prop · H3035 · 2015-11-03 00:00:00 — 1 § Innan prövar en fråga om resolution eller resolutionsåtgärd, ska myndigheten uppdra åt en person som har en oberoende ställning i förhållande till och det företag som ska värderas att göra en rättvis, väl avvägd och realistisk värdering av företagets tillgångar och förpliktelser. 2 § Tillgångarna och skulderna ska värderas utifrån försiktiga antaganden. Vid värderingen ska eventuella förluster avseende tillgångarna i företaget redovisas då resolutionsåtgärder vidtas. 3 § Värderingen ska ligga till grund för beslut i frågor om resolution och resolutionsåtgärder. 4 och 5 §§ Lagrådet föreslår att 4 § förs samman med 1 §, se ovan. Godtas det förslaget ska efterföljande paragrafer numreras om. 4 § (f d 5 §) I paragrafen föreslås att värderingen ska kompletteras med bl.a. en uppdaterad balansräkning och en analys och en uppskattning av tillgångarnas bokföringsmässiga värde. Lagrådet ifrågasätter värdet av en sådan uppskattning och föreslår att detta krav utgår. 4 § Tillsammans med värderingen ska följande information lämnas såsom den framgår av företagets räkenskapsinformation: 1.en uppdaterad balansräkning och en rapport över den finansiella ställningen för företaget, 2.en analys av tillgångarnas bokföringsmässiga värde, och 3.en förteckning över utestående skulder i och utanför balansräkningen, med angivande av respektive skulds prioritet enligt förmånsrättslagen (1970:979). Till grund för ett beslut enligt 3 § får vid behov den information som ska lämnas tillsammans med värderingen enligt första stycket 2 kompletteras med en analys av värdet av tillgångarna och skulderna i företaget med utgångspunkt i marknadsvärdet. 5 § (f.d. 6 §) Värderingen ska enligt 3 § användas när prövar om företaget ska försättas i resolution eller bli föremål för åtgärder för att förbereda resolution. Det bör framgå av 5 § att uppskattningen ska gälla en hypotetisk, framtida konkurs eller likvidation. 5 § Värderingen ska innehålla en uppskattning av det ekonomiska utfallet för ägare och borgenärer, om företaget försätts i konkurs eller går i likvidation. ska i uppdraget till värderaren ange om uppskattningen ska avse konkurs eller likvidation. 6 § (f.d. 7 §) När värderingsmannen till har överlämnat en värdering som uppfyller kraven i 1–5 §§ har han fullgjort sitt uppdrag. Värderingen ger slutgiltigt besked om värdet på företagets tillgångar och förpliktelser vid värderingstidpunkten och ersätter till alla delar den preliminära värdering av företagets värde som kan ha gjort enligt 8 §. När denna värdering har lämnats till får myndigheten inte längre grunda några beslut i fråga om resolution eller resolutionsåtgärder på sin preliminära och eventuellt kompletterade värdering. 6 § När de krav som framgår av 1–5 §§ har uppfyllts är värderingen slutlig. 7 § (f.d. 8 §) Paragrafhänvisningarna justeras med hänsyn till att 4 § flyttats till 1 §. Någon hänvisning till 1 § ska inte göras med hänsyn till att paragrafen kräver att värderingen görs av någon som är oberoende av Riksgälds- kontoret. Den som på arbetar med en preliminär värdering omfattas av förvaltningslagens jävsregler och får alltså inte ha ett eget intresse i det företag som han eller hon värderar. En preliminär värdering görs bara av . Den oberoende värderingsman som på uppdrag arbetar med att värdera företaget kan överlämna utkast till sin värderingsrapport till myndigheten, men ett sådant utkast utgör inte en preliminär värdering i lagens mening och kan inte läggas till grund för myndighetens resolutionsåtgärder. Om gör en preliminär värdering bör den överlämnas för kännedom till värderingsmannen. Detsamma gäller om innan värderingsmannen slutfört sitt uppdrag aktualiserar sin preliminära värdering, exempelvis när företaget upprättat ett nytt bokslut eller lämnat en ny delårsrapport. 7 § Om det på grund av brådska inte är möjligt att uppfylla kraven i 4 § första stycket eller 5 §, ska en preliminär värdering genomföras av . En preliminär värdering som genomförs i enlighet med 8 § utgör tillräcklig grund för att vidta resolutionsåtgärder. 8 § (f.d. 9 §) I andra stycket föreslås att värdering ska betraktas som preliminär till dess en oberoende person har utfört en värdering enligt 1–6 §§. När en slutlig värdering har lämnats får en preliminär värdering inte längre läggas till grund för beslut om resolutionsåtgärder och det bör lämpligen komma till uttryck i stycket. 8 § En preliminär värdering av företagets tillgångar och förpliktelser ska så långt som möjligt uppfylla kraven i 4 § första stycket och 5 §. En preliminär värdering ska innehålla en buffert för eventuella ytterligare förluster. När en slutlig värdering enligt 1–5 §§ har lämnats får en preliminär värdering inte längre läggas till grund för beslut om resolutionsåtgärder. 9 § (f.d. 10 §) I remissen föreslås att ska komplettera den preliminära värderingen enligt 1–5 §§. Det intryck den föreslagna bestämmelsen ger är att ska utveckla sin preliminära värdering så att den överensstämmer med den värdering som den oberoende värderingsmannen ska lämna. Lagrådet har förståelse för att den preliminära värderingen kan behöva aktualiseras, särskilt om värderingsmannens rapport dröjer och resolutionsåtgärder påkallas, men menar att avsikten med en preliminär rapport inte kan vara att göra värderingsmannens rapport överflödig. Någon skyldighet att aktualisera den preliminära rapporten följer inte av direktivet. Lagrådet föreslår att paragrafen utgår. Godtas förslaget ska efterföljande paragrafer numreras om. 9 § (f.d. 11 §) I paragrafen behandlas en jämförelse mellan den preliminära och den slutliga värderingen. En sådan jämförelse behövs om har lagt en preliminär värdering till grund för resolutionsåtgärder som eventuellt framstår som opåkallade i ljuset av den slutliga värderingen och i så fall bör föranleda korrigerande åtgärder. Det bör komma till uttryck i lagtexten. 9 § Om den slutliga värderingen utvisar ett högre värde än den preliminära värderingen och med stöd av den preliminära värderingen har beslutat om nedskrivning eller konvertering av skulder, indragning av aktier eller överföring av tillgångar till broinstitut eller tillgångsförvaltningsbolag, ska 1.fatta beslut om att skriva upp borgenärers skulder och aktieägares kapital eller ersätta borgenärer och aktieägare, och 2.besluta att broinstitutet eller tillgångsförvaltningsbolaget ska betala ytterligare ersättning för tillgångar och förpliktelser till företaget i resolution, eller för aktier eller andra äganderättsinstrument till ägarna av dessa. 10 § (f.d. 12 §) 10 § I syfte att bedöma om det ekonomiska utfallet för ägare, borgenärer och insättnings- garantisystemet skulle ha blivit bättre om företaget i stället för att försättas i resolution hade försatts i konkurs eller gått i likvidation, ska efter det att samtliga resolutionsåtgärder har vidtagits uppdra åt en person, som har en oberoende ställning i förhållande till och det företag som ska värderas, att göra en värdering som fastställer 1.vilket ekonomiskt utfall ägare och borgenärer skulle ha fått om företaget i stället hade försatts i konkurs eller gått i likvidation då beslutet att försätta företaget i resolution fattades, 2.vilket ekonomiskt utfall ägare och borgenärer faktiskt har fått vid resolutionen av företaget, och 3.vilken skillnaden är mellan det ekonomiska utfallet enligt 1 och 2. Vid värderingen enligt första stycket ska statligt stöd till företaget i resolution inte beaktas. ska i uppdraget till värderaren ange om jämförelsen med utfallet vid resolution ska avse konkurs eller likvidation. Lagrådet föreslår att första stycket ges följande lydelse: Om statligt stöd till ett företag krävs för att undvika eller avhjälpa en allvarlig störning i ekonomin i , ska företaget inte anses fallera om det inte befinner sig i en sådan situation som avses i 2 § första stycket 1–3 eller andra stycket och det stöd som krävs består av 1.en statlig garanti för likviditetsfaciliteter som tillhandahålls av , 2.en statlig garanti för nya skuldförbindelser, eller 3.ett tillskott till kapitalbasen eller förvärv av kapitalinstrument på marknadsmässiga grunder, när villkoren i 6 kap. 2–4 §§ inte är uppfyllda och stödet är nödvändigt för att åtgärda kapitalunderskott som fastställts i stresstest, tillgångsöversyner eller motsvarande genomgångar som genomförts av , Europeiska bankmyndigheten eller . Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 4 § ska efter underrättelse enligt 1 § tredje stycket pröva om företaget ska försättas i resolution enligt 5–10 §§. Om finner att det inte finns alternativa åtgärder som inom rimlig tid skulle avhjälpa eller förhindra fallissemang i företaget, ska omgående underrätta och andra relevanta myndigheter. Även utan en sådan underrättelse som avses i första stycket får besluta om resolution av ett holdingföretag enligt 8 §, om resolutionsförutsättningarna konstaterats vara uppfyllda för ett som är dotterföretag till holdingföretaget, eller om resolution av ett moderföretag enligt 11 § eller om åtgärder mot en EES-filial enligt 12 §. I fråga om resolution av ett företag som ingår i en gränsöverskridande koncern ska tillämpa 9 kap. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 5 § ska försätta ett företag i resolution om 1.Finansinspektionen har fastställt att företaget fallerar eller att det är sannolikt att företaget kommer att fallera, 2.det inte finns alternativa åtgärder som inom rimlig tid skulle avhjälpa eller förhindra fallissemang i företaget, och 3.resolution är nödvändigt med hänsyn till det allmännas intresse. Resolution ska anses vara i det allmännas intresse om 1.åtgärden är nödvändig för att uppnå ett eller flera av ändamålen i 1 kap. 6 §, 2.åtgärden står i proportion till ändamålen och 3.en avveckling av företaget genom konkurs eller likvidation inte skulle uppnå ändamålen i lika hög grad. Trots första stycket får besluta att inte försätta företaget i resolution, om dess moderföretag eller ett företag som omfattas av gruppbaserad tillsyn i samma koncern har försatts eller ska försättas i resolution och separata resolutionsåtgärder mot företaget inte bedöms som nödvändiga för att uppnå något av ändamålen i 1 kap. 6 §. I sista stycket föreslås att företagets motpart inte ska få säga upp ett avtal med företaget på grund av ett beslut om resolution eller resolu- tionsåtgärd, om företaget fortsätter att fullgöra väsentliga avtalsförpliktelser i förhållande till motparten. Denna bestämmelse hör nära samman med 5 §. Lagrådet föreslår att 5 § förs samman med förevarande stycke som då ges följande lydelse: Första och andra styckena gäller endast om 1.företaget fortsätter att fullgöra väsentliga skyldigheter enligt avtalet i förhållande till motparten eller 2.företaget inte kan fullgöra dessa skyldigheter till följd av ett beslut av resolu- tionsmyndigheten enligt 13 kap. 2, 7, 8, 11 eller 12 §. Lagrådet hänvisar till framställningen under 3 §. Lagrådet föreslår att orden ”om det inte visas” byts mot ”inte visar”. Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas och förenklas genom att ges följande lydelse: 9 § Ett beslut enligt 7 eller 8 § får inte avse en marginalsäkerhet eller annan panträtt som har ställts ut i samband med deltagande i ett anmält avvecklingssystem, eller som innehas av en centralbank eller en central motpart. Lagrådet föreslår att orden ”om det inte visas” byts mot ”inte visar”. Lagrådet föreslår att orden ”deltagande i” utgår ur punkt 1. Lagrådet föreslår att orden ”om det inte visas” byts mot ”inte visar”. Lagrådet föreslår att paragrafen utgår av skäl som redovisas i det följande under 21 kap.17 §. I paragrafen föreslås att förvaltaren ska utses , högst . Mandatperioden kan förlängas. Det bör komma till tydligare uttryck i lagtexten. Vidare föreslås att ska få, med omedelbar verkan, skilja förvaltaren från sitt uppdrag utan att ange några skäl för det. Denna ordning skiljer sig från vad som gäller för en revisor, se 9 kap. 22 § aktiebolagslagen. I den paragrafen föreskrivs saklig grund för entledigande . Ett entledigande utan saklig grund kan ge revisorn rätt till skadestånd. Lagrådet föreslår att motsvarande ska gälla för en förvaltare. I enlighet härmed föreslår Lagrådet att paragrafen ges följande lydelse: 5 § Den särskilda förvaltaren ska utses för en period av högst . får förlänga mandatperioden, om det finns skäl för det. får skilja förvaltaren från sitt uppdrag , om det finns saklig grund för det. Konvertering av skulder till aktier Paragrafen behandlar konvertering av skulder till aktier. En förebild finns i aktiebolagslagens bestämmelser om konvertibla skuldebrev. När konvertibla skuldebrev löses in mot aktier byts fordringen enligt skuldförbindelsen helt eller delvis mot en eller flera nya aktier i bolaget. Borgenären lämnar in de konvertibler han eller hon önskar byta mot aktier, antalet ingivna konvertibler multipliceras med konvertiblernas nominella belopp och produkten divideras med konverteringskursen. Den erhållna kvoten anger hur många aktier som ska lämnas i utbyte och den eventuella skillnaden får utbetalas av bolaget i kontanter eller utjämnas genom att borgenären utbetalar beloppet kontant till bolaget. När konverteringen har genomförts har de gamla aktieägarnas andel i bolaget minskat, s.k. utspädning. Den konvertering som ska ske enligt aktiebolagslagen föreskrivs i skuldförbindelsen till skillnad från konvertering enligt förevarande paragraf som sker enligt beslut men proceduren är i övrigt lika i de två förfarandena. I paragrafen föreslås att konverteringen ska ske till en omräkningskurs som väsentligt minskar ägarnas andel i företaget. En konvertering innebär alltid att ägarnas andel i företaget minskar och i detta fall ska minskningen (utspädningen) vara ”väsentlig”. Lagrådet föreslår att förevarande paragraf förtydligas genom att ges följande lydelse: 2 § Om företaget i resolution har ett positivt värde, får besluta att innehavare av skuldförbindelser som företaget har ingått ska byta sina fordringar mot aktier eller [andra] andelar i företaget (konvertering). Konverteringen ska ske till en omräknings- kurs som väsentligt minskar ägarnas andel i företaget. Omvandling (konvertering) av aktier I ett aktiebolag kan det finnas aktier av olika slag. De skillnader som förekommer i praktiken är huvudsakligen skillnader i fråga om rätten till vinst och likvidationsandel och röstvärdeskillnader. Skillnaderna kan kombineras, t.ex. på det sättet att aktier som har företrädesrätt till vinst och likvidationsandel (preferensaktier) har ett lägre röstvärde än övriga aktier (stamaktier). Lagen tillåter att omvandlingsbara aktier ges ut. Därmed menas aktier som kan omvandlas från ett aktieslag till ett annat , under vissa förutsättningar eller om det påkallas av aktieägaren eller bolaget. Det förekommer i börsnoterade aktiebolag att röststarka A-aktier omvandlas till röstsvaga B-aktier. B-aktierna omsätts nämligen i betydligt högre omfattning än röststarka A-aktier och börsnoteringen för B-aktier ger därför bättre information om marknadsvärdet än börsnoteringen för A-aktier. B-aktier är därför lättare att sälja än A- aktier. För ett börsnoterat bolag i resolution kan det finnas skäl att underlätta en försäljning av aktierna över börs genom att stämpla om A- aktierna till B-akter. En sådan åtgärd kan också användas för att reducera de gamla ägarnas makt i bolaget för att locka till köp i en nyemission. En annan åtgärd som kan underlätta en försäljning av aktierna i ett börsnoterat bolag i resolution kan vara att omvandla hembudspliktiga stamaktier till preferensaktier (se m.fl., Aktiebolagslagen, 2015, Del I s. 4:13). Direktivet förbigår med tystnad möjligheterna att omvandla aktier från ett aktieslag till ett annat. Lagrådet förordar att man i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet överväger att komplettera resolutionslagen med bestämmelser som tydliggör i vad mån omvandling av aktier kan användas exempelvis i samband med försäljningsverktyget. Enligt gällande rätt krävs det registrering i relevanta register för att ett beslut om minskning av aktiekapitalet ska få rättsverkan (20 kap. 20 § andra stycket aktiebolagslagen och 6 kap. 2 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument). Artikel 53.1 i direktivet före- skriver däremot att bl.a. resolutionsmyndighetens beslut om minskning av aktiekapitalet ska få omedelbar verkan och genast binda företaget i resolution och berörda borgenärer och aktieägare. I artikel 63.2 sägs dessutom att krav på godkännande eller medgivande eller vissa förfarandekrav, t.ex. registrering av handlingar hos myndighet, inte ska gälla när resolutionsmyndigheten vidtar resolutionsåtgärder. Det före- slagna första stycket i förevarande paragraf genomför dessa artiklar på ett korrekt sätt. Därmed framstår andra stycket i paragrafen som felaktigt eftersom det föreskriver registrering i relevanta register för att fullborda Lagrådet föreslår att orden ”är fastställd när den har registrerats i” byts mot ”ska antecknas i”. I 17 kap. förekommer uttrycket ”företag i resolution” i olika böjnings- former på många ställen. Lagrådet föreslår att det i förevarande paragraf klargörs att när det i 17 kap. är fråga om ”ett företag” så avses ett företag i resolution som underkastas försäljningsverktyget. I enlighet härmed föreslår Lagrådet att paragrafen ges följande lydelse: 1 § Med försäljningsverktyget avses en sådan överföring som anges i 2 § från ett företag i resolution till en förvärvare som inte är ett broinstitut enligt 18 kap. 2 § eller ett tillgångsförvaltningsbolag enligt 19 kap. 2 §. I paragrafen behandlas två slags överlåtelser, överlåtelse av företagets inkråm (punkt 1) och överlåtelse av aktier och liknande värdepapper som företaget har gett ut och som företaget inte själv äger (punkt 2). Egna aktier som företaget återköpt eller på annat sätt kommit att äga ska behandlas som inkråm. Inkråmet beskrivs i den remitterade lagtexten som ”tillgångar, rättigheter eller förpliktelser”. Men rättigheter utgör också tillgångar. Värdepapper som nämns i punkten 2 utgör också tillgångar. Tillgångar, rättigheter och förpliktelser är en formulering hämtad från direktivet, men bör i lagen ersättas med ”tillgångar och förpliktelser”. Aktier, konvertibler, teckningsoptioner, teckningsbevis och andra sådana äganderättsinstrument som företaget har gett ut anges i det följande som ”aktier och andra äganderättsinstrument”. Lagrådet föreslår att förevarande paragraf ges följande lydelse: 2 § får använda försäljningsverktyget för att 1.från företaget överföra tillgångar eller skulder, eller 2.från annan än företaget överföra aktier och andra äganderättsinstrument som företaget har gett ut. Paragrafen behandlar den situationen att ett avtal om överlåtelse av inkråm eller värdepapper av någon orsak – avtalet är ogiltigt enligt avtalslagen, den överlåtna egendomen är felaktig, förvärvaren betalar inte köpeskillingen, etc. – måste rivas upp och parternas presta-tioner återgå. I 4 § andra stycket anges att återföring får ske av en överföring som genomförts i strid med överföringsbeslutet även om förvärvaren motsätter sig återgång. Den bestämmelsen bör flyttas till 3 §. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 3 § får föra tillbaka överförda tillgångar eller förpliktelser till företaget eller den förre ägaren eller innehavaren, om överföringen har genomförts i strid med villkoren i beslutet om överföring eller om och förvärvaren har enats om att tillgångarna eller skulderna ska återföras. Paragrafen anger vad ett beslut om återföring ska innehålla. Återgång kan aktualiseras i en rad olika situationer, t.ex. att förvärvaren inte betalar eller kräver återgång på grund av fel i det förvärvade. Om överföringsbeslutet inte reglerar denna situation inställer sig frågan om förvärvaren ändå har rätt till återgång enligt vanliga civilrättsliga regler. Saken bör behandlas i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 4 § beslut om överföring ska ange återföring får ske och de villkor i övrigt som ska gälla för återföring. I paragrafen föreslås att företaget och dess borgenärer förlorar sin rätt till den egendom som överförs. Förslaget innebär att personer som har en begränsad sakrätt i egendom som överförs, t.ex. panthavare, inte berörs av paragrafen. Om någon har lämnat aktier till företaget som säkerhet för ett lån som företaget har lämnat till tredje man, har han eller hon kvar sin äganderätt till aktierna, om lånet med säkerheten överförs till en ny ägare när företaget säljs. Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 6 § Vid en överföring förlorar ägarna till företaget och företagets borgenärer sin rätt till de överförda tillgångarna och skulderna. 7 och 8 §§ Lagrådet föreslår paragrafen ges följande lydelse: 7 § Skyldigheter eller ansvarsförbindelser som hänför sig till tillgångar eller skulder som överförs ska inte gälla mot förvärvaren, om särskilt beslutar det. Första stycket gäller inte för sådana säkerhetsrätter som avses i 23 kap. 4 §. Ägares och borgenärers rätt till ersättning enligt denna lag utgör inte en sådan skyldighet eller ansvarsförbindelse som avses i första stycket. 8 § Vid en överföring övertar förvärvaren de rättigheter och förpliktelser som följer med det som överförts. Förvärvaren går in som part i stället för företaget i de avtal som överförs. Medlemskap eller rätt att delta i betalnings-, clearing- och avvecklingssystem, handelsplattformar, reglerade marknader eller system för ersättning till insättare och investerare får överföras om förvärvaren uppfyller kraven för medlemskap eller deltagande i sådana system. Om förvärvaren inte har ett tillräckligt kreditbetyg, ska det dock inte utgöra hinder för överföring av medlemskap eller en rätt att delta i sådana system. får besluta att förvärvaren får utöva rättigheter enligt andra stycket från det att rättigheten överförts, även om förvärvaren inte uppfyller kraven för medlemskap eller deltagande. På begäran av förvärvaren får förlänga tiden. I paragrafen används samma klassificering som i 3 §, nämligen över- låtelse av företagets inkråm (punkt 1) och överlåtelse av aktier och liknande värdepapper som företaget har gett ut (punkt 2). Lagrådet föreslår att paragrafen ges följande lydelse: 13 § Den ersättning som ska betalas av en förvärvare vid en överföring ska tillfalla 1.företaget, om överföringen avser företagets tillgångar eller skulder, och 2.den förre ägaren eller innehavaren, om överföringen avser aktier eller andra äganderättsinstrument som ägdes eller innehades av annan än företaget. Från ersättningen får , för sin egen eller för resolutionsreservens räkning, göra avdrag för kostnader som har uppstått i samband med överföringen. Lagrådet föreslår att första stycket ges följande lydelse: Om aktier överförs utan att har prövat frågan om tillstånd för förvärvet, ska rösträtten för aktierna utövas av . 1 och 2 §§ Lagrådet föreslår att paragraferna ges följande lydelse: 1 § Med broinstitutsverktyget avses att , i syfte att säkerställa att kritisk verksamhet upprätthålls, till ett broinstitut överför 1.från ett företag i resolution: tillgångar eller skulder, eller 2.från annan än ett företag i resolution: aktier och andra äganderättsinstrument som företaget har gett ut. 2 § Med ett broinstitut avses ett aktiebolag som 1.ägs helt eller delvis av staten, 2.har bildats för att ta emot tillgångar eller förpliktelser från företag i resolution och aktier och andra äganderättsinstrument som har getts ut av företag i resolution från någon annan än företaget, och 3.avser att upprätthålla kritisk verksamhet som har utförts eller erbjudits av företaget i resolution, oavsett om detta skett direkt eller indirekt genom ett dotterföretag. Bolagets syfte och verksamhetsföremål enligt första stycket 2 och 3 ska framgå av bro- institutets bolagsordning. 3 och 4 §§ Lagrådet hänvisar till framställningen under 17 kap. 3 §.