prop · H20365 · 2015-03-11 00:00:00 — miljarder euro från EIB och i garantier från EU- Målet är att investeringsfondens verksamhet fram till slutet av 2017 ska leda till en mobilisering av totala investeringar på mer än 315 För det andra ett nytt angreppssätt för att identifiera och förbereda investeringsprojekt i EU som innefattar upprättandet av en förteckning på EU-nivå med möjliga investeringsprojekt och en central investeringsfunktion för att ge rådgivning om investeringar i EU. förbättring av investeringsklimatet genom förenklade regleringar, ökad tillgång till långsiktig finansiering samt en stärkt inre Skr. 2014/15:65 marknad. Regeringen välkomnar investeringsplanen och ser den som ett viktigt komplement till de åtgärder som görs på nationell nivå för att stärka konkurrenskraft och tillväxt samt bidra till en hållbar utveckling. Därefter ägde samråd med rum inför . Europeiska investeringsbanken (EIB) är en fristående institution inom EU. Bankens huvudsyfte är att bidra till tillväxt och sysselsättning inom EU. Detta görs genom långsiktig finansiering av samhällsekonomiskt lönsamma projekt som främjar detta syfte. Prioriterade områden för bankens verksamhet är finansiering inom områdena innovation, små och medelstora företag, infrastruktur samt miljö. Ekonomisk och social sammanhållning samt klimatåtgärder står som två tvärgående, övergripande prioriteringar. förväntas EIB:s utlåning uppnå ca i tecknade lån, vilket är enligt plan. Det är en något lägre nivå jämfört med men en högre nivå jämfört . Detta framförallt till följd av det kapitaltillskott som beslutades . Huvudsakliga frågor som behandlades var: –EIB:s budget, inklusive mer specifikt bankens årliga procedur för att godkänna ökningar i lönebudgeten, –en uppdatering av bankens policy för investeringar via jurisdiktioner som inte följer internationella riktlinjer för transparens i skatte- systemet och för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism (”non-compliant jurisdictions”), –kapitaltillskott för Europeiska investeringsfonden (EIF) samt ett ytterligare mandat från EIB, –EIB:s externa mandat 2014–2020 (för utlåning utanför EU), –EIB:s del i finansiella instrument inom ramen för Horisont 2020, –utvärdering av bankens metod för bedömning av mervärde i utlåningen, –programlån för utlåning till små och medelstora företag inom EU, –diverse gemensamma initiativ från EIB och kommissionen för finansiering och rådgivningstjänster. Samråd med har skett om följande ämnen: –EIB:s och kommissionens initiativ för små- och medelstora företag (januari), –redovisning av verksamheten i , samt de regionala utvecklings- och investerings- bankerna 2012 och 2013 (), –en arbetsgrupp ledd av kommissionen och EIB med deltagande av EU:s medlemsstater för att analysera investeringsbehovet i EU och föreslå åtgärder för att öka investeringar i EU (inom initiativet ”Åtgärder till stöd för investeringar”) (oktober). Europeiska investeringsfonden (EIF), som ingår i EIB-gruppen, är unionens gemensamma organ för riskkapital och garantier till små och medelstora företag. Fonden investerar indirekt i företag via europeiska riskkapitalfonder. har fondens investeringar legat på ungefär samma nivå som föregående år. Ett förslag om kapitaltillskott om till EIF godkändes , varav i inbetalt kapital. Totalt tillfördes fonden därmed ca i inbetalda medel. Till detta har EIB bidragit med , baserat på att man äger av fonden. Utöver detta godkändes ett mandat om över de kommande sju åren från EIB för EIF:s kapitalförstärkningsverksamhet. Samråd med ägde rum angående EU:s medverkan i en ökning av EIF:s kapital. Vid G20:s toppmöten representeras EU av ordförandena för och kommissionen. På finansministermöten representeras EU av ordförandeskapet, kommissionen och ECB. Inför varje G20-möte tas gemensamma ståndpunkter fram och godkänns av respektive rådskonstellation eller . Utöver EU är följande länder medlemmar i : , , , , , , , , , , , , , , , , , och . deltar vid G20-möten som observatör. hölls ett stats- och regeringschefsmöte, ett finansminister- möte och fyra finansminister- och centralbankschefsmöten. Det australiensiska ordförandeskapet 2014 hade två huvudteman. Dels att främja starkare ekonomisk tillväxt och sysselsättning, dels att göra den globala ekonomin mer motståndskraftig för att kunna hantera framtida kriser. Huvudprioriteringarna under dessa teman var: Vid toppmötet i den kom stats- och regeringscheferna bl.a. överens om att: –inrätta ett infrastrukturcenter för att stödja G20:s globala Skr. 2014/15:65 infrastrukturinitiativ som ska främja privata och offentliga investeringar i infrastruktur, –välkomna Financial Stability Boards (FSB) förslag på reformer av de finansiella systemen och uppmana länder att genomföra överenskomna reformer för en starkare och mer motståndskraftig ekonomi, –färdigställa arbetet med skattereformer för ökad transparens och informationsutbyte på skatteområdet, –inrätta en arbetsgrupp för att sätta press på strandade förhandlingar i () och att arbeta för minskade handelshinder. Samråd med har skett , mars, maj, inför de tillfällen som eller har diskuterat EU:s gemensamma ståndpunkter. är nytt ordförandeland. Arbetet inom finansmarknadsområdet syftar till att säkerställa ett stabilt finansiellt system och en välfungerande finansmarknad. Den höga regleringstakt som präglat området har fortsatt att vara hög . Kommissionen har presenterat flera nya regleringsförslag, däribland en förordning om strukturella reformer i den europeiska banksektorn. lagda förslag har varit föremål för förhandling och rådet har i flera av dessa enats om en allmän inriktning. Detta har följts av trilogförhandlingar mellan rådet, kommissionen och . Frågor som behandlas i trilogförhandlingar är bl.a. bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism samt förordningen om förmedlingsavgifter, vilken ingår i ett större lagstiftningspaket för betaltjänster som kommissionen presenterade . beslutade och rådet att anta Omnibus II- Direktivet innehåller ändringar i Solvens II-direktivet och prospektdirektivet (se faktapromemoria 2010/11:FPM76). läggning med finansutskottet om Omnibus II-direktivet skedde i Solvens II-direktivet innehåller ett nytt riskbaserat regelverk för försäkringsföretag och syftar bl.a. till att stärka sambandet mellan och de risker som företagen är exponerade för. 2014/15:65 prospektdirektivet finns regler om de prospekt som ska upprättas och offentliggöras när överlåtbara värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad. I Omnibus II-direktivet preciseras befogenheterna för de europeiska tillsynsmyndigheterna, Europeiska försäkrings- och tjänstepensions- myndigheten (EIOPA) och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (), som ursprungligen fastställts i särskilda EU-förordningar om inrättande av dessa myndigheter. Det är i huvudsak fråga om regler som säkerställer ett väl fungerande samarbete mellan de behöriga myndigheterna och de europeiska tillsynsmyndigheterna. Mer i detalj innehåller Omnibus II-direktivet en delegering av befogen- heter till kommissionen att anta genomförandeåtgärder, dvs. anta delegerade akter och genomförandeakter i enlighet med artikel 290 och 291 i fördraget om EU:s funktionssätt. Direktivet innehåller även ändringar i Solvens II-direktivet som syftar till att underlätta tillhanda- hållandet av försäkringsprodukter med långfristiga garantier, som omfattande infasnings- och övergångsbestämmelser läggs fast. Omnibus II-direktivet innehåller vidare bestämmelser som innebär att de ursprungliga datumen för införlivande och tillämpning av Solvens II- direktivet flyttas fram till respektive . antog kommissionen en delegerad akt i form av en EU- förordning som innehåller detaljbestämmelser till Solvens II-direktivet. Framöver kommer kommissionen även att anta delegerade akter eller genomförandeakter som innehåller tekniska standarder på vissa områden. 17.1.2Direktiv om tjänstepensionsinstitut (IORP II) Kommissionen presenterade ett omarbetat direktiv om tjänste- pensionsinstitut (se faktapromemoria 2013/14:FPM76). Förslaget syftar till att avlägsna återstående tillsynsrelaterade hinder för gräns- överskridande verksamhet, att säkerställa god styrning och riskhantering, tydlig och relevant information till medlemmar samt att tillsyns- myndigheterna har nödvändiga verktyg för effektiv tillsyn. Direktivet innehåller däremot inte några nya solvensregler. Förhandlingar i rådsarbetsgrupp inleddes och allmän inriktning togs . Överläggning med finansutskottet ägde rum . Förslaget som lades fram syftar till att stärka konsument- skyddet för distribution av försäkringar genom att försäkringsprodukter ska regleras likvärdigt (konkurrensneutralitet), intressekonflikter ska begränsas, regler om rådgivning för komplexa produkter ska förbättras och gränsöverskridande verksamhet förenklas. Enligt förslaget föreslås att tillämpningsområdet utökas till att även omfatta försäkringsföretag samt resebyråer utöver försäkringsförmedlare (se faktapromemoria 2011/12: FPM 176). Rådsförhandlingar återupptogs efter . Under förhandlingarna har arbetat för att säkerställa direktivets Skr. 2014/15:65 minimiharmoniseringsnivå för att möjliggöra strängare krav än direktivet om det är befogat av konsumentskyddsskäl. Vidare har arbetat för att den s.k. kryssmarknaden för kollektivavtalad tjänstepension i allt väsentligt ska kunna fortsätta i sin nuvarande form. För del har det även varit viktigt att försäljning av försäkringsprodukter med investeringsinslag, utanför kollektivavtalad tjänstepension, i huvudsak ska kunna följa regler som liknar de regler som gäller på värdepappers- marknadsområdet. har i förhandlingarna i rådet fått sina huvudsakliga ståndpunkter tillgodosedda och en överenskommelse i rådet nåddes . När förhandlingar mellan rådet, kommissionen och ska börja är oklart. Information till finansutskottet ägde rum och överläggningar med finansutskottet ägde rum . Samråd med ägde rum . presenterade kommissionen ett förordningsförslag om penningmarknadsfonder, dvs. fonder som investerar i likvida värde- papper med korta löptider. Förordningsförslaget innebär att särskilda regler för penningmarknadsfonder införs utöver de generella regler som finns i direktivet om fondföretag (UCITS-direktivet) och direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet). Förslaget syftar till att förstärka den finansiella stabiliteten och öka investerarskyddet genom att ställa krav som ska minska risken för spridning av finansiell turbulens till fondernas sponsorer (ofta banker), minska investerares incitament att snabbt lösa in fondandelar av finansiell oro samt förändra regler kring värderingsmetoder för sådana fonder (se faktapromemoria 2013/14:FPM6). Förslaget innebär bl.a. krav på tillstånd, placeringsbegränsningar, riskspridning, riskhantering och information till investerare och tillsynsmyndigheter samt regler kring värderingsmetoder för sådana fonder (både av nettotillgångsvärde och när det gäller intern kreditvärdering av de tillgångar fonderna investerar i). Förhandlingar i rådsarbetsgrupp pågår . informerades och en överläggning med finansutskottet ägde rum . 17.2.2Förordningen om europeiska långsiktiga investeringsfonder Förslaget till förordning som presenterades syftar till att för- bättra möjligheterna till finansiering av små och medelstora företag och långsiktiga projekt inom EU (se faktapromemoria 2012/13:FPM 140). 2014/15:65 Förslaget kompletterar direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet). Genom att uppfylla tillkommande krav i förordningen ges förvaltare som har auktoriserats i enlighet med det direktivet (AIF-förvaltare) möjlighet att marknadsföra fondandelar inom EU på grundval av hemlandstillsyn (EU-pass). Förhandlingar i rådet började och rådet enades om en allmän inriktning om förslaget . huvudsakliga ståndpunkt att marknadsföring inte ska få ske till alla kategorier av investerare, dvs. inte till konsumenter, har tillgodosetts genom att detta endast får ske i mycket begränsade fall. pågick förhandlingar mellan , kommissionen och rådet. De huvudsakliga områdena för förhandling var marknadsföring till konsumenter, rätt till inlösen och vilka investeringar som ska vara tillåtna. drev fortsatt ståndpunkten att en europeisk långsiktig investeringsfond inte är en lämplig investering för konsumenter och att den möjligheten ska begränsas eftersom en investering i en sådan fond kommer att vara låst . ansåg även att en europeisk långsiktig investeringsfond i huvudsak ska vara en sluten fond för att kunna uppfylla kraven om tillåtna investeringar men kunde acceptera att en förvaltare kan erbjuda inlösen av fondandelar i vissa begränsade fall och då endast till en viss nivå. En överenskommelse mellan , kommissionen och rådet nåddes där huvudsakliga ståndpunkter tillgodosetts. Ett beslut i rådet förväntas . Information lämnades till och överläggning ägde rum med finansutskottet respektive . Överläggning ägde rum med och information lämnades till finansutskottet respektive . Samråd med ägde rum . inleddes förhandlingar i rådet om förslaget till förordning om index som används som referensvärden för finansiella instrument eller finansiella avtal (se faktapromemoria 2013/14:FPM13). Ett index är ett mått som bestäms utifrån ett urval av underliggande data. När ett finansiellt instrument eller finansiellt avtal refererar till ett index eller ett index används för att mäta resultatet i en värdepappersfond anses det utgöra ett referensvärde. Förslaget lades fram . Förslaget har motiverats av misstänkta manipulationer av centrala referensvärden för kortfristiga räntesatser (som och ) men även när det gäller referensvärden för olja, guld och valutor. Förslaget syftar till att säkerställa förtroendet för referensvärden genom förbättrad styrning och kontroll över processen att tillhandahålla referensvärden, inklusive rapportering av ingångsinformation, fastställande av referensvärden och deras användning. Regeringen har i huvudsak ställt sig positiv till förslagets inriktning, men verkar för proportionerliga krav mot bakgrund av förordningens breda tillämpningsområde på ett stort antal referensvärden med varierande betydelse och karaktär, även vad avser risken för Överläggning med finansutskottet ägde rum och Skr. 2014/15:65 december. enades rådet om en allmän inriktning om förslaget till förordning om värdepappersfinansiering (se faktapromemoria 2013/14:FPM60). Förslaget lades fram och förhandlades i rådet med början . Förslaget syftar till bättre genomlysning av finansieringsåtgärder som baseras på värdepapper inom den s.k. skuggbankssektorn, vid sidan av traditionell bankverksamhet. Genom förslaget införs en rapporterings- skyldighet för motparter som lånar upp eller lånar ut pengar mot säkerhet i värdepapper i form av återköpsavtal (s.k. repor) eller som genomför någon annan typ av värdepappersfinansiering. Förslaget innehåller även bestämmelser om att förvaltare av värdepappersfonder och alternativa investeringsfonder ska informera andelsägarna om fondernas användning av värdepappersfinansiering. Det finns därutöver regler om genom- lysning som ska gälla vid s.k. återpantsättning, dvs. när panthavare använder pantsatt egendom för egen eller någon annans räkning. Regeringen har under förhandlingarna verkat för ett undantag från rapporteringsskyldigheten för små och medelstora icke-finansiella företag som inte hotar den finansiella stabiliteten. Regeringen har även begärt förtydliganden av reglerna om återpantsättning. Överläggningar med finansutskottet ägde rum . 17.3.1Direktiv om att förhindra att finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism presenterade kommissionen ett förslag till direktiv om förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättsdirektivet). Förslaget syftar till att uppdatera och anpassa den befintliga lagstiftningen till reviderade internationella standarder. Revidering sker också med hänsyn till utfallet av den interna översyn som har gjorts av tillämpningen av det befintliga direktivet (2005/60/EG). Förslagen medför bl.a. att omfattningen av det administrativa ramverket för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism i vissa delar utvidgas (se faktapromemoria 2012/13:FPM72). Förslaget har förhandlats och en överenskommelse i rådet nåddes . har trilogförhandlingar bedrivits med och en slutlig politisk överenskommelse nåddes . Ett beslut i rådet väntas tas . Samråd med och informationsgivning till har ägt rum . 2014/15:65 med ägde rum och överläggning skedde med finansutskottet senast . 17.3.2Förordning om information som åtföljer överföringar av medel Tillsammans med penningtvättsdirektivet presenterade kommissionen också ett förslag till förordning om information som åtföljer överföringar av medel. I likhet med direktivförslaget syftar även detta förslag till att uppdatera och anpassa den befintliga förordningen (1781/2006) med hänsyn till reviderade internationella standarder och till utfallet av den interna översyn som har gjorts av tillämpningen av den befintliga förordningen. Revideringen medför bl.a. att omfattningen av förordningen i vissa delar utvidgas och att tidigare luckor när det gäller genomlysningskraven åtgärdas (se faktapromemoria 2012/13:FPM73). Förhandlingar om förordningen har förts parallellt med penningtvätts- direktivet och en politisk överenskommelse nåddes . Ett beslut väntas tas . Samråd med och överläggning med finansutskottet har ägt rum vid samma tillfälle som penningtvätts- direktivet, dvs. samråd respektive överläggning . Kommissionen presenterade ett förslag till ett reviderat betaltjänstdirektiv (se faktapromemoria 2012/13:FPM156), vilket syftar till att anpassa ramverket för marknaden för elektroniska betalningar i EU till den utveckling som ständigt sker. De föreslagna nya reglerna är tänkta att säkerställa att det inte uppstår luckor i regelverket. Revideringen syftar även till att bidra till lika konkurrensvillkor, konsumentskydd och den inre marknadens funktionalitet. Förhandlingar i rådsarbetsgrupp påbörjades och en allmän inriktning togs . Överläggning med finansutskottet ägde rum , och . Samråd med ägde rum . Kommissionen presenterade en förordning om förmedlings- avgifter för kortbaserade betalningstransaktioner (se faktapromemoria 2012/13:FPM155), som hör ihop med förslaget till ett reviderat betal- tjänstdirektiv (se avsnitt 17.3.3). Förordningen innebär att det föreslås gemensamma regler för tak för förmedlingsavgifter (vanligen kallade mellanbanksavgifter) i EU, när man betalar med kort. Förordningen innehåller också ett antal företagsregler som riktar in sig mot kortföretagen. Förhandlingar i rådsarbetsgrupp inleddes och en allmän inriktning antogs varefter trilogförhandlingar påbörjades. Överläggning ägde rum med finansutskottet , Skr. 2014/15:65 och . Samråd med ägde rum . 17.3.5Förordning om strukturreformer av kreditinstitut lade kommissionen fram ett förordningsförslag om strukturella reformer i den europeiska banksektorn (se faktapromemoria 2013/14:FPM59). Förslagen om strukturella reformer i den europeiska banksektorn ska ses mot bakgrund av den ekonomiska och finansiella krisen och de svagheter som har uppdagats i ett antal banker och syftar till att minska risken i det finansiella systemet inom EU. Förslaget ska komplettera tidigare lagstiftningsprojekt som har överenskommits eller presenterats inom ramen för EU, eller i medlems- staterna, vars syfte också är att minska riskerna i det finansiella systemet inom EU. Förslaget innebär ett förbud för vissa kreditinstitut att bedriva handel för egen räkning. Förslaget innebär även att den nationella tillsynsmyndigheten, i , får granska ett på så vis utreda om institutet spekulerar med medel som omfattas av insättningsgarantin. Skulle bedöma att sådan verksamhet bedrivs måste denna verksamhet enligt förslaget avyttras, avvecklas eller omorganiseras till en annan enhet. Regeringen motsätter sig inte förbudet mot egenhandel, men anser att syftet att minska riskerna skulle kunna förfelas i och med att egenhandeln riskerar flytta till den oreglerade sektorn där den är svårare att överblicka. Regeringen ser även en risk att separation av funktionen som marknadsgarant, skulle kunna få negativ inverkan på likviditeten i marknaden. Denna verksamhet är väldigt viktig för stater och företag som finansierar sig med värdepapper, och därför måste separationsbeslut övervägas försiktigt och föregås av noggrann analys. Sakfrågan har diskuterats på rådsarbetsgruppsmöten och det arbetet kommer att fortsätta . informerades om frågan samt hade överläggning om densamma . informerades om frågan . presenterade kommissionen ett meddelande om en Enligt kommissionen är syftet med att skapa en europeisk bankunion att återskapa förtroende i den europeiska banksektorn och för euron. I samma månad presenterade kommissionen också ett förslag om en gemensam mekanism för banktillsyn i EU (se faktapromemoria 2012/13:FPM10). Förslaget innebar att får tillsynsbefogenheter över kreditinstitut i eurozonen samt i övriga medlemsstater som väljer att ingå nära samarbete med tillsyns- Förordningarna om den gemensamma tillsynsmekanismen antogs slutligt vid och har publicerats. presenterade kommissionen nästa delförslag i bankunionen, om en gemensam resolutionsmekanism (se faktapromemoria 2012/13:FPM148). Förslaget innebär att bankresolution i de 2014/15:65 medlemsstater som ingår i bankunionen hanteras centralt och att kommissionen ges befogenhet att besluta om resolution av enskilda banker. Det skapas också en gemensam resolutionsfond för att täcka vissa kostnader. slutfördes förhandlingarna om den gemensamma resolutionsmekanismen. Förordningen antogs slutligt vid . Som ett led i den politiska kompromissen beslöts det att vissa frågor om överföringar av bankernas avgifter från respektive nationella resolutionsfonder till den gemensamma resolutionsfonden skulle regleras i ett mellanstatligt avtal snarare än i förordningen. Detta mellanstatliga avtal skrevs under av alla medlemsstater utom och . hade uttryckt att man inte avsåg gå med i bankunionen och ville därför inte skriva på, och ansåg att det vore olämpligt att skriva på avtalet innan man slutligt tagit ställning till medlemskap i bankunionen. I skrivande stund har ingen medlemsstat utanför euroområdet gått med i bankunionen. har under förhandlingarna drivit att skapandet av bankunionen inte får leda till att medlemsstater som inte deltar diskrimineras eller på- verkas negativt samt att nationella myndigheter i deltagande medlems- stater bör ha så stort inflytande som möjligt i beslutsfattandet. krav har i huvudsak blivit tillgodosedda men vissa frågor kvarstår. Vissa frågor kvarstår att lösa på nivå 2. Samma sak gäller för kris- hanteringsdirektivet som beskrivs nedan. Information lämnades till och samråd ägde rum med inför , februari, mars, juni, juli, . presenterade kommissionen ett förslag till ett ramverk för hantering av kreditinstitut och värdepappersföretag i kris (se faktapromemoria 2011/12:FPM165). Förslaget syftar till att säkerställa att myndigheter har lämpliga verktyg för att hantera systemviktiga institut på ett sätt som minimerar spridningsrisker och bevarar tillgången på grundläggande finansiella tjänster. borgenärer och instituten ska bära kostnaderna för ett eventuellt omhändertagande av en bank i kris genom avgifter till en s.k. På så sätt ska incitamenten för ett överdrivet risktagande från institutens sida minskas. Krishanteringsdirektivet innehåller bestämmelser inom följande områden: förberedande och förebyggande arbete, åtgärder för tidigt ingripande, resolutionsåtgärder, samordning av gränsöverskridande kris- hantering samt finansiering av kostnaderna för resolution och sanktioner. En politisk överenskommelse mellan rådet och nåddes men eftersom vissa frågor återstod att enas om antogs direktivet först vid och publicerades