prop · H3033 · 2015-09-29 00:00:00 — som har sin verksam- het i utvinningsindustrin avses i direktivet företag som ägnar sig åt utforskning, prospektering, upptäckt, utveckling och utvinning av mine- raler, olja, naturgas eller andra ämnen. Direktivet hänvisar i denna del till en indelning i näringsgrenar som görs i en EU-förordning. Även defini- tionen av företag med verksamhet inom avverkning av naturskog hän- visar till denna EU-förordning. I förordningen benämns verksamheten drivning. Drivning är det arbete som sker när ett område med skog av- verkas. I detta inbegrips både själva avverkningen och arbetet med att föra fram det som avverkats till bilväg. Lagen bör utformas så att den överensstämmer med dessa avgränsningar av betydelse för tillämpnings- området. Med myndighet avses i direktivet en nationell, regional eller lokal myndighet i en medlemsstat eller ett tredje land. Häri inbegrips även ett företag som en myndighet har ett bestämmande inflytande över. Det innebär att även exempelvis statliga bolag omfattas. Det är tydligt att vad som avses med myndighet i detta EU-rättsliga sammanhang inte enkelt kan beskrivas i en fristående definition i den lag som genomför direk- tivet. Det är också tveksamt om det är lämpligt att använda termen myn- dighet i svensk lag på ett sätt som klart avviker från det gängse. En lämpligare lösning är att göra den avgränsning som direktivets definition syftar till i en särskild bestämmelse om tillämpningsområdet. Eftersom direktivet föreskriver att rapporten ska redovisa vissa upp- gifter på projektnivå, bör lagen klargöra vad som utgör projekt. Med projekt avses enligt direktivet de operativa verksamheter som styrs av ett enda kontrakt, en enda licens, ett enda arrende, en enda koncession eller ett enda liknande lagenligt avtal och som ligger till grund för betalnings- ansvar gentemot en myndighet. Om flera sådana kontrakt i väsentlig grad är sammankopplade, ska dessa dock anses utgöra ett projekt. En mot- svarande definition bör tas in i lagen. En särskild fråga är om rapporteringsskyldigheten ska fullgöras genom en separat rapport eller ske inom ramen för företagets årsredovisning. Direktivet ger utrymme för båda alternativen. Att låta rapporteringen ingå i årsredovisningen skulle ge betydande Årsredovisningen skulle då tyngas av en mängd information som ligger vid sidan av sådan information som annars dominerar års- redovisningen och delvis är till för andra intressenter. informationen skulle behöva leta i ett dokument som innehåller mycket annat än det de är intresserade av. Rapporteringsskyldigheten bör därför i stället fullgöras genom en särskild rapport. Kraven på rapportens innehåll bör utformas så att de överensstämmer med direktivets beskrivning av berörda typer av betalningar (artikel 41.5) och de uppgifter som ska tas med (artikel 43). ningen av kraven behandlas i författningskommentaren. Enligt direktivet behöver betalningar som understiger under ett räkenskapsår inte beaktas. Vid tillämpningen av denna belopps- gräns ska betalningar som hör ihop räknas samman. Detta innebär att ett företag vid alla typer av periodiska betalningar eller delbetalningar måste ta hänsyn till det sammanlagda beloppet av betalningarna för att kunna avgöra om upplysningar ska lämnas. I de stater som inte har infört euro som nationell valuta ska gränsvärdet räknas om till nationell valuta på En omräkning enligt anvisningarna ger ett gränsvärde på drygt Direktivet hindrar inte att ett lägre gränsvärde sätts. lagstiftningsärendet har inte annat framkommit än att det är lämpligt att bestämma gränsvärdet i svensk rätt till det avrundade beloppet 860 000 I artikel 43.4 anges att man vid rapporteringen ska redovisa enligt principen om verklig innebörd (substance over form). alltså inte kunna undgå uppgiftskravet genom att till exempel ge en verk- samhet som omfattas av direktivet en avvikande beteckning. svenska lagen bör ge uttryck för denna princip. Regeringens förslag: Rapporten ska ges in till inom samma tidsfrist som gäller för ingivande av årsredovisningen. Den ska offentliggöras på samma sätt som årsredovisningen. Om rapporten inte ges in , ska kunna rikta vites- förelägganden mot personer i företagets ledning. ska också kunna döma ut vitet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 426 f.). Utredningen föreslår dock ett krav på att rapporten och registreringen avfattas på både svenska och engelska. 2015/16:3 Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. och anser att rapporten inte ska behöva avfattas på engelska. Skälen för regeringens förslag: Rapporten eller den sammanställda rapporten ska enligt artikel 45 i direktivet offentliggöras på samma sätt som direktivet föreskriver i fråga om årsredovisningen, dvs. i enlighet med direktiv /101/EG. Den bästa lösningen för svenskt vidkommande är att rapporten offentliggörs på samma sätt som årsredovisningen. Det bör alltså åligga det rapporteringsskyldiga företaget att ge in rapporten till , som därefter kungör att detta har skett. För aktiebolag ska registrering ske i aktiebolagsregistret. I direktivet anges inte på vilket språk rapporten ska upprättas. I direktiv /101/EG sägs emellertid att offentliggörande ska ske på något av de språk som tillåts enligt de språkregler som gäller i respektive medlems- stat och att medlemsstaterna också ska tillåta offentliggörande på andra språk. Enligt 8 kap. 3 c § årsredovisningslagen ska en registrering av en års- redovisning i aktiebolagsregistret avfattas på svenska och dessutom, om bolaget begär det, på annat officiellt språk inom EU eller på norska eller isländska. Motsvarande bör gälla för rapporterna om betalningar. Det finns, som och är inne på, inte tillräckligt stöd för att kräva att rapporten ska ges in och registreras i både svensk och engelsk språkversion. har möjlighet att vitesförelägga styrelseledamöter och verkställande direktör i företag som dröjer med att ge in redovisnings- handlingar till verket, se 8 kap. 13 § årsredovisningslagen. En mot- svarande möjlighet behövs för de fall där ett företag underlåter att ge in en rapport om betalningar till myndigheter. Förseningsavgifter bedöms inte vara ett tillräckligt verksamt medel. Kontrollen av att företagen fullgör sin rapporteringsskyldighet på ett korrekt sätt bör ske genom att gör samma slag av över- gripande granskning som i fråga om årsredovisningar. Beslut enligt lagen bör kunna överklagas som andra liknande förvalt- ningsbeslut. 12Ikraftträdande- och övergångs- bestämmelser Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft och tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 443). Remissinstanserna: Remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslagen i denna del. Skälen för regeringens förslag: Med hänsyn till den tid som de åter- Prop. 2015/16:3 stående leden i lagstiftningsprocessen kan väntas ta föreslås att lag- ändringarna träder i kraft . En vedertagen princip för lagstiftning på redovisningsområdet är att de bestämmelser som företagen har att följa inte ändras under löpande räkenskapsår. Lagändringar träder som regel i kraft ett visst datum och tillämpas på räkenskapsår som inleds eller . Det finns inte anledning att nu avvika från denna princip. Lagändringarna ska därför tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Några ytterligare övergångsbestämmelser krävs inte. Regeringens bedömning: Förslaget att inskränka kraven på not- upplysningar för mindre företag kan antas leda till lägre administrativa Det nya kravet på att rapportera betalningar till myndigheter land för land kommer att leda till ökade kostnader för de företag som omfattas. kommer att få tillfälligt ökade arbetsuppgifter. Utredningens bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens i de delar där utredningens förslag motsvarar regeringens förslag (se be- tänkandet s. 431 f.) Remissinstanserna: De flesta av remissinstanserna yttrar sig inte särskilt över förslagen i denna del. att om nämnden inte tilldelas ytterligare resurser kan det antas att den kompletterande normgivning som behövs för ett heltäckande och för- enklat regelverk inte är på plats när den nya lagstiftningen ska börja Denna bedömning delas av som även framhåller att verket kommer att behöva informera om de ändrade reglerna, utbilda personal och ändra it-system. menar att detta sammantaget kommer att leda till ökade kostnader som kan komma att överstiga den summa som utredningen kommit fram till för verkets del. anser att de administrativa kostnaderna och konsekvenserna av utred- ningens förslag att dela in företagen i fler kategorier inte är tillräckligt väl beskrivna samt att flera av förslagen går längre än de minimikrav som direktivet ställer, s.k. gold-plating. Skälen för regeringens bedömning De förändringar i den svenska redovisningslagstiftningen som förslagen innebär är i allt väsentligt påkallade av det nya redovisningsdirektivet. Bestämmelserna i direktivet är, åtminstone när det gäller mindre företag, till stor del tvingande. Möjligheterna att välja alternativa lösningar är i dessa fall mycket små. Direktivet ger dock medlemsstaterna vissa val- I dessa fall är strävan att, när det inte finns särskilda skäl däremot, välja det alternativ som innebär den största lättnaden för det enskilda företaget. Som lyfter fram är det i vissa fall möjligt att gå längre än direktivets minimikrav. För att hålla nere den admini- strativa bördan utnyttjas dock endast undantagsvis dessa möjligheter, exempelvis när det gäller skyldigheten för mindre publika aktiebolag att lämna vissa upplysningar om närståendetransaktioner. I några fall anses det inte vara lämpligt att ta bort befintliga svenska regler, där detta i och för sig skulle vara förenligt med direktivet. I dessa fall rör det sig om bestämmelser som regeringen uppfattar som viktiga för svenska företags redovisning. Antalet aktiva företag i företagsregister uppgick till drygt 1 137 000. Såsom aktiva företag räknas juridiska per- soner samt fysiska personer som antingen är registrerade för mervärdes- skatt, som arbetsgivare eller, i ej mervärdesskattepliktiga branscher, för F-skatt. Exakt hur många av dessa företag som är skyldiga att upprätta årsredovisning och som därmed berörs av de föreslagna lagändringarna är svårt att bedöma. Det finns enligt cirka 454 000 aktie- bolag och dessa är alltid skyldiga att upprätta årsredovisning. De berörs alltså alltid i någon utsträckning av förslagen. Bland de företag som är upptagna i företagsregister utgör emellertid drygt hälften, eller cirka 615 000, enskilda näringsidkare. Enskilda näringsidkare är normalt inte skyldiga att upprätta årsredovisning och berörs därför i mycket liten omfattning av lagändringarna. För årsredovisningspliktiga företag som är mindre företag innebär flertalet av ändringarna förenklingar. Ett antal bestämmelser, särskilt krav på notupplysningar, ska inte längre tillämpas på dessa företag. Det saknas statistik avseende antalet årsredovisningspliktiga som är mindre företag. Vid en tillämpning av de föreslagna storlekskriterierna för före- tag i årsredovisningslagen utgör emellertid av alla aktiva företag i företagsregister mindre företag. Det talar för att även det alldeles övervägande antalet årsredovisnings- pliktiga företag är mindre företag och därmed kommer att beröras av förenklingarna i lagförslaget. Tidsåtgång och administrativa kostnader Samtliga företags totala kostnad för att upprätta årsredovisning uppgick enligt till . har både lönekostnaderna och antalet företag ökat. 2014 kom det in cirka 428 000 årsredovisningar för aktiebolag till . Ett av de främsta syftena med det nya direktivet är att förenkla för de minsta företagen. Några försök till mera fullständiga beräkningar av de tidsvinster, och därmed kostnadsbesparingar, som mindre företagen kan förväntas göra totalt till följd av de föreslagna ändringarna låter sig inte göras. Några exempel på de kostnadsbesparingar som kommer att bli aktuella för de mindre företagen har dock lämnats av utredningen. Beräk- ningarna har tagits fram med hjälp av en s.k. minirapport från Tillväxt- verket som är gjord . Rapporten behandlar årsredovisning och bokföring i s.k. K2-företag och de kostnader som förändringar i årsredo- visningslagen till har fört med sig för företagen. ska lämna upplysningar om medelantalet an- ställda, könsfördelning bland ledande befattningshavare och räkenskaps- årets personalkostnader i årsredovisningen. De administrativa kostnader- na för att uppfylla dessa krav uppgår för de mindre företagen enligt Till- växtverkets mätningar till per räkenskapsår. Framöver kommer mindre företag endast behöva lämna upplysningar om medelantalet anställda, vilket enligt motsvarande mätningar kostar före- tagen . Besparingen för mindre företag på grund av den nu redovisade regeländringen uppgår således till per räkenskapsår. ska en årsredovisning alltid innehålla upplysningar om innehav i dotterföretag och intresseföretag. Upplysning ska också lämnas om namn och säte för det företag som upprättar koncernredovisning i den största av de koncerner i vilken företaget ingår som dotterföretag. De administra- tiva kostnaderna för att uppfylla dessa krav uppgår enligt till totalt . Framöver kommer endast större företag att omfattas av detta upplysningskrav. Besparingen för de mindre företagen blir enligt beräkningar . Förslagen kommer sannolikt att innebära att de mindre företagen övergångsvis får vissa ökade administrativa kostnader i samband med att de nya reglerna ska börja tillämpas. Dessa kostnader sammanhänger bl.a. med att företagen kan behöva tillägna sig nya rutiner för informations- samlande. Det kan heller inte uteslutas att de mindre företagen i någon mån kommer att drabbas av ökade kostnader på grund av att kommer att kräva in vissa för den ekonomiska statistiken nödvändiga uppgifter som inte kommer att framgå i de små företagens årsredovisningar (se närmare om detta nedan under Övriga effekter). De administrativa kostnaderna för mindre företag torde dock totalt sett komma att minska avsevärt. Rapport om betalningar till myndigheter och vissa finansiella företag som är aktiva i utvinnings- industrin eller inom avverkning av naturskog ska i vissa fall upprätta en årlig rapport om betalningar till myndigheter. Rapporten ska offentlig- göras genom att den ges in till och registreras där. Betal- ningar som understiger per räkenskapsår behöver inte inklu- deras i rapporten. har för utredningens räkning tagit fram statistik på hur många företag i som var verksamma inom utvinningsindustrin respektive skogsindustrin som helhet . Enligt finns det fem stora företag som är verksamma inom utvinningsindustrin och tio stora företag som är verk- samma inom skogsindustrin. Dessa siffror är dock något osäkra eftersom det kan finnas företag som inte har utvinning eller avverkning av naturskog som sin huvudsakliga verksamhet men som ändå, i begränsad utsträckning eller tillfälligt, har del i sådan verksamhet. Det har inte gått att få fram någon statistik på hur många dessa företag skulle kunna vara. Omfattningen av det arbete som det enskilda företaget måste lägga ner på 2015/16:3 rapporten blir givetvis beroende av omfattningen av företagets verksam- het. För att kunna lämna uppgifter om betalningar på det sätt som den nya lagen kräver behöver företagen sannolikt göra omställningar av ekonomi- och redovisningssystem, vilket kommer att leda till engångs- kostnader. Därutöver tillkommer löpande kostnader för att samla och lagra information samt för att upprätta och registrera rapporterna. Särskilt om effekter för publika aktiebolag Direktivets bestämmelser om fullharmonisering för små företag innebär att flera av de särskilda krav på notupplysningar som har funnits för mindre publika aktiebolag i huvudsak måste tas bort. Antalet publika aktiebolag som inte är noterade uppgår till 821 och antalet noterade till 457. Det har inte varit möjligt att få fram exakta siffror på hur många av de publika aktiebolagen som är att betrakta som mindre företag. Av företagsregister går dock att utläsa att antalet onoterade aktiebolag med 0–50 anställda uppgår till 46. Andra konsekvenser för berörda företag För samtliga kategorier av företag införs en generell möjlighet att avvika från lagens krav om följden av avvikelsen inte är väsentlig. Denna möjlighet kommer att få vissa effekter på såväl utformningen av som innehållet i företagens års- och koncernredovisningar och kan också innebära förenklingar för företagen. Effekten bedöms dock vara för- hållandevis begränsad. Utredningens förslag träffar samtliga företag som omfattas av årsredovis- ningslagen och får också effekter för de finansiella företag som omfattas av de särskilda årsredovisningslagarna för finansiella företag. Utform- ningen av de materiella reglerna torde inte leda till någon snedvridning av konkurrensen på marknaden. De minskade uppgiftskraven för mindre företag skulle teoretiskt kunna innebära att det utifrån ett administrations- kostnadsperspektiv blir mer attraktivt än tidigare att klassificeras som ett mindre företag, vilket i sin tur kan vara en konkurrensfördel. Som ovan redogörs för omfattar kategorin mindre företag dock redan majoriteten av de företag som omfattas av redovisningslagarna i . Bedömningen blir därför att konkurrensförhållandena mellan företagen inte kommer att påverkas på något avgörande sätt. Redovisningslagstiftningens karaktär av ramlagstiftning påverkas inte av lagändringarna. De normgivande organen, däribland Bokföringsnämn- den, kommer även i fortsättningen att spela en viktig roll i utvecklandet av god redovisningssed. Flera av ändringarna förutsätter att dessa organ fyller ut och kompletterar lagstiftningen med allmänna råd, yttranden och vägledningar i olika frågor. De förhållandevis stora förändringar i lag- stiftningen som föreslås medför att bl.a. blir tvungen att se över betydande delar av befintliga råd och rekommendationer. Genom det inslag av full harmonisering som direktivet innehåller förändras även förutsättningarna för de normgivande organen i viss mån. har därför anledning att göra en särskild översyn av sådana allmänna råd som riktar sig till eller har betydelse för mindre företag. Denna kategori av företag omfattar i praktiken det helt över- vägande antalet företag i . De nya bestämmelserna tillämpas första gången för det räkenskapsår som inleds närmast efter . Omarbetade allmänna råd från behöver finnas på plats innan företagen upprättar sina årsredovisningar. Arbetet måste därför bedrivas parallellt med slutförandet av andra projekt som är prioriterade hos nämnden. kommer på grund av detta att få tillfälligt ökade arbetsuppgifter. De förslag om ändringar i redovisningsreglerna som regeringen lämnar är förenklade i förhållande till utredningens förslag, bl.a. genom att det inte föreslås ytterligare kategorier av företag, och kommer inte att leda till några nämnvärda kostnader för . Förslaget om att företag inom utvinningsindustrin m.m. ska upprätta och offentliggöra en årlig rapport får viss påverkan på verksamhet. Det rör sig dock om ett mycket begränsat antal företag som berörs av det nya rapporteringskravet. Merkostnaden för bedöms bli högst marginell och inte medföra något behov av ökad avgiftsfinansiering. Förslagen bedöms inte påverka de skattemässiga resultat som företagen redovisar. Inte heller påverkas kontrollmöjligheter. Uppgifter i företagens årsredovisningar har stor betydelse för den ekono- miska statistik som tas fram av och för under- laget för nationalräkenskaperna (t.ex. beräkning av bruttonational- produkten). Exempelvis bygger undersökning Företagens ekonomi på bokslut från hela näringslivets företag (exklusive den finansiella sektorn) i , oberoende av juridisk form och företagsstorlek. Årsredovisningar används även i ett flertal andra undersökningar hos . Detaljinformation som inte återfinns i årsredovisningarna samlas in via urvalsundersökningar. Före- tagens årsredovisningar används också för att säkerställa kvaliteten i statistiken samt för avstämning och kontroll av lämnade uppgifter. Genom förslagen kommer den informationsmängd som är tillgänglig via de mindre företagens årsredovisningar att minska. En effekt av detta kan bli att tvingas öka den direkta statistik- insamlingen från företagen. kan också komma att i större utsträckning behöva kontakta företagen för kompletterande information om denna inte går att finna i företagens årsredovisningar. Den kostnad som då skulle uppkomma är dock svår att beräkna. Även för andra intressenter kommer den minskade informationen om mindre företag att få betydelse. De som har behov av finansiell informa- 2015/16:3 tion om mindre företag kan komma att uppleva sig ha sämre förutsätt- ningar att skaffa sig en uppfattning av ett företags finansiella ställning och resultat jämfört med . Även förutsättningarna för kreditupplys- ningsföretagens verksamhet påverkas av den minskade mängden upp- gifter i mindre företags årsredovisningar. Någon uppskattning av de kost- nader som detta medför har inte kunnat göras. 14.1Förslaget till lag om rapportering av betalningar till myndigheter 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om upprättande och offentlig- görande av rapporter om betalningar till myndigheter. Med myndigheter jämställs företag som står i ett förhållande till en myndighet som motsvarar förhållandet mellan ett dotterföretag och ett moderföretag. Lagen är tillämplig på 1. aktiebolag och handelsbolag som är större företag eller moderföretag i större koncerner enligt 1 kap. 3 § årsredovisningslagen (1995:1554), 2. företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, och 3. företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Lagen genomför artiklarna 41–48 i och rådets direktiv /34/EU av om årsbokslut, koncernredovis- ning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av Europaparla- mentets och rådets direktiv /43/EG och om upphävande av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG (redovisningsdirektivet). I första stycket beskrivs vad lagen reglerar. begreppet myndighet tas inte in i lagen. Det kan röra sig om en myndighet i , i en annan medlemsstat inom Europeiska unionen eller i ett tredje Det kan vidare röra sig om alla former av offentlig förvaltning på såväl nationell som regional eller lokal nivå. Det saknar i detta sammanhang betydelse hur myndigheten är organiserad eller vilken del av myndigheten som tar emot betalningen. Andra stycket innebär att företag som står i ett dotterföretagsliknande förhållande till en myndighet ska jämställas med en myndighet. företag och moderföretag avses detsamma som i 1 kap. 4 § årsredovis- Det kan t.ex. röra sig om ett företag som ägs eller kontrolle- ras på statlig, regional eller lokal nivå. Förhållandet ska motsvara ett kon- cernförhållande, även om det inte formellt är ett sådant. även dotterföretag till det företag som ägs eller kontrolleras av myndig- heten omfattas av bestämmelsen. I tredje stycket anges vilka företag som omfattas av lagen. Enligt punkten 1 omfattas aktiebolag och handelsbolag som är större företag. Vidare omfattas alla aktiebolag och handelsbolag som är moder- företag i större koncerner. Detta innebär att även ett mindre företag som är moderföretag i en större koncern omfattas av lagen. Så kan vara fallet om det bland dotterföretagen ingår ett noterat företag eller ett finansiellt företag, se 1 kap. 3 § första stycket 6 årsredovisningslagen. Enligt punkten 2 omfattas vissa företag enligt lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag. Det rör sig närmare bestämt om bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker, kreditmarknadsföretag och samt bolag som är värdepappersbolag enligt lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden.