prop · H30344 · 2015-11-05 00:00:00 — Kommissionen ska biträdas av en kommitté för er- kännande av yrkeskvalifikationer. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. Europeiska unionens officiella tidning L 354/167 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i för- ordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.” 49.Artikel 59 ska ersättas med följande: 1.Medlemsstaterna ska till kommissionen lämna en för- teckning över befintliga reglerade yrken, och fastställa den verksamhet som varje yrke omfattar, och en förteckning över reglerade utbildningar, och utbildningar med särskilt upplägg, vilka avses i artikel 11 c ii, på deras territorium . Alla ändringar av dessa för- teckningar ska också meddelas kommissionen utan onödigt dröjsmål. Kommissionen ska inrätta och upprätthålla en allmänt tillgänglig databas över reglerade yrken, vilken även ska innehålla en allmän beskrivning av den verksam- het som ingår i varje yrke. 2.Senast den 18 januari 2016 ska medlemsstaterna till kommissionen lämna förteckningen över yrken för vilka en förhandskontroll av kvalifikationer är nödvändig enligt ar- tikel 7.4. För varje yrke som tas upp i en sådan förteckning ska medlemsstaterna lämna en särskild motivering till kom- missionen. 3.Medlemsstaterna ska undersöka huruvida de krav en- ligt deras rättssystem som begränsar tillträdet till ett yrke eller utövandet av ett yrke till innehavare av en särskild yrkeskvalifikation, inklusive användningen av yrkestitlar och den yrkesverksamhet som medges inom ramen för en titel, i denna artikel benämnd som ”krav”, överensstäm- mer med följande principer: a)Kraven får varken direkt eller indirekt diskriminera på grund av nationalitet eller vistelseort. b)Kraven ska vara motiverade av tvingande hänsyn till allmänintresset. c)Kraven ska vara lämpliga för att uppnå de eftersträvade målen och får inte gå utöver vad som krävs för att uppnå målen. Punkt 1 ska också gälla för yrken som i en medlems- stat regleras av en sammanslutning eller organisation enligt artikel 3.2 och alla krav på medlemskap i dessa samman- slutningar eller organisationer. 5.Senast den 18 januari 2016 ska medlemsstaterna till kommissionen lämna uppgifter om de krav de avser att behålla och skälen till att de anser att dessa krav uppfyller villkoren i punkt 3. Medlemsstaterna ska lämna uppgifter om de krav som de därefter inför och skälen till att de anser att dessa krav uppfyller villkoren i punkt 3 efter det att den berörda åtgärden införts. 6.Senast den 18 januari 2016, och därefter , ska medlemsstaterna också lämna en rapport till kom- missionen om de krav som tagits bort eller mildrats. 7.Kommissionen ska vidarebefordra rapporterna som avses i punkt 6 till de övriga medlemsstaterna, som ska lämna synpunkter . ska kommissionen samråda med in- tresserade parter, däribland de berörda yrkena. 8.Kommissionen ska lämna en sammanfattande rap- port, som baseras på medlemsstaternas uppgifter, till den samordningsgrupp som inrättats enligt kommissionens be- slut /172/EG av om upprättande av en samordningsgrupp för erkännande av yrkeskvalifika- tioner (*), vilken får lämna synpunkter. 9.Mot bakgrund av de synpunkter som avses i punk- terna 7 och 8 ska kommissionen lägga fram sina slutliga undersökningsresultat för Eu- ropaparlamentet och rådet, vid behov åtföljda av förslag till ytterligare initiativ. (*)EUT L 79, 20.3.2007, s. 50.Artikel 60 ska ändras på följande sätt: a) I punkt 1 ska följande stycke läggas till: ”ska den statistiska översikt över de beslut som fattats, och som avses i första stycket, innehålla utförlig information om antalet och typer av beslut som fattats i enlighet med detta direktiv, inklusive de typer av beslut om partiellt tillträde som fattats av de behöriga myndigheterna i enlighet med artikel 4f, och en förklaring om de huvudsakliga problemen som tillämpningen av direktivet fört med sig.” L 354/168 Europeiska unionens officiella tidning b)Punkt 2 ska ersättas med följande: , och därefter ska kommissionen offentliggöra en rapport om genomförandet av detta direktiv. Den första rapporten ska särskilt fokusera på de nya delar som införs i detta direktiv, och i synnerhet be- handla följande punkter: a)Hur det europeiska yrkeskortet fungerar. b)Moderniseringen av de kunskaper, färdigheter och kompetenser som omfattas av avdelning III kapitel III, inklusive förteckningen över de kompetenser som avses i artikel 31.7. c)Hur den gemensamma utbildningsramen och det ge- mensamma utbildningsprovet fungerar. d)Resultatet av det särskilda kompletteringsprogram som fastställs i rumänsk lag eller andra författningar för innehavare av intyget på formella kvalifikationer som anges i artikel 33a, och för innehavare av inty- get på formella kvalifikationer från en eftergymnasial utbildning, för att bedöma behovet av att se över de nuvarande bestämmelser som styr systemet för för- värvade rättigheter och gäller för rumänska intyg på formella kvalifikationer som sjuksköterska med an- svar för allmän hälso- och sjukvård. Medlemsstaterna ska tillhandahålla all nödvändig infor- mation för att förbereda denna rapport.” 51.I artikel 61 ska andra stycket ersättas med följande: ”Vid behov ska kommissionen anta en genomförandeakt för att medge den berörda medlemsstaten ett undantag när det gäller tillämpningen av bestämmelsen i fråga .” 52.Bilagorna II och III ska utgå. 53.I punkt 1 i bilaga VII ska följande led läggas till: ”g) Ett intyg som bekräftar att den sökande inte temporärt eller definitivt har förbjudits att utöva yrket eller inte har dömts för något brott, om medlemsstaten kräver sådana intyg av sina egna medborgare.” Ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 Punkt 2 i bilagan till förordning (EU) nr 1024/2012 ska ersättas med följande: och rådets direktiv /36/EG (*): artiklarna 4a–4e, artikel 8, artikel 21a, artikel 50, arti- kel 56 och artikel 56a. (*) EUT L 255, 30.9.2005, s. 1.Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. 2.Alla medlemsstater som tillhanda- håller tillträde till barnmorskeutbildning för utbildningsväg I enligt artikel 40.2 i direktiv /36/EG allmän skolutbildning, ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att respektera inträdeskraven för barnmorskeutbildning enligt arti- kel 40.2 a i detta direktiv. 3.Medlemsstaterna ska till kommissionen genast överlämna texten till de bestämmelser som avses i punkterna 1 och 2. 4.När en medlemsstat antar de bestämmelser som avses i punkterna 1 och 2 ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentlig- görs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. 5.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Europeiska unionens officiella tidning L 354/169 Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 354/170 Europeiska unionens officiella tidning När kornmissionen fOrbereder de delegerade akter som avses l artikel 57c.2 kommer den att se tlll att relevanta handlingar översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt samt genomföra lämpliga och öppna samråd , i synnerhet med experter från behöriga myndigheler och organ, ;rrkessammanslutningar och läroanstalter i samtliga med- lemsstater och vid behov med experter fi:·ån arbetsmarknadens parlt'I'. Sammanfattning av betänkandet Yrkeskvalifi- kationsdirektivet – ett samlat genomförande (SOU 2014:19) I slutfasen av förhandlingen på EU-nivå om en modernisering av yrkes- kvalifikationsdirektivet tillsatte regeringen en utredning med uppdrag att föreslå hur direktivet skulle genomföras i svensk rätt och förvaltning. En översyn skulle göras av den aktuella lagstiftningen för att åstadkomma ett fullständigt genomförande av direktivet och föreslå ändringar som underlättar tillämpningen. Syftet var att tydliggöra regelverket och få en horisontell översikt över lagstiftningen. Denna översyn skulle utgå från praktiska erfarenheter från tillämpningen. Utredningen skulle även ana- lysera hur yrkeskvalifikationsdirektivet förhåller sig till den närliggande regleringen i det s.k. tjänstedirektivet (2006/123/EG) samt föreslå åtgär- der till hur kunskapen hos berörda myndigheter kan ökas. Ändringsdi- rektivet (2013/55/EU) trädde i kraft och ska vara genomfört i medlemsstaterna . Betänkandet är indelat i tre delar Författningsförslag och bakgrund Överväganden och förslag Det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet som antogs 2005 ersatte tre generella direktiv och tolv s.k. sektorsdirektiv som avsåg enskilda Direktivets rättsliga grund härstammar från fördragets reglering om fri rörlighet. Fördragets regler om fri rörlighet för arbetstagare om- fattar inte anställning i offentlig tjänst, varför samma begränsning gäller Enligt praxis ska detta förstås som sådan verksamhet som är direkt och specifikt förenad med utövande av offentlig makt. Yrkeskvalifikationsdirektivet har identifierats som en viktig pusselbit i ansträngningarna med att öka tillväxten och sysselsättningen i . Syftet med direktivet är att säkerställa att egenföretagare och anställda i EU kan utnyttja de rättigheter som fördraget ger dem att såväl etablera sig, tillfälligt erbjuda sina tjänster som att söka anställning i ett annat medlemsland, utan att behöva mötas av nationella yrkesregleringar som förbiser sådan erfarenhet och kompetens som förvärvats i annat land. Avsikten är att medlemsländerna ska godta variationer som förekommer när det gäller utbildning och yrkesreglering. Yrkesverksamma som är lagligen etablerade inom ett reglerat yrke i sitt ursprungsland och som tillfälligt vill förflytta sig till ett annat land har rätt att göra det, t.ex. för att göra yrkespraktik eller arbeta som vika- Om yrket inte är reglerat i ursprungsmedlemsstaten, och den enskilde inte heller gått en utbildning som är reglerad, krävs att den enskilde varit yrkesverksam under minst ett av . I vissa fall får de behöriga myndigheterna i det mottagande landet göra en närmare kon- troll av att den enskilde är kompetent för uppgiften, nämligen om yrkes- verksamheten kan få konsekvenser för patientsäkerhet eller säkerhet. Genom det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet klargörs närmare under vilka förutsättningar en förhandsunderrättelse får krävas och när en förhandskontroll av yrkesutövarens yrkeskvalifikationer får göras, men också i vad mån behöriga myndigheter i berörda länder bör samarbeta. Om den enskilde i stället vill etablera sig i ett annat land ska kvalifi- kationerna bedömas i enlighet med ett av olika förfaranden. I tre situat- ioner ska tillträde beviljas automatiskt, nämligen i) om den enskilde omfattas av en sådan utbildning vars minimikrav samordnats genom direktivet, ii) om yrkesverksamheten regleras genom krav på yrkeser- farenhet eller, i och med ändringsdirektivet, iii) om den enskilde fullföljt en utbildning som grundar sig på en gemensam utbildningsram eller med godkänt resultat genomfört ett gemensamt utbildningsprov. Om ingen av dessa ordningar är tillämpliga ska kvalifikationerna bedömas enligt den s.k. generella ordningen. Den generella ordningen innebär förenklat att de behöriga myndighet- erna närmare ska kunna granska i vad mån de utländska kvalifikationerna motsvarar vad som krävs för att få utöva det reglerade yrket. Om kvalifi- kationerna avviker väsentligt från vad som krävs får myndigheten besluta att individen måste komplettera sin kompetens genom kompensationsåt- gärder, antingen genom ett lämplighetsprov eller genom en anpassnings- period. Sådana kompensationsåtgärder får endast avse kunskaps- och kompetensområden som är grundläggande för att utöva yrket. Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet innehåller ett antal förtydliganden, bl.a. avseende kontroll av språkkunskaper. Myndigheter kan endast vid konkret tvivel i det enskilda fallet besluta att kontrollera i vad mån språkkunskaperna är tillräckliga för att kunna utöva yrket. För yrken med konsekvenser för patientsäkerhet kan däremot mer regel- mässiga kontroller göras. Kontroller av språkkunskaper får dock aldrig ske innan yrkeskvalifikationerna har erkänts. Genom det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet införs en möj- lighet för enskilda att ansöka om ett s.k. europeiskt yrkeskort, som trots sin benämning inte är ett fysiskt utan ett elektroniskt dokument. Yrkes- kortet, som kan utfärdas för såväl tillfälliga tjänster som för etablering, syftar till en smidigare erkännandeprocess, bl.a. genom att ersätta före- kommande krav på förhandsunderrättelse. I och med att det i första hand är ursprungslandets myndigheter som har ansvaret för att kontrollera i vad mån ansökningen är komplett och att intyg är äkta, kan den behöriga myndigheten i den stat där den enskilde vill utöva sitt yrke förlita sig på denna myndighetskontroll och erkännandeprocessen snabbas därmed upp. Innan yrkeskort kan komma att utfärdas måste dock kommissionen besluta vilka yrkesverksamheter som yrkeskortet ska vara tillämpligt för. Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet innehåller detaljerade förfaranderegler för myndigheternas handläggning av ärenden om såväl sedvanligt erkännande som yrkeskort. Genom det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet kompletteras hittillsvarande möjligheter att ut- byta information om disciplinära åtgärder med en skyldighet att infor- mera alla andra medlemsländer om en enskild konstaterats använda falska dokument eller om veterinärer, yrkesverksamma inom hälso- och sjukvård eller de som undervisar barn (inklusive barnomsorg och för- skoleverksamhet) i något avseende begränsats i sin rätt att utöva yrket. En sådan varning ska skickas via informationssystemet senast tre dagar efter att begränsningen beslutats. Vilka yrken som reglerats i de olika medlemsstaterna skiljer sig åt och det finns även skillnader i regleringsteknik. Direktivet kräver därför att medlemsländerna inom ramen för en utvärderingsprocess inventerar sina respektive yrkesregleringar för att säkerställa att inskränkningarna i EU- medborgarnas fria rörlighet är motiverade och inte mer ingripande än Om medlemsländerna förändrar yrkesregleringarna efter det att direktivets genomförandetid gått ut, är de skyldiga att anmäla detta till Ändringsdirektivet kräver ökad öppenhet i ett flertal avseenden, för att underlätta tillämpning men också för att enskilda bättre ska kunna informera sig om vad som gäller. Direktivet om tjänster på den inre marknaden (2006/123/EG, tjänste- direktivet) antogs året efter det ursprungliga yrkeskvalifikations- Syftet med tjänstedirektivet är att underlätta fri rörlighet för tjänsteutövare i bred bemärkelse, dvs. utöver sådana krav som handlar Inledningsvis uppstod en del oklarheter kring hur de båda regelverken skulle tillämpas och hur de undantag som före- kom i tjänstedirektivet till förmån för yrkeskvalifikationsdirektivet skulle Bland annat var det oklart i vilken utsträckning medlemsländerna var tvungna att utvärdera sina yrkesregleringar inom ramen för den ut- värderingsprocess som tjänstedirektivet föreskrev. I flera avseenden har de båda direktivens krav samordnats, t.ex. genom att samtliga förfaranden som kan krävas med anledning av yrkeskvalifi- kationsdirektivet på samma sätt som gäller för tjänstedirektivet ska kunna slutföras elektroniskt via den gemensamma kontaktpunkten för tjänster. De myndigheter som utövar tillsyn över tjänsteverksamhet i behöver beakta såväl tjänstedirektivet som yrkeskvalifikationsdirektivet, då de båda regelverken är tänkta att komplettera varandra. enden finns regler i båda direktiven, t.ex. om vilken information som tjänstemottagarna ska ha tillgång till. Uppstår en konflikt mellan de båda regelverken, t.ex. när det gäller möjligheten att utöva tillsyn över tillfällig verksamhet, har yrkeskvalifikationsdirektivet företräde. För att ge så goda förutsättningar som möjligt att anpassa utbildningar till omvärlds- och kunskapsutvecklingen är det svenska utbildningssystemet Högskoleutbildning ges vid 31 statliga universitet och högskolor (däribland och Försvarshögsko- lan) samt vid 12 enskilda utbildningsanordnare. Det anges i lag och för- ordning vilka utbildningsanordnare som kan ges tillstånd att utfärda ex- amina, samt på vilken nivå. Det är universitetens och högskolornas an- svar att besluta om det närmare innehållet i utbildningarna. 35 olika yrkesexamina i examensordningen i bilagan till högskole-för- ordningen, ytterligare 12 i bilagan till förordningen för lant- bruksuniversitet och en i bilagan till förordningen för Försvarshögskolan. Dessa är bl.a. utbildningarna till läkare, sjuksköterska, tandläkare, arki- tekt, barnmorska och veterinär, för vilka yrkeskvalifikationsdirektivet samordnat minimikraven för utbildning. I bilagorna till högskoleförord- ningen, förordningen för och förordningen för Försvarshögskolan finns för varje yrkesexamen angivet hur många högskolepoäng utbildningen omfattar samt en målbeskrivning av vilka mål och övriga krav som varje student ska uppnå för att få examen. Må- len avser kunskap och förståelse, färdighet och förmåga samt värderings- förmåga och förhållningssätt. Även när det gäller utbildningarna till specialistläkare och specialisttandläkare samordnas minimikrav för ut- bildning genom yrkeskvalifikationsdirektivet. Dessa utbildningar regle- ras i föreskrifter. kvalitets- säkrar högskoleutbildningen. Om ett land som inte reglerar yrkesverksamheten har reglerat utbild- ningen, underlättar det yrkesverksammas möjligheter att kunna utöva denna yrkesverksamhet i ett annat land, där yrket är reglerat. Direktivet kräver att medlemsstaterna fastställer vilka utbildningar som är reglerade, oavsett om utbildningen bedrivs inom gymnasieskolan, vid universitet eller högskolor eller inom . Inom den svenska yrkeshög- skolan finns närmare 200 utbildningsanordnare och över 600 utbild- ningar. Del II Överväganden och förslag Utredningen har närmare analyserat direktivets tillämpningsområde utifrån den definition som gäller för reglerade yrken. Av definitionen följer att all sådan yrkesverksamhet där det i författning, direkt eller indi- rekt, ställs krav på att yrkesutövaren har vissa bestämda yrkeskvalifikat- ioner omfattas. Med yrkeskvalifikationer avses såväl ett bevis över teo- retiska eller faktiska kunskaper som yrkeserfarenhet. Om det finns en skyddad yrkestitel som endast får användas av den som har en viss yrkeskvalifikation är yrket alltid att anse som reglerat. I har yrkesregleringarna anpassats till det ursprungliga yrkes- kvalifikationsdirektivet i följande fall: Utredningen bedömer att yrkesverksamhet som brandskydds-kontrollant inte längre bör omfattas av genomförandeåtgärderna för yrkeskvalifikat- ionsdirektivet eftersom yrkesverksamheten är förknippad med utövande av offentlig makt. Därutöver, och med utgångspunkt i direktivets defi- nition av reglerade yrken, anser utredningen att även följande yrkesverk- samheter ska anses omfattas av yrkeskvalifikationsdirektivets tillämp- ningsområde: Det är värt att poängtera att det i ovanstående fall är fråga om yrkes- verksamheter som, på grund av de krav som ställs på yrkesutövarna i fråga om yrkeskvalifikationer, bör betraktas som reglerade. Det handlar således inte om nya regleringar som införts i närtid. Utredningen har även gjort en bedömning avseende yrkesverksamheterna naturvårdsvakt, rovdjursinventerare, mast- och stolparbete samt arbete med härdplaster, men har funnit att dessa verksamheter inte är att anse som reglerade, då det för utövande inte krävs bestämda yrkeskvalifikationer. Utredningen anser att den nuvarande myndighetsstrukturen ska bibehål- las. Myndigheter som kontrollerar tillträdet till ett visst reglerat yrke ska även fortsättningsvis handlägga ärenden som behörig myndighet enligt direktivet. På så vis kan myndigheterna få en komplett bild över yrkesut- övare i , oberoende av var kvalifikationerna erhållits. För de yr- ken som betraktas som reglerade har redan behöriga myndigheter enligt yrkeskvalifikationsdirektivet pekats ut. Därutöver bör de myndig- heter som föreskriver vilka krav som ska ställas avseende de tillkom- mande yrkena utgöra behöriga myndigheter. I praktiken innebär det att följande myndigheter ska vara behöriga myndigheter enligt direktivet: , Fastighetsmäklarinspektionen, Myndigheten för sam- hällsskydd och beredskap, , i , , , , , Universitets- och högskolerådet, , Naturvårds- verket, , Transportstyrelsen, Patentombuds- nämnden, samt . Utredningen föreslår att Universitets- och högskolerådet, som även är ENIC-NARIC kontor, ska bistå de behöriga myndigheterna i bedöm- ningen av yrkesutövares utländska utbildning. erna ska ersätta Universitets- och högskolerådet för de kostnader som Den slutliga och sammantagna prövningen av en en- skilds samtliga yrkeskvalifikationer ska alltid vara den behöriga myndig- Eftersom det för vissa yrken ställs krav på viss kompetens trots att det saknas en obligatorisk förhandskontroll föreslår utredningen också att det införs en möjlighet för yrkesutövare med utländska kvalifikationer att få dem bedömda av den behöriga myndigheten. förutsättningarna för yrkesutövare med utländska kvalifikationer att kunna söka anställning eller i övrigt undvika problem som annars kan komma att uppstå vid tillsynen över yrkesverksamheten. Universitets- och högskolerådet är kontaktpunkt för yrkeskvalifikat- ionsdirektivet, en verksamhet som i och med ändringsdirektivet döps om Syftet är bl.a. att ytterligare betona myndighet- ens roll att bistå enskilda som önskar utnyttja regelverket, men också att särskilja rådgivningscentrumens roll i förhållande till de gemensamma kontaktpunkter som inrättades i samband med genomförandet av tjänste- Enligt utredningens bedömning bör Universitets- och hög- skolerådet även fortsättningsvis fullgöra rollen som rådgivningscentrum. Därutöver föreslår utredningen att Universitets- och högskolerådet även ska överta rollen som samordnare för direktivet från Utbildningsdepar- Enligt utredningens bedömning har rådet bäst förutsättningar att utföra de uppgifter som ligger i samordnarrollen, eftersom uppgifterna företrädelsevis rör den praktiska tillämpningen av direktivet. även fortsättningsvis ansvara för policyarbetet och på sedvanligt vis agera i den utsträckning som kan komma att krävas i för- hållande till kommissionen och andra medlemsstater. Utredningen föreslår också att den metod som använts för att genomföra det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet, där bestäm- melserna införts i varje berörd sektorsförfattning, ska överges. bestämmelser i direktivet som ska tillämpas likadant oavsett sektor ska i stället genomföras i en ny horisontell lag och förordning. följd att bestämmelser som har införts i sektorsförfattning och som ersätts av bestämmelser i de nya författningarna ska upphävas. emot ska sektorsregleringen bestå och anpassas till den nya lagen och förordningen i de delar där direktivet tagit särskild hänsyn till vilken yrkesverksamhet det handlar om. Av den föreslagna lagen framgår att yrkesutövare med utländska yrkeskvalifikationer ska likabehandlas med dem som har svenska yrkes- Ett erkännande av utländska yrkeskvalifikationer ger således rätt att utöva yrket på samma villkor som gäller för dem som förvärvat kvalifikationerna i . Lagen ska gälla för såväl egen- företagare som anställda, men tillämpas subsidiärt i förhållande till be- stämmelser som grundar sig på andra EU-rättsakter än yrkeskvalifikat- Lagen omfattar heller inte yrken förknippade med offent- Det förtydligas att förekommande krav på yrkesutövares kun- skaper i det svenska språket inte får tillämpas på ett sätt som inskränker rätten till erkännande av yrkeskvalifikationer eller europeiskt yrkeskort.