bevisningen får läggas fram genom hänvisningar till ljud- och bildupptagningar och andra handlingar i målet, om rätten finner det lämpligt. Paragrafen innehåller regler om bevisningens framläggande vid en huvudförhandling i tvistemål. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. I tredje stycket anges nu uttryckligen att bevisningen får läggas fram genom hänvisning, förutom till exempelvis skriftliga handlingar i målet, även till ljud- och bildupptagningar. Hänvisningar kan alltså göras till muntlig bevisning som inte ska tas upp på nytt, t.ex. bevisning som tagits upp utom huvudförhandling och som enligt 35 kap. 13 § första stycket inte behöver tas upp på nytt vid huvudförhandlingen. en förutsättning att rätten bedömer det lämpligt att hänvisa till Hänvisningsmetoden bör som framför allt kunna användas i omfattande mål om det i det enskilda fallet underlättar genomförandet av förhandlingen eller på annat sätt leder till en mer effektiv och ändamålsenlig process. Även i de stora målen får det dock bedömas från fall till fall vad som är lämpligt. Exempel på när det kan anses olämpligt att hänvisa till en ljud- och bildupptagning är om det kan bli aktuellt med tilläggsförhör i anslutning till uppspelningen eller om det har lagts fram skriftlig bevisning i anslutning till förhöret som gör uppgifterna svårförståeliga om inte parterna kan presentera samma material i anslutning till uppspelningen. inte utnyttjas för samtliga förhör. Den kan kombineras med att vissa förhör spelas upp vid huvudförhandlingen. Det är självfallet viktigt att inhämta parternas synpunkter, men det är rätten som slutligen beslutar i frågan om det är lämpligt att muntlig bevisning läggs fram genom hänvisning till ljud- och bildupptagningar. Rätten kan också själv ta initiativ till hänvisning. Liksom bör frågan om hänvisning till ljud- och bildupptagningar som regel tas upp före huvudförhandlingen med parter och ombud. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Vid en fortsatt huvudförhandling ska handläggningen fortsätta där den slutade vid den tidigare förhandlingen. Vid en ny huvudförhandling ska målet företas till fullständig handläggning. Bevis som har tagits upp vid den tidigare handläggningen ska tas upp på nytt, om rätten finner att det är av betydelse i målet och det inte finns något hinder mot att ta upp beviset. Om ett förhör som har tagits upp vid den tidigare handläggningen kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning, får det tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns särskilda skäl. mål där förlikning om saken är tillåten krävs det dessutom att någon av parterna begär att beviset tas upp på nytt. Om ett bevis inte tas upp på nytt, ska det läggas fram på lämpligt sätt. Paragrafen innehåller bestämmelser om fortsatt och ny huvudförhandling Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafens andra stycke läggs en ny tredje mening till som reglerar de situationer då den muntliga bevisningen vid en ny huvudförhandling kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning. får bevisningen tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns särskilda skäl. Bestämmelsen är utformad i huvudsak på samma sätt som bestämmelsen som reglerar mål i hovrätten där det finns ljud- och bildupptagningar från förhör i tingsrätten, se författningskommentaren till 35 kap. 13 §. Utöver vad som sägs där kan särskilda skäl att ta upp beviset på nytt föreligga i ett mål där det uppstått en jävssituation och förhören vid de upptagningar som finns har skett 2015/16:39 under ledning av en rätt som senare konstateras vara jävig. I en situation där en rättegång tas om är det som regel olämpligt att återanvända bevisning som tagits upp inför en jävig rätt. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Om det finns ett sådant hinder mot huvudförhandling som avses i 2 § första stycket 4–6, får förhandlingen ändå påbörjas om det kan antas att hindret kommer att undanröjas utan att en ny huvudförhandling behöver hållas enligt 11 § tredje stycket och en uppdelning av förhandlingen inte är olämplig med hänsyn till målets beskaffenhet. Om huvudförhandlingen ställs in, får rätten ändå ta upp muntlig bevisning om den tilltalade har delgetts stämning och den som ska höras finns tillgänglig och det är lämpligt. Om det är av synnerlig vikt för utredningen, får även annan handläggning ske i anslutning till bevisupptagning enligt andra stycket. Om bevisning upptas med stöd av andra eller tredje stycket, gäller i tillämpliga delar det som föreskrivs om bevis som upptas utom huvudförhandlingen. Paragrafen reglerar bl.a. upptagande av muntlig bevisning i samband med en inställd huvudförhandling i brottmål. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Bestämmelsen är i princip likalydande med 43 kap. 3 §, se kommentaren till den bestämmelsen. Det krävs enligt bestämmelsen att den tilltalade har delgetts stämning beträffande det åtal som beviset avser för att bevisupptagning vid en inställd huvudförhandling ska kunna ske. De rättssäkerhetsaspekter som rätten ska överväga vid bedömningen av om det är lämpligt att hålla bevisupptagning väger än tyngre i brottmål. Det handlar t.ex. om omständigheter som huruvida den tilltalade är delgiven kallelse och om försvarare är närvarande eller inte. Bevisupptagning i den tilltalades utevaro när den tilltalade inte har delgetts kallelse till förhandlingen bör kunna komma i fråga endast i undantagssituationer. Om en part har varit delgiven kallelse till en tidigare huvudförhandling i samma mål men uteblivit bör en bevisupptagning dock ofta kunna ske, förutsatt att bevisupptagningen även i övrigt anses lämplig. Om den tilltalade inte är närvarande bör dennes försvarare, om en sådan är förordnad, normalt vara närvarande. Finns inte försvarare är det fråga om mål som kan avgöras i den tilltalades utevaro, då frågan om bevisupptagning utom huvudförhandling inte är aktuell. Beträffande intresset av en sammanhållen huvudförhandling bör i brottmål särskilt beaktas den tilltalades rätt att förhöra eller låta förhöra vittnen som åberopas mot honom eller henne enligt artikel 6.3 d) i . Rätten att hålla motförhör tillgodoses i normalfallet av möjligheten att vid den senare huvudförhandlingen hålla tilläggsförhör. Det kan dock finnas situationer där bevisningens karaktär gör att ett senare hållet kompletterande förhör inte i tillräcklig grad kompenserar den tilltalades rätt till motförhör i samband med huvudförhöret. Bevisupptagning bör övervägas först om rätten konstaterat att Prop. 2015/16:39 huvudförhandlingen måste ställas in. Rätten bör först överväga om målet kan avgöras i utevaro eller om förhandlingen kan genomföras med tillämpning av exempelvis bestämmelserna om hämtning. Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Vid huvudförhandlingen ska åklagaren framställa sitt yrkande. Den tilltalade ska uppmanas att kort ange sin ståndpunkt och grunden för den. Åklagaren ska därefter utveckla sin talan. Målsäganden och den tilltalade ska i den utsträckning det behövs ges tillfälle att utveckla sin talan. Därefter ska målsäganden och den tilltalade höras och annan bevisning läggas Förhör med målsäganden och den tilltalade bör hållas innan vittnesbevis- ning tas upp om den omständighet som förhöret gäller. Om en huvudförhandling hålls trots att målsäganden eller den tilltalade inte är närvarande, ska rätten i den utsträckning det behövs se till att det som han eller hon har anfört läggs fram ur handlingarna. Framställningar enligt första och tredje styckena samt framläggande av bevisningen får ske genom hänvisningar till ljud- och bildupptagningar och andra handlingar i målet, om rätten finner det lämpligt. Paragrafen reglerar ordningen för huvudförhandlingens genomförande. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. I fjärde stycket anges nu uttryckligen att bevisningen får läggas fram genom hänvisning, förutom till exempelvis skriftliga handlingar i målet, även till ljud- och bildupptagningar. Bestämmelsen är i princip likalydande med motsvarande del i 43 kap. 8 §, se kommentaren till den Övriga ändringar i paragrafen är endast av språklig karaktär. Vid en fortsatt huvudförhandling ska handläggningen fortsätta där den slutade vid den tidigare förhandlingen. Vid en ny huvudförhandling ska målet företas till fullständig handläggning. Bevis som har tagits upp vid den tidigare handläggningen ska tas upp på nytt, om rätten finner att det är av betydelse i målet och det inte finns något hinder mot att ta upp beviset. Om ett förhör som har tagits upp vid den tidigare handläggningen kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning, får det tas upp på nytt endast om ytterligare frågor behöver ställas eller om det finns Om ett bevis inte tas upp på nytt, ska det läggas fram på lämpligt Paragrafen innehåller bestämmelser om fortsatt och ny huvudförhandling Övervägandena finns i avsnitt 5.2. I paragrafens andra stycke läggs en ny tredje mening till som reglerar de situationer då den muntliga bevisningen vid en ny huvudförhandling kan läggas fram genom en ljud- och bildupptagning. likalydande med motsvarande del av 43 kap. 13 §, se kommentaren till Utöver vad som sägs där kan särskilda skäl att ta upp beviset på nytt finnas om hovrätten återförvisar målet till tingsrätten för att det förekommit ett sådant rättegångsfel som fått till följd att den tilltalade i praktiken berövats rätten att försvara sig. om rätten har varit jävig ska här tilläggas att om jäv har uppstått först