prop · H30362 · 2015-12-08 00:00:00 — 12 000 haft endast en anställning och 27 000 fler än en anställning. 27 000 personer som haft fler än en anställning hade 8 000 haft anställ- ningar utan uppehåll mellan dem, medan 17 000 hade haft sådant uppe- håll (2 000 personer visste inte hur det förhöll sig). I gruppen om 17 000 hade 2 000 haft uppehåll som var kortare än , medan 15 000 hade haft längre uppehåll än så. Av undersökningen framgår alltså att sammanlagt 10 000 (8 000 + 2 000) personer hade haft upprepade viss- tidsanställningar hos samma arbetsgivare utan uppehåll mellan anställningarna eller med endast kortare uppehåll (kortare än ). SCB:s undersökning ger stöd för att det före- kommer att arbetstagare har upprepade visstidsanställningar under lång Den visar emellertid inte huruvida det är fråga om missbruk. visar inte heller på vilken rättslig grund de aktuella personerna har Kommissionen menar emellertid att skyldigheten att vidta en eller flera av åtgärderna i ramavtalets klausul 5.1, om det inte redan finns likvärdiga lagliga åtgärder, inte är villkorad av att det faktiskt förekommer något Att genomföra ett direktiv på ett felaktigt sätt är ett brott mot EU- Kommissionen kan därför komma att väcka talan om fördrags- brott mot i . har möjlighet att undvika detta genom att ändra anställningsskyddslagens regler på ett sätt som kommissionen anser godtagbart. Det är inte givet hur skulle bedöma frågan om fördrags- brott eftersom ramavtalet ger utrymme för olika tolkningar. stolens praxis går det inte att dra någon säker slutsats om huruvida anställningsskyddslagens regler uppfyller direktivets krav eller inte. Oavsett hur det förhåller sig med detta så innebär en fördragsbrottstalan en risk för att handlingsutrymme minskar att välja lämpliga åtgärder för att förhindra missbruk av tidsbegränsade anställningar. Regeringen anser, mot denna bakgrund, att det finns behov av en Prop. 2015/16:62 lagändring för att ytterligare begränsa möjligheterna att använda på varandra följande visstidsanställningar enligt anställningsskyddslagen. Lagändringen bör medföra en förbättrad situation för arbetstagare som riskerar att fastna i tidsbegränsade anställningar och säkerställa att lagen uppfyller kraven på åtgärder till förebyggande av missbruk i visstidsdirektivet. Begränsningen ska ta sikte på allmänna visstidsanställningar Problemet från EU-rättslig synpunkt är framför allt den av kommissionen hävdade möjligheten att kombinera allmän visstidsanställning med vikariat eller säsongsarbete och att ha kortare uppehåll mellan avtalen. På så sätt kan nämligen långa kedjor av visstidsanställningar uppkomma. Av praxis framgår att om det finns objektiva grunder för en visstidsanställning behövs det inte någon begränsning i fråga om längsta tillåtna tid i visstidsanställning. Det behövs inte heller någon bestämmelse om hur en visstidsanställning får förnyas. mål C-586/10, mot Land och mål C-190/13 mot Pompeu Fabra.) För vikariat enligt anställningsskyddslagen krävs i princip att det finns en anknytning till en ledig arbetstagare eller befattning. ning förutsätter att det arbete som avses med avtalet är tidsbegränsat på så sätt att det bara kan utföras under en viss del av året på grund av natu- rens växlingar eller andra jämförbara orsaker. För vikariat och säsongs- anställning ställs det alltså krav på objektiva skäl enligt anställnings- Därför innebär det inte något problem ur EU-rättslig syn- punkt när sådana anställningar ingår i en kedja av på varandra följande För allmänna visstidsanställningar finns det emellertid inget krav på objektiva skäl för anställning. När sådana anställningar ingår i en kedja av på varandra följande visstidsanställningar krävs därför att det finns någon annan bestämmelse som förhindrar att missbruk kan ske. nuvarande omvandlingsregeln, som innebär att en allmän visstidsanställ- ning övergår till en tillsvidareanställning om en arbetstagare under en femårsperiod har varit anställd hos en arbetsgivare i allmän visstids- anställning , är enligt kommissionens mening inte tillräck- lig för att uppfylla direktivets krav på åtgärder till förebyggande av miss- För att förhindra missbruk som kan uppstå genom användandet av på varandra följande visstidsanställningar bör det därför införas någon ytterligare begränsning avseende allmänna visstidsanställningar. Regeringen anser, mot denna bakgrund, att det bör göras en ändring i Lagändringen bör ta sikte på allmänna visstids- anställningar och möjligheten för en arbetsgivare att upprepa sådana anställningar i en kedja av på varandra följande visstidsanställningar. Lagändringen ska bara gälla anställningsskyddslagen Som nämnts ovan kan tidsbegränsade anställningar ingås även med stöd av annan lag än anställningsskyddslagen eller med stöd av en förordning som har meddelats med stöd av lag. Sådana särskilda bestämmelser har företräde framför anställningsskyddslagens regler. Till följd av sådan 2015/16:62 reglering finns områden som inte alls eller endast i delar omfattas av anställningsskyddslagens regler. Dessa särskilda bestämmelser bärs upp av speciella skäl. Ett antal remissinstanser har påtalat att det finns anledning att se över även specialförfattningar om tidsbegränsade anställningar. Det nu aktuella lagstiftningsärendet grundar sig framför allt på det överträdelseärende som inletts av kommissionen. Överträdelseärendet avser endast anställningsskyddslagens överensstämmelse med visstidsdirektivet. Det finns därför inte skäl att nu föreslå några ändringar i andra författningar än anställningsskyddslagen. Regeringens förslag: En ny kompletterande omvandlingsregel ska införas för allmän visstidsanställning. Den nya regeln innebär att en sådan anställning övergår till en tillsvidareanställning när den sammanlagda anställningstiden i allmän visstidsanställning överstiger då arbetstagaren haft tidsbegränsade anställningar hos arbetsgivaren i form av allmän visstidsanställning, vikariat eller säsongsarbete och anställningarna har följt på varandra. En anställning ska anses ha följt på en annan om den tillträtts från den föregående anställningens slutdag. Arbetstagaren ska få tillgodoräkna sig anställningstid hos en tidigare arbetsgivare om arbetstagaren bytt anställning inom en koncern eller i samband med verksamhetsövergång eller konkurs. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås dock att anställningar ska ha anses följt på varandra om det varit högst 180 dagars mellanrum mellan anställningarna. Vidare föreslås en något annorlunda utformning av bestämmelsen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är positiva till huvudförslaget, tycker att det kan godtas eller har inga invändningar. Många av remissinstanserna har emellertid lämnat synpunkter avseende vissa delar av förslaget. , , Kommunala Företagens , och Naturvetarna avstyrker eller är negativa till förslaget i promemorian. LO tillstyrker förslaget utifrån förutsättningen att förslaget uppfyller krav. menar att förslagen i promemorian visserligen går i rätt riktning men att regeringen behöver återkomma i frågan. TCO anser att förslaget inte kommer förhindra stapling av tidsbegränsade anställningar under lång men tillstyrker förslaget trots detta eftersom det ändå begränsar möjligheterna att missbruka användandet av visstidsanställningar. TCO uppmanar regeringen att överväga ändringar i linje med organisationens eget förslag. anser att det aktuella förslaget i huvudsak är tillfredsställande och motsätter sig inte att det genomförs men har vissa synpunkter på förslaget. SKL tillstyrker det huvudsakliga förslaget och har bara synpunkter på den föreslagna tidsgränsen och den har förståelse för att en Prop. 2015/16:62 fördragsbrottstalan skulle minska handlingsutrymmet och att man därför föreslår delvis nya regler. TCO, , , , , och förordar införandet av en takregel. Skälen för regeringens förslag En kompletterande omvandlingsregel för allmän visstidsanställning För att säkerställa att lagen uppfyller kraven i direktivet är det lämpligt att vid lagändringen utgå från någon av de alternativa åtgärder som direktivet anvisar i klausul 5.1 till förebyggande av missbruk. Det alternativ som ligger närmast lagens nuvarande begränsning av allmän visstidsanställning är alternativet i klausul 5.1 b, en övre sammanlagd tidsgräns för på varandra följande anställningar. Ett antal remissinstanser har förordat införandet av en så kallad takregel. En sådan regel skulle kunna innebära att en tidsbegränsad anställning övergår till en tillsvidareanställning när en arbetstagare under en viss angiven tidsperiod har haft tidsbegränsade anställningar i ett visst antal år hos samma arbetsgivare. Det finns även andra möjliga sätt att konstruera en ny regel. När det gäller utformningen av den nya regeln finns det motstående intressen. Under arbetet med lagstiftningsärendet har det förts en dialog med företrädare för svenska arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer. Det är angeläget med en konstruktion som kan antas få acceptans hos parterna på arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund anser regeringen att den lämpligaste lösningen är att behålla den nuvarande omvandlingsregeln och införa en kompletterande omvandlingsregel. En sådan kompletterande regel bör ta sikte på problemet att allmänna visstidsanställningar genom att kombineras med vikariat, säsongsanställningar och kortare uppehåll inte överskrider tidsgränsen för att övergå till en tillsvidareanställning enligt den nuvarande omvandlingsregeln. Enligt den nuvarande omvandlingsregeln krävs att arbetagaren har varit anställd i allmän visstidsanställning i sammanlagt under en femårig ramperiod för att anställningen ska övergå till en tillsvidareanställning. Denna regel bör kompletteras med en omvandlingsregel där en allmän visstidsanställning omvandlas till en tillsvidareanställning om den sammanlagda anställningstiden i allmän visstidsanställning överstiger , inte bara om det skett inom en tidsram som , utan även om det – oberoende av en sådan tidsram – sker då tidsbegränsade anställningar enligt anställningsskyddslagen följt på varandra. Detta kommer innebära att fler allmänna visstidsanställningar kommer att kunna övergå i en tillsvidareanställning. Det kommer också begränsa möjligheterna att använda på varandra följande visstidsanställningar. När ska anställningar anses följa på varandra? Av klausul 5.2 a i ramavtalet framgår att det är medlemsstaterna som, där så är lämpligt, ska fastställa under vilka förutsättningar visstidsanställ- ningar ska betraktas som på varandra följande. för skönsmässig bedömning är emellertid inte obegränsat. Utrymmet får inte i något fall bli så stort att ramavtalets syfte och ända- målsenliga verkan äventyras. En nationell bestämmelse enligt vilken tidsbegränsade anställningar endast anses som på varandra följande om förflyter mellan dem innebär att ramavtalets syfte och ändamålsenliga verkan äventyras. (Se mål C-212/04 Adeneler m.fl. mot Ellinikos Organismos Galaktos.) tidsperiod generellt anses tillräckligt för att anse att anställ- ningarna inte är på varandra följande. Det ankommer emellertid på de nationella myndigheter och domstolar som har att avgöra hur på varandra följande avtal om visstidsanställning ska klassificeras, att i varje enskilt fall undersöka alla omständigheter i målet eller ärendet. ska beaktas bland annat hur många på varandra följande avtal som ingåtts med samma person eller för fullgörandet av ett och samma arbete för att utesluta att visstidsanställning missbrukas av arbetsgivaren. (Se de före- nade målen C-362/13, C-363/13 och C-407/13 m.fl. mot Rete Ferroviaria Italiana SpA.) uttalanden får förstås så att ett krav på minst två måna- ders uppehåll mellan anställningarna i regel är tillräckligt för att en kedja av på varandra följande anställningar ska brytas. I undantagsfall kan dock omständigheterna vara sådana att en anställning ska anses följa på en annan trots att uppehållet varat längre än så. Det finns inget som hindrar att det i lagen tydligt bestäms hur långt uppehållet minst måste vara för att bryta en kedja av på varandra följande Om en sådan tidsperiod införs bör den dock vara så lång att det aldrig kan vara fråga om missbruk genom användandet av på varandra följande visstidsanställningar, oavsett omständigheterna i det Vidare bör tidsperioden vara så lång att den tillgodoser arbetstagarnas behov av skydd. En regel som anger att en kedja av på varandra följande visstidsanställ- ningar bryts om det går , eller , eller mer från den föregående anställningens slutdag måste anses uppfylla de kraven. remissinstanser, däribland , , , Företagarna, i , , Småföretagar- nas riksförbund och , ifrågasätter nödvändigheten av en så med hänvisning till praxis. Regeringen har förståelse för remissinstansernas synsätt men anser att det är angeläget med en så att det aldrig kan vara fråga om missbruk genom användandet av på varandra följande visstids- Därför är det nödvändigt med en tidsperiod som med bred 6 månader får anses uppfylla det kravet. Har det gått så bör det inte kunna hävdas att det är fråga om på varandra följande anställningar. Dessutom ger en så ett eftersträvansvärt starkt skydd för , , , , och anser att tidsperioden ska anges i månader i stället för dagar. Skäl som anförts för detta är att anställnings- skyddslagens befintliga bestämmelser utgår ifrån år och månader samt att beräkningen blir komplicerad om uppehållet anges . enklare och tydligare om tidsperioden anges i månader i stället för dagar. 2015/16:62 Dessutom blir det i enlighet med systematiken i anställningsskyddslagen. Vilka anställningar ska kunna ingå i en kedja av på varandra följande visstidsanställningar? Som redogjorts för ovan kan tidsbegränsade anställningar även ingås med stöd av specialförfattningar eller kollektivavtal. Bestämmelser i specialförfattningar och kollektivavtal är särskilt anpassade efter förhållanden och behov på de områden där författningarna eller avtalen är tillämpliga. Sådana anställningar bör därför inte omfattas av den nu föreslagna regleringen. Vid bedömningen av om det är fråga om en period med på varandra följande visstidsanställningar bör alltså endast anställningar enligt anställningsskyddslagen beaktas. Tidsbegränsade anställningar enligt anställningsskyddslagen kan ingås för allmän visstidsanställning, vikariat, säsongsarbete och när arbetstagaren har fyllt . Vidare utgör provanställning en tidsbegränsad anställningsform enligt anställningsskyddslagen. Provanställningar, som regleras i 6 § anställningsskyddslagen, skiljer sig från de övriga formerna av tidsbegränsade anställningar i lagen. Provanställningen är avsedd att övergå i en tillsvidareanställning vid prövotidens utgång. Det anses ligga i sakens natur att det ska finnas en avsikt hos arbetsgivaren att pröva arbetstagaren. Vidare finns det en spärr mot missbruk genom att provanställningen inte får förlängas utöver den tillåtna tiden . Provanställningen får inte heller upprepas, utom möjligen under alldeles speciella omständigheter som att det rör sig om andra arbetsuppgifter med andra krav på arbetstagaren än i det arbete i vilket prövning redan har skett. I överträdelseärendet har kommissionen inte uppehållit sig vid provanställningar som en tänkbar källa till missbruk. Kommissionen har konstaterat att provanställningen inte utformats för att i sig fungera som en visstidsanställning. Mot denna bakgrund anser inte regeringen att det är motiverat att beakta provanställningar vid bedömningen av om det är fråga om en period med på varandra följande visstidsanställningar. Den särskilda anställningsformen för arbetstagare som har fyllt gör det möjligt att anställa en person som har fyllt utan att anställningen övergår i en tillsvidareanställning. I avsnitt 4.3 nedan föreslås vidare att personer som har uppnått den åldern ska undantas från omvandlingsreglerna för allmän visstidsanställning och vikariat. Det innebär att sådana tidsbegränsade anställningar inte kommer kunna övergå i tillsvidareanställning när en arbetstagare har fyllt . Därför bör inte den särskilda anställningsformen för sådana personer beaktas vid bedömningen av om det är fråga om en period med på varandra följande visstidsanställningar. Regeringen anser, mot bakgrund av ovanstående, att endast allmänna visstidsanställningar, vikariat och säsongsarbete enligt anställningsskyddslagen ska beaktas vid bedömningen av om det är fråga om en kedja av på varandra följande tidsbegränsade anställningar enligt den nu föreslagna nya kompletterande omvandlingsregeln. Flera remissinstanser har framfört synpunkter på utformningen av den nu föreslagna nya omvandlingsregeln. Många remissinsatser, bl.a. TCO, och LO, anser att förslaget är komplicerat och kommer bli svårt att tillämpa. Regeringen har förståelse för dessa synpunkter men anser ändå att fördelarna med den valda konstruktionen överväger de eventuella tillämpningsproblem som kan uppkomma eftersom dessa kan antas vara övergående. Ett antal remissinstanser, däribland Arbetsdomstolen, , , och har framfört att det finns skäl att se över lagtextens utformning. Regeringen instämmer i att vissa justeringar bör göras av lagtexten i syfte att förtydliga regeln. , , , och anser att den nya omvandlingsregeln bör föras in i 5 § tillsammans med den nuvarande omvandlingsregeln. Ett skäl som anförts för detta är att befintliga kollektivavtal hänvisar till 5 §. Arbetsdomstolen har å andra sidan föreslagit att omvandlingsreglerna för allmän visstidsanställning och vikariat ska delas upp i olika paragrafer. Av lagtekniska skäl anser regeringen inte att det är lämpligt att föra in ytterligare en omvandlingsregel i 5 §. Det mest lämpliga är därför att ha omvandlingsreglerna i en ny egen paragraf. Att det som SKL påpekar finns omvandlingsregler i kollektivavtal som hanterar frågan om stapling i förhållande till omvandlingsreglerna i 5 § anser inte regeringen är ett skäl att frångå den lagtekniskt mest lämpliga lösningen med en uppdelning i flera paragrafer. De eventuella problem som det kan leda till att lagstiftaren ändrar det materiella innehållet i en paragraf som kollektivavtal hänvisar till får lösas genom avtalstolkning i varje enskilt fall. Är bestämmelsen tillräcklig i förhållande till ? TCO, och ifrågasätter om förslaget uppfyller visstidsdirektivets krav. påtalar att den föreslagna omvandlingsregeln ger fortsatt utrymme för långa kedjor av tidsbegränsade anställningar. påtalar att 180-dagarsfristen lätt kan kringgås och att det därför kan ifrågasättas om förslaget kommer få de effekter som avses. menar att förslaget inte är tillräckligt för att ska leva upp till de krav på lagstiftning som krävs enligt visstidsdirektivet. LO och anser att förslaget antagligen är tillräckligt för att möta kommissionens kritik. bedömer att förslaget lever upp till krav men tror inte att förslaget kommer att få avsedd effekt mot missbruk av visstidsanställningar. konstaterar att den föreslagna bestämmelsen förmodligen uppfyller förslagets bakomliggande syfte. Regeringens bedömning är att den nya omvandlingsregeln i kombination med befintliga regler till skydd för tidsbegränsat anställda medför att anställningsskyddslagen har ett tillfredsställande skydd mot missbruk i direktivets mening. Efter ikraftträdandet av de nu föreslagna lagändringarna kommer därför att uppfylla visstidsdirektivets krav på åtgärder för att förhindra missbruk genom på varandra följande visstidsanställningar. Införande av undantag? anser att de minsta arbetsgivarna bör undantas från den nya bestämmelsen och anser att ett generellt undantag bör göras för den gröna näringen. Anställningsskyddslagens nuvarande regler till skydd för missbruk innehåller inte några undantag för speciella branscher eller för företag med viss storlek. Vad remissinstanserna har anfört utgör inte skäl att nu införa sådana undantag. Regeringen anser därför att den nya omvandlingsregeln i anställningsskyddslagen bör gälla i alla branscher och för alla företag utan särskilda undantag. De eventuella behov av undantag som kan finnas får omhändertas genom kollektivavtal. Arbetstagaren ska få tillgodoräkna sig anställningstid hos en tidigare arbetsgivare En arbetstagare som byter anställning inom en koncern eller i samband med verksamhetsövergång eller konkurs får vid tillämpning av de nuvarande omvandlingsreglerna tillgodoräkna sig anställningstid även hos den förra arbetsgivaren enligt 3 § anställningsskyddslagen. Regeringen anser att detsamma bör gälla vid tillämpning av den nu föreslagna nya omvandlingsregeln. 4.3Arbetstagare som har fyllt Regeringens förslag: Arbetstagare som fyllt ska inte omfattas av reglerna om omvandling av allmän visstidsanställning och vikariat. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens förslag. I promemorian föreslås även att den särskilda anställningsformen för 67-åringar tas bort som ett led i att förenkla regelverket. Remissinstanserna: TCO, , och , anser att den nuvarande anställningsformen för personer som har fyllt bör finnas kvar. Argument som förs fram till stöd för detta är att regeln är enkel att tillämpa och vid det här laget väl känd samt att det lätt kan missuppfattas som att avtal om tidsbegränsad anställning när arbetstagaren har fyllt är tillåtet enligt lagen. Vidare anses det onödigt att arbetsgivaren ska behöva motivera om det är fråga om en vikariats-, säsongs- eller allmän visstidsanställning för denna kategori av anställda. och Arbetsdomstolen är tveksamma till om regleringen blir tydligare genom att slopa den aktuella anställningsformen. Arbetsdomstolen anser att ett tydligare alternativ är att behålla den särskilda anställningsformen och därutöver undanta den som fyllt från omvandlingsreglerna. anser att anställningsformen för 67-åringar kan tas bort. stödjer förslaget att ett undantag införs för 67- åringar och anser att tidsbegränsningsformen för 67-åringar därmed kan tas bort. har inget att invända mot förslaget. 2015/16:62 Skälen för regeringens förslag Undantag för arbetstagare som har fyllt Enligt klausul 5.1 i ramavtalet får medlemsstaterna vid utformningen av bestämmelserna för att förebygga missbruk ta hänsyn till särskilda kategorier av arbetstagare. I det pågående överträdelseärendet har kommissionen godtagit att det kan anses finnas ”objektiva grunder” i den mening som avses i klausul 5.1 a i ramavtalet när det gäller visstidsanställningar av arbetstagare som har fyllt . Anställningsskyddslagens särskilda anställningsform för personer som har fyllt kan därför anses förenlig med visstidsdirektivet. Av regeringens bedömning i propositionen Ett starkare skydd mot diskriminering (prop. 2007/08:95 s. 182 f.) framgår att den särskilda anställningsformen även kan anses förenlig med rådets direktiv /78/EG av om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet (arbetslivsdirektivet). I konsekvens med att det finns en särskild tidsbegränsad anställningsform för personer som har fyllt , och att rätten för en arbetstagare med tillsvidareanställning att kvarstå i anställning endast gäller till utgången av den månad då han eller hon fyller , bör det införas ett undantag från omvandlingsreglerna för allmän visstidsanställning och vikariat för personer som har fyllt . Undantaget bör innebära att en allmän visstidsanställning eller ett vikariat inte övergår i en tillsvidareanställning om arbetstagaren har fyllt . Därmed undviks att en allmän visstidsanställning eller ett vikariat som pågår när arbetstagaren fyller övergår i en tillsvidareanställning. En bestämmelse som undantar den som har fyllt från omvandlingsreglerna bör anses förenlig med visstidsdirektivet och arbetslivsdirektivet på samma sätt som den särskilda anställningsformen för den som har fyllt . Den särskilda anställningsformen tas inte bort I promemorian föreslås, i syfte att förtydliga reglerna, att införandet av ett undantag från omvandlingsreglerna ska kombineras med att den särskilda anställningsformen för arbetstagare som har fyllt avskaffas.