prop · H30357 · 2015-12-01 00:00:00 — Om åtal har väckts mot någon för flera brott ska åtalen handläggas i en rättegång. Om det är till fördel för målets handläggning och det inte finns särskilda skäl mot det får dock åtalen handläggas var för sig. Åtalen får inte förenas om domstolen är obehörig att handlägga något av åtalen eller om det gäller olika rättegångsformer för dem (45 kap. 3 § RB). I åtskilliga lagar finns det särskilda forumregler som anger att ett visst slags brott ska åtalas vid en viss angiven domstol. Enligt nuvarande ord- ning är exempelvis exklusivt behörig att ta upp åtal angående patentintrång (65 § PL). Om någon har begått ett brott för vil- ket åtal ska tas upp vid en viss allmän underrätt, dels ett annat brott, kan det förstnämnda brottet inte på grund av vad som sägs i 19 kap. 6 § RB åtalas vid den domstol som är behörig att ta upp det sistnämnda brottet (19 kap. 9 § första stycket första meningen RB). Däremot är det ingen- ting som hindrar att båda brotten åtalas vid den domstol som är behörig att ta upp det förstnämnda brottet. Som och påpekar är bestämmelserna i 19 kap. RB inte tillämpliga om en ansvarsfråga ska tas upp av en särskild domstol (19 kap. 9 § första stycket andra meningen RB). Som skäl mot att Patent- och ska kunna pröva blandade åtal anför att det kan uppstå situationer då det är mindre lämpligt att ett brottmål handläggs av Patent- och . Som exempel nämner tingsrätten att ett immaterial- rättsligt mål är av mindre betydelse i förhållande till övrig brottslighet eller att ett åtal avseende ett immaterialrättsligt brott läggs ner och det endast kvarstår åtal för annan brottslighet. Frågan om Patent- och bör vara behörig att pröva blandade åtal ska ses i ljuset av att antalet immaterialrättsliga brottmål är relativt få (ca 20 mål ) och att risken för blandade åtal av betydelse får anses vara liten. Som påpekar är det extremt ovanligt att åtal väcks för ett brott mot patentlagen eller växtförädlar- rättslagen. Ur straffrättslig synvinkel är det önskvärt att brottslighet bedöms samlat så att det blir möjligt att bestämma en gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Även processekonomiska skäl talar för att flera åtal mot en och samma person ska kunna hanteras samlat. För en tilltalad är det vidare i allmänhet mindre betungande att inställa sig i endast en domstol. Eftersom patent- och marknadsdomstolarna kommer att utgöra särskilda domstolar vid respektive kommer det i domstolarna att finnas både kompetens och erfarenhet av att döma i brottmål, vilket ifrågasätter. Sammantaget anser regeringen att övervägande skäl talar för att Patent- och bör ges behörighet att pröva blandade åtal. För att domstolen ska kunna ta upp ett annat åtal bör krävas att domstolen med hänsyn till utredningen, kostnader och andra omständigheter anser att gemensam handläggning är lämplig (jfr 19 kap. 6 § RB). Därvid utgör naturligtvis parternas inställning till denna fråga en viktig omständighet. Det finns inte, som föreslår, något behov att för dessa typer av beslut införa några särskilda regler om överklagande. I promemorian konstateras att, i de fall en gemensam handläggning av flera åtal i Patent- och inte bedöms vara lämplig, åtalen måste prövas separat. anser att en sådan ordning är mindre lämplig i de fall den immaterialrättsliga brottsligheten i förhållande till den övriga misstänkta brottsligheten är av helt under- ordnad betydelse. I dessa fall anser att åtalen, dvs. även åtalet för den immaterialrättsliga brottsligheten, bör prövas av den domstol som enligt regler (19 kap. 1 eller 2 §§ RB) annars är behörig. En ordning som innebär att åtalen måste prövas separat skulle enligt hovrätten medföra en rad olägenheter för såväl domstolarna som parterna och andra berörda aktörer. En sådan ordning skulle dessutom medföra kostnadsökningar och omotiverade effektiv- itetsförluster och det skulle inte heller vara möjligt att beakta den straffrättsliga principen om gemensam påföljdsbestämning för samlad brottslighet. I avsnitt 7.1 föreslås att Patent- och behörighet att pröva immaterialrättsliga brottmål ska vara exklusiv, vilket innebär att andra domstolar inte kommer att kunna pröva sådana mål. Som anger är det i regel inte lämpligt att Patent- och marknads- domstolen prövar blandade åtal i de fall då den immaterialrättsliga 2015/16:57 brottsligheten i förhållande till den andra brottsligheten är av helt underordnad betydelse. Detta är en omständighet som bör beaktas vid den lämplighetsbedömning som Patent- och ska göra i varje enskilt fall då den tar ställning till om flera åtal ska prövas gemensamt. föreslår därutöver att det för dessa fall bör finnas ett undantag från Patent- och annars exklusiva behörighet som möjliggör att åtalen prövas gemensamt av en annan domstol. Även Lagrådet anser att en sådan möjlighet bör över- vägas och pekar särskilt på att antalet lagföringar avseende immaterial- rättsbrott kan komma att öka till följd av den prioritet hos polis- och åklagarmyndigheterna som dessa brott getts . Med hänsyn till att de immaterialrättsliga brottmålen är få till antalet och att risken för blandade åtal av betydelse får anses vara relativt liten framstår emellertid behovet av en sådan reglering inte som särskilt stort enligt regeringens uppfattning. Till detta kommer att immaterialrättsliga mål och ärenden i övrigt inte längre kommer att prövas av andra domstolar än patent- och marknadsdomstolarna. Övriga domstolar kommer därmed att ha sämre förutsättningar än att pröva immaterialrättsliga brottmål. Eftersom syftet med reformen är att samla alla mål på rättsområdet skulle det också riskera att minska genomslaget av reformen. En sådan ordning skulle dessutom avvika från vad som enligt nuvarande ordning gäller då det finns särskilda bestämmelser som anger att åtal för ett visst brott ska prövas av en viss domstol (se 19 kap. 9 § RB). Mot denna bakgrund anser regeringen att övervägande skäl talar för att inte nu införa en möjlighet för annan domstol än Patent- och att pröva ett åtal för ett immaterialrättsligt brott. Regeringen delar dock Lagrådets uppfattning att det finns anledning att särskilt uppmärksamma frågan vid den kommande uppföljningen av reformen. Den av nämnda situationen att ett åtal avseende ett immaterialrättsligt brott läggs ner och att det endast kvarstår ett åtal för annan brottslighet, kommer enligt regeringens bedömning inte att bli vanligt förekommande. Om situationen uppstår bör den hanteras på samma sätt som gäller enligt när något förhållande som har grundat domstolens behörighet ändras under processen. Enligt behåller en domstol sin behörighet att handlägga ett mål om något förhållande som har grundat behörigheten ändras efter det att stämning har delgetts den misstänkte (19 kap. 7 § första stycket RB). I stället för att fortsätta handläggningen av målet får domstolen under vissa förutsättningar överlämna målet till en annan behörig tingsrätt. En mot- svarande överlämnandemöjlighet finns även om flera mål om allmänt åtal mot en tilltalad pågår vid olika hovrätter (19 kap. 7 § andra och tredje styckena RB). Om ett åtal för ett immaterialrättsligt brott läggs ner och det endast kvarstår åtal för annan brottslighet bör Patent- och således inte förlora sin behörighet att handlägga målet förutsatt att stämning har delgetts den misstänkte. På samma sätt som gäller enligt bör dock Patent- och marknads- domstolen och Patent- och marknadsöverdomstolen, i den aktuella situa- tionen, även ha en möjlighet att överlämna målet till en annan behörig tingsrätt respektive hovrätt. En situation som kan uppstå när någon åtalas för både ett immaterial- rättsligt brott och ett annat brott är att en eller flera ytterligare personer åtalas för det senare brottet. Inte heller denna situation bedöms bli vanligt förekommande. För att undvika de olägenheter som kan uppstå om flera åtal mot en person måste handläggas i olika rättegångar föreslås i promemorian att Patent- och , i den aktuella situationen, även bör ha möjlighet att pröva åtalet mot den eller de ytterligare personer som är åtalade för medverkan i brottet. är tveksam till förslaget. Enligt tingsrätten kan förslaget medföra olägenheter för de medtilltalade som befinner sig långt från och som genom att de tvingas infinna sig vid Patent- och vid skulle drabbas av ökade kostnader. Möjligheten att pröva åtal mot flera personer som har medverkat till ett brott vid en domstol som är behörig för någon av personerna i fråga finns redan enligt nuvarande ordning (se 19 kap. 3 § RB). Att Patent- och ges motsvarande möjlighet innebär således inte någon nyordning. Om det med hänsyn till omfattningen av det åtal som avser flera personer eller om det av andra skäl inte är lämpligt att åtalet prövas av Patent- och kan detta beaktas vid den lämplighetsbedömning som domstolen ska göra då den tar ställning till om åtalet ska prövas där. Som anges ovan bör hänsyn även tas till parternas inställning i frågan. Regeringen anser, i enlighet med vad som föreslås i promemorian, att Patent- och i vissa fall bör kunna pröva åtal mot annan än den som är misstänkt för immaterial- rättslig brottslighet. Möjligheten att pröva blandade åtal bör inte gälla i de patenträttsliga och växtförädlarrättsliga brottmålen eftersom det för dessa mål föreslås särskilda sammansättningsregler som innebär att nämndemän inte kommer att ingå i rätten (se avsnitt 10.2). Vissa av bestämmelser om domstolars behörighet och om överlämnande av mål bör gälla Även när det gäller flera andra regler i 19 kap. RB finns det ett behov av motsvarande regler för patent- och marknadsdomstolarna. Det gäller bestämmelserna om domstols behörighet vid prövningen av en fråga om ansvar för bl.a. falskt eller obefogat åtal (4 §) och ansvar för en rättegångsförseelse eller ett annat brott under rättegången (5 §). Även bestämmelserna om domstols behörighet vid beslut som inte utan fara kan skjutas upp (8 §) samt om avtal om val av domstol (9 § andra stycket) är av relevans för patent- och marknadsdomstolarna. Detsamma gäller i fråga om högre rätts skyldighet att pröva lägre rätts behörighet (10 §), möjligheten för högre rätt att på begäran av en part hänvisa ett mål som väckts vid en obehörig domstol till en behörig domstol (11 §) och möjligheten för en obehörig domstol att under vissa förutsättningar överlämna en ansökan till en behörig domstol (11 a §). Frågor som avser åtgärder under förundersökningen och användande av tvångsmedel, t.ex. förordnande av offentlig försvarare och häktning, kan uppkomma innan åtal har väckts. När det gäller misstanke om brott som omfattas av Patent- och behörighet blir dom- 2015/16:57 stolen behörig att pröva även dessa frågor. På samma sätt som enligt finns det ett behov av att reglerna för patent- och marknadsdomstolarna om behörighet och överlämnande av mål ska kunna tillämpas även i fråga om domstolarnas befattning med förunder- sökning och användande av tvångsmedel. Om beslut i en sådan fråga bör fattas utan dröjsmål bör frågan få tas upp även av en annan domstol än Patent- och (jfr 19 kap. 12 § RB). Behörighet att pröva frågor om företagsbot, förverkande och närings- förbud I brottmål kan det uppkomma frågor om bl.a. företagsbot, förverkande och näringsförbud. Företagsbot är en ekonomisk sanktion som under vissa förutsättningar kan åläggas en näringsidkare för brott som har begåtts i utövningen av näringsverksamhet. Företagsbot får åläggas en fysisk eller juridisk person på yrkande av åklagare. Bestämmelser om företagsbot finns i brotts- balken (36 kap. , BrB). På immaterialrättens område finns särskilda bestämmelser om förver- kande av egendom med avseende på vilken brott föreligger i respektive immaterialrättslig lag (se t.ex. 53 a § URL, 57 a § PL och 8 kap. 2 § VML). Enligt dessa bestämmelser kan förverkande även ske av utbyte av brott, kostnadsersättningar och egendom som har använts som eller har varit avsedd att användas som hjälpmedel vid brott. I stället för viss egendom får dess värde förklaras förverkat. Talan om förverkande förs av åklagare eller målsägande. I finns ytterligare bestämmel- ser om förverkande som kan tillämpas vid intrång i en immateriell rättighet (36 kap. 3 och 4 §§ BrB). Både förverkande och företagsbot utgör särskild rättsverkan av brott (1 kap. 8 § BrB). Av detta följer att i de fall en talan om förverkande eller företagsbot riktas mot någon som är åtalad för brott, ska talan prövas i samband med att åtalet för det aktuella brottet prövas (se propositionen om ändring i m.m. (företagsbot), prop. 1985/86:23, s. 56 och NJA 1990 s. 401). Talan om förverkande kan också föras mot någon annan än den som är tilltalad (se 36 kap. 5 § BrB). Detsamma gäller i fråga om företagsbot, t.ex. då näringsverksamheten bedrivs i form av en juridisk person eller när brottet begåtts av någon som är anställd i en enskild näringsidkares verksamhet. Lagen (1986:1009) om förfarandet i vissa fall vid förver- kande m.m. (förfarandelag) innehåller förfaranderegler vid prövningen av en fråga om förverkande av egendom till det allmänna eller om annan särskild rättsverkan av brott, som företagsbot, när frågan inte rör någon som är tilltalad för brott. En fråga som avses i lagen ska prövas av tingsrätt efter särskild talan och för en sådan talan gäller i tillämpliga delar reglerna i om åtal för brott på vilket inte kan följa svårare straff än böter (2 § förfarandelag). Detta innebär bl.a. att forumreglerna i 19 kap. RB är tillämpliga när det gäller frågan vilken domstol som är behörig att pröva talan (se propositionen Företagsbot, prop. 2005/06:59, s. 49 och prop. 1985/86:23 s. 57). Patent- och kommer att vara exklusivt behörig att pröva mål om förverkande enligt de immaterialrättsliga lagarna (se Vidare innebär den omständigheten att förverkande och före- tagsbot utgör särskild rättsverkan av brott att Patent- och marknads- domstolen, vid prövningen av ett åtal för immaterialrättslig brottslighet, även kommer att kunna pröva eventuella yrkanden om förverkande eller företagsbot som riktas mot den tilltalade. Från processekonomiska utgångspunkter är det lämpligt att även frågor om förverkande och företagsbot som rör någon annan än den som är tilltalad för brott prövas med en talan om ansvar för brottet i fråga. Annars finns det en risk att utredningen om själva brottet måste läggas fram . Regeringen anser därför att Patent- och , gemensamt med ett immaterialrättsligt brottmål, bör ha möjlighet att pröva frågor om förverkande och företagsbot som riktas mot någon annan än den tilltalade. En annan fråga som kan aktualiseras i samband med ett brottmål är näringsförbud. Näringsförbud kan bl.a. meddelas den som grovt åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten och som därvid har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa, om ett sådant förbud är påkallat från allmän synpunkt (4 § lagen om näringsförbud). En talan om närings- förbud på grund av brott förs av åklagare med tillämpning av bestämm- elserna om talan i brottmål (15 § lagen om näringsförbud). För för- farandet gäller vad som i allmänhet är föreskrivet för mål som rör allmänt åtal för brott där det inte är föreskrivet strängare straff än . När det gäller frågan vilken domstol som ska pröva en talan om närings- förbud tillämpas forumreglerna för brottmål i 19 kap. RB (se propo- sitionen om lag om näringsförbud, m.m., prop. 1985/86:126, s. 168). Det innebär bl.a. att en talan om näringsförbud som förs mot en tilltalad med en talan om ansvar för brott, enligt 19 kap. 6 § RB, kan prövas gemensamt av den behöriga domstolen (se propositionen om ändring i konkurslagen (1921:225), prop. 1979/80:83, s. 59). Regeringen anser att en motsvarande möjlighet bör finnas i Patent- och marknads- domstolen när talan om näringsförbud förs mot en tilltalad med en talan om ansvar för ett immaterialrättsligt brott. I promemorian anges att möjligheten att pröva frågor om förverkande och företagsbot mot någon annan än den tilltalade samt frågor om näringsförbud inte bör gälla i patenträttsliga och växtförädlarrättsliga brottmål. Detta överensstämmer med vad som gäller enligt nuvarande ordning när handlägger patenträttsliga brottmål. anser att det finns skäl att överväga att ge Patent- och behörighet även i dessa fall. Vid prövningen av frågor om förverkande och företagsbot mot annan respektive närings- förbud på grund av brott ska nämndemän ingå i rätten (se 1 kap. 3 b § RB). På grund av att det i Patent- och föreslås gälla särskilda sammansättningsregler för patenträttsliga och växtförädlar- rättsliga brottmål som innebär att nämndemän inte kan ingå i rätten, kommer dessa brottmål inte att kunna prövas gemensamt med mål om förverkande och företagsbot mot annan eller mål om näringsförbud. Det finns inte förutsättningar att nu föreslå någon annan ordning i detta hänseende. Frågan kan dock, liksom frågan huruvida Patent- och bör vara behörig att pröva talan om förverkande, företagsbot och näringsförbud som grundas på begångna eller befarade 2015/16:57 brott mot den immaterialrättsliga lagstiftningen, övervägas vid en utvärdering av reformen. Den föreslagna ordningen i fråga om Patent- och behörighet vid blandade åtal m.m. överensstämmer med vad som gäller enligt 19 kap. RB för mål som faller under allmän underrätts kompetens men för vilka särskilda forumregler gäller (19 kap. 9 § första stycket första meningen RB). Som anges ovan är bestämmelserna i 19 kap. RB inte tillämpliga om ansvarsfrågan ska tas upp av en särskild domstol (19 kap. 9 § första stycket andra meningen RB), vilket Patent- och kommer att vara (jfr avsnitt 6). Som konstateras ovan finns det i patent- och marknadsdomstolarna ett behov av regler motsvarande flera av bestämmelserna i 19 kap. RB. Det kan sättas i fråga om undantaget för särskilda domstolar i 19 kap. 9 § RB är relevant i alla avseenden i de fall ansvarsfrågan ska prövas av en särskild domstol inom ramen för de allmänna domstolarna. Det finns dock i detta lagstiftningsärende inte förutsättningar att ta ställning till den frågan. I stället bör relevanta bestämmelser i 19 kap. RB göras tillämpliga i förhållande till Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen genom en hänvisning i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser bör Patent- och jämställas med sådan allmän underrätt för vilken särskilda forumregler gäller (19 kap. 9 § första stycket första meningen RB). Av regler framgår under vilka förutsättningar kumulation ska ske (45 kap. 3 § RB). Regeringens förslag: Bestämmelser om domstolsorganisationen för prövning av immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden och vissa bestämmelser om förfarandet i dessa mål och ärenden ska samlas i en särskild lag om patent- och marknadsdomstolar. Lagen om marknadsdomstol m.m. och lagen om Patentbesvärsrätten Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens (Ds 2014:2 s. 211 och 227–228). promemorian föreslås dock att hittillsvarande bestämmelser om i lagen om marknadsdomstol m.m. förs över till den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. föreslagna bestämmelsen om hör hemma i en lag om patent- och marknadsdomstolar. Skälen för regeringens förslag: Inrättandet av Patent- och marknads- och Patent- och marknadsöverdomstolen gör att det finns behov av bestämmelser angående domstolarnas organisation och vilka Prop. 2015/16:57 som dömer i domstolarna. Dessa bestämmelser bör tas in i en särskild lag (jfr t.ex. lagen om mark- och miljödomstolar). Den nya lagen bör även innehålla bestämmelser om domstolarnas sammansättning i den mån av- vikelser görs från och ärendelagens regler (se närmare avsnitt 10). Den bör även innehålla vissa andra generella bestämmelser om förfarandet. Vilka processuella bestämmelser som bör finnas i den nya lagen och vilka bestämmelser som bör finnas i de materiella lagarna övervägs närmare i avsnitt 9. En konsekvens av att Patentbesvärsrätten och upphör med sina respektive verksamheter (se avsnitt 6.7) är att lagen (1977:729) om Patentbesvärsrätten, PBRL, och lagen om marknadsdom- stol m.m., MDL, bör upphävas. I såväl departementspromemorian som lagrådsremissen föreslås att bestämmelserna om i 11 § MDL, ska föras över till den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. och Lagrådet invänder mot bestämmelsernas placering och menar att de saknar anknytning till den nya lagen. Som påpekas i lagrådsremissen kommer det att finnas behov av de aktuella bestämmelserna även efter att lagen om marknadsdomstol m.m. upphävs. Det finns emellertid inte något som hindrar att de förs över till förordning. Regeringen delar Lagrådets uppfattning att så bör ske. Bestämmelserna bör alltså inte tas in i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. 9Handläggningsregler i patent- och marknadsdomstolarna 9.1Mål och ärenden som inleds genom ansökan Regeringens förslag: Vid handläggning av mål ska bestämmelser om tvistemål eller brottmål tillämpas, om inte något annat föreskrivs i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar eller annan lag. Vid handläggning av mål om utdömande av vite ska rättegångs- balkens bestämmelser om bötesbrottmål tillämpas. Vid handläggning av ärenden som inleds i domstol genom ansökan ska ärendelagens bestämmelser tillämpas, om inte något annat före- skrivs i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar eller annan lag. Departementspromemorians förslag överensstämmer med regeringens (Ds 2014:2 s. 217–219). Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt anser att det finns skäl att överväga i vilken mån de marknadsrättsliga målen där enskilda parter står mot varandra ska handläggas som dispositiva eller indispositiva mål. Skälen för regeringens förslag De immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen i allmän domstol handläggs enligt nuvarande ordning enligt rätte- gångsbalkens bestämmelser om tvistemål eller brottmål. I de materiella lagarna finns vissa processuella särbestämmelser. De aktuella målen rör bl.a. frågor om skadestånd, förbud, konkurrens- skadeavgift och straffansvar. bestämmelser är väl an- passade för handläggningen av sådana frågor. Genom den nu föreslagna reformen överförs handläggningen av de aktuella målen till särskilda domstolar inom ramen för de allmänna domstolarna. Den nya ordningen för domstolsprövning medför enligt regeringens mening inte något behov av att ändra vilka regler som ska styra handläggningen. Målen bör därför även efter reformen handläggas som tvistemål eller brottmål enligt rätte- gångsbalkens regler. Detta bör framgå av den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. Behovet av särbestämmelser finns dock kvar. Av den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar bör det därför framgå att avsteg från regler kan förekomma i annan lag (se närmare avsnitt 9.4). För tvistemålens del är enligt nuvarande ordning olika handläggningsregler tillämpliga beroende på om målet är dispositivt eller indispositivt. I vissa fall framgår det uttryckligen av den materiella lagstiftningen om ett mål ska handläggas som ett dispositivt eller indispositivt tvistemål eller vilka bestämmelser om säkerhetsåtgärder som ska tillämpas (se t.ex. 36 och 59 § MfL och 3 kap. 21 § och 8 kap. 2 § KL). I andra fall, som när det gäller immaterialrättsliga mål om vitesförbud, är frågan inte reglerad i lag. I stället följer det av praxis (se NJA 2000 s. 435 I och II, jfr även beslut i mål T 4421-08). När det gäller lagen om avtalsvillkor mellan näringsidkare och lagen om avtalsvillkor i konsumentförhållanden finns det inte heller någon uttrycklig reglering av hur målen ska handläggas.