prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — I första stycket 3 jämställs vissa utländska juridiska personer med svenska juridiska personer som står under tillsyn. Med motsvarande tillsyn avses tillsyn av en myndighet på finansmark- nadsområdet, förutsatt att tillsynen är av åtminstone motsvarande omfattning som enligt svensk lag. från länder inom EES som företag från tredjeland omfattas. I andra stycket anges krav på kapital m.m. i fråga om de kontoförande instituten enligt första stycket 2 och 3. Kravet, som delvis motsvarar första stycket i lagens nuvarande lydelse, är alltså inte tillämpligt på t.ex. . Övervägandena finns i avsnitt 10.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka registreringsåtgärder som kontoförande institut får vidta. Det rör sig om dels sådana åtgärder som vidtas för egen räkning, dels åtgärder för annans räkning. Med annans räkning avses t.ex. att ett värdepappersinstitut agerar för en kunds räk- ning. Till följd av ändringarna i andra stycket utvidgas kretsen av juridiska personer som får tillåtas att vidta registreringsåtgärder för annans räk- ning. Ändringen i andra stycket 3 innebär i huvudsak ingen ändring i sak (i fråga om den ändrade terminologin, se avsnitt 6.2). Bestämmelsen rör vilka juridiska personer som en svensk värdepapperscentral får medge rätt att som kontoförande institut vidta registreringsåtgärder för annans räkning. Hänvisningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss an- given lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvis- ningar för författningsskrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestämmelserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. Ändringen i andra stycket 5 innebär en utvidgning av kretsen av finan- siella företag som får vidta registreringsåtgärder för annans räkning (jfr författningskommentaren till 1 §). I första hand avses registrerings- åtgärder som gäller fondandelar som förvaltas av fondbolaget eller förvaltningsbolaget. Emellertid omfattas även registreringsåtgärder som avser andra fonder eller fondföretag, exempelvis då ett fondbolag har tillstånd för diskretionär portföljförvaltning enligt 1 kap. 4 § lagen (2004:46) om värdepappersfonder eller vid s.k. insourcing (se avsnitt 10.3). I förhållande till promemorians förslag justeras lydelsen med anledning av synpunkter från . Även ändringen i andra stycket 6 utvidgar tillämpningsområdet för andra stycket. Bestämmelsen är dock begränsad till andelar eller aktier i företag för kollektiva investeringar. I förhållande till promemorians förslag justeras lydelsen med anledning av synpunkter från Fond- bolagens förening. Endast sådana AIF-förvaltare som avses i direktiv /61/EU (ofta benämnt AIFM-direktivet), i lydelsen enligt direktiv /65/EU, får medges rätt att som kontoförande institut vidta registre- ringsåtgärder för annans räkning. Bestämmelsen rör vilka juridiska per- soner som en svensk värdepapperscentral får medge rätt att som konto- förande institut vidta registreringsåtgärder för annans räkning. Hänvis- ningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvisningar för författnings- skrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestäm- 2015/16:10 melserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. I paragrafen ersätts den nuvarande bestämmelsen om principerna om fritt tillträde och neutralitet med en hänvisning till de krav i förordningen om värdepapperscentraler, som har en liknande innebörd. Ändringen är en följd av att förordningen har företräde framför svensk rätt. Bestämmelsen rör kriterier för antagande av kontoförande institut som överensstämmer med kriterierna för antagande av förvaltare (se författningskommentaren till 7 § andra stycket). Det är därför ändamålsenligt att hänvisningen till EU-förordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 10.2. 4 och 5 §§ I paragraferna görs endast språkliga moderniseringar och ändringar till följd av ändrad terminologi. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I paragrafen finns bestämmelser om skyldighet för kontoförande institut att lämna upplysningar till . Se även 9 kap. 5 §. I första stycket görs ändringar till följd av den nya lydelsen av 1 §. Enligt den paragrafen får det inte längre förekomma några kontoförande institut som är företag som inte står under tillsyn av eller motsvarande utländsk myndighet, bortsett från centralbanker m.fl. Sådana företag kan därför inte längre åläggas att lämna uppgifter till . I stället anges i paragrafen att denna skyldighet gäller de svenska och utländska juridiska personer som avses i 1 § första stycket 2 och 3. Uppgiftsskyldigheten enligt denna lag gäller alltså trots att företaget i fråga redan står under viss tillsyn. Det innebär bl.a. att ett utländskt företag är skyldigt att på begäran lämna uppgifter direkt till och inte endast till motsvarande myndighet i dess hemland. Det gäller dock under förutsättning att uppgifterna rör verk- samheten som kontoförande institut. Ändringen i andra stycket är enbart av språklig karaktär. Övervägandena finns i avsnitt 10.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om vilka regler i förord- ningen om värdepapperscentraler som ska tillämpas på kontoförande institut (jfr artikel 31.2 i förordningen). Hänvisningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvisningar för författningsskrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestämmelserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lag- stiftningen. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. Paragrafen, som är ny, förbjuder kontoförande institut att delegera till någon annan än ett annat kontoförande institut att utföra registrerings- åtgärder i avstämningsregister. Bestämmelsen bör ses i ljuset av att kontoförande institut redan utför uppgifter på uppdrag av värdepapperscentralen i fråga och att reglerna i förordningen om värdepapperscentraler är restriktiva när det gäller möjligheterna till utkontraktering och delegation (se artiklarna 30 och 31). Även lagen ställer upp krav på kontoförande institut som är av betydelse i detta sammanhang (se främst 1 och 2 §§). Dessa krav ska inte kunna kringgås genom att uppgifter utkontrakteras till någon som inte uppfyller kraven för kontoförande institut. Med anledning av remissyn- punkter justeras lydelsen av paragrafen i förhållande till promemorians förslag. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. Paragrafen, som är ny, innehåller ett krav på dokumentation som riktar sig till kontoförande institut. I promemorians förslag fanns i stället för förevarande paragraf en hänvisning till de dokumentationskrav som följer av förordningen om värdepapperscentraler (3 kap. 6 a §). Dessa krav omformuleras till följd av remissynpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 10.3. Paragrafen innehåller krav på vilka förvaltare som får antas av svenska värdepapperscentraler och kan jämföras med motsvarande krav för kontoförande institut (se 1 och 2 §§). Det är inte heller ovanligt att ett och samma företag är såväl förvaltare som kontoförande institut. Det gäller t.ex. vissa banker. I första stycket 1 hänvisas till de juridiska personer som får antas som kontoförande räkning (2 § andra stycket). De institutioner som avses i första stycket 2 är delvis samma som avses i 1 § första stycket 1. I första stycket 3 anges kreditinstitut som har auktoriserats enligt kapitaltäckningsdirektivet. Det rör sig alltså om företag som är etablerade inom EES. Därutöver anges dock även kreditinstitut med huvudkontor i tredjeland som är auktoriserade i det landet. Kreditinstituten kan också ha tillstånd att driva värdepappersrörelse och därigenom omfattas av hänvis- ningen i första stycket 1 till 2 § andra stycket 4. Bestämmelsen rör vilka kreditinstitut som får antas som förvaltare av finansiella instrument. Hän- visningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvisningar för författ- ningsskrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU- bestämmelserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. I andra stycket, som är nytt, anges att kraven för deltagande i artikel 33.1 i förordningen om värdepapperscentraler ska tillämpas vid an- tagande av förvaltare. Artikeln innehåller krav för deltagande i ett avvecklingssystem. En värdepapperscentral ska alltså tillämpa dessa krav när frågan om att anta en viss förvaltare prövas. upplysning om de bestämmelser som gäller enligt förordningen. Det är därför ändamålsenligt att hänvisningen till EU-förordningen är dynam- isk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. I tredje stycket, som motsvarar nuvarande andra stycket, görs endast språkliga och terminologiska ändringar. Övervägandena finns i avsnitt 11.2. 12 och 13 §§ I paragraferna görs endast språkliga och terminologiska ändringar. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. I andra stycket görs ett tillägg av innebörden att även reglerna i förord- ningen om värdepapperscentraler samt rättsakter som har antagits med stöd av förordningen ska ha företräde framför personuppgiftslagen vid förandet av avstämningsregister. Bestämmelsen rör en upplysning om de bestämmelser som gäller enligt förordningen. Det är därför ändamåls- enligt att hänvisningen till EU-förordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Paragrafen gäller registrering av aktier och vissa aktierelaterade rättig- heter i avstämningsregister. I första stycket, som är nytt, tas det in en upplysning om bestämmel- serna om aktier i avstämningsbolag i 1 kap. 10 § aktiebolagslagen. I andra stycket, som motsvarar nuvarande första stycket, utgår bestäm- melsen om att aktier i avstämningsbolag ska vara registrerade i ett avstämningsregister till följd av att lagen i huvudsak endast är tillämplig på svenska värdepapperscentraler. Bestämmelsen flyttas därför till 1 kap. 10 § aktiebolagslagen. Även 1 kap. 10 a § aktiebolagslagen är av betydelse i det avseendet. Bestämmelsen om att aktier i svenska bolag som inte är avstämningsbolag inte får registreras i avstämningsregister ändras inte, med tanke på att den riktar sig till svenska värdepappers- centraler. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. I paragrafen görs endast en terminologisk ändring. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen gäller avtal om registrering av aktier i avstämningsregister (jfr 5 kap. 12 § tredje stycket aktiebolagslagen [2005:551]). I första stycket i paragrafen görs terminologiska ändringar. I för- hållande till promemorians förslag görs dock även ett tillägg i form av en ny sista mening i stycket. Genom tillägget jämställs s.k. indirekta länkar enligt artikel 2.1.32 i förordningen med övriga länkar enligt bestäm- melsen. Bestämmelsen rör det slag av indirekt länk som ska jämställas med ett sådant avtal som avses i första eller andra meningen. Hänvis- ningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvisningar för författnings- skrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestäm- melserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. I andra stycket i paragrafens nuvarande lydelse upphävs den första meningen till följd av reglerna i förordningen om värdepapperscentraler. Det kan nämnas att vissa utländska register ska jämställas med svenska avstämningsregister vid tillämpningen av aktiebolagslagen (se 1 kap. 10 a § nämnda lag). I motsats till promemorians förslag upphävs inte den andra meningen i andra stycket. Den begränsning som anges där i fråga om aktiebolag ska således fortsätta att gälla. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. 5, 6, 8, 9, 11–15, 20 och 22 §§ I paragraferna görs språkliga och terminologiska ändringar. I 15 § första stycket görs en ändring som inte fanns med i prome- förslag. Sista ledet av andra meningen ändras på så sätt att innehavet på ett avstämningskonto ska överföras till annan kontohållare eller tillgodoräknas kontohavaren på annat sätt som beaktar konto- havarens intressen (se avsnitt 7.4). Övervägandena finns i avsnitten 6.2, 7.2 och 7.4. 1 och 5 §§ I paragraferna görs endast språkliga och terminologiska ändringar. 5 § har justerats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 1, 2, 3 och 5 §§ I paragraferna görs endast språkliga och terminologiska ändringar. I förhållande till promemorians förslag görs en ändring i 2 § första stycket andra meningen, där termen den centrala värdepappersförvararen av förbiseende inte hade ändrats till värdepapperscentralen. Ändringen görs efter påpekande av . Övervägandena finns i avsnitt 6.2. 1, 2 a, 3 och 4 §§ I paragraferna görs i huvudsak språkliga och terminologiska ändringar. Det görs dock även ett förtydligande i 3 § första stycket. ”närmare” tas bort i syfte att tydliggöra att det rör sig om ett bemyn- digande att meddela föreskrifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Paragrafen gäller tystnadsplikt för anställda och före detta anställda hos svenska värdepapperscentraler och kontoförande institut. Paragrafen ändras till följd av artikel 65.2 d i förordningen om värdepappers- centraler. I andra stycket, som är nytt, tas det in en bestämmelse om tystnads- plikt. Den gäller för uppgift i en anmälan eller utsaga om en misstänkt överträdelse av en bestämmelse som gäller för verksamheten i en värde- papperscentral eller ett kontoförande institut, dvs. vid s.k. whistleblowing (se avsnitt 8.9.6). De överträdelser som avses är bl.a. överträdelser av reglerna i förordningen och bestämmelserna i lagen. Tystnadsplikten gäller till skydd för såväl anmälarens som den utpekade personens identitet. I tredje stycket, som är nytt, erinras om att andra bestämmelser gäller för sekretess i det allmännas verksamhet (se 30 kap. 4 b § offentlighets- och sekretesslagen). Paragrafen är utformad efter förebild av 1 kap. 10 § första och andra styckena lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Se författ- ningskommentaren till den paragrafen (prop. 2013/14:228 s. 305 f.). Övervägandena finns i avsnitt 8.9.6. I paragrafen finns bestämmelser om tillsyn över svenska värdepapperscentraler och utsedda kreditinstitut. I första stycket ersätts de nuvarande bestämmelserna med en upplys- ning om att det följer av 1 kap. 5 § och av reglerna i förordningen om värdepapperscentraler att utövar tillsyn över svenska värdepapperscentraler och utsedda kreditinstitut som har utsetts av en sådan värdepapperscentral. Den behöriga myndighetens ansvar för tillsyn över värdepapperscentraler följer av artikel 10 i förordningen om värde- papperscentraler. Tillsynsansvaret i fråga om utsedda kreditinstitut följer av artiklarna 60 och 61.2 i förordningen. Det finns dock en begränsning av detta ansvar som följer av artikel 60.1 i förordningen. Begränsningen avser efterlevnaden av vissa stabilitetskrav. Av den anledningen finns det i sista meningen en upplysning om att tillsynen över utsedda kredit- institut ska utövas med den begränsning som framgår av artikel 60.1 i förordningen. Bestämmelsen rör en upplysning om de bestämmelser som gäller enligt förordningen. Det är därför ändamålsenligt att hänvisningen till EU-förordningen är dynamisk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. Enligt 1 kap. 5 § är behörig myndighet i enligt förordningen. I andra stycket erinras om att det i lagen finns särskilda bestämmelser om tillsynen över kontoförande institut (se 3 kap. 6 §). Övervägandena finns i avsnitt 8.1. I paragrafen finns bestämmelser om tillsyn över utländska värdepapperscentraler (jfr 1 §). I första stycket ersätts de nuvarande bestämmelserna med en erinran om att det följer av 1 kap. 5 § och av reglerna i förordningen om värde- papperscentraler att i viss utsträckning utövar tillsyn över värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än och som tillhandahåller tjänster här i landet. Den behöriga myndighetens ansvar för tillsyn över sådana värdepapperscentraler följer av artikel 24 i förordningen. I förhållande till promemorians förslag görs ett tillägg med anledning av att värdepapperscentraler från tredjeland i viss utsträckning kan vara föremål för tillsyn, även om de godkänns av (artikel 25 i förordningen). är enligt 1 kap. 5 § behörig myndighet i enligt förordningen. Om inspektionen är behörig att utöva tillsyn över en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än enligt förordningen, tillämpas de bestämmelser som räknas upp i paragrafen. Bestämmelsen rör upplysningar om de bestämmelser som finns i förordningen. Det är därför ändamålsenligt att hänvisningen till EU-förordningen är dynam- isk, dvs. avser förordningen i den gällande lydelsen. En värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än och en värdepapperscentral från tredjeland som tillhandahåller tjänster i är skyldig att lämna upplysningar till Finansinspek- tionen enligt 3 §. Inspektionen får förelägga en sådan värdepappers- central eller värdepapperscentral från tredjeland, eller exempelvis någon som är anställd hos värdepapperscentralen eller värdepapperscentralen från tredjeland, enligt 5 § första stycket 1 att tillhandahålla uppgifter och handlingar m.m. får förelägga värdepapperscentralen eller värdepapperscentralen från tredjeland enligt 7 §, 11 §, 14 §, 15 § andra stycket samt 17 och 18 §§ att, vid vite om det krävs, vidta en viss åtgärd för att komma till rätta med situationen eller upphöra med ett visst agerande, och även besluta om varning och sanktionsavgift. Sådana ingripanden mot en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än får dock tillgripas endast under de förutsättningar som anges i artikel 24.5 i förordningen. Bakgrunden till den begräns- ningen är att det i första hand är den behöriga myndigheten i värde- papperscentralens hemland, dvs. det land där den är etablerad, som har tillsynsansvaret. Vid beslut om sanktionsavgift tillämpas även bestäm- melserna om verkställighet i 29–32 §§. Hänvisningen till 8 § innebär att en platsundersökning får genomföras hos en filial i till en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än och hos en filial i till en värdepapperscentral från tredjeland. I andra stycket erinras om att det finns särskilda bestämmelser om avgifter för värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än och värdepapperscentraler från tredjeland som har inrättat en filial i (se 27 §). Övervägandena finns i avsnitten 8.1 och 9.6. I paragrafen införs bestämmelser om skyldighet för värdepappers- centraler att lämna upplysningar till . De nuvarande bestämmelserna i paragrafen om återkallelse av auktorisation som central värdepappersförvarare ersätts av reglerna om återkallelse av auktorisa- tion av värdepapperscentral i artikel 20 i förordningen om värdepappers- Enligt första stycket ska en värdepapperscentral lämna upplysningar enligt föreskifter som meddelas med stöd av lagen. meddela sådana föreskrifter finns i tredje stycket. kommentaren till 3 § lagen (2015:000) om ändring i lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna (se Av andra stycket följer att en värdepapperscentral är skyldig att lämna de upplysningar som begär, även i fråga om sådant som inte omfattas av föreskrifter enligt första stycket. Paragrafen är utformad efter förebild av 23 kap. 2 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen innehåller en upplysning om att regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om att vissa uppgifter ska lämnas till i stället för till Finans- Det rör sig alltså inte om ett bemyndigande. sådana föreskrifter är att uppgifter ska kunna samlas in till en särskild databas som drivs enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna (se avsnitt 8.4 med där angivna Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Bestämmelsen har utformats i enlighet med de nya anvisningarna för Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om tillsynsbefogenheter, närmare bestämt möjligheten att förelägga någon att lämna uppgifter m.m. och inställa sig till förhör. Enligt första stycket 1 får förelägga ett företag eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. ”annan” avses den som kan förväntas ha uppgifter, handlingar eller annat av betydelse för inspektionens tillsyn. Det kan t.ex. röra sig om en förvaltare enligt 3 kap. 7 § eller ett utsett kreditinstitut enligt artikel 54 i förordningen om värdepapperscentraler. Det kan också vara frågan om s.k. avvecklingsagenter (jfr skäl 62 till förordningen). Uttrycket ”annan” omfattar dock även andra, t.ex. fysiska personer som är innehavare av ett avstämningskonto, i den mån personen i fråga t.ex. kan förväntas lämna upplysningar av relevans för tillsyn. upplysningsskyldighet beträffande kontoförande institut regleras dock i 3 kap. 6 §. Av det lagrummet följer att sådana institut är skyldiga att lämna vissa uppgifter till . avsedd att tillämpas på . Av första stycket 2 följer att får förelägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig till förhör. Vid behov får delge ett föreläggande eller en kallelse enligt första stycket enligt delgivningslagen (2010:1932). omständigheten att delgivning har skett i ett visst fall kan ha betydelse för prövningen av om vite som har förelagts (se 7 §), ska dömas ut eller inte (se 6 § lagen [1985:206] om viten). Att ett föreläggande enligt denna paragraf får förenas med vite följer av 7 §. Andra stycket innehåller ett undantag från skyldigheterna enligt första stycket. Det avser tystnadsplikten för advokater (se vidare prop. 2012/13:72 s. 56). Bestämmelsen är inte avsedd att tolkas motsatsvis, dvs. den utesluter inte att även andra tystnadsplikter kan upprätthållas. Bestämmelsen rör möjligheter att ingripa genom föreläggande. Hänvis- ningen bör därför avse EU-bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statisk hänvisning, och utformas enligt nya anvisningar för författnings- skrivning. En följd av att ha en statisk hänvisning blir att om EU-bestäm- melserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring bör göras i den nationella lagstiftningen. Paragrafen är utformad efter förebild av 23 kap. 3 § första och andra styckena lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och 4 kap. 1 § lagen (2013:287) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Paragrafen, som är ny, innehåller bestämmelser om situationer när verk- samhet enligt förordningen om värdepapperscentraler drivs av någon som inte är berättigad till det. Enligt första stycket ska förelägga den som driver verksamhet enligt förordningen utan att vara berättigad till det att upp- höra med verksamheten. Föreläggandet får kombineras med ett beslut om sanktionsavgift. Det är emellertid inte enbart värdepapperscentraler som får driva verksamhet enligt förordningen. Även centralbanker får göra det i viss omfattning (artikel 18.2). Ingripande enligt förordningen får beslutas gentemot var och en (juridiska och fysiska personer) som driver sådan verksamhet som kräver auktorisation enligt förordningen (se även 1 kap. 2 § andra stycket). I vilken utsträckning auktorisation krävs framgår av artiklarna 16 och 54. är behörig myndighet enligt förordningen (se 1 kap. 5 §). Bestämmelsen rör de tillsynsbefogenheter som inspektionen har till sitt förfogande i egenskap av behörig myndighet.