prop · H3035 · 2015-11-03 00:00:00 — För att vara ett holdingföretag med blandad verksamhet räcker det med att det finns ett institut i koncernen och den övriga verksamheten är artskild. Ett sådant företag får inte försättas i resolution för att hantera koncernens problem, om det finns ett finansiellt holdingföretag som direkt eller indirekt innehar aktier eller andelar i institutet. I så fall ska resolutionsåtgärderna vidtas via det finansiella holdingföretaget i stället. Övervägandena finns i avsnitt 15.2.3. Paragrafen genomför artikel 33.4 andra stycket i krishanteringsdirektivet. Enligt bestämmelsen får under vissa förutsättningar bortse från koncerninterna kapitalöverföringar eller förlustdel- ningsarrangemang vid bedömningen av om ett institut eller ett , som är dotterföretag till ett holdingföretag som avses i 7 eller 8 §, uppfyller förutsättningarna för resolution. Det gör det möjligt för att bortse från koncerninterna avtal av olika slag, enligt vilka kapital överförs för att täcka förluster eller förlusterna fördelas mellan företag i koncernen. Bestämmelsen omfattar även koncerninterna överföringar av kapital eller förluster till följd av myndigheternas nedskrivning eller konvertering av relevanta instrument. Första stycket avser fall där koncernen inte är gränsöverskridande. I sådana fall har befogenhet att avgöra om myndigheten ska bortse från koncerninterna överföringar av kapital eller förluster. Andra stycket reglerar de fall där koncernen är gränsöverskridande. Om en utländsk myndighet hemmahörande inom EES ansvarar för holdigföretaget eller om det rör sig om ett får Riksgälds- kontoret endast utöva befogenheten att bortse från koncerninterna kapitalöverföringar och förlustdelningsarrangemang efter överenskom- melse med den utländska myndigheten. Övervägandena finns i avsnitt 15.2.3. Paragrafen genomför artikel 94.5 i krishanteringsdirektivet. Enligt denna bestämmelse får försätta vissa i hemmahörande moderföretag till institut i tredjeland i resolution, om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda. Paragrafen förutsätter inte för sin tillämpning att moderföretaget uppfyller alla förutsättningar för resolution enligt de tidigare bestämmelserna i detta kapitel eller att ska göra någon bedömning härav. Däremot måste pröva om det ligger i det allmänna intresset att försätta moderföretaget i resolution. För resolutionsförfarandet avseende moderföretaget gäller svensk rätt. Under vissa förutsättningar får dessutom, efter erkännande av resolutionsförfarandet i tredjeland, vidta vissa resolutions- åtgärder gentemot tredjelandsinstitutets dotterföretag eller betydande filialer i eller mot dess tillgångar, skulder eller rättigheter i eller som regleras av svensk rätt. Se författningskommentaren till 26 kap. Övervägandena finns i avsnitt 26.4.7. Paragrafen genomför artikel 96 i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår under vilka förutsättningar som Riksgälds- kontoret får vidta åtgärder mot en filial till ett institut hemmahörande i ett land utanför EES. får bara driva verksamhet i efter tillstånd från , se 4 kap. 4 § LBF och 4 kap. 4 § Det är dock inte fråga om att försätta tredjelandsinstitutet i resolution utan att hantera filialens verksamhet. får vidta enligt denna bestämmelse är desamma som de som får vidta enligt sektorslagstiftningen, dvs. föreläggande, varning eller återkallelse av tillstånd. tillståndet får förenas med förbud om att fortsätta rörelsen. kontoret får även bestämma om avvecklingen av rörelsen. bedömningen av vilken åtgärd som ska vidtas ska i första hand beakta resolutionsändamålen och de principer som gäller för resolution enligt denna lag. I andra hand får beakta samma omständigheter som har att beakta när inspektionen vidtar åtgärder enligt sektorslagstiftningen, exempelvis överträdelsens art, överträdelsens konkreta och potentiella effekter på det finansiella systemet, skador som uppstått och graden av ansvar. ska meddela den relevanta myndigheten i tredjelands- institutets hemland om åtgärder som vidtagits med stöd av denna Relevant myndighet kan vara tillsynsmyndigheten eller resolutionsmyndigheten i det landet. Övervägandena finns i avsnitt 26.4.8. Paragrafen genomför delar av artikel 83 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att beslutet att försätta ett företag i resolution ska offentliggöras av . De närmare bestämmelserna om tillvägagångssättet för offentliggörandet framgår av föreskrifter meddelade av regeringen enligt bemyndigande i 29 kap. 2 § 3. åtgärder finns i 12 kap. 5 §. Övervägandena finns i avsnitt 15.5. Paragrafen har ingen motsvarighet i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår att är skyldig att anmäla ett beslut att försätta ett institut eller annat företag i resolution, liksom beslut att avsluta resolutionen, till för registrering. En sådan anmälan ska ske genast. ska även för registrering underrätta när allmän förvaltningsdomstol har upphävt ett beslut att försätta institutet eller företaget i resolution. En sådan underrättelse bör ske så snart tagit del av domstolens avgörande. Det är sedan som har till uppgift att registrera anmälda uppgifter i de register som är aktuella för företaget. Övervägandena finns i avsnitt 15.5. 9 kap. Beslutsförfarande för gränsöverskridande koncerner Paragrafen genomför delar av artikel 91.1 i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår att om fastställer att förutsättningarna för resolution av ett dotterföretag som ingår i en gränsöverskridande finansiell koncern är uppfyllda, ska den omgående underrätta medlemmarna i resolutionskollegiet för koncernen. Resolutionskollegiet innefattar bl.a. den samordnande resolutions- myndigheten och den samordnande tillsynsmyndigheten. En sådan underrättelse ska även innehålla uppgift om vilka resolutions- eller insolvensåtgärder som anser lämpliga att vidta. Med lämpliga insolvensåtgärder avses endast sådana som får vidtas i samband med resolution, exempelvis för att avveckla resterande del av ett fallerande dotterföretag vid tillämpning av broinstitutsverktyget. Underrättelseskyldigheten omfattar alltså inte insolvensåtgärder som bedöms nödvändiga för ett dotterföretag utan att resolution inleds. Det fastställande som gör i detta skede utgör inte något beslut om resolution enligt 8 kap. Ett sådant beslut får fattas först när förutsättningarna i 3 eller 4 §§ är uppfyllda. I princip kommer dock underrättelsen att ha samma innehåll som det planerade beslutet, såvida inte överläggningarna med myndigheterna i de andra EES-länderna leder till en annan bedömning. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.1. Paragrafen genomför artikel 91.3 och 91.5 i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår att får fatta beslut, om den utländska samordnande resolutionsmyndigheten inte har lagt fram någon koncernresolutionsordning inom den angivna tidsfristen. Detta kan komma till uttryck på två olika sätt; antingen genom att den samordnande resolutionsmyndigheten underrättar om att de åtgärder som avser att vidta enligt 1 § sannolikt inte leder till att villkoren för resolution uppfylls för något annat företag i koncernen som är etablerat i ett annat land inom EES, eller om den samordnande resolutionsmyndigheten inte har hört av sig inom den angivna tidsfristen. Någon koncernresolutionsordning upprättas inte i sådana fall. Den samordnande resolutionsmyndigheten ska som huvudregel göra sin bedömning . får dock samtycka till att den samordnande resolutionsmyndigheten får på sig. I praktiken baserar detta sig på en överenskommelse mellan myndigheterna. Ett beslut som fattar får bara innehålla de åtgärder, antingen resolutionsåtgärder eller insolvensåtgärder, som framgår av underrättelsen enligt 1 §. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.1. Paragrafen genomför delar av artikel 91.4, 91.7 och 91.9 i krishanterings- direktivet. Av första stycket framgår att ska försöka komma överens med den samordnande resolutionsmyndigheten och de andra berörda resolutionsmyndigheterna om förslaget till koncernresolutions- ordning som överlämnats till resolutionskollegiet av den samordnande Med andra berörda resolutionsmyndigheter avses de som ansvarar för dotterföretag som omfattas av koncern- resolutionsordningen, dvs. den plan för resolution av en gräns- överskridande koncern som upprättas enligt artikel 91.6 i krishanterings- Ytterst styrs den tid myndigheterna har på sig att komma överens av hur brådskande situationen är (jfr 15 §). kommer överens om koncernresolutionsordningen, utgör överenskom- melsen en internationell överenskommelse enligt regeringsformen. Andra stycket behandlar den situationen att en eller flera av de berörda resolutionsmyndigheterna invänt mot eller avvikit ifrån den föreslagna inklusive den svenska, inte har gjort det. Det är i så fall möjligt för att försöka komma överens med de andra resolutions- myndigheterna som inte har invänt eller avvikit, om en koncern- resolutionsordning som omfattar koncernenheter i deras medlemsstater. Om så sker ingås en överenskommelse på samma sätt och med samma rättsverkningar som enligt första stycket. Det finns dock ingen skyldighet att ingå en sådan överenskommelse, utan får i stället fatta ett eget beslut enligt 4 §. Av tredje stycket framgår att ska fatta ett eget beslut i enlighet med en överenskommelse om koncernresolutionsordning som den ingått med andra resolutionsmyndigheter. rätta sig efter överenskommelsen och kan inte fatta beslut som strider Övervägandena finns i avsnitt 15.3.4. Paragrafen genomför artikel 91.8 i krishanteringsdirektivet. Om inte kan komma överens om den föreslagna koncernresolutionsordningen med de utländska resolutionsmyndig- heterna som deltar i beslutsförfarandet får den enligt första stycket fatta ett eget beslut om åtgärder. Att myndigheterna inte kan komma överens kan bero på dels att har invändningar mot förslaget, dels att andra myndigheter har invändningar mot eller avviker från I det förra fallet bör invända mot förslaget innan myndigheten avviker från det. Det kan dock inte uteslutas att kan behöva avvika från den föreslagna koncern- resolutionsordningen innan en formell invändning mot densamma görs, exempelvis om en utländsk resolutionsmyndighet redan avvikit från förslaget och situationens brådska kräver att vidtar åtgärder beträffande dotterföretag som den ansvarar I enlighet med tredje stycket måste i sådana fall underrätta övriga berörda resolutionsmyndigheter om skälen för sin avvikelse i efterhand. En invändning eller avvikelse kan vara motiverad med hänsyn till såväl de föreslagna resolutionsåtgärdernas lämplighet i det enskilda fallet som till behovet att skydda den finansiella stabiliteten i dotterföretaget som den ansvarar för i resolution och vidta resolutions- eller insolvensåtgärder gentemot detta. De begreppen har samma innebörd som i 1 §. Vid bedömningen av vilka åtgärder som ska vidtas har bl.a. att beakta förutsättningarna för resolution i 8 kap. och omständigheterna som anges i paragrafens andra stycke. Om själv inte haft några invändningar, behöver den inte fatta ett individuellt beslut enligt första stycket, utan får i stället försöka nå en överenskommelse med stöd av 3 § andra stycket. Av andra stycket framgår att innehållet i koncernresolutionsplanen som upprättats enligt 3 kap. samt åtgärdernas potentiella effekter på det finansiella systemets stabilitet i de berörda länderna inom EES och på andra delar av koncernen ska beaktas för det fallet invänder mot eller avviker ifrån koncernresolutionsordningen. Enligt tredje stycket är skyldig att underrätta den samordnande resolutionsmyndigheten och de övriga berörda resolutions- myndigheterna om skälen för sitt beslut enligt andra stycket och om åtgärder som den avser att vidta. Av samarbets- och informations- skyldigheten enligt 28 kap. 5 § följer vidare, i detta sammanhang, att också ska samarbeta nära med de andra resolutions- myndigheterna i resolutionskollegiet, i syfte att trots de olika besluten koordinera sin strategi, samt informera dem om vidtagna resolutions- åtgärder och hur de utvecklas. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.5. Paragrafen genomför del av artikel 91.1 i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår vilka bestämmelser som gäller när Riks- gäldskontoret i egenskap av samordnande resolutionsmyndighet mottar en underrättelse som avses i artikel 91.1 i krishanteringsdirektivet, dvs. en sådan underrättelse som enligt 1 § är skyldig att lämna för fallerande dotterföretag inom dess jurisdiktion. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.2. Paragrafen genomför artikel 91.2, 91.4 och 107.2 i krishanterings- direktivet. Enligt första stycket är , när den får en underrättelse enligt 5 §, skyldig att bedöma effekterna av resolutionsåtgärderna eller de andra åtgärder som meddelats i enlighet med artikel 91.1 b i krishanteringsdirektivet, på koncernen och företagen i andra EES-länder. Om bedömer att de planerade åtgärderna leder till att även andra företag i koncernen kan bli föremål för nationella åtgärder motsvarande resolution, ska myndigheten enligt andra stycket föreslå en koncernresolutionsordning inom den tid som föreskrivs i paragrafen eller annars överenskoms med den underrättande resolutionsmyndigheten. Förslaget till koncernresolutionsordning ska, i enlighet med definitionen av begreppet i 2 kap., följa kraven som anges i artikel 91.6 i krishanteringsdirektivet. Av tredje stycket framgår att ska samråda med medlemmarna i resolutionskollegiet innan myndigheten gör sina bedömningar enligt denna paragraf. Detta kan i praktiken ske genom ett samlat samråd som avser båda bedömningarna som har att göra enligt denna bestämmelse. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.2. Paragrafen genomför del av artikel 91.7 och 91.9 i krishanterings- Enligt paragrafen ska , om myndigheten föreslår en koncernresolutionsordning, försöka komma överens med de övriga berörda resolutionsmyndigheterna om att den ska genomföras. inte går att komma överens om den föreslagna koncernresolutions- ordningen, får komma överens med de resolutions- myndigheter som inte heller haft invändningar, om en koncern- resolutionsordning som omfattar koncernenheter i deras medlemsstater. Om en överenskommelse nås, ska fatta ett beslut i enlighet med överenskommelsen. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.4. Paragrafen genomför del av artikel 91.8 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att om inte kan komma överens med de utländska myndigheterna, får myndigheten fatta ett separat beslut om resolution och resolutions- eller insolvensåtgärder för det företag som myndigheten ansvarar för, om förutsättningarna för detta Med insolvensåtgärder avses detsamma som i 1 §. Bestämmelsen innebär vidare att om ansvarar för moderföretaget i koncernen, behöver myndigheten inte inleda något förfarande enligt 10 § genom att underrätta resolutionskollegiet om att moderföretaget uppfyller förutsättningarna för resolution och vilka åtgärder som myndigheten anser lämpliga att vidta. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.5. Paragrafen genomför delar av artikel 91.7–91.9 i krishanterings- Av paragrafen framgår att 3 och 4 §§ gäller om den process som inleds enligt artikel 91.1 i krishanteringsdirektivet avser ett utländskt dotterföretag och blir involverad för att myndigheten ansvarar för hanteringen av ett dotterföretag som varken är det fallerande dotterföretaget eller moderföretaget i koncernen. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.4 och 15.3.5. Paragrafen genomför artikel 92.1 och 107.2 i krishanteringsdirektivet. Om konstaterar att ett moderföretag som den ansvarar för uppfyller förutsättningarna för resolution ska myndigheten enligt första stycket underrätta resolutionskollegiet om detta och om de resolutions- eller insolvensåtgärder som den anser är lämpliga att vidta Så långt överensstämmer förfarandet med det som gäller när ansvarar för ett dotterföretag i en gränsöverskridande finansiell koncern (se 1 §). Av andra stycket framgår dock att resolutions- och insolvensåtgärderna Prop. 2015/16:5 som ska föreslå får omfatta, under de förutsättningar som anges i det stycket, genomförandet av en koncernresolutionsordning. Om bedömer att förutsättningarna i någon av punkterna 1–4 är uppfyllda, får den alltså föreslå resolutions- eller insolvensåtgärder för dotterföretag i koncernen. Om de övriga myndigheterna inte delar bedömning, får de dock förkasta förslaget. Det framgår av 12 § som i sin tur hänvisar till 7 och 8 §§. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.3. Paragrafen genomför artikel 92.2 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår vad som gäller om inte föreslår en koncernresolutionsordning. Enligt första stycket ska fatta beslut om resolution enligt 8 kap. och därefter beslut om resolutions- eller insolvensåtgärder. Med det senare avses åtgärder för en avveckling av moderföretaget genom likvidation eller konkurs. beslut ska föregås av samråd med de övriga medlemmarna i resolutionskollegiet. Av andra stycket framgår att , vid beslut enligt första stycket, ska beakta och följa den koncernresolutionsplan som beslutats (se 3 kap.). behöver dock inte följa planen om det bedöms att resolutionsändamålen uppnås effektivare med andra åtgärder än de som finns i planen. Vid en sådan bedömning ska omständigheterna i det enskilda fallet beaktas. ska också inför sitt beslut beakta den finansiella stabiliteten i de övriga berörda EES-länderna. Senast i samband med underrättelsen enligt 10 § kommer resolutions- myndigheterna i de övriga berörda EES-länderna att få kännedom om moderföretagets problem. De kan dock inte förhindra att försätter moderföretaget i resolution och vidtar resolutions- eller insolvensåtgärder gentemot detta. Om de bedömer att åtgärderna kommer att påverka de dotterföretag som de ansvarar för är de i stället hänvisade till att vidta de nationella åtgärder som de anser nödvändiga. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.3. Paragrafen genomför delar av artikel 92.3, 92.5 och 92.6 i krishanterings- direktivet. Det framgår att 7 och 8 §§ gäller om lägger fram en koncernresolutionsordning. Det innebär att om möjligt ska ingå en internationell överenskommelse med övriga berörda resolutionsmyndigheter om en koncernresolutionsordning eller, om detta inte är möjligt, fatta ett individuellt beslut rörande moderföretaget. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.4 och 15.3.5. Paragrafen genomför delar av artikel 92.3–92.5 i krishanterings- direktivet. Av bestämmelsen framgår vad som gäller när ansvarar för hanteringen av ett dotterföretag som varken är det fallerande dotterföretaget eller moderföretaget i koncernen. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.4 och 15.3.5. Paragrafen genomför delar av artiklarna 91.10 och 92.6 i krishanterings- direktivet. Av paragrafen framgår att ett beslut om en koncernresolutionsordning som fattas av en utländsk myndighet efter överenskommelse med en eller flera resolutionsmyndigheter eller på grund av att myndigheterna inte har kommit överens gäller även i . Övervägandena finns i avsnitt 15.3.6. Paragrafen genomför artiklarna 91.11 och 92.7 första stycket i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår att de åtgärder i det särskilda beslutsför- farandet som gäller för beslut om resolution av ett dotterföretag eller moderföretag i en finansiell gränsöverskridande koncern ska vidtas . Det innebär att ett skyndsamhetskrav gäller, oavsett om deltar i förfarandet i egenskap av underrättande myndighet, annan resolutionsmyndighet som ansvarar för ett företag som berörs av en koncernresolutionsordning eller samordnande resolutions- myndighet. Skyndsamhetskravet omfattar inte åtgärder som Riksgälds- kontoret vidtar med stöd av andra bestämmelser, exempelvis beslutet att försätta företaget i resolution och vidta resolutionsåtgärder. Det ligger dock i sakens natur att ska vidta sådana åtgärder med hänsyn till situationens brådska. Övervägandena finns i avsnitt 15.3.7. Följder av ett beslut om resolution för ägare och ledning Paragrafen genomför artikel 63.1 b och delar av artikel 72 i krishanteringsdirektivet. Av första stycket framgår det att ett beslut om att försätta ett institut eller något annat företag i resolution, automatiskt innebär att ägare i ett företag eller, i förekommande fall, huvudmännen i en sparbank inte längre får rösta för sina aktier eller andelar på stämman. I stället övertas denna rätt av . Det är en rättsverkan av beslutet om resolution. Av andra stycket framgår det att därutöver, och i den utsträckning myndigheten finner nödvändigt i syfte att uppnå resolutionsändamålen, får utöva kontroll över företaget i resolution genom övertagande av ägarnas, huvudmännens, styrelsens och den verkställande direktörens rättigheter och befogenheter. Av detta följer t.ex. en rätt att fatta beslut om överlåtelse av tillgångar eller delar av verksamheten i företaget. Eftersom intentionen med resolution är att företaget i sin helhet, eller delar av företaget, ska överleva bör företagets interna kontroll- och beslutsstruktur i mesta möjliga mån behållas intakt. Mot denna bakgrund bör endast använda sig av styrelsens och den verkställande direktörens befogenheter i den mån det är nödvändigt för att uppnå resolutionsändamålen. Övervägandena finns i avsnitt 18.3.1. Paragrafen genomför artikel 72.2 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen följer att kan förelägga företaget i resolution att vidta en eller flera beslutade resolutionsåtgärder. Det innebär att , i stället för att genomföra en resolutions- åtgärd genom utövande av stämmans, styrelsens eller den verkställande direktörens befogenheter enligt 1 §, kan kräva att företaget i resolution ska genomföra åtgärden eller åtgärderna. Det kan finnas flera skäl till att föredrar att företaget utför resolutionsåtgärden. Det kan t.ex. handla om resurs- eller tidsbrist hos eller att åtgärden kräver sådan detaljerad kunskap om företagets verksamhet att företagets egen personal därför är bäst lämpad att genomföra åtgärden. Övervägandena finns i avsnitt 18.3.1. Paragrafen genomför artiklarna 34.1 c och 63.1 l i krishanterings- direktivet. Av paragrafen framgår att ska utse en ny styrelse och verkställande direktör i ett företag när det blir försatt i resolution. Om inrättar ett broinstitut eller ett tillgångsför- valtningsbolag, innebär bestämmelsen att styrelseledamöter och den verkställande direktören normalt inte får överföras från företaget i resolution. Styrelseledamöter som har suttit i styrelsen som företagets problem har uppkommit, bör som regel inte kunna ges nya eller fortsatta uppdrag i företaget. En eller flera av styrelsens ledamöter eller dess verkställande direktör får dock fortsätta att vara verksam i företaget i resolution eller något företag som bildats som ett led i resolutionen, om det är nödvändigt för att uppnå resolutionsändamålen. möjlighet att utse en ny styrelse enligt denna bestämmelse inverkar inte på de anställdas rätt att utse arbetstagar- representanter i styrelsen enligt 14 kap. 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 18.3.2. Hinder mot exekutiva åtgärder och vissa rättshandlingar knutna till resolution Paragrafen saknar motsvarighet i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsens första stycke framgår att utmätning eller annan verkställighet enligt utsökningsbalken inte får äga rum mot ett företag som företaget är i resolution. Förbudet mot utmätning avser såväl beslut om utmätning som vidare åtgärder för verkställighet av ett sådant beslut. Med annan verkställighet avses annan verkställighet enligt utsökningsbalken. Bestämmelsen har huvudsakligen samma innebörd 2015/16:5 som motsvarande bestämmelse i 2 kap. 17 § första meningen lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. Uppräkningen är uttömmande. Det innebär att det t.ex. inte finns något hinder mot att en pågående rättegång fortgår, om inte med stöd av 2 § ansöker om, och får, målet vilandeförklarat. Av andra stycket följer att en domstol inte heller får besluta om kvarstad eller betalningssäkring som företaget är i resolution. Enligt första stycket får verkställighet av sådana beslut inte ske. Övervägandena finns i avsnitt 19.2.