prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — Av andra stycket framgår att när ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut tillämpar första stycket på ett nytt konto, räcker det att ett av kontona som avses i första stycket är ett rapporteringspliktigt konto för att samtliga sådana konton, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska anses vara rapporteringspliktiga. I tredje stycket anges att dokumentation som inhämtats vid granskningen av ett av de konton som avses i första stycket får användas även vid granskningen av övriga sådana konton. Se även avsnitt 6.1.7. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna C i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC. I första punkten anges att ett konto, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är rapporteringspliktigt om det innehas av en eller flera enheter som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Om kontot innehas av flera enheter räcker det att en av kontohavarna är en sådan enhet för att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska vara rapporteringspliktigt. I andra punkten föreskrivs att ett konto, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är rapporteringspliktigt om det innehas av en eller flera enheter som är passiva icke-finansiella enheter och över vilka en eller flera fysiska personer som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion har bestämmande inflytande. I 3 § finns bestämmelser om hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå till väga för att fastställa om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet. Det första steget för att avgöra detta är att avgöra om enheten är ett finansiellt institut eller inte. Om enheten inte är ett finansiellt institut ska det rapporteringsskyldiga finansiella institutet därefter avgöra om den är en aktiv eller passiv icke- Passiva icke-finansiella enheter benämns i den globala standarden ”passiva NFE:er”. Om kontot innehas av flera enheter räcker det att en av kontohavarna är en passiv icke-finansiell enhet över vilken en eller flera fysiska personer som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion har bestämmande inflytande för att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska vara rapporteringspliktigt. finansiell enhet definieras som varje icke-finansiell enhet som inte är en aktiv icke-finansiell enhet, eller en investeringsenhet som inte är ett finansiellt institut i en deltagande jurisdiktion. finansiell enhet definieras i 2 kap. 22 § och begreppet finansiellt institut definieras i 2 kap. 6–10 §§. Begreppet ”person med bestämmande inflytande” definieras i 2 kap. 18 §. Vilka personer som är personer med bestämmande inflytande ska bedömas i enlighet med vad som anges i Bestämmelser om hur det rapporteringsskyldiga finansiella institutet ska gå till väga för att avgöra vilka personer som är personer med bestämmande inflytande och om de har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion finns i 4 §. Som framgår av paragrafen och 2 kap. 20 § är ett konto, oavsett kontohavarens eller personernas med bestämmande inflytande hemvist, inte rapporteringspliktigt om det framgår av definitionen av ”rapporteringspliktigt konto” i 2 kap. 20 §, t.ex. om samtliga kontohavare är bolag vars aktier regelmässigt handlas på en etablerad värdepappersmarknad. Om så är fallet behöver inte kontohavarnas och personernas med bestämmande inflytande hemvist utredas, eftersom det rapporteringsskyldiga finansiella institutet redan från början kan avgöra att det inte är fråga om ett rapporteringspliktigt konto. För att komma fram till att så är fallet kan det rapporteringsskyldiga finansiella institutet dock först t.ex. behöva utreda om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet och vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Bestämmelser om hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå till väga för att fastställa detta finns i 3 § och 4 § första stycket. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna D.1 i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC och anger hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå tillväga för att utreda om en enhet som innehar ett befintligt konto har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Det första steget är att granska den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inhämtat för att kunna upprätthålla kontakterna med kontohavaren eller på grund av bestämmelser i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller i annan författning för att se om det finns skäl att anta att kontohavaren har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Skäl att anta att kontohavaren har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion föreligger t.ex. om det finns uppgift om att kontohavaren bildats i en annan jurisdiktion eller i enlighet med en annan jurisdiktions lagstiftning eller om det finns uppgift om en adress i en annan stat eller jurisdiktion. Om det finns skäl att anta att kontohavaren har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion ska kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, anses vara ett rapporteringspliktigt konto, om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte inhämtar ett intygande från kontohavaren om att kontohavaren inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, eller, utifrån den övriga information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig, kan fastställa att kontohavaren inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Paragrafen tar endast sikte på att utreda den omständigheten om en enhet har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion eller om så inte är fallet. Som framgår av 1 § och 2 kap. 20 § är ett konto, oavsett kontohavarens eller personernas med bestämmande inflytande hemvist, inte rapporteringspliktigt om det framgår av definitionen av ”rapporteringspliktigt konto” i 2 kap. 20 §, t.ex. om samtliga kontohavare är bolag vars aktier regelmässigt handlas på en etablerad värdepappersmarknad. Om så är fallet behöver inte kontohavarnas och personernas med bestämmande inflytande hemvist utredas, eftersom det rapporteringsskyldiga finansiella institutet redan från början kan avgöra att det inte är fråga om ett rapporteringspliktigt konto. För att komma fram till att så är fallet kan det rapporteringsskyldiga finansiella institutet dock först t.ex. behöva utreda om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet och vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Bestämmelser om hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå till väga för att fastställa detta finns i 3 § och 4 § första stycket. Vissa krav ställs på ett intygande för att intygandet ska anses vara giltigt. Av kommentaren till CRS framgår bl.a. att ett intygande är giltigt endast om det är undertecknat (eller på annat sätt bekräftat) av en person som är behörig att underteckna för kontohavaren eller personen med bestämmande inflytande. Vidare framgår att intygandet ska vara daterat och innehålla kontohavarens namn, adress, skatterättsliga hemvist 2015/16:29 och skatteregistreringsnummer. Uppgifterna får ha tagits fram på förhand av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om de redan finns registrerade. Det sistnämnda gäller dock inte uppgiften om i vilken eller vilka stater eller jurisdiktioner den intygande personen har skatterättslig hemvist. Denna uppgift måste alltså aktivt uppges av den intygande personen. Att ett intygande är bekräftat på något annat sätt än att det har undertecknats innebär att den intygande personen tillhandahåller det finansiella institutet en otvetydig bekräftelse på att personen intygar att uppgifterna är korrekta. Oavsett hur verifieringen sker förväntas det att det dokumenteras av det finansiella institutet på ett sätt som gör att institutet kan visa att intygandet har bekräftats, t.ex. genom elektronisk dokumentation som visar att verifiering har skett genom elektronisk signatur på internet (se vidare avsnitt 6.1.1 samt punkterna 7–16 i kommentaren till avsnitt IV och punkterna 14–17 i kommentaren till avsnitt V i CRS). Med skatteregistreringsnummer avses ”Taxpayer Identification Number” (). Information om utformningen av skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna D.2 i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC. Här föreskrivs att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, för att fastställa om en enhet är en passiv icke- finansiell enhet, ska inhämta ett intygande om detta från kontohavaren, men att ett sådant intygande inte behöver inhämtas om det, utifrån den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig, kan antas att kontohavaren är en aktiv icke-finansiell enhet eller ett annat finansiellt institut än en sådan investeringsenhet som avses i 2 kap. 9 § första stycket 2 i en stat eller jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion. Begreppet passiv icke-finansiell enhet definieras i 2 kap. 22 § och begreppet finansiellt institut definieras i 2 kap. 6–10 §§. Vissa krav ställs på ett intygande för att intygandet ska anses vara giltigt. Av kommentaren till CRS framgår bl.a. att ett intygande är giltigt endast om det är undertecknat (eller på annat sätt bekräftat) av en person som är behörig att underteckna för kontohavaren eller personen med bestämmande inflytande. Vidare framgår att intygandet ska vara daterat och innehålla kontohavarens namn, adress, skatterättsliga hemvist och skatteregistreringsnummer. Uppgifterna får ha tagits fram på förhand av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om de redan finns registrerade. Det sistnämnda gäller dock inte uppgiften om i vilken eller vilka stater eller jurisdiktioner den intygande personen har skatterättslig hemvist. Denna uppgift måste alltså aktivt uppges av den intygande personen. Att ett intygande är bekräftat på något annat sätt än att det har undertecknats innebär att den intygande personen tillhandahåller det finansiella institutet en otvetydig bekräftelse på att personen intygar att uppgifterna är korrekta. Oavsett hur verifieringen sker förväntas det att det dokumenteras av det finansiella institutet på ett sätt som gör att institutet kan visa att intygandet har bekräftats, t.ex. genom elektronisk dokumentation som visar att verifiering har genom elektronisk Prop. signatur på internet (se vidare avsnitt 6.1.1 samt punkterna 7–16 i kommentaren till avsnitt IV och punkterna 14–17 i kommentaren till avsnitt V i CRS). Med skatteregistreringsnummer avses ”Taxpayer Identification Number” (). skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna D.2 b och c i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC. I första stycket föreskrivs att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet får förlita sig på den information som inhämtats på grund av bestämmelser i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, för att fastställa vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Av 1 § framgår att ett konto som innehas av en enhet som inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion är ett rapporteringspliktigt konto endast om det innehas av en passiv icke-finansiell enhet över vilken en eller flera fysiska personer som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion har bestämmande inflytande. I andra stycket 1 anges att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, när det gäller konton vars saldon eller värden uppgår till eller mindre, för att fastställa om en person med bestämmande inflytande har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion ska granska den information som inhämtats på grund av bestämmelser i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. I andra stycket 2 anges att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, när det gäller konton vars saldon eller värden uppgår till mer än , för att fastställa om en person med bestämmande inflytande har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion ska inhämta ett intygande från kontohavaren eller från personerna med bestämmande inflytande. Vissa krav ställs på ett intygande för att intygandet ska anses vara giltigt. Av kommentaren till CRS framgår bl.a. att ett intygande är giltigt endast om det är undertecknat (eller på annat sätt bekräftat) av en person som är behörig att underteckna för kontohavaren eller personen med bestämmande inflytande. Vidare framgår att intygandet ska vara daterat och innehålla kontohavarens namn, adress, skatterättsliga hemvist och skatteregistreringsnummer. Uppgifterna får ha tagits fram på förhand av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om de redan finns registrerade. Det sistnämnda gäller dock inte uppgiften om i vilken eller vilka stater eller jurisdiktioner den intygande personen har skatterättslig hemvist. Denna uppgift måste alltså aktivt uppges av den intygande personen. Att ett intygande är bekräftat på något annat sätt än att det har undertecknats innebär att den intygande personen tillhandahåller det finansiella institutet en otvetydig bekräftelse på att personen intygar att uppgifterna är korrekta. Oavsett hur verifieringen sker förväntas det att det dokumenteras av det finansiella institutet på ett sätt som gör att institutet kan visa att intygandet har bekräftats, t.ex. genom elektronisk dokumentation som visar att verifiering har skett genom elektronisk 2015/16:29 signatur på internet (se vidare avsnitt 6.1.1 samt punkterna 7–16 i kommentaren till avsnitt IV och punkterna 14–17 i kommentaren till avsnitt V i CRS). Med skatteregistreringsnummer avses ”Taxpayer Identification Number” (). Information om utformningen av skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. Av 1 § framgår att ett konto som innehas av en enhet som inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion är ett rapporteringspliktigt konto endast om det innehas av en passiv icke-finansiell enhet över vilken en eller flera fysiska personer som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion har bestämmande inflytande. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafens första stycke första mening har tagits in för att genomföra punkterna E.3 i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC och föreskriver att det finansiella institutet på nytt ska genomföra granskningen enligt 1– 4 §§ om den efter att en sådan granskning genomförts får tillgång till ytterligare information som medför att det finns skäl att anta att ett intygande eller annan dokumentation som inhämtats är oriktig eller inte är tillförlitlig. I första stycket andra meningen anges att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är ett rapporteringspliktigt konto om det därefter fortfarande finns skäl att anta att intygande eller annan dokumentation är oriktig eller otillförlitlig. Bestämmelsen i första stycket andra meningen avser två situationer. Den ena situationen är att ett konto vid den inledande granskningen inte ansågs vara ett rapporteringspliktigt konto och omständigheterna sedan förändras genom att information tyder på att kontohavaren numera t.ex. har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Granskningsproceduren enligt 1–4 §§ ska då genomföras . Om något nytt tillförlitligt intygande eller någon annan tillförlitlig dokumentation inte kommer in ska kontot då anses vara rapporteringspliktigt. Den andra situationen är att kontot vid den inledande granskningen konstaterades vara ett rapporteringspliktigt konto med anledning av att kontohavaren har hemvist i en eller flera andra stater eller jurisdiktioner och ändrade omständigheter tyder på att kontohavaren har hemvist i ytterligare en annan stat eller jurisdiktion. Ett nytt granskningsförfarande ska då inledas enligt 1–4 §§. Om ett tillförlitligt intygande eller annan dokumentation inte inkommer ska kontohavaren anses ha hemvist i samtliga stater eller jurisdiktioner, både de som uppkommit genom den inledande granskningen och de som uppkommit genom de ändrade omständigheterna. Kontot ska, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, även fortsatt anses vara ett rapporteringspliktigt konto. Ändrade förhållanden är varje förändring eller tillägg av uppgifter avseende kontot eller avseende ett annat konto som är knutet till kontot om en sådan förändring eller ett sådant tillägg av uppgifter påverkar kontohavarens status. Av andra stycket framgår att om informationen i första stycket första meningen avser information för att fastställa om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet, ska enheten anses vara en passiv icke-finansiell enhet, om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte erhåller ett intygande eller annan dokumentation som tyder på att så inte är fallet. Om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte förmår att Prop. 2015/16:29 fastställa om kontohavaren är ett finansiellt institut, en aktiv icke- finansiell enhet eller en passiv icke-finansiell enhet ska kontohavaren behandlas som en passiv icke-finansiell enhet. Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna A och B i avsnitten V i CRS och i bilaga I till DAC. Första stycket anger gränsvärdet för sådana konton som inte behöver granskas. Det rapporteringsskyldiga finansiella institutet kan välja att inte granska sådana konton vars saldo eller värde inte uppgår till gränsvärdet vid den aktuella tidpunkten. I andra stycket klargörs att konton som vid tillämpningen av första stycket inte omfattas av granskning inte ska anses vara rapporteringspliktiga. Där framgår också att om ett sådant konto ändå har granskats enligt 1–4 §§ och då identifierats som rapporteringspliktigt, får det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, välja om det vill behandla kontot som rapporteringspliktigt eller inte. I tredje stycket anges att ett konto dock ska granskas enligt 1–4 §§ om dess saldo eller värde överstiger vid utgången av 2015 eller ett senare kalenderår. Granskningen ska ha genomförts före utgången av det kalenderår som följer på kalenderåret då kontots saldo eller värde översteg . Kontot ska behandlas som ett rapporteringspliktigt konto om det därvid identifieras som ett sådant. Tredje stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även avsnitt 6.1.4 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna A i avsnitten VI i CRS och i bilaga I till DAC. I punkten 1 föreskrivs att ett nytt konto, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är rapporteringspliktigt om det innehas av en eller flera enheter som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Om kontot innehas av flera personer räcker det att en av kontohavarna är en sådan enhet för att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska vara rapporteringspliktigt. I punkten 2 föreskrivs att ett konto, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, också är rapporteringspliktigt om det innehas av en eller flera andra enheter som är passiva icke-finansiella enheter med en eller flera personer med bestämmande inflytande som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Passiva icke-finansiella enheter benämns i den globala standarden ”passiva NFE:er”. Om kontot innehas av flera enheter räcker det att en av kontohavarna är en sådan enhet för att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska vara rapporteringspliktigt. Begreppet finansiellt institut definieras i 2 kap. 6–10 §§ och begreppet passiv icke- finansiell enhet definieras i 2 kap. 22 §. Vilka personer som är ”personer 2015/16:29 med bestämmande inflytande” ska bedömas i enlighet med vad som anges i rekommendationerna från FATF. Av punkten 3 framgår att ett konto, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är rapporteringspliktigt om ett sådant intygande från kontohavaren eller personerna med bestämmande inflytande som krävs enligt 3 eller 4 § inte kommer in. Bestämmelsen i punkten 3 avser två situationer. Den ena situationen är att ett konto vid den inledande granskningen inte konstaterades vara ett rapporteringspliktigt konto och omständigheterna sedan förändras så att ett nytt intygande behöver begäras in. Kontot ska då anses vara ett rapporteringspliktigt konto om ett sådant nytt intygande inte kommer in eller är otillförlitligt. Den andra situationen är att kontot vid den inledande granskningen när kontot öppnades konstaterades vara ett rapporteringspliktigt konto med anledning av att kontohavaren har hemvist i en eller flera andra stater eller jurisdiktioner och omständigheterna sedan förändras så att ett nytt intygande ska begäras. Om ett sådant nytt intygande då inte kommer in eller är otillförlitligt, ska kontohavaren fortsatt anses ha hemvist i den eller de stater eller jurisdiktioner som det framkom vid den inledande granskningen och kontot ska alltså även fortsatt anses vara ett rapporteringspliktigt konto. Den omständigheten att kontohavaren anses ha hemvist i en viss stat eller jurisdiktion kan läkas om det kommer in ett nytt tillförlitligt intygande från kontohavaren. Som framgår av paragrafen samt 2 kap. 20 § är ett konto, oavsett kontohavarens eller personernas med bestämmande inflytande hemvist, inte rapporteringspliktigt om det framgår av definitionen av ”rapporteringspliktigt konto” i 2 kap. 20 §, t.ex. om samtliga kontohavare är bolag vars aktier regelmässigt handlas på en etablerad värdepappersmarknad. Om så är fallet behöver inte kontohavarnas och personernas med bestämmande inflytande hemvist utredas, eftersom det rapporteringsskyldiga finansiella institutet redan från början kan avgöra att det inte är fråga om ett rapporteringspliktigt konto. För att komma fram till att så är fallet kan det rapporteringsskyldiga finansiella institutet dock först t.ex. behöva utreda om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet och vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Bestämmelser om hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå till väga för att fastställa detta finns i 3 § och 4 § första stycket. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även avsnitten 6.1.3 och 6.1.5 samt kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna A.1 a och b i avsnitten VI i CRS och i bilaga I till DAC. Första stycket anger att för att fastställa om en enhet har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, ska det rapporteringskyldiga finansiella institutet i samband med att ett konto öppnas inhämta ett intygande från kontohavaren. Intygandet ska utgöra en del av dokumentationen vid kontots öppnande för att möjliggöra fastställandet av kontohavarens hemvist. Om det av intygandet framgår att kontohavaren har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, ska kontohavaren anses ha hemvist i denna stat eller jurisdiktion. Om enheten i sitt intygande anger att den inte har någon skatterättslig hemvist får det rapporteringsskyldiga finansiella institutet förlita sig på adressen där enhetens faktiska företagsledning finns för att fastställa kontohavarens hemvist. I andra stycket anges att ett intygande som avses i första stycket dock inte behöver inhämtas om det av den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig kan antas att kontohavaren inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. I ett sådant fall ska kontohavaren inte anses ha hemvist i en annan stat eller jurisdiktion.