prop · H3039d2 · 2015-09-23 00:00:00 — 5.företagets verksamhet inte omfattar mottagen återförsäkring med som överstiger ett belopp som motsvarar eller av bruttopremieinkomsterna eller de försäkringstekniska avsättning- arna brutto för belopp som kan återvinnas enligt återförsäkrings- avtal och från specialföretag inte överstiger ett belopp som motsva- rar två och eller av de försäk- ringstekniska avsättningarna, och 6.inte något av de belopp som anges i 1–5 har överskridits under de föregående tre på varandra följande åren och inte heller för- väntas göra detta . Undantag enligt första stycket får inte beviljas för ett försäkrings- företag som driver gränsöverskri- dande verksamhet eller verksam- het som sekundäretablering. Om något av de belopp som anges i 18 a § första stycket 1–5 har överskridits under tre på varandra följande år, ska ett be- viljat undantag upphöra att gälla från och med det fjärde året. försäkringsföretag ska anmäla ett sådant överskridande till . Ett företag får beviljas undantag från denna lag i sin helhet eller i vissa delar i samband med att det får tillstånd att bedriva försäk- ringsrörelse, om företagets teck- nade bruttopremieinkomster eller försäkringstekniska avsättningar brutto, inklusive belopp som kan återvinnas enligt återförsäkrings- avtal och från specialföretag, inte förväntas överskrida något av de belopp som anges i 18 a § första stycket . Frågor om undantag enligt 19–21 §§ prövas av Finansinspek- 18 a–21 §§ 18 a–20 §§ ska en risk- och lämp- Ett företag ska ges tillstånd att driva försäkringsrörelse, om 1. bolagsordningen eller stadgarna stämmer överens med denna lag och andra författningar som reglerar ett företags bolagsordning eller stadgar samt i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av den planerade verksamheten, 2.den planerade verksamheten kan antas komma att uppfylla kraven enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet, 3.den som kommer att ha ett kvalificerat innehav i ett försäkrings- aktiebolag bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över led- ningen av försäkringsaktiebolaget, och 4. de som avses ingå i styrelsen för företaget och vara verkstäl- lande direktör i det, eller dennes ställföreträdare, har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av den som deltar i ledningen av ett försäkringsföretag och även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift. 4. de som avses ingå i styrelsen för företaget och vara verkstäl- lande direktör i det, eller dennes ställföreträdare, eller de som avses ansvara för en central funktion i företaget, har de insikter och den erfarenhet som måste krävas av den som deltar i styrningen av ett försäkringsföretag och även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift. Vid bedömningen enligt första stycket 3 ska kriterierna i 15 kap. 5 § första stycket 1, 3 och 4 samt 6 § beaktas. rörelsen påbörjas ha en kapitalbas rörelsen påbörjas ha en kapitalbas som uppgår minst till garanti- som uppgår minst till garanti- beloppet enligt 7 kap. beloppet enligt 8 kap. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- 1. de krav som ska gälla för 1. de krav som ska gälla för deltagande i ledningen av ett deltagande i styrningen av ett försäkringsföretag enligt 4 § försäkringsföretag enligt 4 § första första stycket 4, 2. de risker som hänför sig till varje försäkringsklass enligt 11 och §§ samt om beteckningar för grupper av försäkringsklasser enligt 3. vad en verksamhetsplan enligt 18 § ska innehålla. andra stycket är uppfyllda, ska andra stycket är uppfyllda, ska månader från det att en underrät- månader från det att en underrät- telse enligt 1 § togs emot lämna telse enligt 1 § togs emot lämna meddelande om underrättelsen till meddelande om underrättelsen till den behöriga myndigheten i det den behöriga myndigheten i det lämna ett intyg om att lämna ett intyg om att försäkringsföretaget har en till- räcklig kapitalbas enligt 7 kap. kapitalkravet enligt 8 kap. Ett meddelande enligt första stycket ska lämnas om det inte finns skäl att ifrågasätta att 1.försäkringsföretagets organisation är ändamålsenlig, 2.försäkringsföretagets finansiella situation är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verksamhetens omfattning och art, eller 3.företrädaren för sekundäretableringen har tillräcklig kompetens och erfarenhet och i övrigt är lämpad att leda verksamheten vid sekundäreta- bleringen. ska, inom en månad från det att en underrättelse enligt 15 § togs emot, lämna med- delande om underrättelsen till den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verk- samheten ska drivas. Finans- inspektionen ska lämna ett intyg om att försäkringsföre- taget uppfyller solvenskapital- kravet och minimikapitalkravet enligt 8 kap. och en upplysning om vilka försäkringsklasser företagets tillstånd för försäkringsrörelse omfattar. 17 § ska, inom en månad från det att en underrättelse enligt 15 § togs emot, lämna med- delande om underrättelsen till den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verk- samheten ska drivas. Finans- inspektionen ska lämna ett intyg om att försäkringsföre- taget har en tillräcklig kapitalbas enligt bestämmelserna i 7 kap. och en upplysning om vilka försäk- ringsklasser företagets tillstånd för försäkringsrörelse omfattar. Information till försäkringstagare och dem som erbjuds att teckna en försäkring ska vara anpassad efter försäkringens art och tydligt visa för- säkringens villkor och värdeutveckling. Även andra ersättningsberätti- gade på grund av försäkringar ska ges den information de behöver. I fråga om tjänstepensionsför- säkringar ska informationen inne- hålla uppgifter om försäkrings- företaget och dess verksamhet samt om de eventuella överens- kommelser som ligger till grund för försäkringarna. Ett försäkringsbrev ska innehålla uppgifter både om de allmänna för- säkringsvillkoren och om de särskilda villkoren för den försäkring som avses i brevet. Bestämmelserna i 1 och 3 §§ samt i 5–10, 17 och 19 kap. ska tillämpas proportionellt i förhål- lande till arten, omfattningen och komplexiteten av riskerna i varje försäkringsföretags verksamhet. Ett försäkringsföretag får ta upp eller ta över lån (upplåning) bara om det görs för att effektivisera kapitalförvaltningen eller om det övrigt är motiverat av försäkrings- rörelsen. Ett försäkringsföretag får ta upp eller ta över lån (upplåning) bara om det görs för att effektivisera kapitalförvaltningen eller om det övrigt är motiverat av försäkrings- rörelsen. I verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring får dock upplåning bara ske om det görs för att tillgodose tillfälliga likviditets- behov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas i 7 kap. Utöver första och andra styck- Utöver första stycket krävs att ena krävs att den samlade upplå- den samlade upplåningen är av ningen är av ringa betydelse med ringa betydelse med hänsyn till hänsyn till rörelsens omfattning rörelsens omfattning och kapital- och kapitalbasens storlek. Om det finns särskilda skäl, får i ett enskilt fall besluta om undantag från kravet på att upplåningen ska vara av ringa betydelse. Om en försäkringstagare har rätt till återköp eller överföring enligt 11 kap. 5 § försäkrings- avtalslagen (2005:104), ska för- säkringsföretaget se till att detta och de närmare villkoren för åter- köpet eller överföringen framgår av försäkringsavtalet. Om en försäkringstagare, som har rätt till återköp eller över- föring enligt 11 kap. 5 § försäk- ringsavtalslagen (2005:104), vill flytta försäkringens värde till ett annat försäkringsföretag, ska det försäkringsföretag från vilket värdet flyttas överföra värdet och de uppgifter om försäkringen som behövs till det andra företaget. Tillgångar, skulder och försäkringstekniska avsättningar 1 § Ett försäkringsföretag ska upprätta en solvensbalansräkning. I solvensbalansräkningen ska tillgångar och skulder värderas enligt 2 § och försäkringstekniska avsättningar beräknas enligt 3–13 §§. Värdering av tillgångar och skulder 2 § Tillgångar och skulder ska tas upp till verkligt värde. värde avses det belopp till vilket en tillgång eller en skuld skulle kunna överlåtas eller regleras i en transaktion mellan sinsemellan oberoende parter som har ett intresse av att transaktionen genomförs. Vid värderingen av skulder får hänsyn inte tas till försäkringsföretagets Redovisning och värdering av försäkringstekniska avsättningar 3 § Ett försäkringsföretag ska göra försäkringstekniska avsättningar för de åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av De försäkringstekniska avsättningarna ska motsvara det belopp som försäkringsföretaget skulle få betala om det skulle föra över sina åtaganden till ett annat försäkringsföretag, som är oberoende och som har intresse av att transaktionen genomförs. 4 § Beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna ska grundas på antaganden om riskmått, räntesatser och driftskostnader som var för sig är aktsamma, tillförlitliga och objektiva. 5 § De försäkringstekniska avsättningarna utgörs av summan av en bästa skattning av framtida kassaflöden enligt 6–9 §§ och en riskmarginal enligt 10 §. Beräkning av den bästa skattningen 6 § Den bästa skattningen av framtida kassaflöden ska motsvara det förväntade nuvärdet av de framtida kassaflöden som kan uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. 7 § får i ett enskilt fall besluta att ett försäkrings- företag får använda en matchningsjusterad riskfri räntestruktur vid beräkningen av den bästa skattningen. Ett försäkringsföretag som har fått tillstånd enligt första stycket får inte återgå till att använda en riskfri räntestruktur utan matchningsjustering. Ett försäkringsföretag som har fått ett föreläggande enligt 17 kap. 6 b § att upphöra med användningen av matchningsjustering, får inte beviljas tillstånd enligt första stycket från föreläggandet. 8 § Ett försäkringsföretag får använda en volatilitetsjusterad riskfri ränte- struktur vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna. 9 § Den bästa skattningen av framtida kassaflöden ska beräknas utan att avdrag görs för avgiven återförsäkring eller för belopp som kan återfås från specialföretag. Ett försäkringsföretag ska göra en separat beräkning av belopp som kan återfås på grund av avgiven återförsäkring eller från specialföretag. Sådana belopp ska tas upp på solvensbalansräkningens tillgångssida. 10 § Riskmarginalen ska motsvara det belopp som ett annat försäkrings- företag kan förväntas kräva, utöver den bästa skattningen av framtida kassaflöden, för att ta över och infria försäkringsföretagets åtaganden mot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade. 11 § Vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna ska hän- syn tas till värdet av garantier och optioner i ingångna försäkringsavtal. Separat beräkning för olika försäkringsrisker 12 § Vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna ska ett försäkringsföretag dela upp sina försäkringsåtaganden i försäkringsrisker av likartat slag eller åtminstone efter företagets olika affärsgrenar. Beräkning vid solidarisk ansvarighet 13 § Om flera försäkringsföretag ansvarar solidariskt för en försäkring, ska det vid beräkningen av det enskilda företagets försäkringstekniska avsättningar beaktas bara den del av försäkringen som enligt avtal mellan företagen avser det företaget. Bestämmande av för livförsäkringar och vissa skadeförsäkringar 14 § för livförsäkringar och skadeförsäkringar som meddelas än ska bestämmas på antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats och driftskostnader som var för sig är tillräckliga, om inte en avvikelse är försvarlig med hänsyn till försäkringsföretagets ekonomiska situation. 15 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning enligt 4, 6 och 9–13 §§, 2.vilka krav som ska vara uppfyllda för att ett försäkringsföretag ska få tillstånd att använda matchningsjustering enligt 7 §, och 3.hur en volatilitetsjustering enligt 8 § ska fastställas. 1 § Ett försäkringsföretags tillgångar ska investeras på ett aktsamt sätt enligt 2–10 §§. Vid intressekonflikter mellan försäkringsföretaget och försäkrings- tagarna ska tillgångarna investeras på det sätt som bäst gagnar försäk- ringstagarnas och andra ersättningsberättigades intressen. 2 § Investeringar får endast göras i sådana finansiella instrument och andra tillgångar vars risker försäkringsföretaget kan identifiera, mäta, övervaka, hantera, kontrollera och rapportera samt på lämpligt sätt beakta i den egna risk-och solvensbedömningen enligt 10 kap. 12 §. 3 § Investeringar i finansiella instrument och andra tillgångar ska göras så att lämplig riskspridning uppnås. Samtliga tillgångar ska, med beaktande av försäkringsföretagets för- säkringsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, investeras så att företagets betalningsberedskap är tillfreds- ställande och den förväntade avkastningen tillräcklig. 4 § Ett försäkringsföretags tillgångar ska förvaras så att de är åtkomliga för företaget. Särskilda begränsningar för investeringar i vissa tillgångar 5 § Derivatinstrument får användas för att sänka risken i ett försäkrings- företag eller för att i övrigt effektivisera förvaltningen av företagets till- gångar och skulder. 6 § Investeringar i finansiella instrument och andra tillgångar som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad ska hållas på aktsamma nivåer. Tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar Hänsyn till åtagandenas art och löptid 7 § Tillgångar som motsvarar försäkringstekniska avsättningar enligt 5 kap. 3–13 §§ ska, utöver vad som följer av 1–6 §§, investeras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till åtagandenas art och löptid. Investering av dessa tillgångar ska även göras på ett sätt som bäst gagnar försäk- ringstagarnas intressen, mot bakgrund av de mål för investeringarna som har uppställts och offentliggjorts. Tillgångar för vilka försäkringstagaren bär placeringsrisken 8 § Bestämmelserna i 3 § första stycket, 5 och 6 §§ gäller inte för till- gångar som svarar mot avsättningar för vilka försäkringstagaren eller andra ersättningsberättigade bär placeringsrisken. Bestämmelserna gäller inte heller när dessa avsättningar innefattar en garanterad avkastning på investeringen eller någon annan garanterad förmån för de tillgångar som motsvarar ytterligare avsättningar för den garanterade förmånen. Sådana tillgångar ska, utöver vad som anges i 1 §, 2 §, 3 § andra stycket och 4 §, investeras enligt 9 och 10 §§. 9 § för fondförsäkringar ska investeras i andelar i sådana fonder som är knutna till försäkringen och som försäkringstagaren eller den försäkrade från tid till annan bestämmer. Försäkringsföretaget får begränsa antalet fonder i vilka får placeras. Utdelning och ersättning vid inlösen av andelarna får bara användas för förvärv av nya andelar i anknutna fonder och för utbetalning eller betal- ning av kostnader enligt försäkringsavtalet. Särskilt om tillgångar knutna till annat referensvärde 10 § Försäkringsförmåner som är knutna till ett aktieindex eller till något annat referensvärde än de som avses i 9 §, ska investeras så att de så nära som möjligt motsvarar de tillgångar referensvärdet baseras på. Register över tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar 11 § Ett försäkringsföretag ska föra ett register som utvisar de tillgångar som används för att täcka de försäkringstekniska avsättningarna och tillgångarnas värde. Om en tillgång som har antecknats i registret har upplåtits med sådan rätt att dess fulla värde inte kan utnyttjas för att täcka försäkringstekniska avsättningar, ska detta antecknas i registret. Förbud mot åsättande av värde vid registerföring 12 § Följande tillgångar får inte åsättas något värde vid registerföringen: 1.fordringar på någon annan än försäkringstagare som understiger det belopp som gäldenären har att fordra av försäkringsföretaget, och 2.försäkringsaktiebolags egna aktier. 13 § Förmånsrätt enligt 4 a § förmånsrättslagen (1970:979) följer med fordran som 1.grundas på försäkringsavtal, eller 2.avser återbetalning av för att ett försäkringsavtal inte har kommit till stånd eller har upphört att gälla. Förmånsrätten omfattar de tillgångar som finns upptagna i det register som anges i 11 § när företaget försätts i konkurs eller utmätning äger Fordran grundad på avtal om återförsäkring har förmånsrätt efter sådan fordran som anges i första stycket. 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 1. vad som avses med lämplig riskspridning enligt 3 § första stycket, 2. förvaring av tillgångar enligt 4 §, 3. användning av derivatinstrument enligt 5 §, och 4. förande av förmånsrättsregister enligt 11 §. 1 § Ett försäkringsföretag ska ha en kapitalbas som minst uppgår till 1.solvenskapitalkravet beräknat enligt 8 kap. 1 §, eller 2.det högre belopp som har beslutat med stöd av 17 kap. 23 §. Kapitalbasen ska dock aldrig vara mindre än minimikapitalkravet beräknat enligt 8 kap. 12–19 §§. 2 § Kapitalbasen består av primärkapital och av godkänt tilläggskapital. 3 § I primärkapitalet ska följande ingå: 1.den positiva skillnaden mellan tillgångar och skulder, inklusive för- säkringstekniska avsättningar, och Tillgångar och skulder enligt första stycket ska värderas enligt 5 kap. 1 och 2 §§. Den positiva skillnaden mellan tillgångar och skulder enligt första stycket 1 ska minskas med värdet på innehav av egna aktier. 4 § Tilläggskapital är en post som inte ingår i primärkapitalet men som kan krävas in för att täcka förluster. 5 § I tilläggskapitalet får följande poster ingå: 1.aktiekapital eller garantikapital som inte har betalats in och som inte heller har infordrats, 2.kreditutrymme hos bank, 4. framtida fordringar grundade på uttaxeringsrätt, och 5. andra rättsligt bindande utfästelser till försäkringsföretaget. För att få godkännas som tilläggskapital krävs att postens förlusttäck- ningsförmåga är tillräcklig. Den ska värderas till ett belopp som åter- speglar postens förmåga att täcka förluster. 6 § ska fastställa det belopp som en post i tilläggs- kapitalet får tas upp till eller den metod som ska användas för att fast- ställa ett visst belopp. beslut om att använda en metod enligt första stycket ska gälla för . 7 § Posterna i kapitalbasen ska delas in i följande nivåer: 1.posten i primärkapitalet kan täcka förluster helt och är fullt efter- ställd, 2.posten i primärkapitalet är fullt efterställd eller posten i tilläggs- kapitalet kan täcka förluster helt och är fullt efterställd, och 3.posten utgör inte nivå 1 eller 2. En post ska anses kunna täcka förluster helt om den i sin helhet är till- gänglig eller kan infordras på begäran för att täcka förluster, både i den löpande verksamheten och vid likvidation. En post ska anses vara fullt efterställd om den i sin helhet, vid likvi- dation, inte får återbetalas till innehavaren förrän försäkringsföretagets alla andra förpliktelser har uppfyllts. 8 § Vid bedömning av om en post ska anses kunna täcka förluster helt eller vara fullt efterställd enligt 7 §, ska beaktas om posten är fri från 1.krav på eller incitament till att lösa in det nominella beloppet, 2.obligatoriska fasta kostnader, och Vid bedömningen enligt första stycket ska även postens löptid beaktas. Om en post är tidsbunden, ska hänsyn tas till om den genomsnittliga löptiden på posten är tillräcklig i förhållande till löptiden på åtagandena. 9 § En post ska klassificeras som nivå 1 eller 2 om den i väsentlig grad uppfyller förutsättningarna för en sådan klassificering enligt 7 och 8 §§. Om en post i kapitalbasen inte utgör nivå 1 eller 2 ska den klassificeras som nivå 3. 10 § Ackumulerade vinster som inte har gjorts tillgängliga för utdelning till försäkringstagare får klassificeras som nivå 1, om posterna uppfyller förutsättningarna för en sådan klassificering enligt 7 och 8 §§. Posterna i tilläggskapitalet enligt 5 § 2–5 får under vissa förutsätt- ningar klassificeras som nivå 2. 11 § Den kapitalbas som ska täcka solvenskapitalkravet enligt 8 kap. 1 § får bestå av primärkapital och tilläggskapital enligt 9 §. Primärkapital som har klassificerats som nivå 1 enligt 9 § eller 10 § första stycket ska uppgå till mer än en tredjedel av solvenskapitalkravet. Primärkapital eller tilläggskapital som har klassificerats som nivå 3 enligt 9 § ska vara mindre än en tredjedel av solvenskapitalkravet. 12 § Den kapitalbas som ska täcka minimikapitalkravet enligt 8 kap. 11 § får bestå av primärkapital som har delats in i nivå 1 och 2 enligt 9 § och 10 § första stycket. Primärkapital som har klassificerats som nivå 1 enligt 9 § och 10 § första stycket ska uppgå till mer än hälften av minimikapitalkravet. Minimikapitalkravet får i övrigt täckas av primärkapital som har klassi- ficerats som nivå 2 enligt 9 §. 13 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.de krav som ska gälla för godkännande av poster som tilläggskapital och grunder för värdering av poster i tilläggskapitalet enligt 5 §, 2.vilka egenskaper och kriterier som ska beaktas vid indelning i nivåer enligt 7 §, och 3.vilka egenskaper och kriterier som ska beaktas vid klassificering av poster i tilläggskapitalet enligt 10 § andra stycket. 8 kap. Solvenskapitalkrav och minimikapitalkrav Allmänna bestämmelser om solvenskapitalkrav 1 § Solvenskapitalkravet utgör den minsta storleken på kapitalbasen som krävs för att försäkringsföretaget med 99,5 procents sannolikhet ska ha tillgångar som täcker värdet av åtagan- dena gentemot försäkringstagarna och andra ersättnings-berättigade på grund av försäkringar (skyddsnivå). Denna skyddsnivå ska även beaktas vid beräkningen av kapitalkravet för var och en av de risker som ingår i solvenskapitalkravet. Solvenskapitalkravet ska beräknas under antagandet att försäkrings- företaget kommer att fortsätta att driva sin verksamhet. 2 § Solvenskapitalkravet ska beräknas med beaktande av alla mätbara risker som företaget är utsatt för. Vid beräkningen ska minst följande risker beaktas: 3 § Vid beräkningen av solvenskapitalkravet ska försäkringsföretaget beakta effekterna av sådana tekniker som företaget använder för att redu- cera sina risker. 4 § Solvenskapitalkravet ska beräknas enligt en standardformel som anges i 5 §. får i ett enskilt fall besluta att ett försäk- ringsföretag får använda en intern modell enligt 9 kap. för att beräkna solvenskapitalkravet. Ett sådant tillstånd får avse en fullständig eller partiell intern modell. 5 § Solvenskapitalkravet beräknat enligt standardformeln ska utgöra summan av 1.ett primärt solvenskapitalkrav beräknat enligt 6 §, 2.ett kapitalkrav för operativ risk beräknat enligt 9 §, och 3.ett justeringsbelopp beräknat enligt 10 §. 6 § Det primära solvenskapitalkravet ska beräknas genom en justerad sammanläggning av kapitalkraven för minst sådana risker som anges i 2 § andra stycket 1–3. 7 § får i ett enskilt fall besluta att ett försäkrings- företag får använda lämpliga parametrar som är specifika för företaget vid beräkningen av kapitalkravet för försäkringsrisker. 8 § får i ett enskilt fall besluta att ett försäkrings- företag som meddelar sådana pensionsförsäkringar som anges i 58 kap. 2 § inkomstskattelagen (1999:1229) får beräkna kapitalkravet för aktie- kursrisk, som ingår i kapitalkravet för marknadsrisk, utifrån en särskild metod avseende denna verksamhet. Kapitalkrav för operativ risk 9 § Kapitalkravet för operativ risk ska beräknas med beaktande av sådana operativa risker som försäkringsföretaget är utsatt för och som inte har beaktats vid beräkningen av kapitalkravet för försäkringsrisker, mark- nadsrisker eller motpartsrisker. 10 § Justeringsbeloppet enligt 5 § 3 ska motsvara den minskning av för- säkringsföretagets oförutsedda förluster som beror på att