prop · H3035 · 2015-11-03 00:00:00 — Enligt lagrådsremissen ska resolutionslagen omfatta motsvarande enheter inom EES, jfr t.ex. definitionen av finansiellt moderholdingföretag inom EES i 2 kap. 1 § resolutionslagen. Vid föredragningen har följande uppgetts. Den föreslagna resolu- tionslagen omfattar företag inom EES för att inte lagen ska behöva ändras så snart krishanteringsdirektivets tillämpningsområde har utsträckts till EES-området. I annan lagstiftning på finansmarknads- området har samma lösning valts. En EU-rättsakt är bindande för EES- länderna när den tagits in i någon av bilagorna till . Detta följer av artikel 7 i . Bilaga 9 till omfattar finansiella tjänster. I kapitel II i bilagan regleras banker och andra kreditinstitut. Krishanteringsdirektivet är ännu inte upptaget i bilagan. Enligt uppgift vid föredragningen pågår förhandlingar om att ta in ett stort antal EU-rättsakter i bilaga 9 till . En förutsättning för att detta ska kunna ske är dock att flera förordningar som rör de europeiska tillsynsmyndigheterna på finansmarknadsområdet blir en del av . Det är därför oklart när krishanteringsdirektivet kan upptas i bilagan till . Lagrådet förordar att rubrikerna till 4 kap. och 5 kap. ändras till ”Krav på viss andel nedskrivningsbara skulder” respektive ”Ytterligare förberedande åtgärder”. 3–5 §§ I paragraferna används uttryckssättet ”Beslut enligt/om .. fattas av”. Läst efter bokstaven tar bestämmelserna bara sikte på situationer där resolutionsmyndigheten eller beslutar att ingripa med stöd av lagen men lämnar öppet vem som fattar beslut att inte ingripa. Lagrådet förordar en formulering som täcker båda alternativen. Av skäl som anförts ovan bör det i förevarande paragraf klargöras att är resolutionsmyndigheten. I enlighet härmed förordar Lagrådet att paragraferna förtydligas genom att ges följande lydelse: 3 § Frågor om åtgärder enligt denna lag prövas av (resolutions- myndigheten), om inte annat följer av 4 eller 5 §. Om överväger en åtgärd som kan få direkta budget- eller system- effekter, ska , med ett eget yttrande i saken, till regeringen överlämna frågan om åtgärden med hänsyn till risken för sådana effekter kan godtas. 4 § Frågor om nedskrivning eller konvertering av kapitalinstrument utanför resolution enligt 6 kap. prövas av . 5 § Frågor om användning av de statliga stabiliseringsverktygen enligt 22 kap. prövas av regeringen. En fråga som överlämnas till regeringen enligt 3 § andra stycket ska prövas skyndsamt. I definitionen av krishanteringsdirektivet föreslår Lagrådet att orden ”i den ursprungliga lydelsen” ersätts med ”i direktivets ursprungliga lydelse”. Den föreslagna definitionen av ”moderinstitut inom EES” ger – till skillnad mot direktivets definition av ”moderinstitut inom unionen” – utrymme för att anse att ett fristående företag är ett moderinstitut. Lagrådet föreslår att definitionen justeras. Lagrådet föreslår att ”resolutionskollegiet” definieras i paragrafen. Med utländskt institut avses i remissen institut i ett EES-land. Lagrådet föreslår att uttrycket ”utländskt institut” ersätts med ””. Lagrådet föreslår att första stycket ges följande lydelse: ska upprätta en resolutionsplan för varje svenskt institut. Planen ska ange de resolutionsåtgärder som avser att vidta om företaget försätts i resolution. ska hålla planen aktuell. 3 och 4 §§ I paragraferna behandlas en koncernresolutionsplan för en gränsöver- skridande koncern. I direktivet sägs att en sådan plan ska beslutas gemensamt av de relevanta utländska resolutionsmyndigheterna men enligt det remitterade förslaget ska beslutet fattas av den samordnande resolutionsmyndigheten efter samråd med övriga berörda resolutions- myndigheter. Lagrådet, som konstaterar att en likartad ordning för beslutsfattandet valts i 4 kap. lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, har inga invändningar mot förslaget. 10–25 §§ I 10 § och följande paragrafer används ordet ”bedöma” i olika former som synonym för ”pröva”. Eftersom bara kan bestämma över sina egna myndigheter bör i 14 § ordet ”resolutionsmyndigheterna” ersättas med ””. Lagrådet föreslår att paragraferna förtydligas genom att ges följande lydelse: 10 § När upprättar en resolutionsplan för ett institut, ska Riksgälds- kontoret pröva i vilken utsträckning det är möjligt att rekonstruera eller avveckla företaget genom konkurs, likvidation eller resolution på ett sätt som inte leder till en allvarlig störning i det finansiella systemet i EES. får inte förutsätta att det lämnas likviditetsstöd på särskilda villkor från eller någon annan centralbank eller något annat statligt stöd än medel ur resolutionsreserven. ska upprätta planen efter samråd med och resolutionsmyndigheterna i de länder inom EES där institutet har betydande filialer. 11 § När upprättar en koncernresolutionsplan enligt 2 §, ska Riksgälds- kontoret pröva i vilken utsträckning det är möjligt att rekonstruera eller avveckla koncern- företagen genom konkurs, likvidation eller resolution eller motsvarande utländska förfaran- den på ett sätt som inte leder till en allvarlig störning i det finansiella systemet i EES. får inte förutsätta att det lämnas likviditetsstöd på särskilda villkor från eller någon annan centralbank eller annat statligt stöd än medel ur något finansieringsarrangemang. ska upprätta planen efter samråd med de behöriga myndigheterna för dotterföretagen och resolutionsmyndigheter i de länder inom EES där koncernföretagen har betydande filialer. För en gränsöverskridande koncern ska planen upprättas tillsammans med resolutionsmyndigheterna för andra koncernföretag. 12 § Om finner att det finns väsentliga hinder mot att rekonstruera eller avveckla ett institut, ska underrätta företaget samt och resolutionsmyndigheterna i de länder inom EES där företaget har betydande filialer. ska förelägga företaget att ange vilka åtgärder som det anser kan undanröja eller minska de väsentliga hinder som Riksgälds- kontoret funnit. Om har funnit att det finns väsentliga hinder mot att rekonstruera eller avveckla ett kreditinstitut eller värdepappersbolag, får inte upprätta en resolutionsplan för företaget förrän åtgärder enligt 13 § har vidtagits eller har funnit att sådana åtgärder inte är nödvändiga. 13 § Om , efter samråd med , bedömer att de åtgärder som institutet anger inte effektivt undanröjer eller minskar de väsentliga hindren mot att rekonstruera eller avveckla institutet eller bolaget, ska besluta om vilka andra åtgärder som företaget ska vidta för att undanröja eller minska dessa hinder. Ett sådant beslut får dock bara avse sådana åtgärder som anges i 24 §. När prövar vilka åtgärder som institutet ska vidta ska Riksgälds- kontoret ta hänsyn till det hot som hindren utgör för det finansiella systemet och den inverkan åtgärderna har på institutet eller bolaget, det finansiella systemet, den inre mark- naden och samhällsekonomin. Åtgärderna ska stå i proportion till de hinder som ska undan- röjas eller begränsas. 14 § Om eller en utländsk resolutionsmyndighet underrättar ett företag i en gränsöverskridande koncern om att det finns väsentliga hinder mot rekonstruktion eller avveckling, ska vänta med beslut om koncernresolutionsplanen till dess processen för att undanröja eller begränsa de väsentliga hindren avslutats. 15 § När enligt 11 § bedömt möjligheten att rekonstruera eller avveckla en gränsöverskridande koncern, ska samråda med tillsynskollegiet och resolutionsmyndigheterna i de länder inom EES där betydande filialer är belägna och därefter försöka komma överens med de utländska resolu-tionsmyndigheterna om vilka åtgärder som ska vidtas beträffande samtliga företag i koncernen. bedömning av möjligheten att rekonstruera eller avveckla koncernen ska tjäna som utgångspunkt för beslut i frågan om vilka åtgärder som ska vidtas. 16 § När är samordnande resolutionsmyndighet för en gränsöver- skridande koncern med företag som enligt beslut enligt 15 § ska bli föremål för åtgärder, ska tillsammans med den samordnande tillsynsmyndigheten och Europeiska bankmyndigheten ta fram en rapport som ska innehålla en analys av de väsentliga hindren mot att vidta effektiva resolutionsåtgärder beträffande koncernen. Rapporten ska belysa vilka effekter olika åtgärder har på institutets affärsmodell och ge föreslag på sådana proportionella och riktade åtgärder som enligt är nödvändiga och lämpliga för att undanröja eller begränsa hindren. 17 § En rapport enligt 16 § ska lämnas till moderföretaget inom EES med möjlighet att från mottagandet av rapporten lämna synpunkter och föreslå alternativa åtgärder för att undanröja eller begränsa de hinder som identifierats i rapporten. 18 § När moderföretaget har yttrat sig enligt 17 § eller den tid för yttrande som anges i den paragrafen har löpt ut, ska , efter samråd med behöriga myndigheter och med resolutionsmyndigheter i länder inom EES där moderföretaget, dotterföretag eller betydande filialer till institut i koncernen finns, försöka komma överens med resolutionsmyndigheterna om 1.vilka väsentliga hinder som finns, 2.hur de åtgärder som föreslagits av moderföretaget inom EES ska bedömas och 3.vilka ytterligare åtgärder som krävs för att undanröja eller begränsa hindren. Överenskommelsen ska träffas från det att moderföretaget yttrat sig över rapporten eller, om moderföretaget inte yttrat sig, vid utgången av den fyramånaders- period som anges i 17 §. 19 § Av en överenskommelse enligt 18 § ska framgå vad den grundas på. Om Riksgälds- kontoret är den samordnande resolutionsmyndigheten ska myndigheten överlämna överens- kommelsen till moderföretaget inom EES. ska fatta de beslut som följer av överenskommelsen. 20 § Om en överenskommelse enligt 18 § inte har träffats inom föreskriven tid och är samordnande resolutionsmyndighet, ska med tillämpning av 12 och 13 §§ och med hänsyn tagen till synpunkter och reservationer från de övriga resolutionsmyndigheterna fatta beslut om åtgärder som ska vidtas på koncernnivå. 21 § Om en överenskommelse enligt 18 § inte har träffats inom föreskriven tid och inte är samordnande resolutionsmyndighet, ska med tillämpning av 12 och 13 §§ och med hänsyn tagen till synpunkter och reservationer från de övriga resolutionsmyndigheterna fatta beslut om åtgärder som ska vidtas mot ett institut. 22 § ska vänta med beslut enligt 20 eller 21 §, om myndigheterna inte har kommit överens om någon av de åtgärder som anges i 24 § första stycket 7, 8 eller 10, och någon berörd utländsk resolutionsmyndighet inom tidsfristen i 18 § andra stycket har hänskjutit ärendet till Europeiska bankmyndigheten i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1093/2010, i lydelsen enligt och rådets förordning 806/2014/EU. ska följa ett beslut i saken från Europeiska bankmyndig- heten. får inte hänskjuta ett ärende till Europeiska bankmyndigheten enligt 28 kap. 7 §, om fyramånadersfristen i 18 § andra stycket har löpt ut eller en överens- kommelse har träffats. 23 § Ett beslut enligt 18 § av en utländsk samordnande resolutionsmyndighet gäller i , om det fattats efter en överenskommelse med en eller flera resolu- tionsmyndigheter eller på grund av att de behöriga myndigheterna inte har kommit överens . 24 § För att undanröja eller begränsa väsentliga hinder som har identifierats enligt 13 eller 18 § får 1.förelägga företaget att skaffa eller se över sina koncerninterna arrangemang för finansiering, eller ingå serviceavtal som säkrar att företaget kan tillhandahålla kritiska verksamheter, 2.förelägga företaget att begränsa sina största enskilda eller totala exponeringar, 3.införa kompletterande informationskrav som är relevanta för resolutionsändamålen, 4.förelägga företaget att avyttra särskilda tillgångar, 5.förelägga företaget att begränsa eller upphöra med viss verksamhet, 6.förelägga företaget att begränsa eller förhindra utveckling av vissa affärsområden eller försäljning av vissa produkter, 7.förelägga företaget att minska komplexiteten i de juridiska eller operativa strukturerna iföretaget eller i ett koncernföretag som direkt eller indirekt står under företagets kontroll för att säkerställa att det går att med resolutionsverktygen juridiskt och operativt avskilja kritiska verksamheter från övriga verksamheter, 8. förelägga ett institut eller ett moderföretag att inrätta ett finansiellt moderholding- företag i eller ett finansiellt moderholdingföretag inom EES, 9.förelägga ett institut eller ett sådant företag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 2 att öka sina kvalificerade skulder eller att vidta åtgärder för att uppfylla minimikravet på nedskrivningsbara skulder, eller 10.förelägga ett holdingföretag med blandad verksamhet som är moderföretag till ett institut att inrätta ett finansiellt holdingföretag för att kontrollera institutet, om det är nödvändigt för att underlätta resolution och undvika att resolutionen får negativ effekt på den icke-finansiella delen av koncernen. När meddelar ett föreläggande enligt första stycket ska det förelägga företaget att inom en månad ta fram en plan för hur företaget avser att genomföra de åtgärder som föreläggandet avser. 25 § På begäran av ska ett institut eller ett moderföretag inom EES ge det stöd och den hjälp som behöver för att upprätta en resolutionsplan för institutet eller koncernen. ska lämna en sammanfattning av resolutionsplanen till institutet eller moderföretaget. Lagrådet föreslår att 5 och 10 §§ förtydligas genom att ges följande lydelse: 5 § För en gränsöverskridande koncern ska försöka komma överens med de resolutionsmyndigheter som ansvarar för de utländska dotterinstituten och, om inte är samordnande resolutionsmyndighet, den samordnande myndig- heten, om storleken på minimikravet på nedskrivningsbara skulder för 1.moderföretaget inom EES på gruppnivå, och 2.ett dotterinstitut och utländskt dotterinstitut på individuell nivå. Vid bedömningen enligt första stycket 2 ska resolutionsmyndigheten beakta det krav som har fastställts på gruppnivå. Om myndigheterna kommer överens, ska resolutionsmyndigheten fatta beslut om minimikravet enligt 1 § i enlighet med överenskommelsen. 10 § får undanta ett dotterinstitut från att uppfylla minimikravet på nedskrivningsbara skulder på individuell nivå, om 1.institutet är undantaget från tillsyn på individuell nivå enligt artikel 7.1 i tillsynsförordningen, och 2.moderinstitutet, om det inte också är moderinstitutet inom EES, uppfyller kravet som ställs på moderinstitutet i och på dotterinstitutet. Ökning eller minskning av aktiekapitalet Ökning eller minskning av aktiekapitalet i ett aktiebolag förutsätter att bolaget i sin bolagsordning har bestämmelser om ett högsta och ett minsta aktiekapital. Om aktiebolaget har ett fast aktiekapital är det inte möjligt att konvertera skulder till aktiekapital eller minska aktiekapitalet för att täcka förluster i bolaget. Om ett aktiebolag har ett registrerat aktiekapital som överensstämmer med maximikapitalet enligt bolagsordningen är det inte möjligt att konvertera skulder till aktiekapital utan att först ändra bolagsordningens bestämmelser om maximikapitalet. Om ett aktiebolag har ett registrerat aktiekapital som överensstämmer med minimikapitalet enligt bolagsordningen är det inte möjligt att minska aktiekapitalet för förlusttäckning utan att först ändra bolags- ordningens bestämmelser om minimikapitalet. I det remitterade förslaget till ny lydelse av 7 kap. 20 § aktiebolagslagen föreslås att en extra bolagsstämma för att pröva frågan om en ökning av aktiekapitalet ska kunna hållas än de som föreskrivs i första stycket i nämnda paragraf. En förutsättning för denna kortare kallelsetid är att det finns bestämmelser om detta i bolags- ordningen. Lagrådet anser att det innebär en onödigt omständlig ordning att ålägga samtliga aktiebolag som står under tillsyn att ändra sina bolagsordningar i angivna hänseende. Det framstår som betydligt enklare att ta in motsvarande föreskrifter i aktiebolagslagen. Därmed skulle man vinna att samtliga berörda företag faktiskt har möjlighet att kalla till bolagsstämma med extra kort varsel vid fallisse- mang eller risk för fallissemang. Och företagen och skulle slippa arbetet med att ändra ett stort antal bolagsordningar. Några hinder mot att genomföra krishanteringsdirektivet på detta sätt föreligger inte. Direktivet är ett minimidirektiv och den svenske lagstiftaren kan gå längre än vad direktivet kräver för att uppnå syftet med direktivet. Några betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt finns inte heller. De bolag som så önskar kan informera sina aktieägare om kallelseförfarandet genom att ta in en motsvarighet till lagens bestämmelser om kallelse vid fallissemang i bolagsordningen. En extrastämma i ett aktiebolag som enligt kan komma att omfattas av resolution kan besluta att med omedelbar verkan dels ändra bolagsordningens bestämmelser om aktiekapitalets storlek och dels öka aktiekapitalet. Men en beslutad ändring av bestämmelserna om tid för kallelse till extra stämma gäller först från och med nästa stämma. Om emellertid samtliga aktieägare är ense om att bortse från att stämman sammankallats utan att lagens minimitid iakttagits, så anses bolagsstämman vara sammankallad i behörig ordning och kan fatta giltiga beslut. Mot denna bakgrund framstår den föreslagna lydelsen av förevarande paragraf som mindre ändamålsenlig. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 6 § I samband med resolutionsplaneringen ska kontrollera om bolagsord- ningen för ett bolag som avses i 1 kap. 1 § första stycket 1 och 2 medger resolutions- åtgärder som förutsätter en minskning eller ökning av aktiekapitalet. Om det behövs för att underlätta resolutionsåtgärder, får förelägga bolaget att ändra bolags- ordningen. 1 och 17 §§ I kapitlet föreslås att ska fatta beslut om nedskrivning eller konvertering under vissa förutsättningar. lagtexten bör utformas så att det där anges att Finansinspek-tionen ska pröva frågan om nedskrivning eller konvertering och att beslutet kan bli att instrumenten inte skrivs ner eller konverteras. föreslår Lagrådet att paragraferna förtydligas genom att ges följande 1 § När ska pröva en fråga om nedskrivning eller konvertering av relevanta kapitalinstrument utanför resolution ska inspektionen se till att det görs en värdering enligt 7 kap. av företaget eller koncernen i fråga. Värderingen ska ligga till grund för prövning av om relevanta kapitalinstrument ska skrivas ned eller konverteras. Värderingen ska också ligga till grund för inspektionens beslut i fråga om 1.minskning av kärnprimärkapital, 2.omfattning av indragning eller överföring av kärnprimärkapitalinstrument, eller 3.minskning av ägandet för existerande ägare genom konvertering av relevanta kapitalinstrument till kärnprimärkapitalinstrument. 17 § När ett relevant kapitalinstrument som har getts ut av ett dotterföretag ska skrivas ned eller konverteras, får nedskrivningen eller konverteringen inte vara mer omfattande eller göras på sämre villkor än för de relevanta kapitalinstrument med samma prioritet enligt förmånsrättsordningen som har skrivits ned eller konverterats på moderföretagsnivå. Kapitlet handlar om värdering före och efter vidtagna resolutions- Innan vidtar några resolutionsåtgärder ska företagets tillgångar och skulder värderas. En värdering ska alltid utföras av en Värderingen ska ligga till grund för beslut i fråga om resolution och resolutionsåtgärder. Ett företag får inte försättas i resolution om det ekonomiska utfallet för ägare och borgenärer blir sämre än om företaget försätts i konkurs eller går i likvidation. Värderingen ska därför innehålla en uppskattning av det förväntade ekonomiska utfallet för ägare och borgenärer vid konkurs Om inte kan vänta med åtgärder till dess värderingsmannen färdigställt en värdering som uppfyller lagens krav ska genomföra en preliminär värdering. preliminära värdering ska så långt möjligt uppfylla samma krav som ställs på värderingsmannens värdering. I så fall utgör preliminära värdering tillräcklig grund för resolutionsåtgärder. kan alltså på basis av sin egen preliminära värdering försätta företaget i resolution och vidta resolutionsåtgärder, t.ex. skriva ner eller konvertera borgenärers skulder till aktier eller överföra företagets tillgångar och förpliktelser till ett broinstitut eller ett När värderingsmannen färdigställt en värdering som uppfyller lagens krav är värderingen slutförd. Den preliminära värdering som gjort får därefter inte läggas till grund för beslut i fråga om resolution eller resolutionsåtgärder. Om värderingsmannens värdering visar att företaget hade ett högre värde än funnit i sin preliminära värdering, ska korrigera resolutionsåtgärder som myndigheten fattat på basis av den preliminära värderingen. Det ska myndigheten göra genom att i förekommande fall skriva upp borgenärers skulder och aktieägares kapital eller ersätta borgenärer och aktieägare och besluta att ett broinstitut eller ett tillgångsförvaltningsbolag ska göra ytterligare en betalning av ersättning med avseende på tillgångar och förpliktelser till företaget i resolution, eller med avseende på aktier eller andra äganderättsinstrument till ägarna av dessa. När resolutionen avslutats ska det ekonomiska utfallet för aktieägare och borgenärer fastställas. Det sker med hjälp av en särskild värdering som fastställer vilket ekonomiskt utfall ägare och borgenärer skulle ha fått om företaget hade försatts i konkurs eller gått i likvida-tion då beslutet att försätta företaget i resolution fattades, vilket ekonomiskt utfall ägare och borgenärer faktiskt har fått vid resolutionen av företaget, och skillnaden i ekonomiskt utfall mellan de två alternativen. Om denna avräkningsvärdering visar att aktieägare och borgenärer skulle ha vunnit på konkurs eller likvidation, ska de kompenseras ur resolutionsreserven enligt 23 kap. 8 §. Lagrådet föreslår att den nu beskrivna ordningen förtydligas genom följande ändringar i 7 kap. 1 och 2 §§ Lagrådet föreslår att paragrafen slås samman med 4 §. I förslaget till 4 § anges att värderingsmannen ska vara oberoende i förhållande till (alla) myndigheter. föreslås i 12 § att värderingsmannen ska vara ”en person med oberoende ställning i förhållande till myndigheten och till det företag som är föremål för värderingen”. I direktivet, artikel 36.1, föreskrivs att värderingsmannen ska vara ”en person med oberoende ställning i förhållande till offentliga myndigheter, inbegripet resolutionsmyndigheten, och institutet eller den enhet som avses i artikel 1.1 b, c eller d.” I artikel 74 föreskrivs däremot att avräkningsvärderingen ska göras av ” av en oberoende person”. Av artikel 36.10 framgår att ingenting hindrar att värderingen enligt artikel 74 utförs av samma person som utfört värderingen enligt artikel 36, något som också påpekas i lagrådsremissen. Lagrådet menar att kravet på att värderingsmannen ska vara oberoende bör vara detsamma i båda paragraferna. Det är orimligt att kräva att värderingsmannen ska vara oberoende av alla offentliga myndigheter. Det bör räcka att kräva att värderingsmannen ska vara oberoende av och det eller de företag som ska värderas. En fråga i sammanhanget är om den revisor som det företag som ska granskas har när företagets försätts i resolution kan godtas som värderingsman. En revisor ska vara oberoende i förhållande till det bolag han granskar och det talar för att han bör kunna godtas av som värderingsman enligt 7 kap. Saken bör behandlas i den fortsatta beredningen av detta lagstiftningsärende. En värderingsman är syssloman och uppdraget upphör om värderingsmannen eller säger upp uppdragsavtalet. Lagrådet menar att inte bör få entlediga en värderingsman utan saklig grund. Det är inte en saklig grund för entledigande om inte vill godta värderingsmannens värdering av företaget.