prop · H30311 · 2015-09-22 00:00:00 — Med undantag för bestämmelserna om rättens utredningsansvar och om interimistiskt beslut har regeringen inte sett anledning att införa några särskilda handläggningsbestämmelser för va-målen när de förs över till mark- och miljödomstolarna. Den befintliga regleringen i lagen om mark- och miljödomstolar, och lagen om domstolsärenden ger domstolarna goda förutsättningar att handlägga va-målen. I ett mål hos mark- och miljödomstolen som avser utfärdande av vitesföreläggande kommer vitet att vara en sanktion för den fullgörelse som talan i målet avser. Ett föreläggande enligt lagen om allmänna vattentjänster kan antingen avse en skyldighet att vidta en viss åtgärd eller innebära ett förbud mot att vidta en åtgärd. kommer att vara tillämplig i ett mål om föreläggande att fullgöra en förpliktelse enligt lagen om allmänna vattentjänster. Detta gäller oavsett om föreläggandet ska förenas med vite eller inte. I mål som avser utdömande av vite kommer däremot lagen om domstolsärenden att tillämpas. Påförande av va-avgifter och avstängning av vattenförsörjningen I betänkande (SOU 2011:53) föreslogs att kommunens eller huvudmannens beslut att påföra brukare anläggnings- och brukningsavgifter enligt en taxa skulle få överklagas till . Enligt betänkandet (s. 103) skulle varje faktura ses som ett beslut som också går att överklaga. Vidare föreslogs i betänkandet att huvudmannens beslut om att stänga av vattenförsörjningen enligt 43 § lagen om allmänna vattentjänster skulle få överklagas till . Promemorians förslag innebar att dessa två typer av mål i stället ska prövas av mark- och miljödomstolen. kommer att vara tillämplig. Målen kommer att inledas hos domstolen genom ansökan om stämning eller genom att ansökan om betalningsföreläggande avseende Prop. 2015/16:11 va-avgift överlämnas från (se avsnitt 6.2). geringen ansluter sig till promemorians förslag i frågan om hur dessa båda måltyper bör prövas. Avstängning av vattenförsörjningen är ett faktiskt handlande, som huvudmannen i vissa angivna situationer får tillgripa som ett påtryckningsmedel mot en fastighetsägare som inte fullgör sina skyldigheter enligt lagen om allmänna vattentjänster. Något krav på beslutsform innan avstängningen sker finns inte uppställt. Huvudmannen kan vara en kommun eller ett privaträttsligt subjekt (kommunalt eller privatägt bolag). Vad gäller debiteringen av va-avgifterna finns det inte heller någon reglering kring beslutsform. Det ter sig främmande att införa en ordning där de nu aktuella målen – som ofta har sitt ursprung i privaträttsliga subjekts fakturering eller faktiska handlande – ska inledas hos mark- och miljödomstolen genom överklagande. I likhet med det som gäller för bör målen inledas genom att någon part väcker talan eller genom att ansökan om betalningsföreläggande överlämnas från . En ordning där tvister om va-avgifter skulle kunna komma under domstolens prövning på tre olika sätt (stämning, överlämnande av ansökan om betalningsföreläggande samt dessutom genom överklagande) framstår som mindre lämplig. Regeringens förslag: Mark- och miljödomstolens förelägganden enligt lagen om allmänna vattentjänster ska få förenas med vite. Frågor om utdömande av vite som har förelagts enligt lagen om allmänna vattentjänster ska prövas av mark- och miljödomstolen efter särskild ansökan. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga synpunkter i denna del. Skälen för regeringens förslag: Förelägganden enligt lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster får förenas med vite. Det gäller såväl för (51 §) som för (54 §). är behörig att pröva frågor om utdömande av vite som har förelagts enligt lagen om allmänna vattentjänster (55 §). Prövningen sker självmant eller efter ansökan. Den möjlighet som har att sätta ut och döma ut viten enligt lagen om allmänna vattentjänster bör i huvudsak även gälla när mark- och miljödomstolarna handlägger målen. Hänvisningarna till i 54 och 55 §§ lagen om allmänna vattentjänster bör därför ersättas med hänvisningar till mark- och miljödomstolen. Frågan om vilken processlag som bör tillämpas i mål som avser viten behandlas i avsnitt 5.3. Det saknas däremot anledning att låta mark- och miljödomstolen på eget initiativ pröva frågan om utdömande av vite som har förelagts enligt lagen om allmänna vattentjänster, på ett sätt som motsvarar nuvarande 2015/16:11 ordning. Av förarbetena till lagen framgår inte varför gavs möjligheten (se prop. 2005/06:78 s. 111). Vem som får ansöka om utdömande av vite regleras inte i lagen om allmänna vattentjänster. Det innebär att lagen (1985:206) om viten blir tillämplig (jfr 1 § denna lag). Enligt 6 § första stycket lagen om viten prövas frågor om utdömande av viten på ansökan av den myndighet som har utfärdat vitesföreläggandet. I fråga om viten som satts ut med stöd av 51 § lagen om allmänna vattentjänster får ansökan därför göras av . Lagen om viten innehåller inga bestämmelser om vem som får ansöka om utdömande av vite som satts ut för att säkerställa verkställigheten av ett enskilt anspråk. Enligt förarbetena till lagen gäller dock regelmässigt att en sådan talan om vitets utdömande i vanlig ordning får väckas av den part till vars förmån det förelagts (se prop. 1984/85:96 s. 53 f.). Av 6 § andra stycket lagen om viten framgår att frågor om utdömande av viten som har förelagts en part eller någon annan till fullgörande av en skyldighet i en rättegång eller i annat motsvarande förfarande prövas utan särskild ansökan av den myndighet som har utfärdat föreläggandet. Sådana s.k. förfarandeviten som mark- och miljödomstolen förelägger en part under processen med stöd av eller lagen (1996:242) om domstolsärenden kan alltså dömas ut självmant av domstolen med stöd av nämnda bestämmelse. Kompetenskrav för rättens ledamöter Regeringens förslag: Erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor ska ut- göra grund för behörighet som särskild ledamot i mark- och miljö- I ett mål eller ärende där mark- och miljödomstolen är första instans ska erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor kunna utgöra behörighets- grund för de två särskilda ledamöter som ska ingå i rätten vid huvud- förhandling eller när målet eller ärendet annars avgörs i sak. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor skulle kunna utgöra behörighetsgrund för den ena av de två särskilda ledamöt- erna i mark- och miljödomstolen. Remissinstanserna: Mark- och miljödomstolen vid in- stämmer i bedömningen att den juridiska, tekniska och naturvetenskap- liga kompetens som finns hos mark- och miljödomstolarna gör dem väl lämpade att handlägga de måltyper som handläggs av . är det, enligt domstolen, angeläget att domstolarna får tillgång till särskilda ledamöter med erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor. Mark- och miljödomstolarna har sådan juridisk, teknisk och naturvetenskaplig sakkunskap att de är lämpliga att överta de måltyper som avgörs av . niska råd med kunskap om vatten- och avloppsfrågor i kombination med att det förordnas särskilda ledamöter med va-kompetens innebär att mark- och miljödomstolarna kommer att ha den kunskap som krävs för att pröva va-målen. Därför finns inga invändningar mot att målen för- delas på samtliga mark- och miljödomstolar. En spridning av målen till alla mark- och miljödomstolar innebär också att den geografiska tillgängligheten blir bättre. De föreslagna förstärkningarna av domstolarnas sakkunskap i va-frågor är otillräckliga och tillskottet av kompetens är alltför begränsat för att besluten i va-mål ska kunna förväntas föregås av den gedigna prövning som de undergår i . Det är tydligt att va-målen inte avses behöva undergå en så gedigen prövning som sker . Om mark- och miljödomstolar ska ta över prövningen av va-målen behövs en betydande förstärkning i form av va-kom- petens och sådan erfarenhet hos domstolarnas ledamöter jämfört med vad som föreslagits. Givetvis kommer även utbildningsinsatser att behövas när det gäller domstolarnas jurister. Den föreslagna ordningen är inkonsekvent och olämplig och innebär att mark- och miljödomstolarna inte kommer att ha erforderlig kompetens i va-frågor. Skälen för regeringens förslag: Ett flertal av de instanser som yttrat sig över betänkande har framhållit vikten av att mark- och miljödomstolarna förses med sådan särskild kompetens som krävs för att bereda och avgöra de speciella måltyper som prövar. En utgångspunkt vid inrättandet av de nya mark- och miljödomstolarna var att det i rätten i de flesta mål skulle ingå ledamöter med teknisk eller naturvetenskaplig sakkunskap. Av lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar framgår därför bl.a. att i mark- och miljödomstolarna och i Mark- och ska det finnas lagfarna domare och tekniska råd. I mark- och miljödomstolen dömer också särskilda ledamöter. Ett tekniskt råd ska enligt lagen ha teknisk eller naturvetenskaplig utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som domstolen prövar. En särskild ledamot ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom , Havs- och vattenmyndighetens, och Lantmäteriets verksamhetsområden eller av industriell, eller areell verksamhet. I ett mål eller ärende där mark- och miljödomstolen är första instans ska rätten vid huvudförhandling eller sammanträde bestå av en lagfaren domare, ett tekniskt råd och två särskilda ledamöter. Av de särskilda ledamöterna ska en ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom något av de nämnda förvaltningsmyndigheternas verksamhetsområden medan den andra ska ha erfarenhet av industriell, eller areell verksamhet eller av sådana sakfrågor som faller inom de nämnda myndigheternas verksamhetsområden. Av de sammansättningsregler som gäller för framgår att prövningen i nämnden avser mål och ärenden som, jämfört med de mål som handläggs vid mark- och miljödomstolarna, har en speciell karaktär. Nämnden består enligt 2 § lagen (1976:383) om av en ordförande som är lagfaren domare och av fem andra ledamöter. Av dessa senare ledamöter ska en ha sakkunskap och erfarenhet av vatekniska frågor, två ska vara väl förtrogna med förvaltning och skötsel av allmän va-anläggning, en ska vara väl förtrogen med bostadsfastigheters va-förhållanden och en med va-förhållanden som avser annan bebyggelse än bostäder. Till grund för den proposition som föregick inrättandet av (prop. 1970:118) låg bl.a. betänkandet Vatten och avlopp (SOU 1967:65), utarbetat av vatten- och avloppsutredning. föreslagit att skulle bestå av en ordförande och sex andra Ordföranden och ytterligare två av ledamöterna skulle enligt utredningsbetänkandet vara lagfarna medan övriga fyra skulle utses bland personer som kunde anses företräda partsintressen. angavs dock att nämnden skulle bestå av sex ledamöter varav endast en ledamot – ordföranden – skulle vara jurist med domarerfarenhet. den skulle inte ha några ledamöter som företrädde partsintressen. betonades att nämnden borde få ett starkare inslag av teknisk sakkunskap än vad utredningen hade föreslagit vilket också blev fallet. Den juridiska, tekniska och naturvetenskapliga sakkunskap som mark- och miljödomstolarna är försedda med bör i huvudsak göra dem väl läm- pade för de bedömningar som kan bli aktuella i va-mål. Även om det i mark- och miljödomstolen inte ingår lika många ledamöter med teknisk sakkunskap som i är sammansättningsreglerna i grunden väl avpassade för va-målen. Domstolens sammansättning är relativt flexi- bel och går att anpassa efter målens beskaffenhet. De tekniska råden i mark- och miljödomstolarna ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som domstolen prövar, vilket innebär att domstolarna kommer att få tillgång till tekniska råd med erfarenhet av vatten- och av- anger i sitt betänkande att de krav på erfarenhet av olika sakfrågor som lagen om mark- och miljödomstolar preciserar för de särskilda ledamöterna även bör kunna inrymma erfarenheter avseende I promemorian konstateras i denna fråga att ett stort antal re- missinstanser påtalat behovet av att prövningsinstanserna förses med den kompetens som krävs inom va-området. kompetens inom området har inte ifrågasatts. nämnden inrättades försågs den med en stor teknisk sakkunskap och er- farenhet inom sakområdet. Detta har för en gedigen och sakkun- nig prövning av processmaterialet, som i vissa fall är tekniskt kompli- Det är angeläget att en ny prövningsorganisation för va-målen för- ses med en sådan sakkunskap och erfarenhet inom området att förtroen- det för lagstiftningen och dess tillämpning upprätthålls. Det är angeläget att mark- och miljödomstolarna har tillgång till sär- skilda ledamöter med särskild sakkunskap och erfarenhet av va-frågor. De behörighetsgrunder som gäller för de särskilda ledamöter som dömer i mark- och miljödomstolarna överensstämmer inte med det sak- område som omfattas av lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster. Inte någon av de förvaltningsmyndigheter vars verksamhetsområden an- ges i 2 kap. 4 § lagen om mark- och miljödomstolar omfattar de sak- områden som prövar. De kvalifikationskrav som an- ges i lagen (1976:829) om för ledamöterna, dvs. petens avseende förvaltning och skötsel av allmänna va-anläggningar eller av fastigheters va-förhållanden, kan inte heller anses inrymmas i kompetensbeskrivningen för de dömande särskilda ledamöterna i mark- är 15 personer utsedda som ledamöter i eller som ersättare för ledamöterna. Av dessa kan knappt hälften anses vara personer som inte har utsetts med utgångspunkt i rent teknisk sak- kunskap, inte har sådan särskild kunskap som faller inom Naturvårds- verkets, Havs- och vattenmyndighetens, eller Lantmäteriets Prop. 2015/16:11 verksamhetsområden eller inte har anknytning till industriell, eller areell verksamhet. Deras kunskap och erfarenhet innefattar i stället framför allt förvaltning och skötsel av allmänna va-anläggningar och fastigheters va-förhållanden. Förvaltning och skötsel av en allmän va-anläggning innefattar bl.a. uppgifter av teknisk, ekonomisk och administrativ karaktär. Det gäller bl.a. anläggande, drift och underhåll. I detta ligger såväl kortsiktiga åtaganden som långsiktiga investerings- och underhållsplaner. Kompetens och erfarenhet när det gäller förvaltning och skötsel av allmänna vaanläggningar finns framförallt hos de organisationer som är huvudmän inom va-området och hos intresseorganisationer som har anknytning till va-huvudmännens verksamheter. Kompetens och erfarenhet när det gäller va-förhållanden för bostadsfastigheter och för annan bebyggelse finns hos olika fastighetsägare och fastighetsägarkollektiv, t.ex. de allmännyttiga bostadsföretagen och deras centrala intresseorganisation, , olika bostadsrättsorganisationer samt hos Fastighetsägarna eller . Sakkunskapen finns också tillgänglig på marknaden genom de konsultföretag som specialiserat sig på att tillhandahålla olika tjänster inom va-området. Med utgångspunkt i dessa förhållanden bör erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor utgöra grund för behörighet som särskild ledamot i mark- och miljödomstolen. De två särskilda ledamöter som ska ingå i rätten i första instans bör kunna grunda sin behörighet på erfarenhet av vatten- och avloppsfrågor, när det finns ett sådant behov. Bestämmelser med denna innebörd bör därför tas in i lagen om mark- och miljödomstolar. Rättens sammansättning i va-mål Regeringens bedömning: Någon särskild bestämmelse om rättens sammansättning i va-mål bör inte införas. Promemorians förslag överensstämmer inte med regeringens bedöm- promemorian föreslås att avgiftsmål enligt 24–38 §§ lagen (2006:412) om allmänna vattentjänster ska kunna avgöras i förenklad sammansättning i såväl mark- och miljödomstolen som Mark- och miljö- Remissinstanserna: Mark- och vid anser att den nuvarande regleringen i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar redan ger stora möjligheter till flexibilitet när det gäller sammansättningen i mark- och miljödomstolar och anser följande. memorians förslag skulle innebära ytterligare ett alternativ. är tveksam till att ytterligare en sammansättnings- regel införs, särskilt som sammansättningen i mål av enkel beskaffenhet redan regleras i lagen om mark- och miljödomstolar. Det är oklart på vilket sätt avgiftsmålen skiljer sig från andra mål av enkel beskaffenhet som mark- och miljödomstolarna prövar. Förslaget skulle för Mark- och del innebära ett avsteg från principen att domstolen prövar samtliga frågor utom frågan om prövningstillstånd med fyra leda- Domstolen avstyrker att det införs en särskild sammansätt- ningsregel för en typ av mål, detta särskilt som domstolen prövar många andra frågor som i likhet med avgiftsmålen kan anses vara av enkel be- Mark- och miljödomstolen vid anser att det i sig är mycket bra att domstolarna ges möjlighet att i högre grad kunna avgöra mål med en lagfaren domare. Domstolen anser att det är angeläget att sammansättningsreglerna för mark- och miljödomstolarna ses över ytter- ligare men är medveten om att detta inte kan ske inom ramen för den I samband med en avveckling av är det, enligt domstolen, önskvärt att det ges möjlighet att låta notarie- meriterade jurister under vissa förutsättningar på eget ansvar handlägga Domstolen bedömer att en sådan möjlighet till förordnande skulle bidra till en effektivare beredningsorganisation och till en större attraktionskraft vid framtida rekryteringar av denna personalkategori. Mark- och miljödomstolen vid tillstyrker förslaget att avgiftsmålen ska avgöras av en lagfaren domare, med möjlighet till utökning med ytterligare en lagfaren domare eller ett tekniskt råd. konstaterar att promemorians förslag innebär att någon särskild ledamot aldrig kan delta vid avgörande av ett avgiftsmål. nämnden anser följande. Promemorians förslag ska jämföras med dagens ordning där avgör mål med fem ledamöter som alla ska ha erfarenhet av va-frågor utifrån olika perspektiv. Även om det går att för- stå vad som i promemorian avses med avgiftsmål kan någon sådan mål- kategori inte utläsas ur lagen om allmänna vattentjänster. ingår ofta i mål men också ofta i förening med teknisk problematik som inte sällan kan vara både omfattande och komplicerad och kräva god kännedom om va-tekniska förhållanden. barligen också till en krävande bedömning i frågan om ett mål alls ska anses som ett avgiftsmål utom i de uppenbara fallen med rena s.k. betal- Även mål enligt 43 och 49 §§ lagen om allmänna vatten- tjänster gäller avgifter. Uppdelningen av mål verkar därför inte vara kon- Till avgiftsmålen skulle komma att hänföras tvister enligt 30 § lagen om allmänna vattentjänster. I denna typ av mål är det av särskilt stort värde att ha ledamöter med erfarenhet av förvaltning och skötsel av Skälen för regeringens bedömning: I 2 kap. lagen om mark- och miljödomstolar finns bestämmelser om rättens sammansättning i mark- och miljödomstolen och Mark- och . Enligt 2 kap. 4 § ska rätten, i ett mål eller ärende där mark- och miljö- domstolen är första instans, vid huvudförhandling eller sammanträde bestå av en lagfaren domare, som är rättens ordförande, ett tekniskt råd och två särskilda ledamöter. Denna sammansättning gäller även när ett mål eller ärende ska avgöras på handlingarna, om inte rätten finner att det är tillräckligt med ordföranden och ett tekniskt råd och parterna sam- tycker till det eller målet eller ärendet är av enkel beskaffenhet. Av 2 kap. 5 § följer att rätten i första instans även kan vara domför med en lagfaren domare när domstolen med tillämpning av 1 kap. 3 a § andra och tredje styckena håller huvudförhandling i för- enklad form eller när rätten i annat fall anser det vara tillräckligt med en lagfaren domare vid huvudförhandling och parterna samtycker till det eller målet är av enkel beskaffenhet (prop. 2009/10:215 s. 195). bestämmelse om att en lagfaren domare ensam kan avgöra mål på handlingarna finns dock inte i lagen om mark- och miljödomstolar. Bestämmelsen i 1 kap. 3 c § , som i vissa fall möjliggör en sådan sammansättning, har inte gjorts tillämplig hos mark- och miljödomstolarna. Rättens sammansättning i mål som har överklagats till mark- och miljödomstolen behandlas i 2 kap. 6 § lagen om mark- och miljödomstolar. Av bestämmelsen framgår att rätten vid avgörande i sak består av en lagfaren domare, som är rättens ordförande, och ett tekniskt råd. I stället för det får ytterligare en lagfaren domare ingå i rätten, om målets beskaffenhet föranleder det. Om målets svårighetsgrad eller omfattning föranleder det, får rätten ha den sammansättning som enligt 2 kap. 4 § gäller vid huvudförhandling. För Mark- och gäller enligt 2 kap. 10 § lagen om mark- och miljödomstolar som huvudregel att rätten ska bestå av minst fyra ledamöter, av vilka minst tre ska vara lagfarna domare. Ett tekniskt råd ska alltid ingå i rätten, om det inte är uppenbart obehövligt. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd ska Mark- och bestå av tre lagfarna domare. Ett tekniskt råd får dock ingå i rätten i stället för en av de lagfarna domarna. Promemorians förslag innebär att avgiftsmål enligt 24–38 §§ lagen om allmänna vattentjänster ska avgöras av en lagfaren domare. Om det finns skäl för det, får rättens sammansättning utökas med en lagfaren ledamot eller ett tekniskt råd. Om ett avgiftsmål som har avgjorts av en lagfaren domare överklagas till Mark- och , ska rätten enligt förslagen i promemorian bestå av tre lagfarna domare. Om mark- och miljödomstolen har bestått av två ledamöter, ska lagen om mark- och miljödomstolar tillämpas i fråga om rättens sammansättning i Mark- och . Promemorians förslag har mött kritik. Regeringen konstaterar att bestämmelserna om rättens sammansättning övervägdes noggrant inför mark- och miljödomstolsreformen (prop. 2009/10:215 s. 128 f.). Dagens enhetliga reglering ger mark- och miljödomstolarna goda möjligheter till flexibilitet i fråga om rättens sammansättning. Det har inte kommit fram tillräckliga skäl för att i fråga om rättens sammansättning behandla vamålen på något annat sätt än de övriga mål som mark- och miljödomstolarna handlägger. Förslaget i promemorian bör därför inte genomföras. Regeringen utesluter dock inte att det framöver kan behöva göras en allmän översyn av bestämmelserna om rättens sammansättning. Regeringens förslag: I lagen om allmänna vattentjänster ska det infö- ras bestämmelser om rättegångskostnader som gäller i stället för rätte- I mål om inlösen eller ersättning enligt lagen om allmänna vatten- tjänster ska huvudmannen som utgångspunkt svara för kostnaderna på båda sidor i mark- och miljödomstolen. Motparten ska dock undan- tagsvis kunna förpliktas att helt eller delvis svara för rättegångskost- I mål om inlösen eller ersättning ska huvudmannen i högre rätt som huvudregel svara för sina egna kostnader och för kostnad som har uppkommit för motparten genom att huvudmannen har fullföljt I dessa typer av mål ska i övrigt 18 kap. tilläm- pas beträffande skyldigheten att svara för kostnad i högre rätt. I övriga mål ska vardera parten som utgångspunkt svara för sina I mål som ska handläggas enligt bestäm- melser om tvistemål ska det dock undantagsvis finnas möjlighet för en part att få ersättning för sina rättegångskostnader. 18 kap. ska vidare tillämpas på kostnad för ansök- ningsavgift i sådana mål samt i mål om utdömande av vite. I lagen om allmänna vattentjänster ska det införas en bestämmelse som motsvarar bestämmelse om kostnadsansvar för ombud, biträde och ställföreträdare. Regeringens bedömning: Va-målen bör inte undantas från kravet Promemorians förslag och bedömning överensstämmer i huvudsak I promemorian föreslås att det ska finnas en rätt till ersättning för rättegångskostnader på grund av särskilda skäl i mål om utdömande av vite där enskilda parter står mot varandra. Remissinstanserna: Mark- och vid tillstyrker förslaget att vardera parten, till skillnad från , ska stå sin kostnad även i Mark- och . De föreslagna bestämmelserna om rättegångskostnader innebär att olika bestämmelser kommer att gälla beroende på vad målet rör.