prop · H30354 · 2015-11-26 00:00:00 — 1.5 kap. 1, 2, 4 eller 6 § utlänningslagen, 2.12 kap. 18 § utlänningslagen, eller 3.21 och 22 kap. utlänningslagen. Lagen gäller även en nyanländ som har beviljats ett uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring på grund av anknytning till en person som har beviljats uppehållstillstånd med stöd av någon av de bestämmelser som anges ovan, om den nyanlände ansökt om uppehållstillstånd från det att den person som den nyanlände har anknytning till först togs emot i en kommun. En förutsättning för att en nyanländ som har beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning ska omfattas av lagen är att den person som den nyanlände har anknytning till inte var svensk medborgare för den nyanländes ansökan om uppehållstillstånd. Lagen ska dock inte gälla barn som vid ankomsten till var skilda från båda sina föräldrar eller från någon annan vuxen person som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe, eller som efter ankomsten står utan sådan ställföreträdare (ensamkommande barn), om inte barnet har beviljats uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt promemorians förslag omfattar lagen en nyanländ som har beviljats uppehållstillstånd oavsett om uppehållstillståndet kan ligga till grund för folkbokföring eller inte. Vidare föreslås inga begränsningar i fråga om när en anhörig senast ska ha ansökt om uppehållstillstånd eller avseende anknytningspersonens medborgarskap för att den anhörige ska omfattas av lagen. Enligt promemorians förslag omfattar undantaget för ensamkommande barn även ensamkommande barn som har beviljats uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen (s.k. kvotflyktingar). Remissinstanserna: Flera av de remissinstanser som särskilt har yttrat sig över förslaget tillstyrker eller har inga invändningar mot förslaget, däribland Länsstyrelserna i län, , , och , kommun, kommun, kommun och Kommuner och Landsting. Arbetsförmedlingen påpekar att målgruppen inte i alla detaljer överensstämmer med målgruppen för lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare. Förvaltningsrätten i , i och har efterlyst vissa förtydliganden i fråga om målgruppen. i anser att det bör övervägas att även anhöriga till ensamkommande barn ska ingå i målgruppen. Skälen för regeringens förslag: I lagen (2010:197) om etableringsinsatser för vissa nyanlända invandrare (etableringslagen) finns bestämmelser om ansvar och insatser som syftar till att underlätta och påskynda etableringen i arbets- och samhällslivet för vissa nyanlända invandrare som anges i lagen. Målsättningen med insatserna är att ge nyanlända förutsättningar för egenförsörjning och att stärka aktivt deltagande i arbets- och samhällslivet. Av 2–2 b §§ etableringslagen framgår lagens målgrupp. lagen gäller för en nyanländ som har fyllt 20 men inte och som har beviljats ett uppehållstillstånd som flykting eller annan skydds- Vidare omfattas de som har beviljats uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter, på grund av hinder mot verkställighet i vissa fall eller på grund av internationella Även s.k. kvotflyktingar och personer som har beviljats uppehållstillstånd med tillfälligt skydd eller efter tillfälligt skydd och En förutsättning är att uppehållstillståndet kan ligga till grund för folkbokföring. Etableringslagen gäller dessutom en anhörig som har beviljats uppehållstillstånd på grund av anknytning till en person som har beviljats uppehållstillstånd på någon av nämnda grunder, om den anhörige har ansökt om uppehållstillstånd från det att den person som den anhörige har anknytning till först togs emot i en kommun. En anhörig omfattas dock inte om den person som den anhörige har anknytning till var svensk medborgare för den anhöriges ansökan om uppehållstillstånd. även för nyanlända som har fyllt 18 men inte när uppehållstillstånd enligt någon av de i lagen angivna grunderna i utlänningslagen beviljas om de saknar föräldrar här i landet. Målgruppen för den lag som föreslås bör enligt regeringen som ut- gångspunkt överensstämma med målgruppen för etableringslagen. begränsning till viss ålder bör dock inte göras, eftersom alla åldergrupper enligt regeringens uppfattning bör anses ha lika stort behov av bo- i har framfört att det behöver förtydligas vilken tidsgräns som ska gälla för dem som beviljas uppehållstillstånd på grund av anknytning. För att säkerställa att an- visningarna omfattar dem som bäst behöver dem, bör de begränsningar som gäller för anhöriga enligt etableringslagen i fråga om när en anhörig senast ska ha ansökt om uppehållstillstånd och i fråga om anknytnings- personens medborgarskap gälla även i detta sammanhang. framgå av lagtexten. I likhet med etableringslagen bör lagen gälla nyanlända som har beviljats uppehållstillstånd som kan ligga till grund för folkbokföring. Detta bör förtydligas i lagtexten. Regeringen konstaterar att nyanlända under som saknar föräldrar eller annan ställföreträdare, s.k. ensamkommande barn, anvisas enligt bestämmelserna om anvisning till kommun enligt 3 § andra stycket lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. och att denna grupp därför inte bör omfattas av målgruppen för den föreslagna lagen. påpekat bör däremot ensamkommande barn som har beviljats uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen omfattas, eftersom dessa inte omfattas av lagen om mottagande av asylsökande Det föreslås att en bestämmelse om detta tas in i lagen. i anser att det bör övervägas att även anhöriga till ensamkommande barn ska räknas till målgruppen mot bak- grund av att mottagandet av ensamkommande barn har ökat så kraftigt I den mån det blir aktuellt att dessa personer ska om- Prop. 2015/16:54 fattas av en anvisning konstaterar regeringen att de ingår i den föreslagna lagens målgrupp, förutsatt att barnet har beviljats uppehållstillstånd på någon av de grunder i utlänningslagen som det hänvisas till. har erinrat om att det i anläggningsboendena finns personer som har beviljats uppehållstillstånd på någon annan grund än de som anges i etableringslagen och som på grund av praktiska problem ofta blir kvar i anläggningsboendena . Regeringen vill framhålla att avsikten är att den föreslagna lagen omfattar de nyanlända som har beviljats uppehållstillstånd på grund av ett skyddsbehov och anhöriga till sådana personer. Det bedöms därför inte lämpligt att låta även andra grupper nyanlända omfattas av lagen. 4.4En skyldighet för kommuner att ta emot nyanlända för bosättning Regeringens förslag: En kommun ska vara skyldig att efter anvisning ta emot en nyanländ för bosättning i kommunen. Den myndighet som regeringen bestämmer får i enskilda fall besluta om anvisning. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt promemorians förslag anges i lagtexten att en anvisning innebär att kommunen ska anses vara bosättningskommun för den nyanlände enligt 2 a kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453). Remissinstanserna: Förvaltningsrätten i , , , , , Samhälls- Arbetsförmedlingen, Länsstyrelserna i , län, län, , , kommun, (), SmåKom och tillstyrker eller har inte något att erinra mot promemorians Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Migrations- verket, Statskontoret, Myndigheten för ungdoms- och civilsamhälles- frågor, , , Länsstyrelserna i och , kommun, , Faluns kommun, , kommun, , , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, Rädda Barnen, och är i huvudsak positiva kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, kommun, och och Mittenpartiet avstyrker eller är negativa till förslaget. Förvaltningsrätten i varken tillstyrker eller avstyrker mot bakgrund av att vissa frågor bör utredas ytterligare. Kommuner och Landsting instämmer i att huvudprincipen bör vara att boende ordnas i den egna kommunen men framhåller att det kan finnas situationer då kommunens socialtjänst behöver hänvisa till boende utanför kommungränsen. allmännyttiga bostadsföretag () har synpunkter i vissa delar. Skälen för regeringens förslag En skyldighet för kommunen att ta emot nyanlända för bosättning Till skillnad från vad som gäller för anvisning till en kommun i fråga om ensamkommande barn enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl., medför en anvisning i fråga om övriga nyanlända enligt nuvarande bestämmelser inte någon skyldighet för kommunen att ta emot nyanlända. För att väntetiderna i anläggningsboenden ska kunna kortas väsentligt och målsättningen att etableringen av nyanlända ska ske snabbare än ska kunna nås, föreslås en skyldighet för en kommun att efter anvisning ta emot en nyanländ för bosättning. Det bör inte vara möjligt för kommuner att avvisa en anvisning. Regeringen bedömer att förutsättningarna för en snabb etablering kommer att förbättras avsevärt genom en sådan skyldighet. Ett flertal remissinstanser instämmer i regeringens förslag. Flera remissinstanser, bl.a. Kommuner och Landsting, Länsstyrelserna i län och , , , , , kommun, kommun, , kommun, kommun, , kommun, kommun, kommun och kommun, anser att lagstiftning om att alla kommuner ska ta emot ett visst antal nyanlända inte löser den ojämna fördelningen i flyktingmottagandet så länge det är möjligt för de nyanlända att bosätta sig på egen hand, och har efterlyst en översyn av lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Regeringen konstaterar att en stor del av de nyanlända som bor på anläggningsboenden och begär hjälp med bosättningsanvisning anser att väntetiden blir för lång och väljer att i stället bosätta sig på egen hand. I likhet med vad flera remissinstanser har framfört är det regeringens uppfattning att de bästa förutsättningarna för etablering inte alltid finns i de kommuner där de nyanlända bosätter sig på egen hand. Med ett nytt regelverk för mottagande kommer de nyanlända som lämnar anläggningsboenden i stället kunna bli mottagna i kommuner där det finns goda möjligheter för etablering. Förutsättningarna för att få till stånd en utjämning av dagens ojämna fördelning kommer därmed att öka. Även om förslaget inte påverkar möjligheten att bosätta sig på egen hand, bedömer därför regeringen att förslaget kommer att bidra till att fördelningen av mottagandet av nyanlända blir jämnare än med nuvarande ordning. Eftersom förslaget syftar till att skapa ett strukturerat utflöde från anläggningsboenden för nyanlända förväntas det även leda till att fler personer väljer anläggningsboenden , vilket också bidrar till ett jämnare mottagande. På så sätt skulle regeringens förslag kunna bidra till att antalet som bosätter sig på egen hand minskar. Detta skulle i sin tur bidra till att boendeförutsättningarna för de nyanlända förbättras. Ett antal remissinstanser, bl.a. vid , Länsstyrelserna i och , , , kommun, , , och , har framhållit att den rådande bostadsbristen kan medföra svårigheter att uppfylla lagens skyldighet. Enligt lagen (2000:1383) om kommunernas bostadförsörjningsansvar ska varje kommun med riktlinjer planera för bostadsförsörjningen i kommunen. Syftet med planeringen ska vara att skapa förutsättningar för alla i kommunen att leva i goda bostäder och för att främja att ändamålsenliga åtgärder för bostadsförsörjningen förbereds och genomförs. Riktlinjerna ska innehålla uppgifter om kommunens mål för bostadsbyggande och utveckling av bostadsbeståndet, kommunens planerade insatser för att nå uppsatta mål, och hur kommunen har tagit hänsyn till relevanta mål, planer och program som är av betydelse för bostadsförsörjningen. Det innebär bl.a. att kommunen i riktlinjerna ska ta hänsyn till det nationella målet för bostadsmarknaden som omfattar långsiktigt väl fungerande bostadsmarknader där konsumenternas efterfrågan möter ett utbud av bostäder som svarar mot behoven. Även det integrationspolitiska målet ska beaktas liksom ansvaret på den regionala nivån för integration och bosättning för nyanlända och deras anhöriga. En utgångspunkt för bostadspolitiken är att bostaden är en social rättighet. Målsättningen är att skapa förutsättningar för alla att leva i goda bostader till rimliga kostnader. Förverkligandet av denna målsättning förutsätter aktiva insatser av kommunerna. Flera remissinstanser, däribland Arbetsförmedlingen, Länsstyrelserna i län och , , , kommun, kommun, Kommuner och Landsting och , har efterfrågat åtgärder som stimulerar bostadsbyggande. Regeringen vill framhålla att det på detta område initieras insatser, bl.a. aviserade regeringen i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1) ett ekonomiskt stöd till kommuner som bidrar till att öka bostadsbyggandet. Den föreslagna lagen kommer kräva att kommunerna beaktar mottagandet av nyanlända i sitt planeringsarbete, vilket också är syftet. Med den nuvarande ordningen kan kommuner som inte byggt bostäder avstå från att ta emot nyanlända med hänvisning till att det saknas bostäder, som kommuner med ett stort bestånd av bostäder får ta emot allt fler nyanlända som bosätter sig på egen hand. Detta är enligt regeringen en ohållbar situation mot bakgrund av det stora behovet av mottagande . Regeringens bedömning är att den föreslagna lagen tillsammans med de insatser som görs för att öka bostadsbyggandet generellt ska kunna leda både till att de nyanländas förutsättningar för etablering ökar och till ökad tillgång på bostäder för andra grupper. 2015/16:54 vid anser att det bör anges i lagen vad som avses med att ta emot nyanlända för bosättning och har påpekat att många kommuner inte kommer att kunna erbjuda permanentboende i hyresrätt. Regeringens intention är att kommunerna i så stor utsträckning som möjligt bör erbjuda de nyanlända som omfattas av anvisningar permanenta bostäder. Det kan dock inte uteslutas att kommuner kommer att bli tvungna att erbjuda tillfälliga bostäder för att kunna fullgöra sin skyldighet. För att inte begränsa den flexibilitet som är nödvändig för att kommunerna vid behov ska kunna erbjuda boenden av mer tillfällig karaktär bedömer regeringen att det inte är lämpligt att i lagen reglera vilken typ av boende som avses. Eftersom den föreslagna lagen syftar till att bidra till en snabbare etablering på arbetsmarknaden och i samhällslivet genom ett gemensamt ansvar och en mer proportionerlig fördelning av mottagandet bör det inte vara möjligt för kommunen att fullgöra sin skyldighet genom att erbjuda en nyanländ som anvisats till kommunen boende i en annan kommun. En sådan möjlighet skulle kunna motverka en positiv effekt på de nyanländas etableringsförutsättningar. En sådan ordning skulle dessutom kunna leda till att en nyanländ tackar ja till en anvisning till en kommun men i praktiken erbjuds boende i en helt annan kommun. Det skulle skapa en osäkerhet för den nyanlände som inte är godtagbar. Även med beaktande av vad Kommuner och Landsting har anfört om att det kan finnas situationer då kommunens socialtjänst behöver hänvisa till boende utanför kommungränsen anser regeringen inte att någon sådan generell möjlighet bör finnas enligt den föreslagna lagen. Vilken myndighet som ska ansvara för anvisningar bör lämpligen regleras i förordning. Tidsfrist mellan anvisningsbeslut och mottagande i kommunen Ett flertal remissinstanser, bl.a. Kammarrätten i , , Arbetsförmedlingen, Länsstyrelserna i , , och , kommun, och Kommuner och Landsting anser att det bör tydliggöras vilken tidsgräns som ska gälla från en anvisning till mottagande i en kommun, bl.a. för att kommunen ska hinna få fram bostäder. anser även att det bör förtydligas när ansvarsövergången sker från anvisande myndighet till kommunen. Verket anser inte att ansvaret bör övergå för anvisningsbeslutet, dels eftersom det kan föranleda följdändringar i bestämmelserna om när bistånd upphör enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. och i socialtjänstlagen, dels eftersom kommunerna behöver ett skäligt rådrum för att kunna ta emot den nyanlände som omfattas av en anvisning. Olika tidsramar kan enligt verket behövas för olika grupper, t.ex. kvotflyktingar, och anvisningar bör förses med ett datum för när kommunens ansvar inträder, t.ex. för beslutet om anvisning. Den nyanlände kan då skrivas ut ur mottagningssystemet som kommunens ansvar inträder. Regeringen delar remissinstansernas bedömning att kommunen kan antas behöva ett skäligt rådrum för att ta emot en nyanländ efter Det föreslås därför att kommunens ansvar inte bör inträda för anvisningsbeslutet, utan att det i stället bör Prop. 2015/16:54 anges i anvisningsbeslutet när den nyanlände senast ska tas emot i Ansvaret bör därmed övergå från till kommunen senast vid den angivna tidpunkten. På så sätt kan anvisande myndighet fastställa ett datum som är lämpligt i varje enskilt fall med beaktande av den aktuella situationen. Något behov av att, såsom föreslogs i promemorian, hänvisa till socialtjänstlagen bedöms då inte finnas för att förtydliga kommunens ansvar. Enligt regeringen bör det finnas en tidsfrist inom vilken mottagande i kommunen senast ska ske för att inte riskera att mottagningsprocessen drar ut onödigt länge . En sådan tidsgräns bör lämpligen anges i förordning. Regeringen bör därför bemyndigas att meddela föreskrifter om inom vilken tidsfrist mottagande i kommunen ska ske (se vidare avsnitt 4.7). Vad gäller då en nyanländ avböjer att bosätta sig i en anvisad kommun? Av 8 § andra stycket lagen om mottagande av asylsökande m.fl. följer att utlänningar som vistas på förläggning har rätt till bistånd även efter det att de beviljats uppehållstillstånd om de inte anvisats eller kunnat utnyttja en anvisad plats i en kommun. En nyanländ på ett anläggningsboende som tackar nej till anvisning enligt dagens ordning har därmed i normalfallet inte rätt till bistånd enligt nämnda lag, vilket bl.a. innebär att han eller hon inte längre har rätt att bo kvar i anläggningsboendet utan är hänvisad att ordna boende på egen hand. Den lag som föreslås innebär inte någon förändring i detta avseende. Flera remissinstanser, bl.a. , , i och Kommuner och Landsting, har efterlyst ett klargörande avseende vad som händer om en nyanländ som omfattas av en anvisning tackar nej. Kommuner och Landsting anser att det måste finnas krav på att den nyanlände har ett godtagbart annat boende innan utskrivning från mottagandesystem och start av etableringsinsatser sker. vid anser att det är önskvärt med en fylligare lagstiftning som hanterar den situation som uppstår. har påtalat vissa tillämpningsproblem avseende gällande regelverk. Regeringen har förståelse för att det kan uppstå vissa problem vid tillämpningen av befintliga bestämmelser när en nyanländ avböjer en anvisning. Regeringens förslag innebär att en anvisning medför en skyldighet för kommunen att ta emot den nyanlände för bosättning. Det är regeringens intention att den nyanlände väljer att bosätta sig i den kommun som anvisats att ta emot honom eller henne. Den föreslagna lagen innebär dock ingen ändring när det gäller den nyanländes möjlighet att bosätta sig var som helst i landet på egen hand. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen av den föreslagna lagens tillämpning och vid behov initiera en översyn. 2015/16:54 4.5 Regeringens förslag: Anvisningar till kommunerna ska i första hand omfatta nyanlända som är registrerade och vistas vid Migrationsverkets anläggningsboenden och nyanlända som har beviljats uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med promemorians. Enligt promemorians förslag anges i lagtexten att hänsyn ska tas till att nyanlända som är registrerade och vistas vid Migrationsverkets anläggningsboenden och nyanlända som har beviljats uppehållstillstånd enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen ska prioriteras. Remissinstanserna: och Arbetsförmedlingen har synpunkter på skrivningen i lagtexten om prioriteringen av nyanlända. anser även att det bör övervägas om kvotflyktingar ska prioriteras särskilt. Skälen för regeringens förslag: För att säkerställa att processen för bosättning och mottagande av nyanlända fungerar ändamålsenligt, föreslår regeringen att en prioritering inom målgruppen bör kunna ske vid anvisningar till kommunerna. Personer med beviljade uppehållstillstånd som är registrerade och vistas vid Migrationsverkets anläggningsboenden och s.k. kvotflyktingar bör prioriteras framför andra som omfattas av lagens målgrupp. Nyanlända som har bosatt sig på egen hand bedöms ha bättre förutsättningar att etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället, vilket motiverar att anvisningar till denna grupp bör komma i fråga först när det finns förutsättningar för kommunerna att ta emot nyanlända som redan är bosatta. och Arbetsförmedlingen anser att skrivningen om prioritering kan förtydligas. Regeringen föreslår en annan lydelse än promemorians som innebär ett förtydligande av att anvisningar till kommunerna i första hand bör omfatta nyanlända som vistas vid anläggningsboenden och kvotflyktingar. anser att det bör övervägas om kvotflyktingar som grupp ska prioriteras särskilt snarare än tillsammans med nyanlända som vistas vid anläggningsboenden. Regeringen anser att den närmare prioriteringen i fråga om dessa grupper lämpligen bör regleras i förordning (se vidare avsnitt 4.7). 4.6Kriterier som ska beaktas vid fördelningen Regeringens förslag: Vid fördelningen av anvisningar mellan kommuner ska hänsyn tas till kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantagna mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt promemorians förslag utgör dock inte omfattningen av asyl- sökande som vistas i kommunen ett kriterium till vilket hänsyn ska tas. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som särskilt har yttrat sig över förslaget är Arbetsförmedlingen, Länsstyrelserna i , och , , kommun, kommun och positiva till förslaget. Några remissinstanser, bl.a. Förvaltningsrätten i , , vid , kommun och kommun, har efterlyst närmare ledning om innebörden i vissa av de föreslagna kriterierna, bl.a. kommunens arbetsmarknadsförutsättningar och sammantagna mottagande. Några remissinstanser anser att ytterligare kriterier bör läggas till. efterfrågar tydliggörande av om asylsökande som vistas i kommunen ska beaktas vid fördelningen. Länsstyrelserna i , och, , kommun, och Kommuner och Landsting anser att antalet asylsökande i kommunen ska beaktas vid fördelningen. Ett par remissinstanser, kommun och TCO, har synpunkter avseende viktningen av de olika kriterierna. IFAU framhåller att tidigare erfarenheter visar att det är svårt att genomföra en styrning till orter som ger goda förutsättningar för etablering på arbetsmarknaden och att det saknas en diskussion om detta. Skälen för regeringens förslag: För att förutsättningarna för etableringen ska bli så bra som möjligt bör det vid fördelningen av anvisningar mellan kommuner tas hänsyn till kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek, sammantagna mottagande av nyanlända och ensamkommande barn samt omfattningen av asylsökande som vistas i kommunen. Förslaget kommer därmed enligt regeringens bedömning bidra till ett mottagande som är mer proportionerligt i förhållande till kommunernas förutsättningar att ta emot nyanlända. Detta innebär att resurserna i landets alla kommuner kommer att användas för att främja nyanländas etablering på ett bättre sätt än . Flera av de remissinstanser som särskilt har kommenterat förslaget, bl.a. och kommun, är positiva till att det vid fördelning av anvisningar mellan kommunerna tas hänsyn till kommunens arbetsmarknadsförutsättningar, befolkningsstorlek och det sammantagna mottagandet av nyanlända. IFAU har framhållit att det historiskt har varit svårt att styra bosättningen för nyanlända på ett sätt som gynnar etablering och att modeller som tidigare syftat till att fördela mottagandet till orter med goda förutsättningar har frångåtts när antalet nyanlända ökat.