prop · H3031d27 · 2015-09-21 00:00:00 — Mot denna bakgrund ansåg utredningen att incitamenten för ekonomisk tillväxt och ökad sysselsättning borde stärkas på annat sätt än inom ramen för inkomstutjämningen. En majoritet av de remissinstanser som yttrade sig över utredningens betänkande delade denna bedömning, vilket även regeringen gör. Utredningen föreslog dock vissa justeringar av de skattesatser som användes vid beräkningen av inkomstutjämningsbidrag och inkomstutjämningsavgifter. Skattesatserna föreslogs fastställas utifrån medelskattesats. Mot detta anförde den förra regeringen att om uppdateringar av detta slag görs regelbundet, om än med långa tidsintervall, ger detta enskilda kommuner och landsting möjlighet att i viss utsträckning påverka utfallet i inkomstutjäm- av den reducerade medelskattesatsen skulle ligga till grund för beräkningen av inkomstutjämningsbidrag. Utredningens förslag att reducera medelskattesatsen för landstingen 2011 innebar dock att inkomstutjämningen skulle bli mindre långtgående jämfört med de regler som gällde fram till utgången av 2013. Som skäl för att reducera medelskattesatsen anförde utredningen att skattesatsen i vägde tungt och att den var förhållandevis hög, bl.a. på grund av en hög vårdkonsumtion (SOU 2011:39 s. 88 f.). Mot detta anförde den förra regeringen att kostnadsskillnader till följd av olika ambitionsnivåer, effektivitet m.m. skulle återspeglas i skillnader i skattesatser och därmed inte borde beaktas i vare sig inkomstutjämningen eller kostnadsutjämningen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 25 avsnitt 3.6.3). Regeringen delar dessa bedömningar och anser således, till skillnad från kommun och läns landsting, att en uppdatering av de länsvisa skattesatserna till aktuell nivå inte bör ske. Regeringen anser att en långtgående utjämning av kommunernas och landstingens ekonomiska förutsättningar är nödvändig för att tillgodose att alla invånare kan ges en god service. Systemet för kommunalekonomisk utjämning bör även skapa likvärdiga ekonomiska förutsättningar för kommunerna och landstingen. En avvägning måste göras mellan å ena sidan inkomstutjämningens eventuella inverkan på tillväxten och å andra sidan behovet av en långtgående utjämning. Att en kommun har en hög beskattningsbar inkomst per invånare (skattekraft) behöver inte föranledas av att det finns ett stort antal arbetstillfällen i kommunen, utan kan bero på att en stor andel av befolkningen har sina arbetsplatser belägna i andra kommuner. Negativa marginaleffekter, dvs. nettoeffekten av förändringar av skatteintäkterna och inkomstutjämningsbidraget eller inkomstutjämningsavgiften, som uppstår för en kommun eller ett landsting om dess relativa skattekraft ökar bör enligt regeringen undvikas. Sådana effekter kan uppstå om kommunens eller skattesats är lägre än den skattesats som används för beräkning av bidrag eller avgift. För att motverka detta har de medelskattesatser som användes i beräkningarna av bidrag och avgifter reducerats . Den ytterligare reducering av medelskattesatserna till för de kommuner och landsting som betalar inkomstutjämningsavgift som infördes är dock mer än vad som krävs för att undvika negativa marginaleffekter. Mot bakgrund av vad som ovan anförts anser regeringen att de länsvisa skattesatserna för bidragsberättigade kommuner även fortsättningsvis bör fastställas utifrån av medelskattesatsen och för bidragsberättigade landsting utifrån av medelskattesatsen . För avgiftsskyldiga kommuner och landsting bör de länsvisa skattesatserna i stället fastställas utifrån av medelskattesatsen 2003, dvs. i enlighet med de regler som gällde fram till utgången av 2013. 3.6.4Det särskilda bidraget avskaffas Regeringens förslag: Det särskilda bidrag som, inom ramen för strukturbidraget, kompenserar de kommuner och landsting som får minskade intäkter från bidrag eller ökade kostnader för avgifter till följd av sänkningen av inkomstutjämningsavgiften avskaffas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga av de remissinstanser som yttrar sig över förslaget, bl.a. , och kommuner samt Kommuner och Landsting, tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot detta. Flera kommuner, bl.a. , , och kommuner, tillstyrker förslaget under förutsättning att den föreslagna ändringen i inkomstutjämningen genomförs. Skälen för regeringens förslag: Förslaget i avsnitt 3.6.3. innebär att det inte finns skäl att behålla det särskilda bidraget till de kommuner och landsting som fick minskade intäkter från bidrag eller ökade kostnader för avgifter till följd av den sänkning av inkomstutjämningsavgiften som trädde i kraft . Det särskilda bidraget bör därför avskaffas. Regeringens förslag: Avgiftsökningar till följd av de föreslagna förändringarna ska ske successivt. Kommuner och landsting ska det år då förändringarna träder i kraft få ett införandebidrag motsvarande den del av avgiftsökningen som överstiger per invånare. Detta införandebidrag ska därefter minskas med högst per invånare och år. Regeringens bedömning: Någon ändring bör inte göras av det befintliga införandebidraget. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av de remiss- instanser som yttrar sig över förslaget, bl.a. , , , , , , och kommuner, tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 Flera kommuner, bl.a. , , och kommuner framhåller att vissa kommuner, till följd av den föreslagna förändringen i inkomstutjämningen, får relativt stora förändringar i sina ekonomiska förutsättningar. kommun anser att det är särskilt viktigt att de kommuner som får försämrat utfall på grund av förslagen kompenseras för införandebidragets påverkan på regleringsposten. () anser att införandereglerna behöver förtydligas så att det framgår om införandebidraget ska finansieras via regleringsposten. Myndigheten anför vidare att det behövs ett förtydligande kring hur en förändring av regleringsposten påverkar de kommuner som är berättigade till införandebidrag. Kommuner och Landsting (SKL) och anser också att det finns behov av ett förtydligande och att kommunerna som får ett sämre utfall bör kompenseras för införandebidragets påverkan på regleringsposten. och kommuner delar bedömningen i promemorian. Övriga remissinstanser har inte yttrat sig över eller har inget att invända mot bedömningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I systemet för kommunalekonomisk utjämning utbetalas redan införandebidrag till de kommuner och landsting som fick en bidragsminskning till följd av de ändringar som trädde i kraft . Införandebidraget trappas ned med per invånare. På så sätt begränsas de årliga bidragsminskningarna till högst per invånare. Det framstår inte som rimligt att i efterhand ändra dessa införandebidrag. Regeringen anser därför att dessa bidrag även fortsättningsvis bör betalas ut. Förslagen i denna proposition innebär att vissa kommuner och landsting sammantaget kommer att få en avgiftsökning. Vid en återgång till de regler som gällde för beräkningen av inkomstutjämningsavgifter höjs avgiftsuttaget. Till följd av detta ökar regleringsposten för alla kommuner och landsting. För ett mindre antal kommuner minskar nettot av bidrag och avgifter med per invånare, exklusive införandebidrag. Kommuner och landsting för vilka utfallet i utjämningssystemet försämras betydligt till följd av de i denna proposition föreslagna ändringarna bör, som vid tidigare systemändringar, ges att anpassa sina kost- 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 nader till förändringen. Genom införandebidrag som gradvis trappas av kan avgiftsökningarna begränsas . En avgiftsökning föreligger om nettot av en kommuns eller ett landstings bidrag och avgifter 2015 enligt den då gällande lydelsen av lagen om kommunalekonomisk utjämning är större än nettot av kommunens eller bidrag och avgifter beräknade i enlighet med lagen efter de förändringar som föreslås i avsnitt 5 och 6 trätt i kraft. Det är inte bara de nu föreslagna ändringarna som talar för att en återgång till de regler som gällde fram till utgången av 2013 för fastställande av de länsvisa skattesatserna för avgiftsskyldiga kommuner och landsting bör kombineras med införandet av ett nytt införandebidrag. Sänkningen av inkomstutjämningsavgiften innebar att vissa kommuner fick minskade utgifter i inkomstutjämningen som, med beaktande av övriga ändringar i lagen, sammantaget medförde att de inte fick någon bidragsminskning eller en bidragsminskning som inte översteg per invånare. Dessa kommuner är inte berättigade till införandebidrag enligt nu gällande regler. Eftersom dessa kommuner, vid en oförändrad inkomstutjämning, hade kunnat få införandebidrag på grund av bidragsminskningar som berodde på övriga förändringar av det kommunalekonomiska utjämningssystemet som infördes är det enligt regeringen rimligt att de får införandebidrag vid en återgång till de regler som gällde . För landstingen blir förändringarna betydligt mindre. Endast ett landsting beräknas få en avgiftsökning, som inklusive förändringen av regleringsposten uppgår till per invånare, exklusive införandebidrag. Den föreslagna bestämmelsen om införandebidrag torde därmed inte komma att tillämpas på landstingen. Det är emellertid först året före utjämningsåret som det står klart vilka preliminära bidrag och avgifter varje kommun och landsting beräknas få under utjämningsåret. Det finns mot denna bakgrund behov av att införa ett särskilt införandebidrag för de nu föreslagna ändringarna, som begränsar avgiftsökningen till högst per invånare och år. SCB, SKL och har efterfrågat ett förtydligande avseende förhållandet mellan införandebidraget och regleringsposten. Av 15 och 16 §§ lagen om kommunalekonomisk utjämning framgår att införandebidraget finansieras inom ramen för anslaget för kommunalekonomisk utjämning, där regleringsposten ingår. Beräkningen av det i denna proposition föreslagna införandebidraget sker i princip på samma sätt som det införandebidrag som infördes . Införandet av ett nytt införandebidrag innebär att regleringsposten blir lägre för alla kommuner, dvs. även för de som får införandebidrag. Av 3 och 13 §§ samma lag framgår att de kommuner och landsting som är berättigade till införandebidrag även kompenseras för minskningen av regleringsposten så att intäktsminskningen totalt stannar på per invånare och år. De kommuner och landsting som får ett sämre utfall kompenseras således även för införandebidragets påverkan på regleringsposten när detta bidrag fastställs, vilket SKL samt och kommuner efterfrågat. Beräkningen av införandebidraget avseende förändringar, inklusive effekten på regleringsposten, kan illustreras med följande exempel för en kommun. Tabell 3.4 Exempel införandebidrag Mot denna bakgrund anser regeringen att ett nytt införandebidrag som avser effekterna av de i denna proposition föreslagna regeländringarna bör införas och beräknas i särskild ordning. Det kommer således att finnas två införandebidrag; ett bidrag avseende de förändringar som genomfördes och ett bidrag avseende de förändringar som föreslås i denna proposition. Regeringens förslag: Förändringarna i inkomstutjämningen och av strukturbidraget samt regleringen av det nya införandebidraget ska träda i kraft . Äldre föreskrifter ska fortfarande gälla i fråga om bidrag och avgifter som avser tiden före ikraftträdandet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga av de remissinstanser som yttrar sig över förslaget, bl.a. , , , och kommuner, tillstyrker eller har inte något att invända mot detta. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att de föreslagna ändringarna i lagen genomförs . Ändringarna bör därför träda i kraft . Äldre föreskrifter bör fortfarande gälla i fråga om bidrag och avgifter som avser tiden före ikraftträdandet. Eftersom inkomstutjämningsavgifterna redovisas inom ramen för anslaget för kommunalekonomisk utjämning minskar nettot av bidrag och avgifter, som regleringsposten ökar med samma belopp. De ökade avgifterna kommer således att fördelas till alla kommuner respektive landsting med ett enhetligt belopp per invånare (se rubrik Regleringsbidrag och regleringsavgifter i avsnitt 3.6.2 för en beskrivning av hur systemet för kommunalekonomisk utjämning är konstruerat). De föreslagna förändringarna i inkomstutjämningen innebär att de sammanlagda avgifterna inom inkomstutjämningen ökade med , varav avseende kommunerna och avseende landstingen, om uppgifterna används. Till följd av att det särskilda bidraget avskaffas minskar strukturbidraget med , varav avseende kommunerna och avseende landstingen. Dessa medel kommer i stället att tillföras kommunerna respektive landstingen via 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 regleringsposten med ett enhetligt belopp per invånare. För kommunerna ökar regleringsposten därmed med , dvs. per invånare, och för landstingen med , dvs. Flertalet kommuner beräknas till följd av förslagen i denna proposition få en intäktsökning med per invånare. Tretton kommuner beräknas få minskade intäkter med per invånare. Ett landsting () beräknas få en intäktsminskning med per invånare, medan övriga landsting beräknas få en intäktsökning med per invånare. Vid beräkningen av utfallsförändringarna har inte finansieringskostnaden för det föreslagna införandebidraget inkluderats eftersom det trappas av . Som redogjorts för i avsnitt 3.6.5 finansieras införandebidraget inom ramen för anslaget för kommunalekonomisk utjämning, vilket innebär att regleringsposten blir lägre. Kostnaden för det nya införandebedraget ska således dras av från den intäktsökning som redovisats ovan. Enligt preliminära beräkningar uppgår finansieringskostnaden för det föreslagna införandebidraget 2016 till , eller per invånare. beräknas kostnaden uppgå till , eller per invånare, och till , eller per invånare. För enskilda kommuner och landsting utgörs intäktsförändringen således av summan av förändringen i inkomstutjämningen, avskaffandet av det särskilda bidraget, införandet av det nya införandebidraget och den ökade regleringsposten. () ska enligt förordningen (2004:881) om kommunalekonomisk utjämning året före utjämningsåret lämna uppgifter till varje kommun och landsting om preliminära bidrag och avgifter samt utjämningsåret lämna motsvarande uppgifter till . Preliminära beräkningar kommer således att redovisas av SCB . 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.5. I paragrafen finns definitioner av termer som förekommer i lagen. Ett nytt tionde stycke införs. I stycket definieras termen avgiftsökning. Denna term används för att bestämma rätten till och storleken på införandebidrag enligt 13 § andra stycket. En avgiftsökning föreligger om nettot av en kommuns eller ett landstings bidrag och avgifter enligt den då gällande lydelsen av denna lag är större än nettot av kommunens eller bidrag och avgifter beräknade enligt denna lag. I förhållande till promemorians förslag har tydliggjorts att införandebidrag enligt 13 § andra stycket inte ska beaktas vid bedömningen av huruvida en avgiftsökning föreligger. Höjningen av inkomstutjämningsavgifterna i 7 § tredje stycket och avskaffandet av det särskilda bidraget i 11 § fjärde stycket och 12 § fjärde stycket leder till att alla kommuner och landsting får ett högre regleringsbidrag (15 §) eller får betala en lägre regleringsavgift (16 §). Avgiftsökningen motsvarar således hur mycket kommunen eller förlorar på att betala en högre inkomstutjämningsavgift efter det att den ökade regleringsposten har beaktats. Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.3. I paragrafen finns bestämmelser om de länsvisa skattesatser som ska användas vid beräkningen av bidrag enligt 5 § och avgifter enligt 6 §. Enligt tredje stycket ska de länsvisa skattesatserna för avgiftsskyldiga kommuner och landsting fastställas utifrån av medelskattesatsen . Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.4. Det fjärde stycket, som reglerade det särskilda bidrag som kompenserade de kommuner som fick lägre intäkter till följd av den sänkning av inkomstutjämningsavgiften som trädde ikraft , har utgått. Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.4. I paragrafen görs motsvarande ändringar för landstingen som i 11 § gjorts för kommunerna. Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.5. I första stycket regleras det införandebidrag som utgår till följd av de ändringar i lagen som trädde ikraft . Detta införandebidrag är oförändrat. Av ett nytt andra stycke framgår att en kommun eller ett landsting som till följd av de nu föreslagna ändringarna får en avgiftsökning har rätt till ett årligt införandebidrag för den del av avgiftsökningen som överstiger per invånare. Innebörden av begreppet avgiftsökning har kommenterats i anslutning till 3 §. Införandebidragen ska enligt tredje stycket minska med högst per invånare och bidrag till dess respektive bidrag upphör. Efter synpunkter från har paragrafen justerats så att det tydligare framgår att minskningen med ska ske för respektive införandebidrag. Förslaget behandlas i avsnitt 3.6.6. I punkten 1 anges att lagen träder i kraft . Enligt punkten 2 ska äldre föreskrifter gälla i fråga om bidrag och avgifter som avser tiden före ikraftträdandet. 3.7Höjt tak för avgift enligt socialtjänstlagen 3.7.1Ärendet och dess beredning har tagit fram en (Ds 2015:23). promemorian finns i bilaga 2 avsnitt 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2 avsnitt 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2 avsnitt 3. Avgifter för den enskilde är en sådan fråga som är lagrådspliktig. Eftersom ändringen endast berör en justering av den andel av prisbasbeloppet som får tas ut som högsta avgift bedömer regeringen att förslaget författningstekniskt och även i övrigt är av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 3.7.3Förslag om ändring i socialtjänstlagen Regeringens förslag: Den enskildes avgifter för hemtjänst och dagverksamhet, tillsammans med vårdavgifter för viss långtidssjukvård, ska ändras från högst en tolftedel av av prisbasbeloppet till högst en tolftedel av av prisbasbeloppet. Den enskildes avgifter för bostad i särskilt boende ska ändras från högst en tolftedel av av prisbasbeloppet till högst en tolftedel av av prisbasbeloppet. Ändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens förslag. Remissinstanserna: instämmer i förslaget men ifrågasätter att förslaget leder till minskad efterfrågan på hemtjänst. Enligt tidigare rapporter är det mycket få som väljer bort hemtjänst på grund av avgiften särskilt när det gäller för andra behov än praktiska uppgifter som t.ex. tvätt och städning. Linnéuniversitetet framför att konsekvenserna för den enskilde borde belysts ytterligare. kommun, kommun, , , kommun och avstyrker förslaget eller är tveksamma. , kommun, , kommun, kommun, , kommun, , kommun, kommun, och tillstyrker förslaget eller framför inga invändningar i sak. framför att förslaget medför att kommunerna måste öka avgifterna om inte den kommunala ekonomin 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 ska försämras vilket påverkar den kommunala självstyrelsen. Flera kommuner har uttryckt oro för om det föreslagna höjda avgiftstaket verkligen möjliggör intäkter som kan täcka den inkomstminskning som följer av det minskade statsbidraget. Några kommuner har påpekat att det är osäkert om de hinner med att genomföra ändringen eftersom beslutar om förslaget så sent . () framför att förslaget i promemorian inte kommer ha några stora effekter för medlemmar som arbetar i äldreomsorgen eller för tidigare medlemmar som är pensionärer. De resursförstärkningar som äldreomsorgen behöver skapas inte genom detta förslag. , kommunalpensionärers förbund och avstyrker förslaget med hänvisning till förslagets påverkan på enskildas ekonomi. Kommuner och Landsting framför att kommunerna måste höja avgiftstaket för att inte behöva minska verksamheten eller höja skatten eftersom förslaget är kompletterat med en minskning av anslaget till kommunalekonomisk utjämning med . Den kommunala processen är inte möjlig att genomföra så att ett höjt avgiftstak kan tillämpas från . Ikraftträdandet bör skjutas på till . Skälen för regeringens förslag: Bestämmelserna om kommunernas rätt att ta ut avgifter inom äldreomsorgen finns i 8 kap. socialtjänstlagen. Kommunen får enligt 8 kap. 2 § socialtjänstlagen ta ut skäliga avgifter enligt grunder som kommunen bestämmer bl.a. för hemtjänst, dagverksamhet, bostad i särskilt boende som inte upplåts genom ett hyresförhållande enligt 12 kap. jordabalken (hyreslagen) och för annan liknande social tjänst. Avgifterna får inte överskrida kommunens självkostnader. Kommunen får också ta ut vårdavgifter för hälso- och sjukvård enligt 26 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Innan kommunen får ta ut avgift ska den enskilde tillförsäkras tillräckliga medel av sin inkomst för normala levnadskostnader uttryckt som en andel av prisbasbeloppet och för faktisk hyreskostnad. Tillsammans utgör dessa kostnadsposter den enskildes förbehållsbelopp. Kommunen ska fastställa den enskildes individuella minimibelopp och då ta hänsyn till skäliga belopp för återkommande merkostnader som t.ex. vård- och 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 25 behandlingskostnader eller läkemedel och i förekommande fall fastställa ett högre minimibelopp. Av överskjutande inkomster, det s.k. avgiftsutrymmet, får kommunen ta ut avgift för hemtjänst. Högkostnadsskyddet i socialtjänstlagen regleras i 8 kap. 5 §. Avgifterna för hemtjänst och dagverksamhet får tillsammans med vårdavgifter för sådan långtidssjukvård som kommunen har betalningsansvar för enligt 2 § lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård uppgå till högst en tolftedel av 0,48 gånger prisbasbeloppet . Detta innebär att högsta avgift för de insatserna, enligt den s.k. maxtaxan, är för . För bostad i särskilt boende som inte omfattas av hyreslagen gör högkostnadsskyddet att avgiften får uppgå till högst en tolftedel av 0,50 gånger prisbasbeloppet . Högsta belopp för är således . Regeringens äldrepolitik rymmer bl.a. en omfattande ekonomisk satsning på stärkt bemanning. Genom den föreslagna höjningen av avgiftstaket för avgift för hemtjänst enligt socialtjänstlagen 8 kap. 5 § och den föreslagna minskningen av det generella statsbidraget (anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning, se avsnitt 3.8.1) skapas ett delbidrag till finansieringen av satsningen på stärkt bemanning inom äldreomsorgen. Förslaget bidrar också till att motverka en minskande grad av finansiering via avgifter för hemtjänst. Hemtjänstavgifternas bidrag till kostnadstäckning har minskat. täckte hemtjänstavgifterna av kommunernas kostnader för hemtjänst. var hemtjänstavgifternas bidrag till kostnadstäckning . Kommunernas uttag av andra avgifter som inte omfattas av bestämmelserna om högkostnadsskydd har ökat. Det kan i särskilt boende handla om månadskostnad för kost, schabloniserade kostnader för hyra av säng, husgeråd, tv, tidningar och hushållsel. I ordinärt boende kan det handla om avgifter för portionsförpackad mat, distributionsavgift för sådan mat, installation av trygghetslarm och avgift för utryckning till följd av larm. Dessa avgifter tas ut enligt bestämmelserna i kommunallagen (1991:900) 8 kap. 3c § om självkostnad. Hyra för bostad i särskilt boende regleras i 12 kap. jordabalken, den s.k. hyreslagen. Kommunernas externa äldreomsorgsrelaterade intäkter som andel av äldreomsorgens totala kostnader uppgick enligt SCB:s räkenskapssammandrag till . Det är en något större andel jämfört med , det år den s.k. maxtaxan i äldreomsorgen infördes. Motsvarande andel var då . –2013 var andelen lägst 2005 och högst 2009 . – 2013 har således en viss omfördelning mellan olika slag av intäkter skett. Intäkterna från ”taxor och avgifter” enligt 8 kap. 5 § socialtjänstlagen som regleras med den s.k. maxtaxans högkostnadsskydd och förbehållsbelopp och som avser hemtjänst och dagverksamhet har relativt sett blivit mindre.