prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — Av artikel 358 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/35 följer att tillsynsmyndigheternas beslut enligt artikel 216 eller 217 i Solvens II-direktivet endast ska fattas under omständigheter som motiveras av objektiva specifika egenskaper i undergruppens verksamhet, organisation eller riskprofil jämfört med hela gruppens. Möjlighet till nationell undergrupptillsyn Solvens II-direktivets regler om grupptillsyn kommer att medföra att ett flertal svenska försäkringsföretag ingår i grupper för vilka Finansinspekt- ionen inte är grupptillsynsmyndighet. kommer sannolikt i en sådan situation att ingå i det tillsynskollegium som ska bildas av de berörda tillsynsmyndigheterna. Likaså kvarstår Finansin- spektionen som ansvarig för tillsynen över de enskilda försäkrings- företagen i en grupp, även om inspektionen inte är grupptillsynsmyn- dighet. Svensk Försäkring motsätter sig införande av en möjlighet för att besluta om undergrupptillsyn. Som skäl anför Svensk Försäkring bl.a. att nationell undergrupptillsyn motverkar syftet med förslaget till en ny tillsynsstruktur och grundtanken i Solvens II- direktivet om att en enda myndighet inom EES – grupptillsynsmyndig- heten – ska ansvara för grupptillsynen. Vidare menar att undergrupptillsyn kommer att leda till ökade kostnader för försäkringsföretagen. Det kan enligt regeringens mening inte uteslutas att ett beslut om nationell undergrupptillsyn leder till högre kostnader exempelvis till följd av ökade rapporteringskrav med avseende på riskkoncentrationer och interna transaktioner. Ett svenskt försäkrings- företag som inte i normalfallet behöver lämna några grupprapporter på dessa områden, kan behöva göra det om det fattas ett beslut om nationell undergrupptillsyn. kan ett beslut om nationell undergrupptillsyn, som utredningen lyft fram, leda till kostnadsbesparingar för försäkringsföretagen, bl.a. genom att vissa poster tillgodoräknas som kapitalbasposter i en nationell undergrupp, men inte i gruppen som helhet. Skyddet för försäkringstagarna bör givetvis tillmätas stor betydelse för frågan om bör ge möjlighet att besluta om nationell undergrupptillsyn. I den delen kan konstateras att det europeiska systemet för försäkringstillsyn än så länge är oprövat. Det kan inte avgöras om grupptillsynen kan ge försäkringstagare i svenska försäkringsföretag samma skydd om inte är grupptillsynsmyndighet som om inspektionen har det uppdraget. Den praktiska tillämpningen av regelverket kommer med tiden att visa om deltagande i tillsynskollegier, och användande av de övriga påverkansmöjligheter som Solvens II-direktivet innehåller, kan ge försäkringstagarna tillräckligt skydd. Nationell undergrupptillsyn kan visa sig användbar som tillsyns- verktyg, t.ex. i den situation som lyft fram, då en större internationell grupp har ekonomiska problem och grupptillsyns- myndigheten inte kan ägna tillräckliga resurser åt den svenska under- gruppen. Skyddet för försäkringstagarna kan bli lidande i en sådan situa- tion, om inte har möjlighet att ingripa och ta över ansvaret för grupptillsynen. Även i övrigt kan det uppkomma situationer då inspektionen kan ha ett behov av ytterligare kontroll och information om en grupp. En värdering av skälen för och emot ett utnyttjande av den möjlighet som Solvens II-direktivet ger till införande av regler om nationell undergrupptillsyn leder enligt regeringen sammantaget till att möjlig- heten bör utnyttjas. Regeringen delar inte Svensk Försäkrings bedömning att detta synsätt skulle vittna om misstro mot det europeiska tillsyns- systemet. Det är snarare fråga om att inte beröva möjligheter att ingripa om det skulle visa sig nödvändigt vid tillämp- ningen av ett nytt regelverk. Om den fortsatta utvecklingen utvisar att behov av nationell undergrupptillsyn inte föreligger, får ställnings- tagandet omprövas. Förutsättningar för beslut om nationell undergrupptillsyn Solvens II-direktivet uppställer inga särskilda materiella begränsningar för ett beslut om nationell undergrupptillsyn. I skäl 99 till direktivet anges att medlemsstaterna ska kunna besluta om grupptillsyn på lägre nivåer än i toppen av en grupp inom EES, om de anser det nödvändigt. Utredningen har föreslagit att ett sådant beslut bara får fattas om det finns synnerliga skäl. Som framhållit torde kraven på samråd med det företag som finns i toppen av gruppen inom EES och med berörda tillsynsmyndigheter ha en begränsande effekt när det gäller beslut om nationell undergrupptillsyn. Dessutom framgår det, som nämnts tidigare, av artikel 358 i EU-förordningen att beslut om nationell undergrupptillsyn bara får fattas under omständigheter som motiveras av objektiva specifika egenskaper i undergruppens verksamhet, organisation eller riskprofil jämfört med hela gruppens. Det finns således begränsningar för när ett beslut om nationell grupptillsyn får fattas. Någon möjlighet att som utredningen förslagit begränsa Finansinspekt- ionens möjligheter att besluta om nationell undergrupptillsyn till fall då synnerliga skäl föreligger finns inte enligt direktivet. Det följer av artikel 216.7 i Solvens II-direktivet att kommissionen får anta delegerade akter för att precisera under vilka förhållanden som beslut om nationell undergrupptillsyn får meddelas, vilket har gjorts (se artikel 358 i kommissionens delegerade förordning [EU] 2015/35 och vad som har anförts ovan). Detta utesluter en nationell särreglering. Bestämmelsen om nationell undergrupptillsyn i FRL ska därför inte innehålla krav på synnerliga skäl. Däremot bör direktivets bestämmelser om samråd, med berörda behöriga myndigheter och med det företag som finns i toppen av en grupp inom EES, införas i lag. Härutöver bör direktivets bestämmelse att motiven för ett beslut om undergrupptillsyn ska anges för grupptillsynsmyndigheten och företaget som finns i toppen av gruppen inom EES införas i lag. Innebörden av ett beslut om nationell undergrupptillsyn Som Svensk Försäkring anmärker behöver det klargöras vad ett beslut om nationell undergrupptillsyn får för konsekvenser. Det måste också belysas hur tillsynen på nationell undergruppnivå ska förhålla sig till den grupptillsyn som utövas enligt Solvens II-direktivets allmänna regler. Ett beslut om nationell undergrupptillsyn berör inte enbart den del av en grupp som finns i . Detta följer av definitionen av grupp. Det innebär att försäkringsgivare i andra länder än , som ingår i samma grupp som de svenska företagen i gruppen omfattas även av undergrupptillsynen. Det bör i sammanhanget framhållas att ett beslut om undergrupptillsyn inte påverkar den grupptillsyn som sker på nivån för hela gruppen, dvs. på nivån för det moderföretag som avses i artikel 215. Den nationella undergrupptillsynen kan därför sägas dubblera den ordinära grupptillsynen. Ett beslut om nationell undergrupptillsyn berör endast den del av grupptillsynen som omfattas av beslutet. Som redan berörts tillåter artikel 216.3 i Solvens II-direktivet att ett beslut om nationell undergrupptillsyn begränsas till att omfatta en del av grupptillsynen, exempelvis gruppsol- vens. De delar av grupptillsynen som i ett sådant fall inte omfattas av ett beslut om nationell undergrupptillsyn ska alltjämt omfattas av grupptill- synen enligt direktivets allmänna regler. Solvens II-direktivets materiella regler om grupptillsyn och grupptill- synsmyndighet ska ges motsvarande tillämpning på tillsynen över en nationell undergrupp och den nationella tillsynsmyndighet som fattat beslut om nationell undergrupptillsyn (se artikel 216.1 tredje stycket i Solvens II-direktivet). Därav följer bl.a. att en nationell undergrupp kan ansöka om att få använda en intern modell endast på undergruppen. Den ansökan ska i sådant fall ges in till den nationella tillsynsmyndigheten – i – som beslutat om nationell undergrupptillsyn. Likaså kan , när ett beslut om nationell undergrupptillsyn fattats, påföra ett kapitaltillägg på den nationella undergruppen. Tillämpningen av reglerna om grupptillsyn och grupptillsynsmyndig- het på den nationella undergrupptillsynen och som ansvarig myndighet för den tillsynen gäller med vissa begränsningar (se artikel 216.3–213.6 i Solvens II-direktivet). Den nationella myndigheten är bunden av grupptillsynsmyndighetens beslut i fråga om metod för beräkning av gruppens solvenskapitalkrav (artikel 216.3) samt av redan fattade beslut om användning av en intern modell för hela gruppen (artikel 216.4). Den nationella tillsynsmyndigheten ges dock i det läget möjlighet att besluta om kapitaltillägg för undergruppen och i undantagsfall att kräva återgång till standardformeln för det företag som finns i toppen av gruppen inom . I så fall ska den nationella tillsynsmyndigheten informera såväl grupptillsynsmyndigheten som företaget som finns i toppen av gruppen inom EES om skälen för besluten. Beslut om nationell undergrupptillsyn kan inte förenas med tillämp- ning av den särskilda tillsynsordning som finns i artiklarna 238 och 239 i direktivet (se artikel 216.5 och 216.6). De nämnda förutsättningarna och begränsningarna som gäller för beslut om nationell undergrupptillsyn bör framgå av lag. Emellertid bör skyldigheten för att informera andra tillsynsmyndig- heter och företag om skälen för beslutet inte regleras särskilt i lag. När det gäller företagen följer detta av 20 § förvaltningslagen. I lagen finns visserligen undantag från motiveringsskyldigheten. Det får antas att artikeln, även om det inte uttryckligen sägs, lämnar utrymme för medlemsstaterna att avvika från motiveringsskyldigheten i fall där det är befogat. När det gäller förhållandet till andra tillsynsmyndigheter följer detta av 14 kap. 3 § FRL. Överenskommelser om samordnad grupptillsyn över en undergrupp I och med att det införs möjlighet för att besluta om nationell undergrupptillsyn, är skyldigt att också ge inspektionen möjlighet att ingå internationella överenskommelser med andra behöriga myndigheter om samordning av grupptillsynen över en undergrupp som spänner över flera medlemsstater. Det följer, som redan nämnts, av artikel 217.1 i Solvens II-direktivet. Av direktivet följer vidare att sådana överenskommelser bara kan ingås mellan medlemsstater som valt att Prop. 2015/16:9 införa bestämmelser om nationell undergrupptillsyn. Om en överenskommelse om samordning av tillsynen över en under- grupp med företag i flera länder ingås, upphör ett beslut om nationell undergrupptillsyn att gälla. Så länge överenskommelsen gäller får inte heller ett nytt beslut om nationell undergrupptillsyn meddelas. Det föreslås att regler ska införas i lag som motsvarar artikel 217.1 i Solvens II-direktivet. I dem klargörs vilken möjlighet har att ingå särskilda överenskommelser om samordning av undergrupptillsyn. Om ingår en sådan överenskom- melse som avses i första stycket, ska inspektionen informera såväl grupp- tillsynsmyndigheten som företaget som finns i toppen av gruppen inom EES om skälen för överenskommelsen. Direktivet lämnar utrymme för de tillsynsmyndigheter som ingår överenskommelsen att reglera i vilken ordning grupptillsynen ska ske avseende den berörda undergruppen. Exempelvis kan de inblandade myndigheterna reglera vilken av dem som ska ansvara för grupptillsynen avseende undergruppen, som ”undergrupptillsynsmyndighet”. I förordning bör ges i uppdrag att – ingå de internationella överenskommelser som kan bli aktuella i fråga om samordnad grupptillsyn över undergrupper som spänner över flera medlemsstater. Det kan ske efter mönster från 1 § förordningen (2006:627) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Europeiska kommissionen har enligt artikel 217.3 i Solvens II- direktivet möjlighet att meddela ytterligare föreskrifter om förutsätt- ningarna för att ingå överenskommelser om samordning av undergrupptillsyn. Artikeln riktar sig inte till medlemsstaterna och föranleder därför ingen särskild lagbestämmelse. 18.3Tillsyn över vissa grupper med centraliserad riskhantering – särskild tillsynsordning Vid förhandlingarna av Solvens II-direktivet fanns länge ett förslag om grupptillskott, vilket starkt förenklat innebar att dotterföretag i en grupp i sin kapitalbas kunde tillgodoräkna sig åtaganden om tillskott från moderföretaget, givet att kapitalkraven uppfylldes på gruppnivå. Detta förslag fullföljdes inte. Grunden i systemet finns kvar genom bestämmel- ser om att grupper som uppfyller särskilda krav på bl.a. centraliserad riskhantering ges möjlighet att ansöka om att omfattas av ett särskilt samrådsförfarande mellan tillsynsmyndigheter, en särskild tillsynsord- ning (se artiklarna 236–243 i Solvens II-direktivet). Det finns inte någon motsvarande reglering i FRL . Alla grupper måste som framgått ovan ha en enhetlig riskhantering inom gruppen. De grupper som uppfyller vissa ytterligare villkor kan ansöka om att få omfattas av särskild tillsynsordning vilket innebär att ett särskilt samrådsförfarande ska tillämpas mellan tillsyns- myndigheterna inom tillsynskollegiet. Särskild tillsynsordning innebär att den tillsynsmyndighet som utövar tillsyn över ett enskilt försäkringsföretag som är dotterföretag och som omfattas av särskild tillsynsordning inte kan besluta självständigt i vissa En sådan tillsynsmyndighet ska i stället lämna förslag till till- synskollegiet och beslut ska normalt fattas efter överenskommelse inom Samrådsförfarandet ska tillämpas i vissa särskilt reglerade situationer. Det är till exempel frågan om vilka åtgärder som tillsynsmyndigheten ska vidta för det fall dotterföretagets riskprofil avviker från en intern modell inom en grupp eller då dotterföretagets riskprofil avviker väsentligt från de antaganden som gjorts för beräkningen enligt standardformeln samt åtgärder om solvenskapitalkravet inte uppfylls. Flera villkor måste vara uppfyllda för att beslut om särskild tillsynsordning ska få fattas. Dotterföretaget får för det första inte vara undantaget från grupptillsynen. Vidare krävs att gruppen har fått ett godkännande att göra en gruppgemensam egen risk- och solvens- bedömning, att gruppen fått godkännande att lämna en gemensam rapport om solvens och finansiell ställning samt även att dotterföretaget omfattas av moderföretagets riskhanteringsprocesser och mekanismer för Av artikel 243 i Solvens II-direktivet framgår att bestäm- melserna om särskild tillsynsordning även är tillämpliga på försäkrings- företag som är dotterföretag till försäkringsholdingföretag och blandade Det framgår inte närmare av Solvens II-direktivet vad som avses med att ett dotterföretag ska omfattas av moderföretagets riskhanterings- processer och mekanismer för internkontroll för att gruppen ska få omfattas av det särskilda samrådsförfarandet. att stora delar av artiklarna 236–238, 240 och 243 genomförs i lag, men bedömt att artikel 239 bör genomföras i förordning. lämnat några förslag avseende de delar av artiklarna 237 och 238 som innehåller bestämmelser om hänskjutande av frågan till Eiopa. har utredningen lämnat förslag som anger de tidsramar inom vilka överenskommelser ska träffas eller hänskjutande ska ske. 18.3.2 Ansökan om tillstånd för dotterföretag att omfattas av särskild tillsynsordning Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag, en EES-försäkrings- givare, ett försäkringsholdingföretag med huvudkontor inom EES eller ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor inom EES som är moderföretag till ett försäkringsföretag får ansöka om tillstånd för dotterföretag att omfattas av bestämmelser om särskild tillsynsord- ning. Ansökan ska ges in till . När Finansinspekt- ionen har mottagit en sådan ansökan, ska inspektionen utan dröjsmål överlämna den till övriga medlemmar i tillsynskollegiet. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering- Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- Prop. 2015/16:9 ingens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Av artiklarna 236, 237.1 andra stycket och 243 i Solvens II-direktivet framgår att försäkringsföretag, försäkringsholdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag som är moderföretag till ett försäkringsföretag får ansöka om tillstånd för dotterföretag att omfattas av bestämmelserna i artiklarna 238 och 239. Ansökan ska ges in till den tillsynsmyndighet auktoriserat dotterföretaget som i sin tur utan dröjsmål ska överlämna den till övriga medlemmar i tillsynskollegiet. Bestämmelser motsvarande artiklarna 236, 237.1 andra stycket och 243 bör genomföras i lag. Sammanfattningsvis bör det föras in bestämmelser i som innebär följande. Ett försäkringsföretag, en EES-försäkringsgivare, ett försäk- ringsholdingföretag med huvudkontor inom EES eller ett blandat finan- siellt holdingföretag med huvudkontor inom EES som är moderföretag till ett försäkringsföretag får ansöka om tillstånd för dotterföretag att omfattas av bestämmelser om särskild tillsynsordning. Ansökan ska ges in till . Då mottagit en sådan ansökan ska inspektionen utan dröjsmål överlämna den till övriga medlemmar i tillsynskollegiet. 18.3.3Beslut om särskild tillsynsordning Regeringens förslag: Inspektionen ska från den dag då alla medlemmar i tillsynskollegiet fått del av en ansökan om tillstånd för dotterföretag att omfattas av särskild tillsynsordning, om möjligt, komma överens med övriga myndigheter i tillsynskollegiet om vilket beslut som ska fattas. ska fatta beslut i enlighet med överenskommelsen. Ett beslut om tillstånd om särskild tillsynsordning får fattas endast under förutsättning att 1.Finansinspektionen utövar grupptillsyn över moderföretaget på gruppnivå och inte har beslutat att utelämna dotterföretaget från grupptillsyn, 2.dotterföretaget omfattas av moderföretagets riskhanteringsprocesser och mekanismer för internkontroll samt de berörda behöriga myndigheterna har konstaterat att moderföretaget utövar en ansvarsfull ledning över dotterföretaget, 3.moderföretaget har fått godkännande att göra en egen risk- och solvensbedömning som omfattar hela gruppen och på nivån för dotterföretaget, och 4.moderföretaget har fått godkännande att offentligöra en gemensam solvens- och verksamhetsrapport på gruppnivå och på nivån för dotterföretaget. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering- Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot Skälen för regeringens förslag: Av artikel 237.1 första stycket i Solvens II-direktivet, som liksom övriga delar av artikeln har fått en ny lydelse genom omnibus II-direktivet, framgår att de berörda tillsyns- myndigheterna inom tillsynskollegiet i fråga om ansökningar om tillstånd att omfattas av bestämmelserna i artiklarna 238 och 23925 ska samarbeta fullt ut för att besluta om huruvida det tillstånd som söks ska meddelas eller ej samt för att fastställa eventuella särskilda villkor som ska gälla Av artikel 237.2 framgår att de berörda tillsynsmyndigheterna ska göra allt de kan för att nå fram till ett gemensamt beslut om ansökan inom tre månader från den dag då samtliga tillsynsmyndigheter i kollegiet mottog den fullständiga ansökan. Vidare framgår av artikel 237.5 att om de berörda tillsynsmyndigheterna har fattat ett gemensamt beslut ska den tillsynsmyndighet som har auktoriserat dotterföretaget tillhandahålla sökanden ett beslut där skälen till fullo anges. ska betraktas som avgörande och tillämpas av de berörda tillsynsmyn- Av artikel 236 i Solvens II-direktivet framgår vilka villkor som ska vara uppfyllda för att ansökan om att omfattas av det särskilda samrådsförfarandet mellan tillsynsmyndigheterna i tillsynskollegiet ska Det första kravet är att grupptillsynsmyndigheten inte får ha beslutat att undanta dotterföretaget från grupptillsynen. är att dotterföretaget ska omfattas av moderföretagets riskhanterings- processer och mekanismer för internkontroll och att de berörda tillsyns- myndigheterna ska ha förvissat sig om att moderföretaget visar ansvars- fullhet i ledningen av dotterföretaget. Det tredje kravet är att moderföre- taget måste ha fått godkännande från grupptillsynsmyndigheten att få göra en enda risk- och solvensbedömning på gruppnivå och på nivån för Det fjärde kravet är att moderföretaget ska ha fått godkännande att offentligöra en enda rapport om solvens och finansiell ställning på gruppnivå och på nivån för dotterföretaget. Bestämmelser motsvarande artiklarna 236, 237.1 första stycket och 237.2 samt artikel 237.5 bör genomföras i lag.. 18.3.4 Innebörden av särskild tillsynsordning Regeringens förslag: Ett moderföretag som fått tillstånd för ett dotterföretag att omfattas av särskild tillsynsordning ska beräkna solvenskapitalkravet för dotterföretaget enligt särskilda bestämmelser. 25 Artiklarna behandlar dotterföretag till försäkrings- eller återförsäkringsföretag: fastställande av solvenskapitalkravet (artikel 238) och bristande efterlevnad av solvenskapitalkravet (artikel 239). Beräkningarna ska inte påverka tillämpningen av bestämmelserna om tillstånd till användning av interna modeller inom en grupp. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering- Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsentligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot Skälen för regeringens förslag: Av artikel 238.1 i Solvens II- direktivet framgår att solvenskapitalkravet för ett dotterföretag som omfattas av särskild tillsynsordning ska beräknas enligt artikel 238.2, 238.4 och 238.5 samt att beräkningarna inte ska påverka tillämpningen av artikel 231. Bestämmelserna i artikel 238.2, 238.4 och 238.5 innehåller närmare reglering av åtgärder för det fallet att dotterföretagets riskprofil avviker från en intern modell inom en grupp och hur tillsynsmyndigheterna ska verka för att komma överens samt hur de kan hänskjuta vissa frågor till Artikel 231 innehåller reglering av användning av interna modeller inom en grupp. Även om artikel 238 delvis är av rent upplysande karaktär bör en bestämmelse med motsvarande innehåll genomföras i lag. 18.3.5 Åtgärder för det fall ett dotterföretags riskprofil avviker från en intern modell inom en grupp Regeringens förslag: Om solvenskapitalkravet för ett försäkrings- företag som är ett dotterföretag beräknas med en intern modell, får , om inspektionen tagit emot ansökan, i vissa fall lämna ett förslag till övriga medlemmar i tillsynskollegiet om att det ska fastställas ett kapitaltillägg för dotterföretaget utöver det solvens- kapitalkrav som följer av en tillämpning av den interna modellen. får föreslå ett sådant kapitaltillägg endast under vissa förutsättningar. Om ett kapitaltillägg på grund av särskilda omständigheter inte är en lämplig åtgärd, får i stället föreslå att dotterföre- taget ska beräkna sitt solvenskapitalkrav enligt standardformeln. Utredningens förslag överensstämmer i allt väsentligt med regering- ens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inga invändningar mot det. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- ingens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 238.2 i Solvens II- direktivet följer att om solvenskapitalkravet för ett dotterföretag beräknas med en intern modell som godkänts på gruppnivå i enlighet med artikel 231, och den tillsynsmyndighet som auktoriserat dotterföretaget finner att dess riskprofil avviker väsentligt från denna interna modell får denna myndighet, så länge som företaget inte på ett tillfredsställande sätt har vidtagit åtgärder med anledning av de synpunkter som den framfört, i sådana fall som avses i artikel 37 föreslå att det fastställs ett kapitaltillägg