prop · H203109 · 2015-04-23 00:00:00 — Den enskilt viktigaste målsättningen i den kommande försvars- inriktningsperioden är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och den samlade operativa förmågan i totalförsvaret. handlar då om kompetens och förmåga att klara fredstida uppgifter och Prop. 2014/15:109 uppgifter vid höjd beredskap och krig. Försvaret ska kunna användas i fred, i kris och i krig. Krigsförbanden utformas i första hand för att kunna möta ett väpnat angrepp. Krigsförband som är utformade för att lösa sådana uppgifter har också en god grund för att lösa uppgifter i fredstid t.ex. värnandet av den territoriella integriteten och deltagandet i internationella krishanteringsoperationer. Krigsförbanden måste vara bemannade, utrustade och samövade för att lösa sina uppgifter. Alla krigsförband har uppgifter såväl i fred som vid höjd beredskap. Genom att tydliggöra kraven på tillgänglighet i fred och beredskap för krig och krigsfara blir kraven på krigsförbanden tydligare. Krigsförbandens förmåga att lösa sina uppgifter, s.k. krigsduglighet, är därmed en central faktor. Med krigsduglighet avses hur väl krigsförbandet i sin helhet kan lösa sina huvuduppgifter direkt efter mobilisering vid beslut om höjd beredskap. Beredskapskraven innebär att krigsförbanden med befintlig krigsduglighet och utan föregående återtagning ska kunna mobiliseras inom efter beslut om höjd beredskap. Alla delar av Försvarsmaktens organisation som har uppgifter att lösa vid höjd beredskap organiseras som krigsförband och ges ett krigsduglighetskrav. Krigsförbanden består av stående förband, kontraktsförband och hemvärnsförband. Utöver krigsförbanden finns det en förbandsreserv och en personalreserv. Krigsförbanden ska kunna hantera svenska klimatförhållanden inklusive vinterförmåga. Inga förbandsnedläggningar kommer att genomföras. För att snabbt stärka det militära försvaret är det viktigt att vidta åtgärder för att förbättra krigsförbandens förutsättningar att verka. Mobiliseringsplanering och mobiliseringsövningar ska genomföras och utvecklas, liksom beredskapskontroller och beredskapsövningar. Övningar och kontroller är väsentliga i syfte att upptäcka brister och för att åtgärda svagheter i systemet som påverkar effektiviteten och förmågan till mobilisering. För att höja den operativa förmågan i krigsförbanden förstärks den så kallade basplattan i form av mängdmateriel, standardfordon, radioutrustning, mörkerutrustning, ny kvalificerad ammunition bl.a. till stridsvagnar och granatkastare, nya pansarvärnsvapen samt personlig utrustning mm. Vidare förstärks övningsverksamheten avsevärt för att medge kvalificerade försvarsmaktsgemensamma övningar och krigsförbandsövningar för alla krigsförband . Denna basplatta är avgörande för att höja krigsförbandens krigsduglighet. En stridsgrupp organiseras . Stridsgruppen utgörs av ett stående mekaniserat kompani och ett stridsvagnskompani som är kontraktsförband. Därutöver omorganiseras dagens lätta 2014/15:109 skyttebataljon till att även kunna vara lufttransportabel för att snabbt kunna förstärka strategiskt viktiga områden bl.a. . Som en del av den territoriella ledningen utvecklas med befintliga resurser en framskjuten ledningsfunktion avsedd för . Funktionen inordnas under Regional stab Mitt. Ytterligare ökad övningsverksamhet med armé-, marin- och flygstridskrafter på och kring ska genomföras och hemvärnsgruppen på utökas personellt för att bl.a. medge en högre övningsförmåga på ön. Det är av särskild vikt att regelbundet öva med luftvärnsförband på . Ubåtsjaktförmågan är viktig för att bl.a. upprätthålla den territoriella integriteten. Ett antal åtgärder vidtas därför för att säkerställa ubåtsjaktförmågan. Genom utökad övningsverksamhet och en större redundans med fler besättningar ökar ubåtsjaktförmågan. De fem Visbykorvetterna kompletteras med två Gävlekorvetter vilka halvtidsmodifieras även vad avser ubåtsjaktförmåga inklusive sensorer och ledningssystem. Sju bevakningsbåtar modifieras, inklusive antiubåtsgranatkastare, och fyra byggs om till bojbåtar vilket skapar fler plattformar för ubåtsjakt jämfört med dagens planering. i sjöoperativ version blir operativ . Rörliga sensorer omsätts och minsystem vidmakthålls för att säkerställa en viktig del av sensorfunktionen i ubåtsjaktförmågan. Huvuddelen av arméförbanden organiseras för att kunna verka som två brigader i hög konfliktnivå mot en kvalificerad motståndare. Arméstridskrafterna utökas med en motoriserad skyttebataljon, två brigadspaningskompanier och den mekaniserade Stridsgrupp . Den lätta skyttebataljonen bibehålls men omorganiseras för att även kunna vara lufttransportabel. Arméstridskrafterna ska i huvudsak bemannas med tjänstgörande personal kompletterad med ej anställd pliktplacerad personal. För att säkerställa en rimlig tillgänglighet i fred ska bl.a. två mekaniserade bataljoner och en motoriserad skyttebataljon i huvudsak bestå av stående förband. Arméstridskrafterna ska bestå av två brigadstaber, två brigadspaningskompanier, fem mekaniserade bataljoner, två motoriserade skyttebataljoner, en lätt skyttebataljon, en mekaniserad stridsgrupp på , två artilleribataljoner, två luftvärnsbataljoner, två ingenjörbataljoner, en jägarbataljon, en underrättelsebataljon, en säkerhetsbataljon, en militärpolisbataljon, en livbataljon, ett CBRN- kompani, ett tungtransportkompani och 40 hemvärnsbataljoner. Arméstridskrafterna tillförs bl.a. personlig utrustning, grupp- och plutonsmateriel, lastbilar, artilleri, stridsfordonsburna granatkastare, ytterligare brobandvagnar, pansarvärnsvapen, nytt luftvärn med kort räckvidd samt ytterligare kvalificerad ammunition. Renoveringen av stridsfordon och stridsvagnar, med tillhörande ledningssystem, kommer att inledas för huvuddelen av de mekaniserade förbanden. med medellång Prop. räckvidd anskaffas till en av de två luftvärnsbataljonerna. bataljonen får det nya systemet efter periodens slut. stridsvagnar förbandsätts i de mekaniserade bataljonerna och i stridsvagnar i krigsförbanden avsevärt. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna utgör en stor och viktig del av arméstridskrafterna. Med sin höga tillgänglighet, sin numerär och sin geografiska spridning är de av central betydelse för försvaret av det svenska territoriet, inklusive skyddet av flyg- och marinstridskrafternas basområden samt kritisk infrastruktur och viktigare skyddsobjekt. Hemvärnsförbanden får en utökad förmåga genom att fyra granatkastarplutoner och bataljonsledningsförmåga tillförs. Kärnan i de sjögående förbanden utgörs av sju korvetter, fyra ubåtar och sju minröjningsfartyg. Genom bl.a. vidmakthållande av fem korvetter av Visbyklass, fem minröjningsfartyg av Kosterklass, två röjdykfartyg av Spåröklass, en ubåt av Gotlandsklass och en av Södermanlandklass samt halvtidsmodifiering av två korvetter av Gävleklass och två ubåtar av Gotlandklass, livstidsförlängning av sju bevakningsbåtar, ombyggnation av fyra bevakningsbåtar till bojbåtar och införande av två vedettbåtar av Stockholmklass säkerställs den sjöoperativa förmågan . påbörjas anskaffning av ny sjömålsrobot och ny lätt torped. Det är av särskild vikt att den sjöoperativa versionen av blir operativ. Utökat antal besättningar och övningsverksamhet möjliggör en större uthållighet och mer gångtid till sjöss. Försvarsmaktens stöd till med strategisk signalspaning vidmakthålls genom anskaffning av ett nytt signalspaningsfartyg. Det är angeläget att marinstridskrafternas förmåga och tillgänglighet även tillgodoses med omfattande materielöversyner. Amfibiebataljonens uppgifter renodlas mot sjöoperativ verksamhet. påbörjas även byggnation av två nya ubåtar. Marinstridskrafterna ska bestå av två sjöstridsflottiljledningar, två korvettdivisioner, två minröjningsdivisioner, två underhållsdivisioner, en röjdykardivision, en ubåtsflottiljledning, en ubåtsdivision, en amfibiebataljon och ett bevakningsbåtkompani samt en marinbas. Flygstridskrafterna ska bestå av fyra flygflottiljer, sex stridsflyg- divisioner utrustade med JAS 39C/D, en transport- och specialflygdivision, en stridslednings- och luftbevakningsbataljon samt Stridsflyget organiseras som sex stridsflygdivisioner genom att utbildningsorganisationen för JAS 39 blir krigsförband. eventuell anpassning av antalet stridsflygdivisioner till införandet av JAS 39E kan ske senare och är bl.a. beroende av beslut om anskaffning av ytterligare tio flygplan. En sådan omorganisering kan bli aktuell först när antalet flygplan motiverar ett lägre antal divisioner. stridsflygdivisionerna inom och mellan baser ska öka. 2014/15:109 Försvarsberedningen föreslog att antalet JAS 39E skulle utökas från nu planerade 60 till 70. Slutleverans av de nu planerade 60 39E sker . Det är först efter en eventuell tilläggsbeställning som ytterligare JAS 39E är aktuella för leverans. Eventuellt beslut om utökning av antalet JAS 39E efter försvarsinriktningsperioden kan tas . Tillgänglighet i stridsflygsystemet över tiden är av särskild vikt. Tillgängligheten ska medge ett ökat flygtidsuttag, vilket bidrar till att säkerställa den flygoperativa förmågan under ombeväpningsfasen från JAS 39C/D till JAS 39E. Delar av dagens flygstridskrafter är inte organiserade i krigsförband och kravställda mot att verka vid höjd beredskap. Därför omorganiseras dagens basbataljoner och flygflottiljer till fyra flygflottiljer. Med de nya flygflottiljerna skapas krigsförband med hög tillgänglighet i fred och hög beredskap för intagande av höjd beredskap. Flygflottiljerna leder den markbundna tjänsten i fred och i krig och de möjliggör spridning av flygstridskrafterna till andra krigsbaser än flottiljbasen. De fyra flygflottiljerna medger en flexibel användning av dagens flygbaser. Investeringar i bassystemet medger ökad möjlighet till spridning. Genom denna åtgärd höjs flygstridskrafternas möjlighet till överlevnad i händelse av krig. Befintliga transportflygplan Tp 84 vidmakthålls och Försvarsmakten analyserar fortsatt möjligheterna att anskaffa nya transportplan. Helikopterflottiljen kommer att ha tre moderna och ändamålsenliga helikoptersystem. Helikopterförbanden ska särskilt utveckla förmåga att stödja marinstridskrafternas ubåtsjaktförmåga samt transport av markstridsförband. Stödet till med medeltung helikopterkapacitet fortsätter Inriktningen att kunna möta ett väpnat angrepp innebär betydande förändringar för de försvarsmaktsgemensamma stridskrafterna. Främst påverkas lednings- och logistikförbanden. Arméstridskrafternas inriktning att verka i brigad i hög konfliktnivå mot en kvalificerad motståndare medför att lednings- och logistikförbanden ska anpassas därefter. Delar av de försvarsmaktsgemensamma lednings- och logistikförbanden överförs vid aktivering eller mobilisering till arméstridskrafterna för lösandet av taktiska uppgifter i brigad. De försvarsmaktsgemensamma stridskrafterna ska bestå av bl.a. följande krigsförband: Högkvarteret, fyra regionala staber, sambandsbataljon, ledningsplatsbataljon, telekrigsbataljon, försvarsmaktens logistik (FMLOG), två logistikbataljoner, teknisk bataljon, trafik- och transportledningskompani, två sjukhuskompanier, två sjukvårdsförstärkningskompanier, särskilda operationsgruppen samt 19 depåförband. Alla delar av Försvarsmaktens organisation som har uppgifter att lösa i händelse av beslut om höjd beredskap ska organiseras som krigsförband. För att säkerställa det lokala behovet av stöd till den ordinarie verksamheten samt som stöd vid aktivering i fredstid och mobilisering vid beslut om höjd beredskap av övriga krigsförband skapas därför också geografiskt spridda depåförband. Depåförbanden kompletteringsutbildar Prop. 2014/15:109 krigsförband som aktiveras eller mobiliseras. krigsplaceras aktuella organisationsenheters tillgängliga personal och materiel som inte är krigsplacerade vid andra krigsförband. Alla delar av Försvarsmaktens organisation och all anställd personal som har uppgifter vid höjd beredskap kommer därmed att krigsorganiseras respektive krigsplaceras. Försvarsberedningens föreslog anskaffning av ytterligare 10 39E utöver de 60 som är planerade samt anskaffning av en tredje ny ubåt. Ett ställningstagande till dessa förslag samt beredningens förslag om anskaffning av precisionsbekämpningsförmåga med lång räckvidd behöver omhändertas . Försvarsmakten har i underlaget till det försvarspolitiska inriktningsbeslutet föreslagit ett antal prioriterade åtgärder på materielområdet vilka inte befunnits rymmas inom den av regeringen aviserade planeringsramen. Flera av dessa åtgärder omhändertas med de ytterligare förstärkningar som föreslås. Den säkerhetspolitiska utvecklingen betonar att höjningen av den operativa förmågan i krigsförbanden i perioden –2020 måste prioriteras. Det kan konstateras att ett antal av dessa åtgärder inte direkt bedöms höja den operativa förmågan i perioden –2020 men kan vara av stor betydelse för Försvarsmaktens samlade förmåga : –livstidsförlängning av korvett av Gävleklass till 2030, –anskaffning av nya transportbåtar till hemvärnsförbanden, –integration och anskaffning av lätt torped på , –uppgradering/omsättning av den fasta sensorkedjan och –ny radioutrustning till hemvärnsförbanden. Dessutom finns det stora omsättnings-, nyanskaffnings- eller uppgraderingsbehov i perioden när det gäller t.ex. –skolflygplan Sk60, –transportflygplan Tp 84, –försvarets fasta telenät och –ny sjömålsrobot. För att säkerställa den operativa förmågan också måste dessa utmaningar hanteras. En operativ balans behöver långsiktigt säkerställas och grunden för en samlad strategisk avvägning och prioritering inom materielförsörjningen utarbetas. En utredning ska därför tillsättas för att utarbeta förslag till hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras och därmed hur den operativa förmågan ska kunna säkras och utvecklas . Utredningen skall beakta den nya materielplaneringsprocessen. Utredningen ska vara klar och utgöra underlag för regeringens och Försvarsberedningens fortsatta arbete inför försvarsinriktningsbeslutet för perioden . 2014/15:109 Personalförsörjning Personalförsörjningen av det militära försvaret syftar ytterst till att förse krigsförbanden med för verksamheten utbildad personal och tillräckligt antal tjänstgörande under villkor som möjliggör att krigsförbanden kan användas på det sätt som försvars- och säkerhetspolitik kräver. Hela det svenska samhället har en roll att spela i totalförsvaret. Folkförankringen av totalförsvaret har en avgörande betydelse för försvarsviljan och ytterst för försvarsförmåga. Folkförankring uppnås i första hand genom delaktighet och engagemang bland befolkningen. Personalförsörjningen av det militära försvaret spelar en viktig roll för att skapa engagemang och delaktighet bland den svenska befolkningen. Försvarsmakten behöver ett omfattande stöd från hela samhället för att kunna lösa sin uppgift att försvara riket. Krigsförbanden innehåller kontinuerligt tjänstgörande personal, (yrkesofficerare och gruppbefäl, soldater och sjömän – GSS/K) och tjänstgörande personal (reservofficerare och gruppbefäl, soldater och sjömän – GSS/T). Därutöver finns i krigsförbanden krigsplacerade gruppbefäl, soldater och sjömän vilka inte har ett anställningsförhållande med Försvarsmakten. Dessa har tidigare genomfört värnplikttjänstgöring eller har avslutat sin anställning i Försvarsmakten men är fortsatt krigsplacerade. I krigsförbanden finns också civilanställda i Försvarsmakten vilka krigsplacerats. Rekrytering och bemanning av de kontinuerligt tjänstgörande personalkategorierna följer i stort Försvarsmaktens planering men avgångarna är oroande. Rekryteringen av tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän har visat sig vara problematisk och en betydande del av de befattningar i krigsförbanden som ska bemannas av denna kategori bemannas fortfarande av krigsplacerad totalförsvarspliktig personal. Det är viktigt att ansträngningarna för att rekrytera GSS/T fortsätter. Beroendet av krigsplacerad pliktpersonal i vissa av krigsförbanden kommer att kvarstå under hela försvarsinriktningsperioden och även därefter. Därför införs en ny personalkategori. Den består av ej anställda gruppbefäl, soldater och sjömän som krigsplaceras med stöd av lagen om totalförsvarsplikt och benämns GSS/P. Den grundläggande militära utbildningen ska förändras så att den som genomfört utbildningen kan krigsplaceras efter genomförd utbildning. Grundutbildningen omfattar 9–12 månader (4–7 månader för hemvärnet) i enlighet med Försvarsberedningens förslag. Ett väl fungerande reservofficerssystem är av stor betydelse för krigsförbanden och för folkförankringen av det militära försvaret. Reservofficerssystemet ska användas på befattningar som i första hand kräver tjänstgöring vid repetitionsövningar, aktivering eller mobilisering. Reservofficerare är liksom tjänstgörande, gruppbefäl soldater och sjömän ett kostnadseffektivt sätt att bemanna krigsförbanden med militär personal. Styrande för reservofficerssystemet ska vara krigsförbandens behov av militär kompetens. Grundutbildning av taktiska reservofficerare ska ske som en kortare inomverksutbildning för dem som redan har eller kommer att skaffa sig en civil högskoleutbildning. Detta är den säkraste och minst resurskrävande vägen att snabbt stärka reservofficerssystemet. Denna utbildning bör påbörjas . Det kan konstateras att det finns utmaningar i personalförsörjningssystemet som föranleder ett fortsatt reformbehov. Personalförsörjningen av det militära försvaret vilar på såväl frivillighet som på plikt och vägar att utveckla de möjligheter detta ger bör granskas bl.a. genom studier av de danska och norska personalförsörjningssystemen. En utredning ska tillsättas med syfte att i ett bredare perspektiv föreslå hur en långsiktigt hållbar rekrytering till och personalförsörjning av totalförsvaret kan säkerställas. Veteranpolitiken syftar till att ge personal som tjänstgör i internationella insatser och deras anhöriga ett stöd som står i proportion till de risker och påfrestningar som de utsätts för. I betänkande, En svensk veteranpolitik – ett ansvar för hela samhället (SOU 2014:27), lämnades ett antal förslag rörande utvecklingen av veteranpolitiken bl.a. att den även ska omfatta fler personalkategorier. Det finns ett starkt, folkligt stöd för veteranerna. Att ta ett tydligt ansvar för dem är viktigt för försvarets folkliga förankring och stärker rekryteringskraften. Regeringen avser att återkomma till utredningens olika förslag. 2014/15:109 4 Regeringens bedömning: säkerhetspolitik syftar ytterst till att garantera landets politiska oberoende och självständighet. Hävdandet av vårt lands suveränitet och territoriella integritet är en nödvändig förutsättning för att ska kunna uppnå målen för vår säkerhet. Den svenska säkerhetspolitiken är en del av samhällets samlade resurser för att möta hot och utmaningar mot vår säkerhet. Säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra och hot mot fred och säkerhet avvärjs i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer. Skälen för regeringens bedömning: Försvarsberedningen har i sina rapporter Vägval i en globaliserad värld (Ds 2013:33) samt Försvaret av – starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) gett sin syn på utgångpunkterna för den svenska säkerhetspolitiken. De av Försvarsberedningen tidigare föreslagna och av beslutade målen för vår säkerhet gäller fortfarande. Dessa mål är att värna befolkningens liv och hälsa, att värna samhällets funktionalitet och att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Hävdandet av vårt lands suveränitet och territoriella integritet är en nödvändig förutsättning för att ska kunna uppnå målen för vår säkerhet. I denna proposition redogör regeringen för sin syn på den säkerhetspolitiska utvecklingen samt lämnar förslag till hur försvarspolitiken bör utvecklas för att bidra till syftet med den svenska säkerhetspolitiken. Regeringen konstaterar i likhet med Försvarsberedningen att den svenska säkerhetspolitiken är en del av samhällets samlade resurser för att möta utmaningar mot vår säkerhet. Flera hot och risker kan dock resultera i katastrofer och kriser utan att för den skull hota ett lands suveränitet eller territoriella integritet. Säkerhetspolitiken inbegriper därmed en stor del av det breda perspektivet på säkerhet men inte allt. har flera säkerhetspolitiska instrument till sitt förfogande för att hantera utmaningar i närområdet och bortom närområdet, bl.a. diplomati, handel, bistånd och totalförsvar. Den svenska säkerhetspolitiken bör, inom ramen för målen för vår säkerhet, förebygga krig och framväxten av hot mot svensk, nordisk och europeisk säkerhet. Som Försvarsberedningen har anfört värnar sina grundläggande värden och intressen både hemma och utomlands. Grundläggande intressen är att upprätthålla och säkra välstånd, trygghet och säkerhet. En världsordning med sin grund i folkrätten för att uppnå fred, frihet och försoning, samt ett stabilt och förutsägbart närområde är svenska intressen. Vi vill upprätthålla och säkra vår försörjning, handel samt bi- och multilaterala relationer och institutioner. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. är inte med i någon militär allians. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka Prop. 2014/15:109 endast ett land. Den svenska unilaterala solidaritetsförklaringen omfattar EU-medlemmar liksom och . kommer inte att förhålla sig passivt om en katastrof eller ett angrepp skulle drabba ett annat EU-medlemsland eller nordiskt land. Vi förväntar oss att dessa länder agerar på samma sätt om drabbas. bör därför kunna ge och ta emot civilt och militärt stöd. Den svenska solidaritetsförklaringen, den nordiska solidaritetsdeklarationen och det nordiska försvarssamarbetet omfattar inga ömsesidiga militära förpliktelser och är därför ingen ersättning för de kollektiva åtaganden som finns för medlemmarna i Nato. Det nordiska samarbetet är ett komplement till, och inte en ersättning för, de existerande samarbetena inom EU och Nato. Inom finns ett ömsesidigt beroende som stärker solidariteten mellan länderna. är solidariskt med andra och står inte heller ensamt inför hoten och utmaningarna. Nedan redogör regeringen för sin syn på den säkerhetspolitiska utvecklingen, framför allt med utgångspunkt i förhållanden som är relevanta för utformningen av den svenska försvarspolitiken. Fokus ligger därför på närområde och den säkerhetspolitiska utvecklingen i . Globaliseringen innebär dock också att enskilda händelser snabbt kan få regionala eller globala återverkningar. Flödena är gränslösa och flödessäkerhet är en viktig del i globaliseringen. Det ger oss nya möjligheter, men ställer också ökade krav på samhällets förmåga att hantera en ökad sårbarhet. är exempelvis beroende av att finansiella flöden eller handelsflöden upprätthålls även i andra delar av världen. Effekterna av klimatförändringarna är alltmer påtagliga och påverkar på flera håll i världen de grundläggande livsvillkoren och ekonomiska förutsättningarna. Detta kommer att ha en avgörande betydelse för utvecklingen globalt och för med sig säkerhetskonsekvenser på samtliga nivåer i samhället. Förutom störningar i samhällsviktiga verksamheter och påverkan på människors liv och hälsa påverkar klimatförändringarna relationer inom och mellan stater och kan därmed få säkerhetspolitiska konsekvenser. Försvarsberedningen har i sin rapport i en globaliserad värld redogjort för sin syn på den internationella säkerhetspolitiska utvecklingen. I sin rapport av – starkare försvar för en osäker tid har Försvarsberedningen vidare återkommit till valda delar av den säkerhetspolitiska utvecklingen, i synnerhet utvecklingen i med anledning av aggression mot . Regeringen delar i allt väsentligt Förvarsberedningens slutsatser. Det råder stor osäkerhet om hur det internationella systemet kommer att utvecklas framöver.