prop · H3031d18 · 2015-09-21 00:00:00 — gick drygt 7 000 elever i gymnasie- särskolan, vilket är en minskning jämfört med föregående läsår (se diagram 4.12). Av eleverna var män och kvinnor. Andelen elever som gick i en gymnasie- särskola med en kommun som huvudman uppgick till medan gick i fristående gymnasie- särskolor och i skolor drivna av landsting. Totalt gick 127 elever i s.k. integrerad undervisning med gymnasieskolan. Av eleverna i gymnasiesärskolan som läste enligt läroplan gick en yrkes- utbildning på ett nationellt eller specialutformat program medan gick i yrkesträning och i verksamhetsträning på ett individuellt program. Av eleverna i gymnasie- särskolan som läste enligt läroplan gick ett nationellt program och ett individuellt program. Diagram 4.12 Elever i gymnasiesärskolan fördelat på kön 2008/09–2014/15 Av eleverna i gymnasiesärskolan är fler män än kvinnor. Den fördelningen gäller för båda programtyper. /15 var andelen kvinnor, vid mätningen , i de nationella programmen (inklusive specialutformade program för elever som läser enligt läroplan) respektive i de individuella programmen. Motsvarande andelar för männen var således (se diagram 4.13). Diagram 4.13 Elever i gymnasiesärskolan per typ av program och kön 2014/15 Den totala kostnaden för den kommunala gymnasiesärskolan uppgick till , vilket var en minskning jämfört med . Kostnaden per elev beräknas ha uppgått till i genomsnitt 2014, vilket är en ökning jämfört med föregående år. 4.3.3Utvecklingsinsatser och andra verksamhetsdelar I avsnitt 4 Förskola och grundskola finns resultat av följande insatser beskrivna som också avser gymnasieskolan. –Samverkan för bästa skola –Specialpedagogiska stöd- och utbildnings- insatser –Strategi för genomförande av funktions- hinderspolitiken –Främjandet av jämställdhet i skolväsendet –Insatser för att stärka skolans värdegrund och förebygga mobbning försöksverksamhet infördes lärlingsutbildning som en ordinarie utbildningsform inom gymnasieskolan. beräknas antalet lärlingar ha uppgått till totalt 7 597, varav 2 871 kvinnor () och 4 726 män (). inrättades ett lärlingscentrum inom . Centrumet ska stimulera anordnandet av gymnasial lärlingsutbildning och främja ungdomars intresse för sådan utbildning. Vidare beslutade regeringen om ändringar i gymnasieförordningen (2010:2039) i syfte att det klart ska framgå att arbetsplatsförlagt lärande ska ingå i gymnasial lärlingsutbildning fr.o.m. det läsår lärlings- utbildningen inleds. Regeringen förtydligade också att lärlingsutbildningen kan inledas även det tredje läsåret. Skolhuvudmän som anordnar lärlings- utbildning kan ansöka om statsbidrag för varje elev som deltar i lärlingsutbildningen. Stats- bidrag lämnas under förutsättning att ett utbild- ningskontrakt upprättats mellan arbetsplats, huvudman och elev. Statsbidraget är främst avsett att täcka arbetsplatsernas och huvud- männens kostnader. För arbetsplatser som har en utbildad handledare kan bidraget som mest bli per läsår och elev och huvud- männen kan få per läsår och elev. En utvärdering gjord av 2014 visar att arbetsplatsernas användning av statsbidraget varierar mellan olika branscher. Inom t.ex. vård har bidraget främst använts för handledarutbildning, kompetensutveckling och trivselhöjande aktiviteter, medan det inom el och bygg används främst för att täcka förlorad arbetstid och inköp av utrustning. Inom handel har bidraget gått till verksamheten generellt, men även till att täcka förlorad arbetstid och inköp av utrustning. utbetalades och beräknar att kommer att utbetalas. Yrkesintroduktion infördes i och med gymnasie- skolans reformering 2011 som ett av fem intro- duktionsprogram. Programmet riktar sig till elever som inte är behöriga till ett nationellt yrkesprogram och syftar till att elever ska få en yrkesinriktad utbildning som underlättar 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 etablering på arbetsmarknaden eller leder till studier på ett yrkesprogram. Enligt Statens skolverks preliminära statistik gick 3 800 manliga och 2 100 kvinnliga elever på yrkesintroduktion i gymnasieskolan 2014. inleddes en satsning på förmedling av praktikplatser inom teknikområdet för ungdomar som har avslutat naturvetenskapligt eller tekniskt program i gymnasieskolan, i syfte att ungdomarna ska bli intresserade av att vidareutbilda sig inom dessa områden. antogs totalt 705 praktikanter till en praktikperiod inom ramen för satsningen, varav drygt hälften var kvinnor. De gymnasiala yrkesutbildningarnas innehåll och kompetenskraven på arbetsmarknaden stämmer väl överens. konstaterar i sin samlade redovisning och analys inom yrkes- utbildningsområdet (U2014/6114/GV) att de flesta nationella programråd för gymnasie- skolans yrkesprogram anser att programmens innehåll och kursutbud, efter reformen 2011, i stort sett motsvarar arbetsmarknadens behov. Trots att det finns en god överensstämmelse mellan utbildningsinnehåll och kompetens- kraven i arbetslivet har yrkesutbildningens attraktionskraft minskat . Det kan också nämnas att kvinnor väljer yrkesprogram i lägre grad än män. Fördelningen mellan kvinnor och män är därtill mycket ojämn på de flesta yrkesprogram. Endast tre av tolv yrkesprogram uppvisar en relativt sett jämn könsfördelning med mellan av vardera kön (U2014/6114/GV). Andelen av alla nybör- jarelever i gymnasieskolan som väljer ett yrkes- program har minskat, från 2013. omfattade t.ex., enligt utbildningsstatistik, inrikningen godshantering på fordons- och transportprogrammet endast tio elever i årskurs 3 i hela landet. Lika få elever återfanns på inriktningen färskvaror, delikatess och catering på restaurang- och livsmedelsprogrammet. I redovisningen och analysen inom yrkes- utbildningsområdet lyfter fram det arbetsplatsförlagda lärandet (APL). Myndig- heten konstaterar att det finns kvalitetsbrister och att omfattningen av APL ibland är otillräcklig. anger att bristerna bland annat handlar om handledares kunskaper, 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 överensstämmelse mellan arbetslivets krav och utbildningens mål, kunskapsbedömning och skydd mot kränkningar. Enligt verket råder det i flera fall, på grund av den otillräckliga om- fattningen av , konkurrens om sådana platser. När det gäller kvalitetsbrister konstaterar myndigheten att arbetsplatsernas handledare har en viktig roll, men deras kännedom om utbildningen och uppdraget som handledare varierar kraftigt. har ansvarat för att genomföra eller upphandla en handledarutbildning. Myndigheten har anlitat regionala utvecklingscentra för genomförandet av utbildningarna. introducerades en e-utbildning på webben för handledare. Närmare 1 500 handledare har utbildats. För att ytterligare stödja huvudmännens arbete med att höja kvaliteten i APL har i samarbete med olika lärosäten genomfört flera utbildningar för yrkeslärare som är direkt inriktade på utveckling av APL. Sedan starten har ca 650 yrkeslärare deltagit i utbildningen. har granskat skolors arbete med att förebygga studieavbrott på yrkes- program (rapport 2015:04). Myndigheten har identifierat ett antal framgångsfaktorer för att förebygga studieavbrott. Bl.a. behöver förtroendefulla relationer mellan elever och lärare byggas upp för att förebygga avbrott. Vidare behöver lärare arbeta tillsammans i högre grad för att identifiera elevernas behov och gemensamt definiera lämpliga stödinsatser. Även elevhälsans kompetenser behöver användas bättre för att eleverna ska få ett kvalitativt och effektivt stöd att genomföra sin utbildning. Resultat gällande lärare och kompetensför- sörjning inom lärarkåren i gymnasieutbildningen redovisas i avsnitt 2. Där redogörs för resultat av karriärstegsreformen, lärarlegitimationsrefor- men, lärarutbildningen, kompetensförsöjningen avseende yrkeslärare, satsningen Lärarlyftet II, och befattningsutbildningen för rektorer. I avsnittet redovisas även en analys av lärarbehörigheten och läraryrkets attraktions- kraft. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1, bet. 2012/13:UbU1, rskr. 2012/13:113) beräknat totalt för perioden 2013−2016 (varav ) för fortbildning av främst studie- och yrkesvägledare. ska genomföra fortbildningsinsatser som inriktas mot att utveckla studie- och yrkesvägledningen med särskilt fokus på ökade kunskaper om arbetsmarknaden. Fortbildningen ska vidare främst gälla studie- och yrkesvägledningen inom men kan också omfatta sådan väg- ledning inom gymnasieskolan och vuxenutbildning. har redovisat de insatser som genomförts. Verket har upphandlat fem olika högskolekurser för studie- och yrkesvägledare, skolledare och lärare. Vidare har ett stödmaterial för lärare i utarbetats. Materialet syftar till att stödja och stimulera arbetet med att integrera studie- och yrkesvägledning i under- visningen och utgår från kursplanernas centrala innehåll. har tillsammans med tagit fram ett utbildningspaket för lärare och studie- och yrkesvägledare, i syfte att stärka arbetet med att integrera studie- och yrkesvägledning i alla ämnen under elevernas hela skolgång. Utbildningspaketet har i stor utsträckning genomförts i samarbete med de regionala kompetensplattformarna för att uppnå en regional förankring och geografisk spridning. har ca 550 lärare, studie- och yrkes- vägledare samt rektorer deltagit på sju olika orter. Effekterna av den reformerade gymnasieskolan Den reformering av gymnasieskolan som genomfördes innebar förändringar i gym- nasieskolans innehåll och struktur med bland annat nya behörighetsregler, examensmål, ämnesplaner och nationella program. De nya yrkesprogrammen ska i högre grad än de tidigare yrkesförberedande programmen utgöra grund för yrkesverksamhet och de högskole- förberedande programmen ska i högre grad än de tidigare studieförberedande programmen förbereda eleverna för vidare studier. Genomströmning och studieresultat i gymnasieskolan avslutade de första eleverna sin gymnasieutbildning inom den reformerade gymnasieskolan. började knappt 96 700 ungdomar gymnasieskolan i årskurs 1. Som framgår av avsnitt 4.3.2 avslutade 71 pro- cent av eleverna utbildningen – efter starten – och fick endera ett examensbevis eller ett studiebevis. Denna andel kan jämföras med de elever som började sina studier och som fick ett slutbetyg från gymnasieskolan 2013. Även för dessa var genomströmningen . hade mellan av nybörjarkullarna fått ett slutbetyg . Genom- strömningen för den första kullen elever i den reformerade gymnasieskolan skiljer sig alltså inte från tidigare årskullar. Av eleverna som 2011 började på ett yrkes- program fick examen studier och av eleverna på högskoleförberedande program hade fått examen studier. Det är således en markant skillnad mellan de två typerna av program när det gäller hur stor andel av eleverna som uppfyllde kraven för examen. Det är också en betydande skillnad mellan könen när det gäller andelen med examen på de högskoleförberedande programmen då av kvinnorna, jämfört av männen, fick examen studier. När det gäller yrkesprogrammen var skillnaden mellan könen liten: 67,2 av kvinnorna och av männen hade en examen . Av statistiken avseende elever med utländsk bakgrund framgår att av kvinnorna och av männen hade fått gymnasie- examen av de som var nybörjare 2011. Det är således en betydligt mindre andel av dessa elever som fått en examen från ett nationellt program jämfört med övriga elever. För de elever som inte uppfyller kraven för gymnasieexamen ska ett studiebevis utfärdas. I Statens skolverks statistik redovisas hur stor andel av eleverna som fått ett studiebevis från ett nationellt program som omfattar betygsatta kurser om sammanlagt minst 2 500 gymnasie- poäng. För nybörjareleverna på yrkesprogram 2011 var denna andel för männen 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 och för kvinnorna. För eleverna på de högskoleförberedande programmen var andelen för männen och för kvinnorna. Det är som framgått ovan ingen skillnad mellan den tidigare och den reformerade gymnasie- skolan när det gäller genomströmningen totalt sett. Däremot finns skillnader när det gäller andelen elever som uppnår grundläggande behörighet till högskoleutbildning när det gäller den första kullen som lämnat den reformerade gymnasieskolan och tidigare kullar. En examen från ett högskoleförberedande program i den reformerade gymnasieskolan ger alltid grundläggande behörighet till högskole- utbildning. När det gäller andelen nybörjarelever som studier på ett nationellt program i gymnasieskolan uppnått grund- läggande behörighet är det en markant skillnad mellan den reformerade och den tidigare gymna- sieskolan. var det av kvinnorna och av männen som hade uppnått grundläggande behörighet, att jämföra av kvinnorna och av männen 2014. En förklaring till den stora skillnaden mellan 2010 och 2011 års nybörjare när det gäller andelen elever som gått en gymnasial utbildning och som uppfyller kraven för grund- läggande behörighet till högskoleutbildning är att dessa krav höjdes för elever som påbörjade gymnasieskolan . För grundläggande behörighet krävs nu en högskoleförberedande examen eller en yrkesexamen samt lägst betyget E i de kurser i svenska eller svenska som andra- språk och engelska som krävs för en högskole- förberedande examen. För elever på yrkes- programmen är inte längre alla kurser som krävs för grundläggande behörighet obligatoriska. Eleverna har dock alltid rätt att välja till dessa kurser. Det har kommit signaler om att elever i många fall trots höga ambitioner inte valt eller inte slutfört kurser som krävs för den grund- läggande behörigheten. Situationer kan uppstå där elever tvingas välja mellan fördjupnings- kurser i yrkesämnen och kurser för grund- läggande behörighet. Skolorna har inte heller alltid kunnat erbjuda och organisera utbildning- arna på ett optimalt sätt så att alla som vill har kunnat välja kurser för den grundläggande behö- righeten. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Många av de förändringar som genomfördes i samband med gymnasiereformen 2011 var relevanta och har fått avsedd effekt. Det är dock naturligt att gymnasieskolan behöver fortsätta att utvecklas och det arbetet bör bygga vidare på centrala delar i den senaste gymnasiereformen. För att fler elever ska fullfölja en gymnasie- utbildning och därmed få de kunskaper som behövs såväl i arbetslivet som för fortsatta studier har regeringen tillsatt en utredning som ska analysera och föreslå åtgärder för att uppnå detta (En attraktiv gymnasieutbildning för alla, dir. 2015:31, se vidare avsnitt 9.3.1). En central del i gymnasiereformen 2011 var att yrkes- programmen inte obligatoriskt ska innehålla de kurser som leder till grundläggande behörighet till högskoleutbildning. Den förändringen kan ha bidragit till det kraftigt minskande intresset för gymnasial yrkesutbildning . Därför ska utredningen lämna förslag som innebär att de nationella programmen i gymnasieskolan ger en bred gemensam kunskapsbas. Utredaren ska bl.a. föreslå hur elevens rättighet att läsa de kurser som leder till grundläggande behörighet till högskolan kan stärkas. Minskningen av andelen elever med grund- läggande behörighet till högskolan är bekymmersam oavsett vad den beror på eftersom regeringen strävar efter en breddad rekrytering till högskolan. Kvinnor är i högre grad än män behöriga till högskolan både när det gäller yrkesprogram och högskoleförberedande program. Arbetsmarknaden och samhället förändras kontinuerligt. Det gör att utbildningsutbudet i gymnasieskolan kan behöva ses över mer regel- bundet än . Några av gymnasieskolans nationella program har mycket få elever och det finns inriktningar inom vissa program med endast ett fåtal elever och som få skolor erbju- der. Ett exempel på det är att få skolor erbjuder alla teknikprogrammets fem inriktningar. Mot denna bakgrund kan det behöva göras fortlöpande justeringar av de nationella pro- grammen i gymnasieskolan. Det minskande intresset för yrkesutbildning är en nationell utmaning som det finns en god överens- stämmelse mellan yrkesutbildningarnas innehåll och kompetenskraven på arbetsmarknaden beskriver flera nationella råd för yrkesprogram i gymnasieskolan att antalet elever på yrkes- programmen inte motsvarar behoven på arbets- marknaden. Kombinationen av små elevkullar och minskande intresse får som konsekvens att antalet elever på flera yrkesprogram minskar betydligt. Det minskande intresset kan leda till problem med kompetensförsörjningen inom flera branscher. För att öka intresset för yrkes- utbildning krävs fortsatta insatser vad gäller yrkesutbildningens kvalitet och relevans för ungdomar. konstaterar i sin samlade redovisning och analys inom yrkesutbildnings- området 2014 (U2014/6114/GV) att det krävs ett forsatt utvecklingsarbete när det gäller bland annat samverkan mellan skola och arbetsliv. Regeringen delar den bedömningen. Det pågår flera nationella insatser för att stärka yrkesutbildningens kvalitet och attrakt- ionskraft. Flera av dessa insatser befinner sig i ett inledande skede och regeringen bedömer att det krävs uthållighet och ett långsiktigt perspektiv. Statsbidrag för gymnasial lärlingsutbildning Statsbidraget för gymnasial lärlingsutbildning höjdes 2014 med per lärling och läsår. Delar av höjningen villkorades med att arbetsplatsens handledare måste ha deltagit i en av godkänd handledar- utbildning. I budgetpropositionen (prop. 2013/14:1) gjordes bedömningen att anordnarbidraget i ökad utsträckning borde villkoras med ett krav på handledar- utbildning. konstaterar i sin samlade redovisning och analys inom yrkesutbildnings- området 2014 att en stor del av regeringens satsningar på yrkesutbildningsområdet sker genom statsbidrag. konstaterar att det höjda statsbidraget till arbetsgivare inte tycks ha haft någon större effekt på antalet lärlingar. Antalet lärlingar har visserligen ökat de senste åren men inte i nivå med vad som beräknades inför höjningen av bidragen. bedömer att statsbidragen med en annan utformning skulle kunna blir effektivare. Regeringen delar denna bedömning. Den skolförlagda undervisningen på yrkesprogrammen har genomfört en kvalitetsgranskning av den skolförlagda under- visningen inom fem yrkesprogram där nästan var fjärde elev inte slutför sin utbildning (rapport 2014:05). Granskningen visar att 60 av 64 granskade gymnasieskolor behöver ut- veckla sitt arbete inom ett eller flera riskområden som sammantaget kan leda till att elever avbryter sin utbildning. Resultaten visar på flera brister. I drygt hälften av de granskade skolorna fick elever i behov av särskilt stöd inte åtgärder som är anpassade utifrån de behov eleven har. Skolinspektionen fann också att förväntningarna på eleverna måste höjas. Undervisningen lades ibland på en allför låg nivå. Skolinspektionens kvalitetsgranskning visar att det krävs ytterligare insatser för att stödja och motivera fler ungdomar att fullfölja sin utbildning. Behov av utveckling och uppföljning av introduktionsprogrammen När gymnasieskolan reformerades 2011 inför- des de fem introduktionsprogrammen för elever som saknar behörighet till ett nationellt gymnasieprogram. Av Statens skolverks rapport (rapport nr 413, 2014) framgår att nästan en femtedel av gymnasieskolans elever går på ett intro- duktionsprogram. Det är dock bara på språk- introduktion som elevantalet ökar – på övriga introduktionsprogram har elevantalet i stället minskat . Rapporten visar att ungefär hälften av eleverna går kvar på samma introduktionsprogram . är det en femtedel, medan mer än en tredjedel har övergått till studier på nationellt program. Nära en tredjedel finns inte kvar som registrerade i gymnasieskolan efter att de påbörjat ett introduktionsprogram. Detta är vanligast för elever på språkintroduktion respektive individuellt alternativ. Det största introduktionsprogrammet är det som är till för nyanlända elever, språkintrodukt- ion. Enligt lägesbedömning 2015 (rapport 421, 2015) har antalet elever på språk- introduktion ökat i årskurs 1 mellan läsåren 2013/14 och 2014/15. Språk- introduktion är också det introduktionsprogram 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 där eleverna i högst utsträckning går kvar på samma program. Elevgruppens hetero- genitet, stora stödbehov samt bristande läs- och skrivkunnighet innebär stora utmaningar för de gymnasieskolor som erbjuder språkintro- duktion. När granskade utbild- ningen på två av introduktionsprogrammen i gymnasieskolan, yrkesintroduktion och indivi- duellt alternativ, visade rapporten (2013:6) bland annat att undervisningen ibland inte utgick från den enskilda elevens förutsättningar, behov eller intressen, utan från skolans organisatoriska förutsättningar. Vidare visade granskningen att elevernas mentorer är mycket viktiga i deras utbildning. har fått i uppdrag att genomföra insatser för att bidra till utveckling av kvaliteten i introduktionsprogrammet yrkesintroduktion (U2013/3681/GV). Uppdraget innebär bl.a. kartläggning och uppföljning av utbildningen och utveckling av yrkesintroduktion av varierande längd. Av myndighetens redovisning (U2015/1135/GV) framgår att huvudmännen organiserar utbildningen på i huvudsak tre olika sätt – integrerat i ett nationellt yrkesprogram, som särskilda klasser för yrkesintroduktion eller med ett individbaserat upplägg. Omfattningen av arbetsplatsförlagt lärande varierar stort och rektorer med ansvar för yrkesintroduktion upp- lever det som mycket utmanande att eleverna är osäkra på vad de vill samt att elevgruppen är heterogen. kartläggning visar att många huvudmän arbetar med att ompröva och utveckla yrkesintroduktionen för att den bättre ska motsvara sina syften. Regeringen bedömer att huvudmännen behöver fortsatt stöd i arbetet med att utveckla yrkesintroduktionen som en väg till vidare studier eller inträde på arbets- marknaden. I sin rapport in : An Perspective anger () att introduktionsprogram är bra för att stärka fullföljandegraden i gymnasieskolan i de fall förebyggande metoder inte har fungerat, och för de elever som inte har haft möjlighet att genomgå utbildningssystemet. anser dock att det är viktigt att noga följa upp och utvärdera introduktionsprogrammen för att se till att de inte blir till en återvändsgränd för eleverna. Regeringen ser därför att introduktions- programmen fyller en viktig uppgift när det gäller att nå målet att alla ungdomar ska gå en 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Regeringen bedömer dock att det är viktigt att fortsätta följa intro- duktionsprogrammen för att, om det bedöms nödvändigt, utveckla dem så att de bättre svarar mot behoven hos och motiverar de elever som inte är behöriga till ett nationellt program (se avsnitt 9.3.1). 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 16 Den offentligt finansierade vuxenutbildningen består framför allt av vuxenutbild- ning (komvux), särskild utbildning för vuxna (särvux), utbildning i svenska för invandrare (sfi), , vissa kompletterande utbildningar och folkbildningen. Av dessa utgör skolformerna komvux, särvux och sfi kommu- nernas vuxenutbildning. Komvux och särvux delas upp i grundläggande nivå, som kan sägas motsvara respektive grund- särskolan, och gymnasial nivå, som kan sägas motsvara gymnasieskolan respektive gymnasie- särskolan. Uppgifterna avseende kostnader för komvux, särvux och sfi 2014 bygger på preliminär statistik. Resultat, resultatindikatorer och statliga insatser för läraryrket redovisas samlat i avsnitt 2 för samtliga skolformer. Vissa resultat och insatser som är gemensamma för flera skol- former redovisas i avsnitt 3 Förskola och grund- skola. Resultatredovisning avseende och vissa kompletterande utbildningar finns i avsnitt 6. Folkbildningens anslag och resultat- redovisning återfinns under utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid. 5.2Mål för kommunernas vuxenutbildning Målen som har fastslagit för vuxnas lärande är att alla vuxna ska ges möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompe- tens i syfte att främja personlig utveckling, demokrati, jämställdhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning samt en rättvis fördelning (prop. 2000/01:72, bet. 2000/01:UbU15, rskr. 2000/01:229).