prop · H30357 · 2015-12-01 00:00:00 — Bland annat bör personen inte vara knuten till någon aktör i målet eller ärendet. Varje tekniskt eller ekonomiskt kunnig ledamot kan naturligtvis inte behärska ett helt sakområde. Det är däremot viktigt att de särskilda leda- möterna sammantaget har en så heltäckande kompetens som möjligt och att de ledamöter som sedan deltar vid beredningen och avgörandet av ett visst mål eller ärende har den kompetens som efterfrågas i det fallet. Detta måste den myndighet som förordnar experter och den domstol som väljer vilken särskild ledamot som ska delta i det enskilda målet eller ärendet ha i åtanke. Även om detta enligt nuvarande ordning synes ha fungerat väl bedömer regeringen att det, mot bakgrund av den betydelse som specialistkunskaper har i de aktuella mål- och ärendetyperna, ändå är rimligt att i lag uppställa krav på att de särskilda ledamöterna ska ha såväl relevant utbildning som erfarenhet av de frågor som domstolarna prövar. Det bör vidare, i enlighet med vad som i flertalet fall gäller för särskilda ledamöter som tjänstgör i domstol, krävas att de tekniska och ekonomiska experterna är svenska medborgare och att de inte är underåriga eller i konkurstillstånd eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Motsvarande krav kommer att gälla för de i domstolen anställda tekniska domarna (se 11 kap. 11 § RF och 4 kap. 1 § RB). För att både Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen ska ha tillgång till personer med nödvändig ekonomisk kompetens kan det, som anför, vara lämpligt att de ekonomiska experterna kan tjänstgöra i båda instanserna. Att en person inte deltar som ekonomisk expert i båda instanserna i samma mål undviks genom den jävsprövning som sker i varje enskilt fall. Utformningen av förordnandena bör dock vara en fråga för den myndighet som förordnar experterna. Regeringens bedömning: Ersättningen till de tekniska och ekono- miska experterna i patent- och marknadsdomstolarna bör vara enhet- Ersättningen till de experter som tjänstgör i tings- rätt och hovrätt bör ses över. Departementspromemorians bedömning överensstämmer med regeringens (Ds 2014:2 s. 280 f.). Remissinstanserna: Få remissinstanser uttalar sig särskilt i denna del. instämmer i bedömningen att ersätt- ningen till experterna bör höjas. tekniska experter inte ska ges marknadsmässig ersättning. Skälen för regeringens bedömning: utgår ersättning till de tekniskt sakkunniga ledamöterna i patentmål i tingsrätt och hovrätt med per sammanträdesdag och per förberedelsedag. Ersättning för efterarbete under annan dag än sammanträdesdag får utgå med samma belopp som för förberedelsearbete (2 och 3 §§ förordningen [1982:814] om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom domstolsväsendet m.m.). Ersättningen till de ekonomiska exper- terna i tingsrätt i marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål uppgår till per sammanträdesdag och högst detta belopp per För särskilt komplicerade mål får domstolen besluta om högre ersättning (Ju2001/07917/DOM och Ju2002/02205/DOM). till de ekonomiska experterna i uppgår För dessa experter är även förlorad arbetsförtjänst ersättningsgill (4 och 7 §§ förordningen [1992:1299] om ersättning för uppdrag i statliga styrelser, nämnder och råd m.m. samt Fi 2007/9966). När tekniska och ekonomiska experter ska tjänstgöra i en och samma domstol är det rimligt att deras ersättningsvillkor är enhetligt reglerade. Det har vidare framförts att ersättningsnivåerna till experterna i allmän domstol är för låga (jfr bl.a. SOU 2001:33). De experter som deltar i de patenträttsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena har en specialistkompetens som är av stort värde för domstolarna. De innehar i allmänhet sådana anställningar att den ersättning som utbetalas till dem per sammanträdesdag för deltagande i mål i allmän domstol långt ifrån motsvarar deras lön för . Detta talar för att ersättningen bör Som anförs i departementspromemorian och som Ingenjörer har invänt mot är det en utmaning för domstolarna att betala en helt Enligt nuvarande ordning måste domstolarna i viss utsträckning förlita sig på att den som åtar sig uppdraget som expert värdesätter den erfarenhet som uppdraget ger. nas arbetsgivare också ha nytta av den erfarenhet som uppdraget ger. fall experten inte kan utföra uppdraget inom ramen för sin anställning är det dock rimligt att ersättningen i möjligaste mån står i paritet med den I annat fall riskerar kretsen experter att be- gränsas till men för kvaliteten i dömandet. bedömningen att ersättningen till experterna i patent- och marknadsdom- stolarna bör göras enhetlig genom att ersättningen till de experter som för Prop. 2015/16:57 närvarande tjänstgör i tingsrätt och hovrätt ses över. 12 En effektiv handläggning 12.1Betydelsen av en effektiv process Den föreslagna reformen medför en effektivare handläggning Den ordning för domstolsprövningen av de immaterialrättsliga, mark- nadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena som föreslås innebär i sig att handläggningen av målen och ärendena kan bli mer effektiv och att domstolarnas avgöranden kan hålla en hög kvalitet. Konstruktionen med särskild domstol innebär att prövningen av målen och ärendena koncentreras till en domstol i varje instans. Genom att domstolsprövningen samlas i en större organisation ges utrymme för en mer robust beredningsorganisation och goda möjligheter att förstärka den särskilda domstolen vid en ökad mål- och ärendetill- strömning. Härigenom säkerställs att målen och ärendena inte blir liggande på grund av otillräckliga resurser. Som anförs i avsnitt 6.5 ska de aktuella målen och ärendena vara de särskilda domstolarnas främsta och huvudsakliga uppgift och de ska därför inte kunna prioriteras ner till förmån för andra mål och ärenden. Även det krav på prövningstillstånd som kommer att gälla vid överklagande av avgöranden från Patent- och kommer att bidra till en effektiv handläggning och möjliggöra för Patent- och marknadsöverdomstolen att fokusera på de mål och ärenden som är i behov av en fullständig prövning. Det föreslagna fullföljdsförbudet för Patent- och marknadsöverdomstolens avgöranden kommer att bidra till att handläggningstiderna kan hållas nere. Såväl koncentrationen till en domstol i varje instans som en samlad prövning i en större organisation innebär att befintlig kompetens hos de lagfarna domarna bättre kan utnyttjas, liksom även en möjlighet att stärka kompetensen hos dessa ledamöter. Detsamma gäller för de tekniska och ekonomiska ledamöter som deltar i dömandet. Även den förstärkning av kompetensen som följer av de åtgärder som föreslås bidrar till en ökad snabbhet i förfarandet. En av grundtankarna bakom reformen En modernare rättegång, som trädde 2008 (prop. 2004/05:131), var att rättegångsreglerna i allmän domstol måste vara moderna och ändamålsenliga. Genom refor- men betonas parternas ansvar för att driva processen framåt mot ett avgö- rande. Ett antal förändringar av det processuella regelverket har genomförts för att uppnå detta. Vissa av förändringarna tar sikte på vissa måltyper, t.ex. tvistemål, medan andra gäller alla mål och ärenden. bl.a. om ändringar av reglerna om sammanträden under förberedelsen 2015/16:57 samt om att kallelser och påföljder vid utevaro har gjorts mer enhetliga som påföljderna vid utevaro för parter som ska höras i bevis- syfte i tvistemål har skärpts. Det har vidare blivit möjligt för parterna att vid huvudförhandling presentera processmaterial genom att hänvisa till skriftliga handlingar eller ljud- och bildupptagningar i målet i stället för att redovisa uppgifterna muntligen. Det har också skapats en möjlighet att i tvistemål under vissa förutsättningar åberopa skriftliga vittnes- berättelser som bevis. Dessutom får bevisupptagning ske utom huvud- förhandling i större omfattning, bl.a. om det kan antas att målet kommer att avgöras utan huvudförhandling. Därtill kommer att reglerna om upprättande av tidsplaner och sammanställningar av parternas stånd- punkter i tvistemål har skärpts. Genom reformen används också modern teknik i större utsträckning i domstolarna. Vidare har systemet med prövningstillstånd i hovrätten utvidgats till att omfatta alla överklagade avgöranden i tvistemål och ärenden. Även reglerna för bevisupptagning i hovrätten har förändrats. Härigenom kan hovrätten i större utsträckning grunda sin bedömning på samma material som tingsrätten har haft. Därmed tydliggörs att tyngd- punkten i rättskipningen ligger i första instans. Det innebär också att för- hörspersoner i mindre utsträckning behöver inställa sig i hovrätten och lämna sina berättelser ytterligare en gång. I propositionen En modernare rättegång II (prop. 2015/16:39) lämnas förslag som syftar till att ytterligare effektivisera och förbättra domstols- processen. Avsikten är att handläggningen av mål och ärenden i större utsträckning ska kunna anpassas till förhållandena i det enskilda fallet, särskilt genom att tekniken med ljud- och bildupptagningar utnyttjas fullt ut. Det föreslås även att sammanställningar av parternas ståndpunkter ska upprättas i större utsträckning under tvistemålsförberedelsen i tingsrätt. Behov av ytterligare åtgärder Genom såväl de förändringar av ordningen för domstolsprövning av de immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål som regeringen nu föreslår som det mer ändamålsenliga processregelverk som gäller för allmän domstol ges alltså förutsättningar för en effektiv handläggning av de aktuella målen och ärendena. Det är nödvändigt att parterna och domstolarna också i praktiken tar ett ansvar för att driva målen och ärendena framåt mot ett avgörande och utnyttjar de möjligheter som står till buds för att få ett snabbt avslut på handläggningen. Som exempel behöver stor vikt läggas vid att upprätta och kontinuerligt uppdatera tidsplaner och sammanställningar över part- ernas ståndpunkter. Detta medför en uppstramning och effektivisering av förberedelsen och driver processen framåt mot ett avgörande. Det skapar också bättre förutsättningar för en koncentrerad och effektiv huvudför- handling. Att vid huvudförhandling hänvisa till handlingar och bevisning kan också medföra betydande fördelar för effektiviteten i handlägg- ningen, inte minst i stora och komplicerade mål med omfattande skriftligt material. För att snabba upp domstolsförfarandet är det också angeläget att rätten utövar en aktiv processledning. Rätten bör genom frågor och föreläggan- den utreda eventuella oklarheter och tydliggöra i vilka avseenden parter- na behöver komplettera sin talan. Även vikten av att vara restriktiv med Prop. 2015/16:57 att både begära och bevilja anstånd bör understrykas i detta sammanhang. Vidare har parterna i dispositiva tvistemål en alltför sällan utnyttjad möj- lighet att avtala om att inte överklaga en tingsrätts- eller hovrättsdom, vilket möjliggör en prövning i färre instanser för de parter som anser att detta är särskilt angeläget. Mot den angivna bakgrunden bedöms patent- och marknadsdomstolar- na ha goda förutsättningar att avgöra mål och ärenden med den effektivitet som är nödvändig. Det finns dock anledning att ändå överväga vissa ytterligare åtgärder för att säkerställa en effektiv handläggning av målen och ärenden. Ökade möjligheter till kumulation av mål och ärenden som omfattas av Patent- och Regeringens förslag: En möjlighet för patent- och marknadsdomsto- larna att i andra fall än som följer av kumulera immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden i en rättegång ska införas i den nya lagen om patent- Regeringens bedömning: Det är inte nödvändigt att i lag reglera frågan om vilka handläggningsregler som ska tillämpas vid kumu- Departementspromemorians förslag och bedömning överens- stämmer med regeringens (Ds 2014:2 s. 288–295). Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller har inte några invändningar mot förslaget och bedömningen. registreringsverket och SEPAF anför att det borde vara möjligt att kumu- lera mål där teknisk respektive ekonomisk sakkunskap krävs. registreringsverket anser att det finns skäl att diskutera i vad mån en part träffas av rättskraft i det fall parten inte för talan samlat i patent- och Skälen för regeringens förslag och bedömning Innebörden av kumulation är att flera mål eller ärenden blir föremål för gemensam handläggning i en rättegång. Bestämmelser om kumulation av flera tvistemål finns i rättegångs- Av 14 kap. 1 § RB framgår att om någon väcker flera käromål mot samma svarande, ska de handläggas gemensamt om de stödjer sig på väsentligen samma grund. Detsamma gäller om en kärande väcker käromål mot flera svarande eller om flera kärande väcker käromål mot en svarande (14 kap. 2 § RB). Det finns också be- stämmelser om förening av mål vid genkäromål, intervention och åter- gångskrav och liknande (14 kap. 3–5 §§ RB). Därutöver finns en komp- letterande bestämmelse enligt vilken mål mellan samma eller olika parter även i övrigt får handläggas i en rättegång om det är till fördel för ut- redningen (14 kap. 6 § RB). I sistnämnda fall får målen skiljas åt, när det finns skäl till det. För att kumulation med stöd av nu nämnda bestämmel- ser ska vara möjlig krävs dels att målen väckts vid samma domstol och att denna är behörig, dels att samma rättegångsform är tillämplig för målen (14 kap. 7 § RB). Det finns dock en möjlighet för Högsta domsto- len att besluta om kumulation av mål som väckts vid olika domstolar (14 kap. 7 a § RB). innehåller även bestämmelser om förening av brott- Om åtal har väckts mot någon för flera brott är huvudregeln att åtalen ska handläggas i en rättegång. Om åtal har väckts mot flera personer får de handläggas i en rättegång, om det är till fördel för målets handläggning eller det annars finns särskilda skäl för det. För att åtal ska få förenas krävs, liksom för tvistemålens del, att domstolen är behörig att handlägga åtalen samt att samma rättegångsform är tillämplig för åtalen. Åtal som handläggs gemensamt får delas upp när det finns skäl för det (45 kap. 3 § RB). När det gäller förening av tvistemål och brottmål finns bestämmelser i 22 kap. RB som möjliggör att en talan om enskilt anspråk i anledning av ett brott förenas med ett åtal för brottet. anspråket kan avskiljas från brottmålet, om en fortsatt gemensam hand- läggning skulle medföra väsentliga olägenheter (22 kap. 5 § RB). Även konkurrenslagen innehåller bestämmelser om kumulation. och ärenden enligt konkurrenslagen som handläggs av samma domstol får handläggas gemensamt, om det är till fördel för utredningen. läggningen ska ske enligt reglerna i för indispositiva tvistemål (8 kap. 6 § KL). Denna möjlighet till kumulation gäller inte för mål om utdömande av vite. Vidare får ett mål om skadestånd endast kumuleras med ett mål om konkurrensskadeavgift. gemensam handläggning skulle medföra väsentliga olägenheter, får rätten besluta att särskilja målen (8 kap. 7 § KL). föringslagen kan ett mål om förbud eller åläggande förenas med ett mål om marknadsstörningsavgift (se 47 § MfL). Vidare gäller att ett mål om skadestånd enligt marknadsföringslagen får förenas endast med ett annat mål enligt marknadsföringslagen (62 § MfL). I de immaterialrättsliga lagarna finns bestämmelser om kumulation av talan om utdömande av vite med talan om föreläggande av nytt vite (t.ex. 53 b § sjunde stycket och 53 e § fjärde stycket URL). om föreläggande av vite handläggs i vissa fall enligt (t.ex. 53 b sjätte stycket och 53 e § andra stycket URL) och i andra fall enligt ärendelagen (t.ex. 53 e § tredje stycket URL) möjliggörs genom dessa bestämmelser kumulation såväl av tvistemål och brottmål som av ärenden och brottmål. Genom att samla de immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena i en och samma domstol möjlig- görs en snabbare och mer kostnadseffektiv handläggning där synergi- effekter till fördel för kvaliteten kan uppnås, t.ex. genom att domarna får en bredare och djupare kunskap inom de aktuella rättsområdena. terna innebär samlingen vidare att de inte behöver initiera flera parallella processer vid olika domstolar. Genom att möjliggöra att fler mål och ärenden kan förenas i en rätte- gång skulle fördelarna med reformen kunna bli ännu tydligare. innebär nämligen möjligheten att kumulera mål och ärenden vinster för Prop. 2015/16:57 såväl parterna som domstolen. Denna bedömning gjorde också patentprocessutredning (SOU 2001:33 s. 114). I många fall vinner man den fördelen att det processmaterial som är av betydelse för prövning av olika frågor behöver läggas fram endast en gång. Dessutom ökar förut- sättningarna för att liknande frågor bedöms på ett och samma sätt liksom för att sammanhängande frågor blir prövade i ett sammanhang (jfr Fitger m.fl., s. 14:3). Härigenom innebär förening av mål och ärenden i en rättegång en besparing av kostnader och besvär för såväl parterna som domstolen. Fråga är därför vilket utrymme som bör finnas att kumulera immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkur- rensrättsliga mål och ärenden i patent- och marknadsdomstolarna. regler och därigenom reglerna om förening av flera mål i 14, 22 och 45 kap. RB kommer enligt regeringens förslag att bli tillämpliga också i patent- och marknadsdomstolarna (se avsnitt 9.1). För att sådan kumulation ska vara möjlig krävs dock som utgångspunkt att samma rättegångsform är tillämplig (14 kap. 7 § och 45 kap. 3 § RB). Det väcker frågan om den omständigheten att det för ett mål gäller sär- skilda sammansättningsregler innebär att olika rättegångsformer är tillämpliga. Processlagberedningen menade i det hänseendet att ett mål där rätten var domför endast i en kvalificerad sammansättning inte fick sammanföras med ett mål där en enklare sammansättning var tillåten, medan däremot det senare målet kunde sammanföras med det förra (se NJA II 1943 s. 566). Detta uttalande synes grunda sig på uppfattningen att ett mål kumuleras med ett annat och inte två mål med varandra, dvs. det finns ett mål som är huvudmål och ett mål som är bimål. Samma synsätt kommer till uttryck i viss men inte all senare lagstiftning (se bl.a. 2 kap. 1 § LRA respektive 8 kap. 6 § KL). Förening av mål enligt rätte- gångsbalkens regler torde således inte hindras av att olika dom- förhetsregler är tillämpliga så länge rätten har en tillräckligt kvalificerad sammansättning för varje mål som bedöms (jfr Fitger m.fl., Rättegångs- balken s. 45:11). Det innebär att ett patentmål som handläggs i Patent- och med stöd av reglerna i 14 kap. RB kommer att kunna kumuleras med t.ex. ett mönstermål som handläggs i samma domstol eftersom det är fråga om samma rättegångsform. krav på samma rättegångsform hindrar däremot att ett indispositivt mål kumuleras med ett dispositivt mål (se bl.a. prop. 2007/08:135 s. 97). För att kumulation ska kunna ske av ett indispositivt och ett dispositivt mål krävs det alltså en särskild bestämmelse om det. En sådan bestämmelse finns t.ex. i konkurrenslagen (8 kap. 6 § KL). Denna bestämmelse möjliggör kumulation av flertalet konkurrensrätts- liga mål och ärenden. En tillämpning av regler innebär alltså att exempelvis ett marknadsföringsrättsligt mål inte kommer att kunna kumuleras med ett varumärkesmål trots att de handläggs i samma domstol. Med hänsyn till det samband som kan finnas mellan dessa typer av mål framstår det enligt regeringen som ändamålsenligt att det i patent- och marknadsdomstolarna finns en möjlighet till kumulation även i dessa En sådan möjlighet skulle innebära tydliga fördelar i förhållande till nuvarande ordning och öka genomslaget av reformen. Regeringen anser därför att det bör införas en särskild regel om kumulation i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. Härigenom blir det, trots att det är fråga om olika rättegångsformer, t.ex. möjligt att föra talan mot en på- stådd efterbildning och i första hand göra gällande att efterbildningen ut- gör ett varumärkesintrång och i andra hand att den ska förbjudas som vilseledande marknadsföring eller marknadsföringsrättsligt otillåten renommésnyltning. Det finns enligt en möjlighet att förena ett enskilt anspråk, exempelvis en skadeståndstalan, eller ett yrkande om vites- förbud med ett brottmål. Däremot är det inte möjligt enligt rättegångs- balken att i andra fall kumulera ett brottmål och ett tvistemål. I de imma- terialrättsliga lagarna finns dock en möjlighet att kumulera en talan om utdömande av vite som handläggs enligt brottmålsreglerna med en tviste- målstalan om föreläggande av nytt vite (t.ex. 53 b § sjunde stycket URL). Enligt regeringen bör denna möjlighet till kumulation finnas också i patent- och marknadsdomstolarna. Även om behovet av kumulation av ett tvistemål och ett brottmål bedöms föreligga främst i nu nämnda fall är det regeringens uppfattning att bestämmelsen bör göras allmänt tillämp- lig på tvistemål och brottmål som omfattas av Patent- och marknads- domstolens exklusiva behörighet. När det gäller möjligheten att förena två eller flera ärenden i en rättegång saknas det särskilda bestämmelser om detta i ärendelagen. I doktrinen har dock uttalats att kumulation i många fall bör tillåtas ske, om det är lämp- ligt, och att reglerna i 14 kap. RB i viss utsträckning kan tjäna som väg- ledning (Fitger, Lagen om domstolsärenden, En kommentar, 2 uppl., s. 51, jfr även NJA 1994 s. 297). Det bedöms angeläget att det i patent- och marknadsdomstolarna finns en möjlighet att kumulera två eller flera ärenden eftersom det kan bidra till en effektiv handläggning. I syfte att undanröja eventuella oklarheter om möjligheten att kumulera flera ärenden och tydliggöra villkoren för en sådan handläggning anser regeringen att regeln om kumulation i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar uttryckligen bör avse också kumulation av två eller flera ärenden. En sådan reglering har också den fördelen att möjlig- heterna att förena flera mål och/eller ärenden blir neutrala i förhållande till vilken handläggningsform som är tillämplig. Kumulation av mål och ärenden Reformen som sådan innebär inte att det blir möjligt att förena ett mål och ett ärende. Någon sådan möjlighet finns inte heller enligt rättegångs- balken eller ärendelagen. En bestämmelse om gemensam handläggning av mål och ärenden finns däremot i konkurrenslagen (8 kap. 6 § KL). Enligt denna bestämmelse får ett mål och ett ärende som handläggs av samma domstol handläggas gemensamt, om det är till fördel för utred- ningen. Exempelvis kan enligt nuvarande ordning ett ärende om åläggan- de att upphöra med överträdelser av förbudet enligt konkurrenslagen mot konkurrensbegränsande samarbete handläggas gemensamt med ett mål om konkurrensskadeavgift som avser samma avtal eller förfarande. möjligheten bör finnas kvar när målen förs till Patent- och marknads- Prop. 2015/16:57 domstolen. En bestämmelse om gemensam handläggning av mål och ärenden finns också i de immaterialrättsliga lagarna (t.ex. 53 e § fjärde stycket URL). Enligt denna bestämmelse får ett ärende om ett nytt informationsföreläggande handläggas gemensamt med talan om utdömande av vite på grund av tidigare informationsföreläggande. Även denna möjlighet bör finnas kvar i patent- och marknadsdomstolarna (jfr ovan angående kumulation av mål). Fråga är om det bör införas en generell sådan möjlighet att sammanlägga mål och ärenden. En sådan möjlighet finns i mark- och miljödomstolarna (21 kap. 3 § ). Behovet utöver det beskrivna av att kumulera mål och ärenden är särskilt tydligt inom immaterialrätten. Ett registreringsärende angående en immateriell rättighet och ett allmänt mål om intrång i eller ogiltighet av en sådan rättighet kommer enligt vad som föreslås att handläggas i Patent- och som första domstolsinstans. Det innebär att det kan förekomma ett ärende och ett mål angående samma rättighet.