prop · H203116 · 2015-04-29 00:00:00 — I ett nytt tredje stycke föreskrivs att strafftröskeln för överlämnande enligt första stycket 1 inte ska gälla för gärning som legat till grund för ett beslut om övervakningsåtgärder som följs upp i (se artikel 21 i rambeslutet). Denna situation kan bli aktuell om en europeisk Prop. 2014/15:116 arresteringsorder utfärdas t.ex. på grund av att den misstänkte överträtt beslutet om övervakningsåtgärder. Det finns dock två förutsättningar för att strafftröskeln för överlämnande inte ska gälla. Enligt första punkten måste den eftersökte ha befunnit sig i den utfärdande staten när beslutet om övervakningsåtgärder meddelades. Av andra punkten framgår att beslutet om övervakningsåtgärder ska vara under uppföljning i när arresteringsordern utfärdas. Om dessa förutsättningar inte är uppfyllda, gäller huvudregeln enligt första stycket 1. Ändringen i fjärde stycket, det hittillsvarande tredje stycket, innebär att bestämmelsen om s.k. accessoriskt överlämnande även ska gälla när överlämnande har beviljats för en gärning som avses i det nya tredje stycket. L 294/20 Europeiska unionens officiella tidning (Rättsakter som antagits i enlighet med fördraget om Europeiska unionen) RÄTTSAKTER SOM ANTAGITS I ENLIGHET MED AVDELNING VI I FÖRDRAGET OM EUROPEISKA UNIONEN RÅDETS RAMBESLUT 2009/829/RIF av om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT med beaktande av fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna 31.1 a och c samt artikel 34.2 b, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), och av följande skäl: (1)Europeiska unionen har som mål att bevara och utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rätt visa. (2)Enligt slutsatserna från Europeiska rådets möte i merfors , i synnerhet punkt 36, bör principen om ömsesidigt erkännande gälla för beslut som föregår en rättegång. Åtgärdsprogrammet för genomförande av principen om ömsesidigt erkän nande av straffrättsliga förfaranden behandlar i åtgärd 10 ömsesidigt erkännande av övervakningsåtgärder. (3)Åtgärderna i detta rambeslut bör vara inriktade på att öka skyddet för allmänheten genom att göra det möjligt för en person som är bosatt i en medlemsstat men före mål för ett straffrättsligt förfarande i en annan medlems stat att i avvaktan på rättegången övervakas av myndig heterna i den medlemsstat där han eller hon är bosatt. Följaktligen har detta rambeslut uppföljning av en sva randes förflyttningar som syfte, mot bakgrund av det (1) Yttrandet ännu ej offentliggjort i EUT. överordnade syftet att skydda allmänheten och av den risk som den befintliga ordningen utgör för allmänheten genom att endast ge två möjligheter: tillfälligt frihetsberö vande eller oövervakad rörelsefrihet. Åtgärderna kommer därför att ytterligare förstärka laglydiga medborgares rätt att leva i trygghet och säkerhet. (4)Syftet med åtgärderna i detta rambeslut bör även vara att i Europeiska unionen stärka rätten till frihet och presum tionen om den anklagades oskuld och att säkerställa sam arbetet mellan medlemsstaterna, när en person är föremål för skyldigheter eller övervakning i väntan på ett dom stolsavgörande. Som en följd har detta rambeslut som mål att när så är lämpligt främja användningen av icke-frihetsberövande åtgärder som ett alternativ till till fälligt frihetsberövande, också när ett tillfälligt frihets berövande enligt lagen i den berörda medlemsstaten inte kunde tillgripas från början. (5)När det gäller frihetsberövande finns det risk för att per soner som är föremål för straffrättsliga förfaranden be handlas olika beroende på om de är bosatta i rättegångs staten eller inte: en person som inte är bosatt i rätte gångsstaten riskerar att frihetsberövas i avvaktan på rät tegång, även när en person som är bosatt i rättegångs staten inte skulle frihetsberövas under liknande omstän digheter. I ett gemensamt europeiskt rättsligt område utan inre gränser är det nödvändigt att vidta åtgärder för att säkerställa att en person som är föremål för straff rättsliga förfaranden och inte är bosatt i rättegångsstaten inte behandlas annorlunda än en person som är föremål för straffrättsliga förfaranden och är bosatt där. (6)I det intyg som tillsammans med beslutet om övervak ningsåtgärder bör översändas till den behöriga myndig heten i den verkställande staten bör den berörda perso nens adress i den verkställande staten anges samt all annan relevant information som kan underlätta uppfölj ningen av övervakningsåtgärderna i den verkställande sta ten. Europeiska unionens officiella tidning L 294/21 (7)Den behöriga myndigheten i den verkställande staten bör informera den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om den, i förekommande fall, maximala tidsperiod under vilken övervakningsåtgärderna kan följas upp i den verkställande staten. I de medlemsstater där övervak ningsåtgärderna regelbundet måste förnyas, måste denna maximala tidsperiod uppfattas som den totala tidsperiod efter vilken det är lagligen möjligt att förlänga övervakningsåtgärderna. (8)Framställningar från den verkställande statens behöriga myndighet om bekräftelse av att uppföljningen av över vakningsåtgärderna måste förlängas bör inte påverka lagstiftningen i den utfärdande staten för beslut om för längning, översyn och upphävande av beslutet om över vakningsåtgärder. Sådana framställningar om bekräftelse bör inte medföra skyldighet för den behöriga myndighe ten i den utfärdande staten att fatta ett nytt beslut om förlängning av uppföljningen av övervakningsåtgärderna. (9)Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten bör ha befogenhet att fatta alla efterföljande beslut som rör ett beslut om övervakningsåtgärder, inbegripet att besluta om ett tillfälligt frihetsberövande. Ett sådant tillfälligt fri hetsberövande kan särskilt beslutas till följd av ett avbrott i övervakningsåtgärderna eller underlåtenhet att följa en kallelse att närvara vid ett förhör eller en rättegång i samband med straffrättsliga förfaranden. (10)För att undvika onödiga kostnader och svårigheter i sam band med överföringen av en person som är föremål för straffrättsliga förfaranden till förhör eller rättegång, bör medlemsstaterna få använda sig av telefon- eller video konferenser. (11)Elektronisk övervakning kan när så är lämpligt användas för att följa upp övervakningsåtgärder i enlighet med nationell lagstiftning och nationella förfaranden. (12)Detta rambeslut bör möjliggöra uppföljning i den verk ställande staten av övervakningsåtgärder som fastställts för den berörda personen och säkerställa att rättvisa skipas och i synnerhet att den berörda personen kommer att kunna ställas inför rätta. Om den berörda personen inte frivilligt återvänder till den utfärdande sta ten får han eller hon överlämnas till den utfärdande staten i enlighet med rådets rambeslut /584/RIF av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (1) (nedan kallat rambeslutet om en europeisk arresteringsorder). (1) EGT L 190, , s. 1. (13)Detta rambeslut omfattar alla brott, utan att begränsas till att omfatta särskilda typer eller nivåer av brottslighet, men övervakningsåtgärder bör i allmänhet tillämpas vid mindre grova lagöverträdelser. Samtliga bestämmelser i rambeslutet om en europeisk arresteringsorder, med un dantag för artikel 2.1, bör därför tillämpas i de fall där den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska besluta om överlämnande av den berörda personen. Följ aktligen bör även artikel 5.2 och 5.3 i rambeslutet om en europeisk arresteringsorder tillämpas i den situationen. (14)Kostnader för den berörda personens resor mellan den verkställande och den utfärdande staten i samband med uppföljning av övervakningsåtgärder eller för närvaro vid hörande regleras inte i detta rambeslut. Möjligheten för framför allt den utfärdande staten att helt eller delvis stå för sådana kostnader regleras enligt nationell rätt. (15)Eftersom målet för detta rambeslut, nämligen ömsesidigt erkännande av beslut om övervakningsåtgärder i sam band med straffrättsliga förfaranden inte i tillräcklig ut sträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av rambeslutets omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åt gärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen och artikel 5 i fördra get om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I en lighet med proportionalitetsprincipen i den artikeln går detta rambeslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (16)Detta rambeslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns särskilt i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen och återspeglas i Eu ropeiska unionens stadga om de grundläggande rättighe terna. Ingenting i detta rambeslut bör tolkas som ett förbud mot att vägra erkännande av ett beslut om över vakningsåtgärder, om det finns saklig grund att anta att skälet varit att straffa en person på grundval av hans eller hennes kön, ras, religion, etniska ursprung, nationalitet, språk, politiska uppfattning eller sexuella läggning eller att denna persons ställning kan skadas av något av dessa skäl. (17)Detta rambeslut bör inte hindra någon medlemsstat från att tillämpa sina konstitutionella regler om rätt till pröv ning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet, yttrande- frihet i andra medier och religionsfrihet. (18)Bestämmelserna i detta rambeslut bör tillämpas i över ensstämmelse med unionsmedborgarnas rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, i enlighet med artikel 18 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. L 294/22 Europeiska unionens officiella tidning (19)Personuppgifter som behandlas vid genomförandet av detta rambeslut bör skyddas i enlighet med rådets ram beslut /977/RIF av om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete (1) och i enlighet med konvention av om skydd för enskilda vid automatisk databehand ling av personuppgifter, som ratificerats av samtliga med lemsstater. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta rambeslut fastställs regler enligt vilka en medlemsstat ska erkänna ett beslut om övervakningsåtgärder som har utfärdats i en annan medlemsstat som ett alternativ till tillfälligt frihets berövande, ska följa upp de fastställda övervakningsåtgärderna avseende en fysisk person och ska överlämna den berörda per sonen till den utfärdande staten, vid åsidosättande av dessa åtgärder. 1.Målen med detta rambeslut är att a)säkerställa att rättvisa skipas och i synnerhet att den berörda personen kommer att kunna ställas inför rätta, b)när så är lämpligt främja användningen av icke frihetsberö vande åtgärder under de straffrättsliga förfarandena mot per soner som inte är bosatta i den medlemsstat där förfaran dena äger rum, c)förbättra skyddet för brottsoffer och allmänheten. Detta rambeslut skapar inte någon rätt för en person till icke frihetsberövande åtgärder som alternativ till frihetsberö vande under straffrättsliga förfaranden. Detta är en fråga som ska regleras genom lagstiftning och förfaranden i den medlems stat där de straffrättsliga förfarandena äger rum. Upprätthållande av lag och ordning och skydd av den inre säkerheten Detta rambeslut ska inte påverka utövandet av medlemsstater nas ansvar för att skydda brottsoffer, allmänheten och den inre säkerheten i enlighet med artikel 33 i fördraget om Europeiska unionen. (1) EUT L 350, 30.12.2008, s. 60. I detta rambeslut avses med a)beslut om övervakningsåtgärder: varje verkställbart beslut fattat i samband med ett straffrättsligt förfarande av en behörig myndighet i den utfärdande staten i enlighet med dess na lagstiftning och förfaranden, enligt vilket en fysisk person ska omfattas av en eller flera övervakningsåtgärder som alternativ till tillfälligt frihetsberövande, b)övervakningsåtgärder: skyldigheter och anvisningar som fast ställts för en fysisk person i enlighet med den utfärdande statens nationella lagstiftning och förfaranden, c)utfärdande stat: den medlemsstat där ett beslut om övervak ningsåtgärder har utfärdats, d)verkställande stat: den medlemsstat där övervakningsåtgär derna följs upp. Detta rambeslut ska inte ändra skyldigheten att respektera de grundläggande rättigheterna och de grundläggande rättsliga principerna i artikel 6 i fördraget om Europeiska unionen. Utseende av behöriga myndigheter 1.Varje medlemsstat ska underrätta rådets generalsekretariat om vilken eller vilka rättsliga myndigheter som enligt dess na lagstiftning är behöriga att vidta åtgärder enligt detta rambeslut när medlemsstaten är utfärdande stat eller verkstäl lande stat. 2.Som ett undantag från punkt 1 och utan att det påverkar punkt 3 får medlemsstaterna utse icke rättsliga myndigheter till behöriga myndigheter för att fatta beslut i enlighet med detta rambeslut, under förutsättning att dessa myndigheter är behö riga att fatta liknande beslut i enlighet med deras nationella lagstiftning och förfaranden. 3.Beslut som avses i artikel 18.1 c ska fattas av en behörig rättslig myndighet. 4.Rådets generalsekretariat ska göra den erhållna informatio nen tillgänglig för alla medlemsstater och för kommissionen. Europeiska unionens officiella tidning L 294/23 Användande av en central myndighet 1.Varje medlemsstat får utse en central myndighet eller, om dess rättssystem så kräver, flera centrala myndigheter som ska biträda dess behöriga myndigheter. 2.En medlemsstat får, om organisationen av dess rätts väsende så kräver, låta sin eller sina centrala myndigheter an svara för det administrativa översändandet och mottagandet av beslut om övervakningsåtgärder, åtföljda av de intyg som avses i artikel 10, samt all annan officiell korrespondens i anslutning till detta. Följaktligen får alla kommunikationer, samråd, infor mationsutbyten, förfrågningar och underrättelser mellan behö riga myndigheter när så är lämpligt behandlas med bistånd av den eller de centrala myndigheterna i den berörda medlems staten. 3.De medlemsstater som önskar använda sig av de möjlig heter som avses i denna artikel ska till rådets generalsekretariat lämna uppgifter om den eller de centrala myndigheter som de har utsett. Dessa anvisningar ska vara bindande för alla myn digheter i den utfärdande medlemsstaten. Detta rambeslut ska tillämpas på följande övervaknings åtgärder: a)Skyldighet för personen att meddela den behöriga myndig heten i den verkställande staten varje byte av bosättning, i synnerhet för mottagande av kallelser att närvara vid ett förhör eller en rättegång i samband med straffrättsliga för faranden. b)Skyldighet att inte besöka vissa ställen, orter eller fastställda områden i den utfärdande eller verkställande staten. c)Skyldighet att stanna kvar på anvisad ort, i tillämpliga fall under angivna tider. d)Skyldighet som innebär begränsningar av möjligheten att lämna den verkställande statens territorium. e)Skyldighet att anmäla sig hos en viss myndighet. f)Skyldighet att undvika kontakt med vissa personer med an knytning till det eller de påstådda brotten. Varje medlemsstat ska vid införlivandet av detta rambeslut eller meddela rådets generalsekretariat vilka övervakningsåtgärder som den är beredd att följa upp, utöver dem som avses i punkt 1. Dessa åtgärder får särskilt omfatta följande: a)Skyldighet att avstå från viss verksamhet med anknytning till det eller de påstådda brotten, vilket kan inbegripa befattning med ett visst yrke eller en viss bransch. b)Skyldighet att inte framföra fordon. c)Skyldighet att deponera en viss summa pengar eller lämna annat slag av garanti, som antingen får lämnas genom ett visst antal delbetalningar eller direkt i sin helhet. d)Skyldighet att genomgå terapeutisk behandling eller behand ling mot missbruk. e)Skyldighet att undvika kontakt med vissa föremål som har samband med det eller de påstådda brotten. Rådets generalsekretariat ska tillhandahålla alla medlems stater och kommissionen den information som erhållits enligt denna artikel. Kriterier rörande den medlemsstat till vilken beslutet om övervakningsåtgärder får översändas 1.Ett beslut om övervakningsåtgärder får översändas till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där personen är lagligt och stadigvarande bosatt, om personen efter att ha underrättats om de berörda åtgärderna samtycker till att återvända till den staten. 2.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten får på personens begäran översända beslutet om övervakningsåtgärder till den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat än den i vilken personen är lagligt och stadigvarande bosatt på villkor att den senare myndigheten har gett sitt samtycke till detta. 3.Vid genomförandet av detta rambeslut ska medlemssta terna fastställa på vilka villkor deras behöriga myndigheter får samtycka till att ett beslut om övervakningsåtgärder översänds i fall enligt punkt 2. 4.Varje medlemsstat ska göra ett uttalande till rådets gene ralsekretariat om vad som har fastställts enligt punkt 3. Med lemsstaterna får när som helst ändra ett sådant uttalande. Ge neralsekretariatet ska tillhandahålla alla medlemsstater och kom missionen den information som erhållits enligt denna artikel. L 294/24 Europeiska unionens officiella tidning Förfarande för översändande av ett beslut om övervakningsåtgärder tillsammans med intyget 1.När den behöriga myndigheten i den utfärdande staten översänder ett beslut om övervakningsåtgärder till en annan medlemsstat i enlighet med artikel 9.1 eller 9.2, ska den sörja för att det åtföljs av ett intyg enligt det standardformulär som återges i bilaga I. 2.Beslutet om övervakningsåtgärder eller en bestyrkt kopia av detta ska tillsammans med intyget av den behöriga myndig heten i den utfärdande staten översändas direkt till den behöriga myndigheten i den verkställande staten på ett sätt som lämnar en skriftlig uppteckning och gör det möjligt för den verkstäl lande staten att fastställa äktheten. Originalet eller en bestyrkt kopia av beslutet om övervakningsåtgärder och originalet av intyget ska översändas till den verkställande staten om den begär detta. All officiell kommunikation ska också ske direkt mellan de nämnda behöriga myndigheterna. 3.Intyget ska vara undertecknat av den behöriga myndighe ten i den utfärdande staten, vilken ska intyga att dess innehåll är korrekt. 4.Utöver de åtgärder som avses i artikel 8.1 ska det intyg som avses i punkt 1 i den här artikeln endast omfatta sådana åtgärder som den verkställande staten har meddelat i enlighet med artikel 8.2. 5.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska a)i tillämpliga fall ange vilken tidsperiod som beslutet om övervakningsåtgärder avser och huruvida beslutet kan för längas, b)ange en uppskattning av den preliminära tid för vilken över vakningsåtgärderna sannolikt kommer att behöva följas upp, med beaktande av samtliga de omständigheter i fallet som är kända när beslutet om övervakningsåtgärder översänds. 6.Den behöriga myndigheten i den utfärdande staten ska översända beslutet om övervakningsåtgärder tillsammans med intyget till endast en verkställande stat åt gången. 7.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten inte är känd av den behöriga myndigheten i den utfärdande staten, ska denna vidta alla nödvändiga efterforskningar, inklu sive via kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverk som inrättades genom rådets gemensamma åtgärd 98/428/RIF av om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk (1) för att erhålla informationen från den verkställande staten. Om den myndighet i den verkställande staten som tar emot ett beslut om övervakningsåtgärder tillsammans med ett intyg inte är behörig att erkänna det beslutet, ska denna myn dighet på eget initiativ översända beslutet tillsammans med in tyget till den behöriga myndigheten. Behörighet att följa upp övervakningsåtgärderna 1.Så länge den behöriga myndigheten i den verkställande staten inte har erkänt det beslut om övervakningsåtgärder som har översänts till den och inte har underrättat den behöriga myndigheten i den utfärdande staten om detta erkännande, ska den behöriga myndigheten i den utfärdande staten fortsätta att vara behörig att följa upp de fastställda övervakningsåtgärderna. Om behörigheten för uppföljning av övervakningsåtgär derna har överförts till den behöriga myndigheten i den verk ställande staten, ska denna behörighet återgå till den behöriga myndigheten i den utfärdande staten a)om den berörda personen har inrättat sin lagliga och regel mässiga bosättning i en annan medlemsstat än den verkstäl lande staten, b)så snart som den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har underrättat den behöriga myndigheten i den verk ställande staten om att det intyg som avses i artikel 10.1 har återkallats i enlighet med artikel 13.3, c)om den behöriga myndigheten i den utfärdande staten har ändrat övervakningsåtgärderna och den behöriga myndighe ten i den verkställande staten i enlighet med artikel 18.4 b har vägrat följa upp de ändrade övervakningsåtgärderna på grund av att de inte hör till de typer av övervakningsåtgärder som avses i artikel 8.1 och/eller till de åtgärder som med delats av den verkställande staten i enlighet med artikel 8.2, d) när den tidsperiod som avses i artikel 20.2 b har gått ut, e)om den behöriga myndigheten i den verkställande staten har beslutat att avsluta uppföljningen av övervakningsåtgärderna och har informerat den behöriga myndigheten i den utfär dande staten om detta, med tillämpning av artikel 23. I fall som avses i punkt 2 ska de behöriga myndigheterna i den utfärdande och den verkställande staten samråda med va randra för att i möjligaste mån undvika avbrott i uppföljningen av övervakningsåtgärderna. (1) EGT L 191, , s. 4. Europeiska unionens officiella tidning L 294/25 Beslut i den verkställande staten 1.Den behöriga myndigheten i den verkställande staten ska , dock arbetsdagar efter det att den har mottagit beslutet om övervakningsåtgärder och intyget, erkänna det beslut om övervakningsåtgärder som har översänts ienlighet med artikel 9 och enligt förfarandet i artikel 10 och utan dröjsmål vidta de åtgärder som krävs för uppföljningen av övervakningsåtgärderna, såvida den inte beslutar att åberopa något av skälen för att vägra erkännande som avses i artikel 15. 2.Om ett rättsmedel har anlitats mot det beslut som avses i punkt 1 ska tidsfristen för erkännande av beslutet om övervak ningsåtgärder förlängas med . 3.Om den behöriga myndigheten i den verkställande staten i undantagsfall inte kan hålla tidsfristen i punkterna 1 och 2, ska den , på ett sätt som den själv väljer, underrätta den behöriga myndigheten i den utfärdande staten och ange skälen till förseningen och hur som uppskattningsvis behövs för att fatta ett slutgiltigt beslut. 4.Den behöriga myndigheten får skjuta upp beslutet om erkännande av beslutet om övervakningsåtgärder, om det intyg som avses i artikel 10 är ofullständigt eller uppenbarligen inte motsvarar beslutet om övervakningsåtgärder, till dess att en rimlig tidsfrist har fastställts för att komplettera eller korrigera intyget. 1.Om övervakningsåtgärderna till sin art är oförenliga med lagstiftningen i den verkställande staten, får den behöriga myn digheten i den medlemsstaten anpassa dem till de typer av övervakningsåtgärder som ska tillämpas enligt den verkställande statens lagstiftning för likvärdiga brott. Den anpassade övervak ningsåtgärden ska så långt det är möjligt motsvara den som fastställts av den utfärdande staten. 2.Den anpassade övervakningsåtgärden får inte vara sträng are än den ursprungligen fastställda övervakningsåtgärden. Efter att ha erhållit sådan information som avses i artikel 20.2 b eller f, får den behöriga myndigheten i den ut färdande staten besluta att återkalla intyget, förutsatt att uppfölj ningen i den verkställande staten ännu inte har påbörjats.