prop · H203109 · 2015-04-23 00:00:00 — relevanta delar delta i Natos översyn av NRF och utvecklingen av NRF Det är av särskild vikt att delta i Natos övningsprogram i Regeringen vill verka för att , i andan av det fördjupade partnerskapet och i syfte att skapa en långsiktig förutsägbarhet, bereds tillfälle att delta i planerings- och beslutsfattande processer för övnings- och utbildningsverksamhet där vi deltar, i synnerhet verksamhet som planeras genomföras i vårt Detta gör det möjligt att ur ett nationellt perspektiv koordinera med vår egen långsiktiga övnings- och utbildningsplanering. Fortsatt utvecklad dialog med Nato om det svenska försvarets reform, Prop. 2014/15:109 försvarsmaktsplanering och krisberedskap är prioriterat liksom ett behovsstyrt informationsutbyte i andra frågor av gemensamt intresse. Det är fortsatt prioriterat att delta i aktiviteter som syftar till att öka allierades och partners interoperabilitet genom övning och utbildning liksom att delta i projekt inom ramen för Natos Smart Defence i syfte att främja en effektivare resursanvändning. Regeringen anser vidare att bör vidmakthålla och fortsätta att utveckla en hög samarbetsnivå i internationell krishantering samt öka svensk närvaro i de av Natos militära och civila strukturer som är av relevans för . Inom ramen för ett utvecklat internationellt samarbete avseende cybersäkerhet anser regeringen att ett samarbete med Nato är av stor vikt. Ett förstärkt samarbete med Nato i frågor om civil krisberedskapsplanering är också viktigt. är världens största regionala säkerhetsorganisation med 57 deltagande stater i , , och . verkar för att främja säkerhet och stabilitet i regionen utifrån en brett definierad syn på säkerhet som omfattar såväl militär rustningskontroll som mänskliga rättigheter, rättssäkerhet och demokrati. Organisationens särskilda styrka ligger bl.a. i dess breda krets av deltagande stater, den konfliktförebyggande verksamheten, det breda spektrumet av institutioner och instrument som medger snabb och flexibel konflikthantering samt den utbredda fältnärvaron. har blivit en viktig arena för det internationella samfundets praktiska och normativa hantering av den pågående konflikten i , orsakad av den ryska aggressionen. Genom befintliga strukturer och instrument, som på kort varsel har kunna anpassa sin verksamhet till det kritiska läget i , har visat sitt mervärde. verkar särskilda observatörsmission i (Special Monitoring Mission to - SMM). har bidragit finansiellt och med personal till missionen. Det är centralt att SMM ges möjlighet att fullfölja sitt mandat. Inom den militärpolitiska dimensionen genomfördes en rad aktiviteter i , dels på begäran av , dels initierade av deltagande stater. deltog, inom ramen för Wiendokumentet, i observatörsbesök på inbjudan av , samt genomförde verifikationsaktiviteter och flygningar inom ramen för fördraget om inspektionsflygningar (Treaty on Open Skies) som reglerar möjligheten att genomföra spaningsflygningar över varandras territorier. Den europeiska säkerhetsordningen är till stor del kodifierad i grunddokument, som stipulerar principer och de deltagande staternas politiska åtaganden. har alltmer öppet ifrågasatt och dess fokus på det breda säkerhetsbegreppet. Dessa handlingar och det ryska agerandet i riskerar att underminera principer och utgör ett allvarligt hot mot den europeiska säkerhetsordningen. bör fortsatt aktivt stödja och verka för att upprätthålla den europeiska säkerhetsordningen. 2014/15:109 suspenderade 2007 sitt deltagande i det konventionella rustningskontrollavtalet (Treaty on Conventional Armed Forces in Europe – CFE), som begränsar innehavet av, och skapar öppenhet kring, konventionella militära styrkor. har avtalet inte fungerat. Wiendokumentet och fördraget om inspektionsflygningar är fortsatt viktiga instrument för främjande av transparens och förutsägbarhet inom ramen för rustningskontroll i . Den ryska aggressionen i påverkar dock i ökad grad instrumentens efterlevnad. Framförallt Wiendokumentet är i behov av modernisering för att bättre reflektera dagens militära strukturer och materiel. En påverkanskampanj används för att påverka en statsledning, befolkning, eller särskilt utpekade målgrupper. Inom ramen för en påverkanskampanj genomförs påverkansoperationer. Genom påverkansoperationer kan en för egna syften fördelaktig bild av olika skeenden förmedlas. Andra aktörer kan hållas i osäkerhet avseende strategiska mål. Den kan också användas för att dölja styrkor eller svagheter, eller syfta till att inge en känsla av uppgivenhet. Genom att på detta sätt påverka ett lands säkerhetspolitiska ställningstaganden samt minska försvarsvilja och försvarsförmåga kan de egna strategiska målen uppnås utan väpnad konflikt, alternativt att den egna militära handlingsfriheten ökar om en väpnad konflikt blir nödvändig. En påverkanskampanj är centralt styrd som ett brett spektrum av kanaler används, såväl öppna som dolda. Den kan inkludera politiska, diplomatiska, ekonomiska och militära maktmedel, både öppet och dolt, för att nå så stor effekt som möjligt. Officiella talespersoner för fram vissa budskap som är koordinerade med nyhetsförmedling i media. Det kan kompletteras med falska dokument, smutskastning och hot, inklusive med militära medel, styrkedemonstrationer samt dolda operationer såsom fiktiva personer i sociala medier, falska dokument, frontorganisationer eller planterade nyheter. På detta sätt kan exempelvis vinklad, vilseledande eller oriktig information förmedlas som påverkar mottagarens vilja, förståelse, beteenden och attityd. , liksom våra grannländer, är utsatt för påverkansoperationer som syftar till att påverka vår säkerhetspolitik. Dessa typer av operationer riktas mot vår handlingsfrihet och oberoende och kan därmed innebära att vår suveränitet utmanas. När våra grannländers suveränitet undergrävs påverkas även negativt. Militära informationsoperationer är ett snävare begrepp. De kan utföras genom åtgärder på cyberarenan, telekrigföring, vilseledning, informationsspridning eller särskild övningsverksamhet med reguljära förband. Företeelserna ovan är inte nya, men utveckling av metod och teknik i samverkan med samhällets utveckling har ökat möjligheterna att genomföra dem. Hoten och riskerna inom cybersäkerhetsområdet kan vara mycket komplexa och svåra att hantera. Genom den digitala informationen som delas och möts i cybersäkerhetsområdet blir både möjligheterna och riskerna såväl som hoten alltmer framträdande vilket gör vårt samhälle mer sårbart. Ett it-angrepp är en medveten handling med en antagonistisk viljeyttring från en motståndare som avsiktligt vill visa sin förmåga eller åsamka skada. Riktade angrepp såväl inom som mot cybersäkerhetsområdet kan utföras av både statliga och icke-statliga aktörer. Effekterna av ett antagonistiskt it-angrepp kan få lika stora konsekvenser för samhällsviktiga funktioner och kritiska it-system som ett konventionellt väpnat angrepp. Cyberoperationer har utvecklats till att utgöra ett separat antagonistiskt hot, liksom cyberspionage, såväl som ett av flera militära maktmedel. Ett it-angrepp kan inför eller under hela eller delar av en konflikt komplettera politiska, diplomatiska, ekonomiska och militära metoder. Sådana angrepp kan hota en stats handlingsfrihet och ytterst dess suveränitet. I vissa fall, som när ett it-angrepp ger upphov till fysiska skador kan det vara att betrakta som ett väpnat angrepp. Terrorism förekommer och har förekommit i alla världsdelar, t.ex. i form av regionala separatistorganisationer och grupper som hänvisar till religiösa motiv och politisk extremism samt ensamagerande terrorister. De flesta terroristhandlingar har skett i konfliktdrabbade områden. Terroristattentat utförda av militanta islamister har i huvudsak skördat offer i och . I västvärlden har , , , och drabbats av terroristhandlingar. I har drabbats av attentaten i och på Utøya. och har varit utsatta för allvarliga attentatsförsök genom planeringen av attentat mot redaktion respektive självmordsbombning i . har såväl som drabbats. Den internationella terrorismens målsättning att skada liv och hälsa samt nå medial uppmärksamhet kan komma att breddas till angrepp mot samhällsviktiga funktioner. Utvecklingen inom cyberområdet breddar antalet tillgängliga metoder och öppnar upp för nya sårbarheter. Det finns anledning att befara att dessa metoder kommer att användas i terroristsyfte . Även om det finns misstankar om att fortsatt utveckling av offensiv förmåga sker i en handfull länder bedöms risken för att någon stat ska använda biologiska eller kemiska stridsmedel mot en annan stat som låg. Risken för en begränsad insats med kemiska stridsmedel med inkapaciterande effekt, där avsikten inte är att döda den som utsätts, bedöms vara högre. Bristande säkerhet vid anläggningar kan innebära att kritisk kunskap och information såväl som materiel överförs till ickestatliga aktörer för oönskad användning. Information om tillverkning, stabilisering och utspridning av biologiska eller kemiska ämnen finns 2014/15:109 även i ökad utsträckning tillgänglig. Därutöver har konstaterats att kemiska vapen används under inbördeskriget i . Kärnvapen tillmäts åter en stor säkerhetspolitisk roll. Även om sannolikheten för ett globalt kärnvapenkrig bedöms vara liten kan risken för användning av kärnvapen, eller hot om detsamma, i regionala eller lokala konflikter komma att öka, även i eller i anslutning till vårt närområde. Olika former av rustningskontroll och förtroendeskapande åtgärder har lett till viss transparens och förutsägbarhet när det gäller de fem erkända kärnvapenmakterna, men taktiska kärnvapen omfattas inte av dessa åtgärder. Bristande transparens kring kärnvapnen och vapnens roll i militärdoktriner hos stater utanför icke-spridningsfördraget (– NPT) som har eller anses ha kärnvapenkapacitet medför en högre grad av osäkerhet och därmed en större risk för felbedömningar. Utövandet av militärt våld Vid sidan av politiska, ekonomiska och andra medel kvarstår väpnat våld som ett vid återkommande tillfällen använt instrument för stater och andra aktörer för att uppnå sina mål. För i stort sett alla världens stater är också upprätthållandet av egna militära styrkor en kärnuppgift och ett medel för att redan i fredstid slå vakt om suveränitet och territoriell Våldsanvändning i hela skalan upp till krig är med andra ord även i dagens värld ett av de verktyg som stater och andra aktörer använder för att uppnå sina målsättningar, även om norra under varit förskonat från detta. Militärt våld används i regel i kombination med andra medel, som politiska utspel och ekonomiska åtgärder. Förutom det direkta resultatet I takt med globaliseringen och möjligheten att sprida information snabbare och bredare har bilder eller berättelser om krig och krigföring kommit alltmer i fokus. Den ryska aggressionen mot , och särskilt agerandet vid övertagandet av , är exempel som har beskrivits som hybrid- krigföring eller icke linjär krigföring. Oavsett hur krigföringen benämns så förblir grunden att med till buds stående medel påverka motståndaren i de dimensioner som bedöms nödvändiga. En beslutsam och långsiktig aktör kan inleda påverkanskampanjer före eventuellt väpnat våld för att påverka utvecklingen i det man anser vara en gynnsam riktning samt skapa handlingsfrihet inför möjliga framtida händelseförlopp. sätt kan, som konstateras ovan, de egna målen nås utan användandet av militärt våld, alternativt en senare militär operation underlättas. Den ryska olagliga annekteringen av och aggressionen i östra innefattade en kombination av informations- och påverkans- operationer, ekonomiska påtryckningar, vissa väpnade insatser och en i övrigt tydlig militär närvaro. lyckades initialt sänka den ukrainska politiska viljan att göra militärt motstånd och försena den ukrainska militära responsen. På detta sätt kunde territorium annekteras utan strid och utan att det uppstod en internationell enighet om att väpnad Prop. 2014/15:109 konflikt förelåg. Två grundkomponenter i strategisk planering är tid och handlingsfrihet. Handlingsfrihet bygger på att utifrån hur ett förlopp än gestaltar sig, med tillgängliga resurser snabbt kunna förändra styrkeförhållandena på slagfältet. På så sätt kan kraftsamling och överraskning uppnås. Den som planerar för att inleda en väpnad konflikt har initiativet och strävar efter att initialt styra händelseförloppet. Detta underlättas av en reell eller upplevd militär underlägsenhet hos motståndaren som då, trots att den är utsatt för en lågintensiv aggression, kan avskräckas från att försvara sig. Det ger i sin tur angriparen handlingsfrihet att, förutom att nå ett militärt avgörande om så bedöms lämpligt, styra nivån på konflikten. Det underlättas också genom vilseledning avseende exempelvis angriparens strategiska målsättningar. Därmed försvåras en samlad respons, såväl nationell i den angripna staten som internationellt. Militärt agerande är ett sätt att skapa förutsättningar för största möjliga handlingsfrihet längre fram i tiden. Det ställer krav på vår förmåga att förstå de säkerhetspolitiska sammanhangen och tolka militär verksamhet. Det senare ställer i sin tur krav på analysförmåga och tillgång till underrättelser. De senaste decenniernas västliga militära utveckling har präglats av expeditionära operationer, ofta inom ramen för multilaterala krishanteringsinsatser. Dessa har styrts av låg risktagning där förlusttoleransen för egen personal varit låg och strävan att vara militärt överlägsen varit hög. De militära satsningarna har prioriterat pågående operationer och militärteknologisk utveckling. Trenden avseende militära förmågor har gått mot ett fokus på teknisk och personell kvalitet, ofta på bekostnad av volym. Den konventionella militära överlägsenheten har också medfört att västvärlden utvecklat nya krigföringskoncept. Detta har exempelvis gjort att kontinuerlig närvaro i luften över operationsområdet, med verkansdelar och understödjande funktioner, blivit en förutsättning för genomförande av de senaste årens militära operationer. Västvärldens konventionella överlägsenhet i de operationer som genomförts har också gjort att dess motståndare har satsat på asymmetrisk krigföring. För att möta den västerländska krigföringen har resursstarka aktörer, främst och , utvecklat koncept och förmågor. Dessa innefattar bl.a. långräckviddiga sensorer och vapen som ska försvåra västs möjlighet att komma in i, respektive verka i, konfliktområden. Dessa alternativa förmågor har genom vapenspridningen börjat komma mindre stater och icke-statliga aktörer till del och kan förväntas prägla framtida väpnade konflikter. Kontroll av sjö- och luftvägarna i är av strategisk betydelse. karaktäriseras bl.a. av ett flertal strategiskt viktiga förträngningar och många kuststater. Alla stater utom har ett begränsat operativt djup, särskilt i östvästlig riktning. Den militära infrastrukturen är relativt välutbyggd, t.ex. när det gäller baser och flygbaser samt sensor- och ledningssystem. och transportvägarna ut i samt möjligheter till fri passage in i och ut ur är av stor strategisk betydelse för . Eftersom huvudsakliga befolkningscentrum och ekonomisk tyngdpunkt ligger i västra , utgör ett vitalt militärgeografiskt område för försvar av landet. Därtill är den viktigaste sjötransportleden för försörjningen av . Även för övriga stater i är , inklusive dess inlopp, vitalt för det egna försvaret samt för att kunna ge och ta emot militär hjälp. Att säkerställa förbindelser i händelse av kris eller konflikt kräver säkra luft- och sjövägar. Ett framskjutet luftförsvar med avancerade mark- eller fartygsbaserade luftvärnssystem och stridsflyg är viktiga för att skapa eftersträvad handlingsfrihet och möjliggöra operationer i regionen. Med tanke på utvecklingen i vår omvärld i allmänhet och i i synnerhet är av särskild betydelse. Den aktör som behärskar och där baserar bekämpningssystem ökar sina möjligheter att kontrollera sjö- och luftvägarna över . Det innebär en sårbarhet för möjligheten att förstärka försvaret av de baltiska staterna genom sjötransporter över och understöd av luftstridskrafter. Även inloppen till är av samma skäl av strategisk betydelse. Efter och dess omgivning framstår som det område som tydligast exponerats för en ökande militär verksamhet från rysk sida. Det är också där som ryskt territorium direkt gränsar till EU och Nato. Det faktum att i högre grad än tidigare befinner sig i en säkerhetspolitisk frontzon påverkar militärstrategiska läge. har flyttat fram sina positioner, inte minst de militära, utifrån sina geopolitiska ambitioner, för att hävda starka intressen i . syn på vikten av förstärks av dess geostrategiska läge, betydande regionala militära basstrukturer, självpåtagna ansvar för ryskspråkiga minoriteter i de baltiska staterna samt den stora säkerhetspolitiska vikt landet fäster vid naturresurser och transportleder. Genom tillkomsten av energiinfrastruktur och nybyggnation av ryska hamnar ökar betydelse som transportled för rysk energi och handel. Gasledningen genom är av särskild vikt i sammanhanget och påverkar genom sitt läge säkerhetspolitiska situation. Som konstaterats ovan kommer endast av västländerna att ha den förmågebredd som krävs för att ensamt kunna genomföra en större operation mot en kvalificerad motståndare. är också det enda landet som kan genomföra en större fredsfrämjande operation mot motståndare som aktivt motarbetar operationen. Den amerikanska närvaron i har fram till minskat. Även om , som konstaterats ovan, är engagerat i säkerhet innebär omfattande åtaganden på olika håll i världen att den förmåga som är möjlig att sätta in i åtminstone till del är beroende av händelseutvecklingen i andra delar av världen. De europeiska länderna, inklusive , har sammantaget många förmågor som är en förutsättning i modern krigföring, men resurserna är splittrade mellan många stater och finns ofta endast i begränsad omfattning. De europeiska länderna har minskat sina förbandsvolymer, samt har begränsningar i förbandens kvalitet, rörlighet och förmåga. har nedskärningar gjorts i försvarsbudgeterna i flera europeiska länder. har en stark interoperabilitet byggts upp genom gemensamma operativa erfarenheter på och i . Den militära dynamiken i närområdet har sammantaget präglats dels av ökande militära förmåga, dels av minskande västlig förmåga till strid mot en kvalificerad motståndare. Den vikt lägger vid , och landets militära handlingsfrihet i närområde, har ökat. Det ryska agerandet i kan dock bidra till att bryta trenden med reduceringar i den västeuropeiska militära förmågan. kommer den ryska stående militära förmågan i närområdet vara större än andra aktörers. Tröskeln för ett öppet ryskt väpnat angrepp mot ett Natoland i vårt närområde är dock hög. Det fortsatta amerikanska engagemanget är avgörande för detta. Genom en amerikansk militär närvaro i de baltiska länderna och i minskar sannolikheten för att dessa länder kan angripas utan att och Nato blir inblandat. De enheter som placerats i de baltiska länderna och i som en del i återförsäkringen är emellertid inte i sig avsedda att förmedla en avskräckande förmåga och ännu mindre en förmåga till offensiva operationer. Den ovan nämnda tröskeln bygger därför på en trovärdig planering och förmåga att förstärka försvaret av bland annat de baltiska staterna. Även detta är beroende av fortsatt amerikanskt engagemang men också insatser från de större västeuropeiska länderna. Ett resurskrävande amerikanskt engagemang i exempelvis eller skulle kunna påverka denna kalkyl. Den militära teknologiska utvecklingen som innebär möjligheter att verka utan att konventionella militära styrkor befinner sig på motståndares territorium, innebär också en risk för att tröskeln för ett offensivt agerande med militära maktmedel sänks. En eventuell kris eller konfliktsituation i vårt närområde skulle ske mot bakgrund av de baltiska staternas mycket begränsade nationella militära resurser, relativa instängdhet samt västs behov av att snabbt flytta fram militära förband. De baltiska staternas begränsade strategiska djup är också en viktig faktor som försvårar deras försvar. Övertagandet av visar att ett överraskande och obesvarat anfall kan ge oproportionerligt stora fördelar. Genom att tidigt ta nyckelterräng, så kan en aktör etablera faktum innan övriga världssamfundet hinner agera. Detta accentueras av de moderna vapensystemens långa räckvidder. Parallellt, och sannolikt före ett väpnat angrepp på , skulle olika former av öppna och dolda påtryckningar kunna utövas med olika medel såsom politiska, ekonomiska, och militära. Utökad underrättelseverksamhet, cyberattacker och informationsoperationer skulle kunna utgöra andra medel att nå strategiska mål och utöka den egna handlingsfriheten. Sådana handlingar behöver inte innebära att ett väpnat angrepp kommer äga rum men de innebär likafullt utmaningar för vår suveränitet. 2014/15:109 Ett väpnat angrepp mot från en kvalificerad motståndare skulle troligen vara del i en bredare konflikt. Det förefaller därför som troligt att en motståndare bara kommer att kunna avdela en begränsad del av sina stridskrafter för operationer mot . Det skulle förmodligen vara högintensivt och ha ett snabbt förlopp. Att besätta svenskt territorium behöver i en sådan situation inte vara ett självändamål för en motståndare. Ett strategiskt mål kan vara att skapa bättre förutsättningar för operationer i andra riktningar. Det kan åstadkommas genom att framgruppera skydds- och bekämpningssystem på svenskt territorium men det kan också åstadkommas genom att påverka våra säkerhetspolitiska ställningstaganden genom de metoder som beskrivs ovan. Det kan dock uppstå situationer där enskilt behöver kunna hantera hot mot vår säkerhet där det militära försvaret involveras. I sammanhanget är , , och strategiskt viktiga områden. militärstrategiska läge beror på länderna i närområdets förmåga i kombination med militärgeografiska förutsättningar. Regeringen konstaterar att haft ett gynnsamt militärstrategiskt läge. En viktig del av detta är de baltiska staterna oberoende och medlemskap i och Nato. Dessa länders fortsatta oberoende och möjlighet att själva avgöra sin säkerhetspolitik är därför också av stor betydelse för säkerhet. Regeringen kan dock konstatera att det militärstrategiska läget försämrats i takt med att den ryska militära förmågan ökat. Som framgår ovan kan också konstateras att i närområde har en stor militär förmåga jämfört med grannländerna, vilken troligen kommer fortsätta växa . Den svenska militära förmågan är av vikt inte bara för utan även för den samlade militärstrategiska bilden i . Regeringens bedömning: Den säkerhetspolitiska situationen i har försämrats. Den ryska aggressionen mot bryter mot internationell rätt och utmanar den europeiska säkerhetsordningen. Regeringen betonar vikten av europeisk och transatlantisk enighet, stöd till samt en tydlig och principfast politik för att bemöta . Detta är av vikt också för fred och säkerhet i närområde. Regeringen vill därför betona vikten av förmåga till analys och agerande på detta område. Det går inte att se militära konflikter i vårt närområde som skulle påverka endast ett land. Ett enskilt militärt väpnat angrepp direkt mot är fortsatt osannolikt. Kriser eller incidenter som även inbegriper militära maktmedel kan dock uppstå och militära angreppshot kan likväl aldrig uteslutas. aggression mot innebär att risken för dessa har ökat, även i vårt närområde. Regeringen anser mot denna bakgrund att den svenska försvarsförmågan bör stärkas. bi- och multilaterala försvars- och säkerhetspolitiska samarbeten bör fördjupas. bör fortsätta det aktiva engagemanget och deltagandet i internationella insatser, civila och militära, inom ramen för FN, EU, Nato och . Skälen för regeringens bedömning: Säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra. Hot mot fred och säkerhet avvärjs i gemenskap och samverkan med andra länder och organisationer.