prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — värdepapperscentralen för emittenter, är (värdepapperscentralen för investerare) deltagare hos denne genom att upprätta en länk enligt artikel 48 i förordningen. I ett sådant fall har ett omnibuskonto hos den första värdepap- perscentralen och registrerar samma antal finansiella instrument i ett avstämningsregister i sitt eget system. Det möjliggör att finansiella instrument kan registreras på avstämningskonton (värdepapperskonton enligt förordningen) hos , oavsett ursprung. Det innebär i sin tur att dess deltagare, t.ex. en svensk bank, inte behöver bli deltagare även i den första värdepapperscentralen. Här förutsätts alltså att den andra värdepapperscentralen, i exemplet , finns i och att kontoföringslagen därför är tillämplig på dess verksamhet. Vad som utgör den högsta nivån respektive lägre nivåer bör således avgöras från ett emittentperspektiv, snarare än genom att betrakta all kontoföring som sker i en värdepapperscentrals eget system som den högsta nivån i det landet. De ovan beskrivna länkarna mellan värdepapperscentraler är i regel gränsöverskridande. Förordningen utesluter dock inte att länkar kan till- komma inom en och samma medlemsstat. Även kontoföringslagen förutsätter att länkar mellan värdepapperscentraler kan förekomma. Av 4 kap. 4 § första stycket samma lag framgår att registrering i avstämningsregister i får ske av finansiella instrument som har utfärdats i ett annat land. En förutsättning är att den utländska motsvarigheten till en central värdepappersförvarare har avskilt instrumenten för den svenska värdepappersförvararens räkning, vilket i de flesta rättsordningar har en sakrättslig innebörd. Genom att instru- menten avskiljs uppkommer inte heller en situation då emissionens inte- gritet hotas genom att ett i förhållande till emissionen alltför stort antal instrument kan registreras på konton. Enligt kontoföringslagen ska alltså även sådana, ”länkade”, finansiella instrument registreras i avstämnings- register. Det innebär i sin tur att termen avstämningsregister inte utesluter att en ursprunglig registrering av instrumenten i fråga har skett någon annanstans. Av detta följer alltså, som de ovan nämnda remissinstanserna påpekar, att registreringsåtgärder i avstämningsregister inte alltid sker på den högsta nivån enligt förordningen. Det innebär också att sådana åt- gärder inte alltid utgör en central kontoföringstjänst enligt förordningen. Däremot kan kontoföring på den högsta nivån som äger rum i inte ske i något annat system än ett avstämningsregister. Enligt kontoföringslagen kan centrala värdepappersförvarare och mot- svarande utländska företag, enligt den nya terminologi som föreslås i denna proposition värdepapperscentraler, vara förvaltare av finansiella instrument för annans räkning (se vidare avsnitt 11). Denna möjlighet infördes i syfte att möjliggöra länkar mellan en svensk central värdepap- persförvarare och motsvarande förvarare utomlands (prop. 1997/98:160 s. 119). Möjligheten innebär att en värdepapperscentral (A) kan ha rätt att förvalta finansiella instrument som finns registrerade i avstämnings- register hos en annan värdepapperscentral (B) för en kunds (C:s) räkning. För förvaltarregistrering finns det särskilda bestämmelser om tidpunkten då en överlåtelse eller en pantsättning blir giltigt gentemot tredje man (3 kap. 10 § andra stycket kontoföringslagen). Dessa bestämmelser avser dock det fallet att förvaltaren själv inte för avstämningsregister, dvs. inte själv är en central värdepappersförvarare (värdepapperscentral). Bestämmelser om registreringsåtgärder i kontoföringslagen Förordningens regler om utförande av huvudtjänsterna är av över- gripande natur. Det saknas således närmare bestämmelser om hur konto- föringen ska gå till, hur värdepapperskontona ska organiseras eller rätts- verkningarna av registreringsåtgärderna. Av bemyndigandet till kommis- sionen i artikel 2.2 att anta delegerade akter för att ytterligare specificera vissa av de anknutna tjänster som anges i avsnitten B och C i bilagan till förordningen framgår nämligen motsatsvis att någon sådan ytterligare specifikation inte kommer att göras när det gäller huvudtjänsterna i avsnitt A i bilagan. Det torde därmed åligga medlemsstaterna att närmare reglera frågor om utförande av huvudtjänsterna. Det gäller framför allt de civilrättsliga rättsverkningarna av registreringsåtgärder, som inte alls be- rörs i förordningen. Det bör dock även gälla de närmare näringsrättsliga bestämmelserna om hur värdepapperscentralen ska organisera avstäm- ningsregister eller annan motsvarande kontostruktur i sina system, vilket inbegriper frågor om terminologi. Det bör därför vara möjligt att i huvud- sak behålla bestämmelserna om avstämningsregister och avstämnings- konton i 4 kap. kontoföringslagen och bestämmelserna om registrerings- åtgärder i 5 kap. samma lag. Förordningen ger alltså utrymme för med- lemsstaterna är närmare reglera vilka rättsverkningar som registrering hos en värdepapperscentral ska få för finansiella instrument. Det gäller såväl åtgärder som sker på den högsta nivån som åtgärder på lägre nivå- er. Av detta följer att det inte finns något hinder mot att låta bestämmel- serna om rättsverkan av registrering i 6 kap. kontoföringslagen fortsätta att gälla för samtliga registreringsåtgärder i avstämningsregister, oavsett om det rör sig om den högsta nivån enligt förordningen eller inte (se Prop. 2015/16:10 avsnitt 7.3). I syfte att förtydliga innebörden av termen avstämningsregister, bör det tas in en ny definition i kontoföringslagen. En utgångspunkt är att avstämningsregister är något som en svensk värdepapperscentral, dvs. en sådan som är auktoriserad av , för inom ramen för sin verksamhet (se vidare avsnitt 7.2). Definitionen bör innehålla samma krav på avstämningsregister som redan följer av 4 kap. 1 § kontoförings- lagen. Den bör därför innehålla en hänvisning till den bestämmelsen. Definitionen innebär att endast svenska värdepapperscentraler för avstämningsregister. Detta är en naturlig följd av att endast kan meddela kompletterande bestämmelser till förordningen i fråga om värdepapperscentraler som är auktoriserade här i landet och att respektive medlemsstat själv har att reglera de civilrättsliga rättsverkningarna av en registreringsåtgärd som sker på den statens territorium. I avsnitt 7.4 behandlas frågan i vilken utsträckning en utländsk motsvarighet ska jämställas med ett avstämningsregister. I fråga om aktier i avstämningsbolag finns det en begränsning i konto- föringslagen av innebörden att sådana aktier och vissa aktierelaterade rättigheter i ska vara registrerade i ett avstämningsregister (4 kap. 2 §). Den bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.4. Regeringens förslag: Svenska värdepapperscentraler som är auktori- serade att tillhandahålla en central kontoföringstjänst enligt förord- ningen om värdepapperscentraler ska göra detta genom kontoföring av Det senare uttrycket ska definieras som registrering i avstämningsregister av äganderätt och särskild rätt till sådana aktier och andra finansiella instrument för vilka aktiebrev, skuldebrev eller annan motsvarande skriftlig handling inte har utfärdats eller, där sådan handling har utfärdats, det genom förvaring eller på annat likvärdigt sätt har säkerställts att handlingen inte kommer i omlopp. Bestämmelsen i kontoföringslagen om att avstäm- ningsregister endast får föras av auktoriserade centrala värdepappers- De regler om hantering av personuppgifter som finns i förordningen och i rättsakter som har antagits med stöd av förordningen ska ha företräde framför personuppgiftslagen. Regeringens bedömning: Bestämmelserna om vad som ska anges på ett avstämningskonto, vilka finansiella instrument som ska, respek- tive får, registreras i avstämningsregister och om aktiebolag som över- går till att bli avstämningsbolag samt bestämmelserna om registre- ringsåtgärder behöver i huvudsak inte ändras till följd av förordningen Bestämmelserna om vissa rättigheter och skuldebrev som har utfärdats innan kontoföringslagen blev tillämplig bör inte upphävas. Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag och bedömning. dock att även bestämmelserna om vissa rättigheter och skuldebrev som har utfärdats innan kontoföringslagen blev tillämplig ska upphävas. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag och bedömning eller har inget att invända mot dem. anser att de bestämmelser som avser interimsbevis, emissionsbevis, vissa andra rättigheter och skuldebrev som har utfärdats innan kontoföringslagen blev tillämplig inte bör upphävas. Bolaget anför att fondaktierättsbevis, som utgör emissionsbevis, inte har någon be- gränsning i dess livslängd och att förslaget i den delen därför kan inne- bära en osäkerhet beträffande sådana bevis som har utfärdats före konto- föringslagens ikraftträdande. Motsvarande osäkerhet uppkommer i fråga om skuldebrev som också har tillkommit före dess. Skälen för regeringens förslag och bedömning Kontoföring i ljuset av reglerna i förordningen Avstämningsregister för kontoföring av finansiella instrument får enligt gällande rätt föras endast av auktoriserade centrala värdepappersför- varare (1 kap. 1 § andra stycket kontoföringslagen). Som framgår av avsnitt 7.1 sker förandet av värdepapperskonton på den högsta nivån enligt förordningen om värdepapperscentraler (central kontoförings- tjänst) genom kontoföring i avstämningsregister, såvitt gäller svenska värdepapperscentraler. Däremot innebär inte alla registreringsåtgärder i avstämningsregister att det rör sig om kontoföring på den högsta nivån, om det rör sig om finansiella instrument som tillhandahålls genom en länk från en annan värdepapperscentral. En registreringsåtgärd som avser ursprunglig registrering i ett svenskt avstämningsregister är i princip att bedöma som en notarietjänst enligt förordningen. Det finns alltså inte någon fullständig överensstämmelse mellan termen central kontoförings- tjänst enligt förordningen och registrering i avstämningsregister enligt svensk rätt. Alla värdepapperscentraler som har auktoriserats enligt förordningen har rätt att föra värdepapperskonton på den högsta nivån, förutsatt att auktorisationen omfattar denna huvudtjänst. Kravet i kontoföringslagen på att endast auktoriserade värdepappersförvarare får föra avstämnings- register innebär en begränsning till företag som är auktoriserade av (se definitionen i 1 kap. 1 § andra stycket). Bestämmelserna om avstämningsregister i kontoföringslagen är dock inte tillämpliga på värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än eller på värdepapperscentraler från tredjeland. I syfte att knyta samman reglerna om auktorisation av värdepappers- centraler och termen central kontoföringstjänst i förordningen med bestämmelserna om avstämningsregister i kontoföringslagen, bör en ny bestämmelse tas in i lagen. Bestämmelsen innebär att svenska värde- papperscentraler, som är auktoriserade att tillhandahålla en central konto- föringstjänst enligt förordningen, ska göra detta genom kontoföring av finansiella instrument. Det senare uttrycket ska i sin tur, i linje med gällande rätt, definieras som registrering i avstämningsregister av äganderätt och särskild rätt till sådana aktier och andra finansiella instru- ment för vilka aktiebrev, skuldebrev eller annan motsvarande skriftlig handling inte har utfärdats eller, där sådan handling har utfärdats, det genom förvaring eller på annat likvärdigt sätt har säkerställts att hand- lingen inte kommer i omlopp. Av bestämmelsen följer alltså att endast värdepapperscentraler som är auktoriserade i får föra det som i svensk rätt benämns avstämningsregister. Saken kan också uttryckas som att de register som förs av sådana värdepapperscentraler ska benämnas avstämningsregister. Till följd av den föreslagna bestämmelsen och reglerna i förordningen blir den nuvarande bestämmelsen om att avstämningsregister får föras av centrala värdepappersförvarare överflödig. Bestämmelsen bör därför upphävas. Det finns ingen anledning att ändra skyldigheten för en central värde- pappersförvarare, enligt den nya terminologi som föreslås i denna proposition svensk värdepapperscentral, att vara personuppgiftsansvarig enligt personuppgiftslagen (1998:204) för verksamheten i fråga (4 kap. 1 § första stycket kontoföringslagen). När det gäller behandlingen av personuppgifter ska personuppgiftslagen tillämpas om inget annat följer av kontoföringslagen eller annan författning (4 kap. 1 § andra stycket). Det framstår som lämpligt att även förordningen om värdepappers- centraler samt rättsakter som har meddelats med stöd av den förord- ningen (genomförandeakter och delegerade rättsakter) ska ha företräde framför personuppgiftslagen. Förordningen innehåller bestämmelser om skydd för personuppgifter i samband med sanktioner och informations- utbyte med tredjeland (artiklarna 7.9, 62.1, 62.2 och 65.2 respektive artikel 25.10). Behovet av vissa bestämmelser om dematerialisering I 4 kap. 5–14 §§ kontoföringslagen finns det bestämmelser som rör övergången mellan kontoförda finansiella instrument som är registrerade i avstämningsregister och andra finansiella instrument som antingen är dokumentbaserade eller som upphör att vara registrerade hos en viss central värdepappersförvarare. Av 4 kap. 5 § framgår att det för värde- papper som har registrerats på avstämningskonto inte får förekomma några fysiska värdepapper, med undantag för finansiella instrument som har utfärdats i ett annat land än . Detta undantag har sin grund i behovet att möjliggöra kontoföring av utländska värdepapper som kan vara kontobaserade genom förvaring under betryggande former (immo- bilisering), dock under förutsättning att de finansiella instrumenten har avskilts för ändamålet hos den utländska värdepappersförvararen. Bestämmelser om aktiebolag som övergår till att bli avstämningsbolag och om finansiella instrument som har emitterats eller utfärdats innan kontoföringslagen blev tillämplig finns i 4 kap. 6–12 §§. I 4 kap. 13 § anges att handlingar som har makulerats i samband med övergången till ett kontobaserat system ska förvaras i original eller kopia . I 4 kap. 14 § anges vidare att en central värdepappersförvarare får delegera vissa uppgifter som anges i 4 kap. 6–13 §§ till ett kontoförande institut, inklusive makulering av handlingar. I 4 kap. 15 § finns bestämmelser om den centrala värdepappersförvararens ansvar att överlämna information om innehållet i samtliga avstämningskonton till emittenten eller en annan central värdepappersförvarare, om ett finansiellt instrument upphör att vara registrerat i avstämningsregister hos värdepappersförvararen i fråga. Bestämmelsen om aktiebolag som övergår till att bli avstämningsbolag bör behållas, eftersom den har stor praktisk betydelse (4 kap. 6 §). Enligt regeringens uppfattning gäller detta även bestämmelsen om finansiella instrument som upphör att vara registrerade i avstämningsregister (4 kap. 15 §). I promemorian ifrågasätts om det är motiverat att behålla bestäm- melser i lag om vad som ska gälla för vissa finansiella instrument som har utfärdats innan kontoföringslagen trädde i kraft (4 kap. 6 § sista meningen och 7–11 §§). Bakgrunden är att bestämmelserna i lagen har varit tillämpliga och att innehavarnas rättigheter inte ändras genom vare sig förordningen om värdepapperscentraler eller genom kontoföringslagen. Promemorians förslag innebär därför att de berörda bestämmelserna upphävs. Mot bakgrund av de omständigheter som anför anser regeringen emellertid att skälen för att upphäva bestämmelserna inte överväger de problem som det skulle kunna innebära. Det gäller inte minst behovet av bestämmelser avseende dematerialisering i fråga om eventuella äldre fondaktierätts- bevis. Det finns inte heller några direkta fördelar med att upphäva bestämmelserna. Det kan inte uteslutas att det även finns ett behov av bestämmelser om dematerialisering av skuldebrev. Kontoföringslagen bör därför inte ändras i dessa avseenden. Övriga bestämmelser om kontoföring Förordningen innehåller bestämmelser om att överlåtbara värdepapper som har upptagits till handel eller handlas på handelsplatser ska vara kontobaserade (artikel 3.1). Med handelsplatser förstås en reglerad marknad, en MTF-plattform eller en OTF-plattform (artikel 2.1.42). För- ordningen gör ingen skillnad mellan dokumentbaserade värdepapper som har kontobaserad form genom betryggande förvaring (immobilisering) och värdepapper som redan från början har emitterats i dematerialiserad form. Det är dock ett villkor för transaktioner på en handelsplats att rele- vanta värdepapper har registrerats i kontobaserad form hos en värdepap- perscentral och att så har skett senast på den avsedda avvecklingsdagen (artikel 3.2). Kontoföringslagen innehåller bestämmelser om vilka slags finansiella instrument som ska, respektive får, registreras i avstämningsregister (4 kap. 2 och 3 §§). Det anges särskilt att aktier i svenska avstämnings- bolag ska registreras i ett avstämningsregister, medan aktier i svenska bolag som inte är avstämningsbolag inte får registreras i avstämnings- register. Avgränsningen till avstämningsbolag syftar till att undvika osäkerhet om rättsverkningarna av registreringsåtgärder i avstämnings- register (prop. 1997/98:160 s. 172). Bestämmelserna om vilka finansiella instrument som ska, respektive får, registreras i avstämningsregister bör behållas (4 kap. 2 och 3 §§ samt 4 § första stycket). Detsamma gäller bestämmelsen om att finansiella instrument som har registrerats i avstämningsregister, i enlighet med kontoföringslagen, enbart får förekomma i kontobaserad form (4 kap. 5 § första stycket). Det saknas skäl att avvika från den inslagna vägen att svenska kontoförda finansiella instrument ska ha demateria- Det har bl.a. påpekats att hantering av dokumentbaserade värdepapper är förenad med nackdelar, bl.a. i form av kostnader och risker (a. prop. s. 94). Mot bakgrund av behovet att medge kontoföring även av utländska finansiella instrument bör undantaget för finansiella instrument som har utfärdats i ett annat land än behållas (4 kap. 5 § andra stycket). Kontoföring av utländska finansiella instrument bör dock alltjämt förutsätta att instrumenten har avskilts för ändamålet av den relevanta utländska värdepapperscentralen (4 kap. 5 § tredje stycket). I 4 kap. 17–19 §§ finns det bestämmelser om vilka uppgifter som ska anges på ett avstämningskonto. Registreringsuppgifter som anges beträf- fande skuldförbindelser i 4 kap. 19 § ska, i enlighet med 4 kap. 3 §, tillämpas på andra finansiella instrument än svenska aktier (a. prop. s. 175). Bestämmelserna om det som ska anges på avstämningskonton bör behållas oförändrade. Detta är ett område som dels lämnas öppet av förordningen om värdepapperscentraler, dels måste förtydligas. Därutöver är det lämpligt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer även i fortsättningen får meddela närmare föreskrifter om förande av avstämningsregister och avstämningskonton (4 kap. 21 §). Kontoföringslagen innehåller ett krav på att anmälningar som avser förhållanden som ska framgå av ett avstämningsregister ska registreras utan dröjsmål (genast) och att registrering ska ske på avstämningskonto när samtliga villkor för det är uppfyllda (5 kap. 1 §). Anmälningar som är ofullständiga och som inte har kompletterats inom efter ett föreläggande om det, ska vara utan verkan (5 kap. 2 §). En begäran om registrering på avstämningskonto som inte uppfyller villkoren för registrering ska avslås (5 kap. 3 §). En registrering som innehåller någon uppenbar oriktighet ska rättas (5 kap. 4 §). Den vars rätt berörs har yttranderätt om inte rättelsen är till förmån för den personen eller ett yttrande annars är uppenbart obehövligt. En central värdepappers- förvarare får avföra uppenbart betydelselösa uppgifter ur ett register (5 kap. 5 §). Avförda uppgifter ska dock bevaras . Regist- reringsåtgärder i enlighet med 5 kap. kontoföringslagen får vidtas av den centrala värdepappersförvararen eller av ett kontoförande institut, beroende på innehållet i avtalet mellan de två (a. prop. s. 176). Kontoföringslagens bestämmelser om registreringsåtgärder i 5 kap. har överförts från 4 kap. aktiekontolagen (a. prop. Det är angeläget att uppgifterna i avstämningsregister uppdateras snabbt och är korrekta. Som framgår ovan saknas det i huvudsak närmare regler om kontoföring i förordningen om värdepapperscentraler. Några delegerade rättsakter kommer inte heller att antas på detta område. Bestämmelserna i konto- föringslagen bör därför behållas i den utsträckning det inte finns några motsvarande regler i förordningen (se författningskommentaren till 5 kap. 5 §). Det framstår t.ex. som lämpligt att en anmälan om förhåll- anden som ska framgå av ett avstämningsregister inte ska registreras innan villkoren för registrering är uppfyllda. Den frist som anges för komplettering av en ofullständig anmälan, dvs. en vecka, framstår som rimlig. Det bör även finnas en möjlighet att avslå en begäran om registre- ring om förutsättningarna för registrering inte är för handen och att av- föra uppgifter som är uppenbart betydelselösa ur ett avstämningsregister. 2015/16:10 Emissionens integritet och underrättelseskyldighet I förordningen finns vidare vissa regler om kontoföring som avser regel- bundna avstämningsåtgärder m.m. från värdepapperscentralens sida med syfte att säkerställa emissionens integritet (artikel 37). Övertrassering av värdepapper, debetsaldon och skapande av värdepapper är uttryckligen förbjudet. Med emissionens integritet åsyftas behovet att säkerställa överensstämmelse mellan antalet värdepapper som har lämnats in till värdepapperscentralen och det motsvarande antal värdepapper som har krediterats på värdepapperskonton som tillhör innehavarna. Denna regel är direkt tillämplig och föranleder i huvudsak ingen ändring av svensk rätt, utöver vad som kan följa av kravet att ange bestämmelser i förord- ningen som ska vara tillämpliga för kontoförande institut (se avsnitt 10.3). I avsnitt 7.4 berörs dock en ändring till följd av att vissa bestäm- melser i kontoföringslagen överlappar denna regel. När ett konkursbo innehar kontoförda värdepapper ska domstol under- rätta värdepapperscentralen om konkursen i enlighet med 12 § första stycket 14 konkursförordningen (1987:916). Av det skälet finns det i kontoföringslagen en bestämmelse om att värdepapperscentralen i sin tur ska vidarebefordra underrättelsen till samtliga registrerade förvaltare (4 kap. 22 §). Dessa bestämmelser torde inte komma i konflikt med förordningens regler. Regeringens bedömning: Det bör inte göras några ändringar i bestämmelserna om rättsverkan av registrering i avstämningsregister. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians bedömning eller har inget att invända mot den. , med instämmande av , anser att reglerna i 6 kap. kontoföringslagen om rättsverkan av registrering bör ges en mer generell tillämpning. Med hänsyn till att kontoföringen hos ett värdepappersinstitut är lika skyddsvärd som den kontoföring som sker hos en värdepapperscentral samt att något europeiskt initiativ angående harmoniserade regler för kontoförda värdepapper inte kan påräknas anser föreningarna att bestämmelserna i 6 kap. konto- föringslagen nu bör utvidgas till att omfatta såväl kontoföring av förval- tare som utsetts av en värdepapperscentral som annan kontoföring utförd av banker och värdepappersbolag med tillstånd att tillhandahålla förva- ring och administration av finansiella instrument för kunders räkning.