prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — Paragrafen innehåller regler om beräkning enligt en fullständig eller partiell modell i stället för med standardformeln. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.3. 17 kap. 24 § Paragrafen genomför artikel 37.1 i Solvens II-direktivet (i dess lydelse enligt artikel 2.8 a och b i omnibus II-direktivet). Av paragrafen framgår i vilka fall får besluta om kapitaltillägg. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.4. 17 kap. 25 § Paragrafen genomför artikel 37.2 i Solvens II-direktivet (i dess lydelse enligt artikel 2.8 a och b i omnibus II-direktivet). Av paragrafen framgår hur ett kapitaltillägg ska beräknas. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.4. 17 kap. 26 § Paragrafen genomför artikel 37.5 i Solvens II-direktivet. Av paragrafen framgår hur ett försäkringsföretags solvenskapitalkrav ska beräknas efter ett beslut om kapitaltillägg. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.4. 17 kap. 27 § Paragrafen genomför artikel 37.3 i Solvens II-direktivet. Av paragrafen framgår att vid beslut om vissa kapitaltillägg enligt 24 § även ska förelägga försäkringsföretaget att vidta åtgärder för att avhjälpa de brister som har föranlett kapitaltillägget. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.4. 17 kap. 28 § Paragrafen genomför artikel 37.4 i Solvens II-direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om återkommande omprövningar av beslut om kapitaltillägg. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 17.10.4. 17 kap. 30 § Paragrafen innehåller föreskriftsbemyndiganden. Paragrafen ändras eftersom de nuvarande reglerna om förhandsgransk- ning av interna modeller tas bort. Vidare utvidgas bemyndigandet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om vilka upplysningar ett försäkringsföretag ska lämna till till att även omfatta när och hur dessa upplysningar ska lämnas. Kapitlet innehåller bestämmelser om möjligheter att ingripa mot försäkringsföretag. Kapitlet inleds med bestämmelser som reglerar när och hur ska ingripa samt avstå från att ingripa. Kapitlet justeras och kompletteras för genomförandet av Solvens II-direktivet. Lagrådet anser att flera av de nya paragraferna som har införts i kapitlet inte har karaktär av ingripande- eller sanktionsbestämmelser utan innehåller t.ex. handlingsregler för företagen. Lagrådet anser därför att paragrafernas placering bör övervägas ytterligare. Regeringen delar denna bedömning och bestämmelser som får anses vara handlingsregler för företagen har därför flyttats till 8 kap. Vidare har rubriker omformulerats eller slopats. 18 kap. 1 § Av paragrafen framgår när ska ingripa mot försäk- ringsföretag. Bestämmelserna i punkterna 1–3 motsvarar i huvudsak nuvarande 16 kap. 1 §. möjligheter att ingripa när det gäller ett försäkringsföretags åsidosättande av skyldigheterna enligt sina egna styrdokument har utvidgats till att avse samtliga styrdokument som har sin grund i författningar som reglerar företagets verksamhet. Likaledes ska ingripa om styrdokumenten är tillfredsställande med hänsyn till omfattningen och arten av företagets verksamhet. Med styrdokument avses inte bara sådana dokument som avses i 10 kap. 2 § utan även de kompletterande riktlinjer som anges i 10 kap. 23 och 24 §§. Vidare ersätts ordet näringsverksamhet med verksamhet i första punkten för att anpassa terminologi till den som används i andra lagar på finansmarknadsområdet, se 15 kap. 1 § bank och finansieringsrörelselagen (2004:297) och 25 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Ändringen är endast språklig. Övervägandena finns i avsnitt 17.9.1. 18 kap. 2 § Av paragrafen, som motsvarar nuvarande 16 kap. 2 §, framgår hur får ingripa. En paragrafhänvisning i första stycket är ändrad. Övervägandena finns i avsnitt 17.9.1. 18 kap. 4 § Paragrafen genomför artikel 138.2 och 138.3 i Solvens II-direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärdsplan vid bristande uppfyllelse av solvenskapitalkravet. Av paragrafens första stycke 1 framgår att ett försäkringsföretag som inte uppfyller solvenskapitalkravet ska upprätta en åtgärdsplan. En sådan måste ges in till för godkännande då bristen i solvenskapitalkravet konstaterades. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av bemyndigandet i 28 §, meddela närmare föreskrifter om vilket innehåll som en åtgärdsplan enligt stadgandet ska ha (jfr artikel 142.1). Av paragrafens första stycke 2 framgår att ska förelägga försäkringsföretaget att vidta nödvändiga åtgärder för att för bristens konstaterande åter uppfylla solvenskapitalkravet. Detta ska göras antingen genom att företaget återupprättar den tidigare nivån på den medräkningsbara kapitalbas som täcker solvenskapitalkravet eller genom att företaget gör reduceringar i sin riskprofil. Om så är lämpligt får , enligt andra stycket, förlänga tidsfristen . Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.11.1 och 17.11.2. 18 kap. 5 § Paragrafen genomför artikel 138.4 i Solvens II-direktivet (i dess lydelse enligt artikel 2.36 i omnibus II-direktivet). Paragrafen innehåller regler om förlängd tidsfrist vid exceptionella förhållanden. Av paragrafens första stycke framgår att får för- länga tidsfristen i 4 § 2 ytterligare (längst ), om Eiopa har meddelat att det föreligger exceptionella förhållanden och dessa förhållanden och dessa förhållanden påverkar ett försäkringsföretag som är föremål för åtgärder enligt 4 §. Vid en sådan förlängning måste det berörda försäkringsföretaget enligt andra stycket sända in en lägesrapport . I en sådan rapport ska företaget redogöra för vilka åtgärder som företaget vidtagit samt lämna uppgifter om hur arbetet fortskrider i syfte att på ovan nämnda sätt åter uppnå solvenskapitalkravet. I paragrafens tredje stycke anges att ska besluta att den förlängda tidsfristen enligt första stycket ska upphöra att gälla om det av den ingivna rapporten framgår att företaget inte haft någon framgång i arbetet med att åter uppfylla solvenskapitalkravet. Det ställs således krav på att väsentliga framsteg kan påvisas avseende solvenskapitalkravets uppfyllande från den dag då bristande solvenskapital konstaterades till den dag då lägesrapporten gavs in. I annat fall ska den förlängda tidsfristen upphöra att gälla. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 17.11.3. 18 kap. 6 § Paragrafen genomför artikel 308 e i Solvens II-direktivet (i dess lydelse enligt artikel 2.80 i omnibus II-direktivet). Av paragrafen framgår att Finansinsektionen ska förelägga ett försäkringsföretag att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att företaget kan uppfylla solvenskapitalkravet utan tillämpning av en tillfälligt justerad riskfri räntestruktur eller ett tillfälligt avdrag vid beräkningarna av de försäkringstekniska avsättningarna och att för bristens konstaterande överlämna en plan för infasning till inspektionen. Företaget ska lämna en lägesrapport till . Övervägandena finns i avsnitt 24.2.15. 18 kap. 7 § Paragrafen genomför artikel 308 e i Solvens II-direktivet (i dess lydelse enligt artikel 2.80 i omnibus II-direktivet). Av paragrafen framgår att ska återkalla ett tillstånd att använda en tillfälligt justerad riskfri räntestruktur eller ett tillfälligt avdrag vid beräkningarna av de försäkringstekniska avsättningarna om lägesrapporten enligt 6 § visar att företaget inte kommer att kunna uppfylla solvenskapitalkravet . Övervägandena finns i avsnitt 24.2.15. 18 kap. 8 § Paragrafen genomför artikel 139.2 i Solvens II-direktivet. Av paragrafen framgår att ett försäkringsföretag som inte uppfyller minimikapitalkravet, eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b §, ska föreläggas att komma in med en finansiell saneringsplan. En finansiell saneringsplan ska vara kortfristig och realistisk samt ges in till inom en månad då bristen i minimikapitalkravet konstaterades. Saneringsplanen ska godkännas av och innehålla de åtgärder som ska vidtas för att försäkringsföretaget åter ska uppfylla minimikapital- kravet eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med stöd av bemyndigandet i 28 § meddela närmare föreskrifter om vilket innehåll som en finansiell saneringsplan enligt stadgandet ska ha (jfr artikel 142.1). Övervägandena finns i avsnitt 17.12.1. 18 kap. 10 § Paragrafen motsvarar i huvudsak nuvarande 16 kap. 7 § och genomför artiklarna 138.5 och 139.3 i Solvens II-direktivet. Av paragrafen framgår att i vissa specifika fall får begränsa ett försäkringsföretags förfoganderätt eller förbjuda företaget att förfoga över sina tillgångar. Bestämmelsen möjliggör för att i likhet med nuvarande 16 kap. 7 § kunna ingripa då ett försäkringsföretag inte uppfyller kapitalkraven. För det fall ett företag inte uppfyller minimi- kapitalkravet eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b §, krävs inga ytterligare förutsättningar för ett ingripande i enlighet med paragrafen. I de fall som ett företag inte uppfyller solvenskapitalkravet måste det dessutom föreligga särskilda omständigheter som ger tillsynsmyndigheten anledning att befara att företagets finansiella ställning kommer att försämras ytterligare för att en förfoganderättsinskränkning enligt paragrafen ska vara möjlig. Övervägandena finns i avsnitt 17.13. 18 kap. 11 § Paragrafen genomför inte någon artikel i . Paragrafen innehåller bestämmelser om återkallelse av tillstånd. Ändringen i första stycket innebär att återkallelse ska ske även på den grunden att en person som ansvarar för en central funktion i ett försäkringsföretag inte uppfyller lämplighetskraven. Ändringen i andra stycket innebär att , i stället för att återkalla tillståndet, får besluta att även den som ansvarar för en central funktion inte längre får kvarstå i sin befattning och då förordna en ersättare för denna Övervägandena finns i avsnitt 7.1. 18 kap. 12 § Paragrafen motsvarar nuvarande 16 kap. 9 § 1, 3 och 5, och genomför artikel 144.1 i Solvens II-direktivet. Paragrafens nuvarande andra och fjärde punkter flyttas oförändrade till 13 §. Av paragrafen framgår i vilka fall ska återkalla ett försäkringsföretags tillstånd. Paragrafen är anpassad till Solvens genom att Finansin- spektionen åläggs att återkalla ett försäkringsföretags tillstånd om före- taget inte uppfyller minimikapitalkravet eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b § och den finansiella saneringsplanen är uppenbart otillräcklig. Dessutom ska inspektionen återkalla tillståndet för ett försäkringsföretag som inte från den tidpunkt då företaget inte längre uppfyllde minimikapitalkravet eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag enligt 1 kap. 19 eller 19 b § inte vidtagit åtgärderna i en godkänd finansiell saneringsplan. Övervägandena finns i avsnitt 17.14. 18 kap. 13 § Paragrafen motsvarar nuvarande 16 kap. 9 § 2 och 4 och 10 § samt genomför artiklarna 141 och 144.1 i Solvens II-direktivet. Av paragrafen framgår när får återkalla ett försäkringsföretags tillstånd. Andra punkten i första stycket är flyttad från nuvarande 9 § 2 och tredje punkten från 9 § 4. I en ny punkt 4 i första stycket införs en bestämmelse om att ett försäkringsföretags tillstånd får återkallas, om företaget inte inom de tidsfrister som anges i 4 § andra stycket och 5 § har vidtagit de åtgärder för att åter uppfylla solvenskapitalkravet som finns angivna i en godkänd åtgärdsplan, eller i annat fall allvarligt åsidosätter gällande bestämmelser för verksamheten. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 17.14. 18 kap. 15 § Paragrafen innehåller ändrade hänvisningar. Anmälningsskyldigheten vad gäller Eiopa ändras nu vid genomförandet av omnibus II-direktivet till en anmälan till Eiopa utan inskränkning i fråga om verksamheten. 18 kap. 28 § Paragrafen genomföra artikel 142.1 i Solvens II-direktivet. Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om innehållet i en åtgärdsplan då solvenskapitalkravet hos ett försäkringsföretag inte är uppfyllt samt om innehållet i en finansiell saneringsplan då ett försäk- ringsföretag inte uppfyller minimikapitalkravet. Den motsvarar – i den del den avser finansiell saneringsplan – nuvarande 16 kap 26 §. Övervägandena finns i avsnitt 17.16. Kapitlet innehåller regler om den särskilda tillsyn som ska utövas över försäkringsföretag som ingår i en grupp (grupptillsyn). Reglernas syfte är att säkerställa att skyddet för försäkringstagarna inte försämras till följd av koncernstrukturen hos en försäkringsgivare. Detta kapitel innehåller de materiella bestämmelserna om grupptillsynen. I 1 kap. finns en rad definitioner som har betydelse för gruppreglerna, bl.a. definieras där begreppen tillsynskollegium och ägarintresse. Enligt Lagrådet försvåras möjligheten att få en överblick över hur grupptillsynen är tänkt att fungera av att centrala bestämmelser blandas med olika särregleringar. Efter de inledande 16 paragraferna, som väsentligen har generell innebörd, kommer ett avsnitt med rubriken ”Nationell undergrupptillsyn”, omfattande 17–26 §§, som reglerar en särskild ordning som medlemsstaterna har möjlighet att införa (s. 383 ff. i remissen). Under rubriken ”Tillsyn över vissa grupper med centraliserad riskhantering – särskild tillsynsordning” finns paragraferna 50–71. Dessa avser ett särskilt samrådsförfarande mellan tillsynsmyndigheter (lagrådsremissen s. 415 ff.). Därefter, från och med 72 §, synes kapitel 19 återgå till huvudregleringen avseende grupp- tillsyn. Enligt Lagrådets mening bör övervägas om sådana delar av kapitlet som har nämnts kan skiljas ut från den generella regleringen och t.ex. bilda egna kapitel i lagen. Lagrådet anser vidare att rubriksättningen i kapitlet är olämplig. Som exempel på olämplig rubriksättning nämns bl.a. följande: –6–10 §§ avser grupptillsynsmyndigheten och hur en sådan utses. Före vardera av 6–9 §§ finns en kortare eller längre huvudrubrik, alla på samma nivå. –Huvudrubriken ”Gruppsolvens” omfattar 27–40 §§, och i stort sett alla paragrafer har sin egen underrubrik, alla på samma nivå. Bland dessa finns emellertid ett antal paragrafer, 34–39 §§, som samtliga synes avse ett specialfall, nämligen användning av s.k. interna modeller. –Efter 40 § finns ett antal paragrafer, 41–45 §§, som också synes avse aspekter på frågor om gruppsolvens, men som var och en försetts med en egen huvudrubrik. Lagrådet anser sammanfattningsvis att den föreslagna regleringen i 19 kap. innehåller sådana brister och oklarheter att den, innan den kan läggas till grund för lagstiftning, måste omarbetas grundligt Regeringen delar Lagrådets synpunkter i fråga om placeringen av bestämmelserna i kapitlet och har därför brutit ut särbestämmelser från mera centrala bestämmelser (genom att lägga bestämmelserna om nationell grupptillsyn och särskild tillsynsordning i slutet av kapitlet). Regeringen delar även Lagrådets synpunkter i fråga om rubriksättningen och har justerat den i allt väsentligt i enlighet med vad Lagrådet anfört. Dessa justeringar innebär en avsevärt förbättrad struktur inom kapitlet och det finns därför, enligt regeringens mening, inte behov av att bryta ur särregleringen på så sätt att den bildar egna kapitel i lagen. Genom de ändringar som görs i kapitlet vad gäller de materiella bestämmelserna, rubriksättningen och placeringen av bestämmelserna anser regeringen att Lagrådets påpekande, att kapitlet måste omarbetas grundligt, har tillgodosetts. Lagrådet anför också följande. I 19 kap. 77–80 §§ finns bestämmelser om upplysningsskyldighet för försäkringsföretag och om vissa tillsynsbefogenheter för . var kapitlet om försäkringsgrupper (9 kap.) placerat före kapitlen om tillsyn (14 kap.) och ingripanden (16 kap.) i lagen. Enligt lagförslaget ska gruppkapitlet nu komma efter dessa kapitel (vilka enligt förslaget ska ha nummer 17 och 18). I den fortsatta beredningen bör belysas hur bestämmelserna i 17–19 kap. förhåller sig till varandra och i vilken utsträckning bestämmelserna i 17–18 kap. är tillämpliga även på de frågor som behandlas i 19 kap. Regeringen vill med anledning av Lagrådets synpunkter, såvitt gäller förhållandet mellan bestämmelserna i 17 och 19 kap. peka på det som sägs i avsnitt 18.1.3. Där förklaras bl.a. att grupptillsynen utgör ett komplement till den tillsyn som ska ske med avseende på de enskilda försäkringsföretagen individuellt. Ett försäkringsföretag som ska underkastas grupptillsyn ska alltså även stå under tillsyn som enskilt institut. När det gäller förhållandet mellan bestämmelserna i 18 och 19 kap. så finns särskilda ingripandebestämmelser i 19 kap. som gäller för bl.a. försäkringsföretag som ingår i en grupp. När det sedan gäller frågan i vilken utsträckning bestämmelserna i 17 och 18 kap. är tillämpliga även på de frågor som behandlas i 19 kap. så anges det ibland i 19 kap. att vissa bestämmelser i 17 och 18. kap. ska gälla, se t.ex. 19 kap. 28 §. 19 kap. 1 § Genom paragrafen genomförs definitionen av grupp i artikel 212.1 c i Solvens II-direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.1. 19 kap. 2 § Genom paragrafen genomförs delvis artikel 213.2 i Solvens II-direktivet (i den lydelse artikeln fått genom artikel 4.2. i och rådets direktiv /89/EU av om ändring av direktiven /78/EG, 2002/87/EG och 2009/138/EG vad gäller extra tillsyn över finansiella enheter i ett finansiellt konglomerat [direktiv /89/EU]). Genom paragrafen får även artiklarna 213.1 och 214.1 i Solvens II-direktivet anses genomförda. I paragrafen anges de olika fall i vilka grupptillsyn ska utövas. Grupptillsynen är olika omfattande beroende på hur en grupp ser ut. Paragrafens första stycke anger att särskild tillsyn över försäkringsföre- tag som ingår i en grupp (grupptillsyn) ska utövas enligt detta kapitel. I paragrafens andra stycke anges de fall då den mest omfattande grupp- tillsynen ska ske enligt 4, 5, 7–40, 42–64 och 74–103 §§ . I andra stycket 1 genomförs större delen av artikel 213.2 a i Solvens II- direktivet. Eftersom begreppet företag med ägarintresse inte används i lagen (se avsnitt 18.1.1) måste de tre olika fall där ett företag med ägarintresse föreligger, beskrivas direkt i lagtexten. I denna punkt anges två av de fallen: när ett företag är moderföretag och när ett företag har ett ägarintresse i ett annat företag. Begreppet ägarintresse i första stycket 1 definieras liksom begreppen EES-försäkringsgivare och försäkrings- givare från tredjeland i 1 kap. 12 §. I andra stycket 2 genomförs återstående del av artikel 213.2 a i Solvens II-direktivet. Det är den situation då ett företag är ett företag med ägarintresse enligt direktivets definition (se artikel 212.1 a) på grund av att det företaget förenas med ett annat företag genom en gemensam eller i huvudsak gemensam ledning. I andra stycket 3 genomförs artikel 213.2 b i Solvens II-direktivet. I tredje stycket genomförs artikel 213.2 c i Solvens II-direktivet, som reglerar grupptillsyn över grupper där moderföretaget finns utanför EES. Den tillsynen är begränsad till vad som följer av artiklarna 260–263 i Solvens II-direktivet, vilket uttrycks i paragrafen genom hänvisningen till 65–73 §§, som genomför dessa direktivartiklar. I fjärde stycket genomförs artikel 213.2 d i Solvens II-direktivet, som reglerar fall då moderföretaget i gruppen är ett försäkringsholdingföretag med blandad verksamhet. Begreppet definieras i 1 kap 12 §. Tillsyn ska i detta fall endast utövas enligt 41 §. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.3. 19 kap. 3 § Paragrafen genomför inte någon direktivartikel utan är en ren upplysningsbestämmelse om var vissa bestämmelser finns i kapitlet. 19 kap. 4 § Paragrafen, genomför artikel 215.1 i Solvens II-direktivet (i den lydelse artikeln fått genom artikel 4.4. i direktiv /89/EU). Paragrafen innehåller bestämmelser om nivån för grupptillsyn. Lagrådet anser att det bör klargöras vad som närmare bestämt avses med att bestämmelserna om grupptillsyn ska tillämpas ”enbart på nivån för vissa företag”. Regeringen vill med anledning av detta klargöra att det i detta sammanhang innebär att någon indelning i undergrupper inte ska göras utan grupptillsynen ska omfatta det yttersta moderföretaget inom EES och, med en tillämpning av bestämmelsen om vilka företag som ingår i en grupp, alla företag därunder som ingår i gruppen. Lagrådet anser vidare att regleringen i paragrafen är svårläst och att det bör övervägas om inte bestämmelserna kan utformas i närmare överensstämmelse med motsvarande reglering i direktivet, vilken i detta fall framstår som något tydligare (se artikel 215). Regeringen anser att bestämmelsen redan är tillräckligt nära utformad motsvarande reglering i direktivet och att någon justering av paragrafen inte behövs i detta hänseende. Lagrådet anför att benämningen ”toppen av en grupp” används för att peka ut det företag som ligger överst i gruppstrukturen, att detta uttryckssätt saknar motsvarighet i direktivet och att valet att använda en annan terminologi i den svenska regleringen än i direktivet bör motiveras. Regeringen noterar att i direktivet (se artikel 215) används uttrycket ”moderföretag som har det yttersta ägarintresset på gemensamskapsnivå” i stället för som i lagförslaget ”i toppen av en grupp”. Enligt regeringen åskådliggör emellertid uttrycket ”i toppen av en grupp” på ett bättre sätt vad som avses varför detta bör användas i lagtexten. I sammanhanget bör särskilt noteras att detta uttryck används i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, se 3 kap. 1 § 1. När det gäller benämningen ”i toppen av en grupp”, se även vad som sägs om detta uttryck i avsnitt 18.1.5. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.4. 19 kap. 5 § Paragrafen genomför artikel 213.1 andra stycket i Solvens II-direktivet. I paragrafen klargörs att grupptillsyn inte ersätter tillsyn över ett enskilt försäkringsföretag utan utgör ett komplement till den. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.3. 19 kap. 6 § Paragrafen genomför artiklarna 212.1 d och 247.1 i Solvens II-direktivet. Paragrafen innehåller bestämmelser om grupptillsynsmyndigheten och Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.5. 19 kap. 7 § Paragrafen genomför artikel 247.2 i Solvens II-direktivet (i den lydelse direktivartikeln fått genom artikel 4.16 i direktiv /89/EU). Paragrafen innehåller bestämmelser om när ska vara grupptillsynsmyndighet. Lagrådet anser att det bör övervägas om inte de svenska bestämmelserna om när är grupptillsynsmyndighet bör utformas i närmare anslutning till direktivets ordalydelse och anför följande. I en av bestämmelserna beskrivs situationen att det ”i toppen av gruppen” finns fler än ett företag. Enligt den begreppsapparat som introduceras i en annan bestämmelse kan dock endast ett företag vara ”i toppen”. I direktivet används olika benämningar för att ringa in de företag som avses i dessa paragrafer (se artiklarna 215 och 247). Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning och har utformat bestämmelsen i närmare anslutning till direktivets ordalydelse. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets synpunkter. Övervägandena finns i avsnitt 18.1.5. 19 kap. 8 § Paragrafen genomför Solvens II-direktivets artikel 247.3 första stycket och delar av tredje stycket (i den lydelse artiklarna fått genom artikel 2.65 i omnibus II-direktivet). Paragrafen innehåller bestämmelser om överenskommelse och beslut om utseende av grupptillsynsmyndighet.