prop · H30357 · 2015-12-01 00:00:00 — lingen och vid behov se över frågan. Frågan vilket antal ledamöter som bör ingå i patent- och marknads- domstolarna i ärenden om registrering av varumärke, mönster och firma bör ses i ljuset av att utvecklingen går i riktning mot ökad endomar- behörighet (se propositionen Ökad endomarbehörighet i tvistemål, prop. 2015/16:56). Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte är motiverat med en huvudregel som innebär att rätten i dessa ärenden ska bestå av tre lagfarna domare. I stället bör ärendelagens sammansättnings- regler tillämpas, vilket innebär att utgångspunkten i Patent- och kommer att vara en lagfaren domare. Om det finns Prop. 2015/16:57 särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet kommer dock domstolen att kunna bestå av tre lagfarna domare (jfr 3 § ÄL). Sammanfattningsvis innebär regeringens bedömning att det inte bör införas några särskilda regler om rättens sammansättning i mål och ärenden enligt varumärkeslagen, firmalagen, mönsterskyddslagen, upp- hovsrättslagen och lagen om skydd för kretsmönster för halvledar- Det innebär att respektive ärendelagens sammansättningsregler kommer att vara tillämpliga i dessa mål och Dessa regler bör vara tillämpliga även när det gäller rättens sammansättning vid behandling av frågor om prövningstillstånd och ansökningar om extraordinära rättsmedel som rör sådana mål och Ärendelagens regler innehåller dock inga bestämmelser om rättens sammansättning vid ledamots förhinder. En sådan regel bör därför tas in den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar (se närmare Marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden När allmän domstol handlägger mål och ärenden enligt konkurrenslagen och marknadsföringslagen ska ekonomiska experter i vissa fall ingå i I ingår oftast ekonomiska experter i rätten. Att det finns behov av ekonomisk kompetens vid prövning av vissa marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden har framhållits länge (se bl.a. propositionen tingsrätts samman- sättning i konkurrensrättsliga mål och ärenden, prop. 1992/93:234, s. 8 Framför allt de konkurrensrättsliga målen innehåller i många fall frågor som kräver kvalificerade samhällsekonomiska och företags- ekonomiska analyser, t.ex. frågor som handlar om att avgränsa den relevanta marknaden, bedöma om ett företag har en dominerande ställning eller om ett förfarande begränsar konkurrensen. ansetts nödvändigt att det i domstolarna finns teoretisk och praktisk ekonomisk sakkunskap i form av expertledamöter (se bl.a. prop. 1992/93:234 s. 8 f. och prop. 1994/95:123, s. 128 f.). som har legat till grund för nuvarande ordning gör sig fortfarande Regeringen anser därför att utgångspunkten bör vara att ledamöter med ekonomisk sakkunskap ska ingå i rätten i de konkurrens- rättsliga och marknadsföringsrättsliga målen och ärendena när dessa prövas av patent- och marknadsdomstolarna. Det bör därför tas in särskilda regler om rättens sammansättning i sådana mål och ärenden i den nya lagen om patent- och marknadsdomstolar. Rättens sammansättning vid kumulation av mål och ärenden I patent- och marknadsdomstolarna kommer mål och ärenden, för vilka det gäller olika sammansättningsregler, att kunna handläggas gemensamt (se avsnitt 7.2 och 12.2.1). I dessa fall krävs att rätten har en tillräckligt kvalificerad sammansättning för varje mål och ärende som ska bedömas (jfr Fitger m.fl., s. 45:11). Det innebär att om exempel- vis ett patenträttsligt mål handläggs gemensamt med ett mönsterrättsligt mål, ska rätten ha den sammansättning som gäller för det patenträttsliga Om ett patenträttsligt mål i stället handläggs gemensamt med ett 2015/16:57 patenträttsligt ärende tillämpas sammansättningsreglerna för målet. Det behövs alltså inte några särskilda sammansättningsregler för de fall då olika mål- och ärendetyper har kumulerats. Rättens sammansättning i Patent- och Regeringens förslag: Patent- och ska vid huvud- förhandling i patenträttsliga, växtförädlarrättsliga, marknadsförings- rättsliga och konkurrensrättsliga mål bestå av fyra ledamöter, av vilka två ska vara lagfarna domare och två ska vara ledamöter med teknisk eller ekonomisk sakkunskap beroende på måltyp. Om det finns skäl för det, får ytterligare en lagfaren domare och en teknisk eller ekonomisk ledamot ingå i rätten. Om det inte finns behov av teknisk eller ekonomisk sakkunskap ska domstolen bestå av tre lagfarna När huvudförhandling hålls i förenklad form eller om rätten i annat fall är domför med en domare, liksom vid handläggning som inte sker vid huvudförhandling, ska Patent- och bestå av en lagfaren domare eller av en lagfaren domare och en ledamot med teknisk eller ekonomisk sakkunskap. Detsamma ska gälla i förenklade tvistemål och vid avgörande av mål utan huvudförhandling. nämnt fall och vid prövning av rättegångsfrågor ska dock rätten kunna ha den sammansättning som gäller för huvudförhandling om det finns Beredningsåtgärder ska kunna utföras av en annan tjänsteman än en lagfaren domare i samma utsträckning som i tingsrätt i allmänhet. Departementspromemorians förslag överensstämmer i huvudsak Departementspromemorians förslag innebär dock en något annorlunda lagteknisk lösning (Ds 2014:2 s. 245–250). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. Några remissinstanser, bl.a. Svenskt Näringsliv, , Näringslivets Delegation för Marknads- rätt och SFIR, anser att utgångspunkten bör vara att rätten vid prövning i sak av marknadsrättsliga mål bör bestå av fem ledamöter, varav tre lagfarna domare och två ekonomiska experter. att det finns anledning att överväga motsvarande sammansättning i de patenträttsliga målen, dock med anpassning till att det i dessa mål ska ingå ledamöter med teknisk sakkunskap. FICPI anser att det alltid bör ingå patentråd i rätten när domstolen avgör patenträttsliga mål. Näringsliv anser att rätten vid beredning av patenträttsliga mål ska bestå av en lagfaren domare och ett patentråd. håller att möjligheten att pröva frågor med en lagfaren domare, dvs. att en teknisk eller ekonomisk ledamot ingår i rätten, bör tillämpas med anser att det åtminstone i de patenträtts- liga målen bör finnas en möjlighet till fullsutten rätt vid syn utom huvud- Delegation för Marknadsrätt anser att sammansättningsreglerna bör ges en sådan utformning att ekonomiska experter kan ingå i rätten vid prövningen av immaterialrättsliga mål och att tekniska ledamöter kan ingå i rätten vid prövningen av marknadsrättsliga mål. ifrågasätter om det är motiverat att regelmässigt ha ekonomiska experter i mål och ärenden enligt marknads- föringslagen när i princip identiska mål och ärenden kan avgöras utan ekonomiska experter i t.ex. varumärkesrättsliga mål och ärenden. framför vissa synpunkter angående den lagtekniska utformningen av sammansättningsreglerna. Skälen för regeringens förslag Patenträttsliga och växtförädlarrättsliga tvistemål I de patenträttsliga mål där enligt nuvarande ordning är exklusivt behörig är rätten som huvudregel domför med fyra ledamöter, varav två ska vara tekniskt kunniga (66 § PL). kommit är detta en väl fungerande ordning. Den överensstämmer vidare i huvudsak med vad som gäller för de marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen i allmän domstol, dock att det i dessa fall ingår ekonomiska experter i stället för tekniska experter i rätten. Enligt regeringens bedömning är det inte sakligt motiverat att i de patenträttsliga tvistemålen utöka antalet ledamöter i förhållande till vad som enligt nuvarande ordning gäller för i dessa mål. Som huvudregel bör därför Patent- och vid huvud- förhandling i patenträttsliga tvistemål bestå av två lagfarna domare och två tekniska ledamöter. Om det finns skäl för det bör, i likhet med vad som gäller enligt nuvarande ordning, ytterligare en lagfaren domare och en teknisk ledamot kunna ingå i rätten. Det finns emellertid behov av flexibilitet i patenträttsliga mål såvitt avser såväl deltagandet av tekniska ledamöter som antalet ledamöter. Sammansättningsreglerna bör medge att målen kan handläggas och avgöras med den sammansättning som i varje enskilt fall framstår som den mest lämpliga. Reglerna bör utformas på ett sätt som uppnår denna Även om den tekniska aspekten generellt sett är framträdande i de patenträttsliga målen finns det fall där den tekniska kompetensen inte är nödvändig för målets avgörande. Det kan röra sig om enbart tolkning av ett licensavtal, den rättsliga innebörden av t.ex. en unionsrättslig reglering eller en fråga om preskription. Med hänsyn till att rätten inte bör bestå av fler eller andra ledamöter än vad som är sakligt motiverat bör tekniska ledamöter inte ingå i rätten vid huvudförhandling i dessa Det bör lämpligen komma till uttryck genom att det föreskrivs att rätten ska bestå av tre lagfarna domare, om det inte finns behov av Bedömningen av om behov av tekniska ledamöter finns eller inte bör anförtros domstolen, som har bäst förutsättningar att bedöma den frågan. Vidare bör det vara möjligt för Patent- och att avgöra ett patenträttsligt mål utan huvudförhandling med en lagfaren domare eller en lagfaren domare och en teknisk ledamot. för att mål ska kunna avgöras utan huvudförhandling normalt förutsätts att avgörandet sker på processuella grunder finns det inte anledning att minska flexibiliteten i den nya prövningsordningen och ta bort möjlig- heten att låta en teknisk ledamot ingå i rätten. När det gäller sammanträde för muntlig förberedelse och annan hand- läggning som inte sker vid huvudförhandling gäller enligt nuvarande ord- ning att är domför med en lagfaren domare. niskt sakkunnig ledamot får dock ingå i rätten (66 § andra stycket PL). Motsvarande gäller i marknadsföringsrättsliga mål (54 § MfL). ringen anser att samma ordning bör gälla i Patent- och marknadsdom- Det finns inte skäl att, som föreslår, föreskriva att rätten ska bestå av en lagfaren domare och en Det bör ankomma på domstolen att bestämma om rätten ska bestå av antingen en lagfaren domare eller en lagfaren domare och en Vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid prövning av rättegångsfrågor får rätten enligt ha den samman- sättning som gäller för huvudförhandling, om det finns särskilda skäl med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet (1 kap. 3 c § RB). Detsamma gäller i marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål (55 § MfL och 8 kap. 9 § KL). Denna möjlighet finns däremot inte enligt Ett sådant behov kan dock finnas även i patenträttsliga mål, exempelvis vid prövning av yrkanden om interimistiska förbud med långtgående ekonomiska och andra konsekvenser eller vid interimistiska beslut där det finns behov av två tekniskt kunniga ledamöter med olika kan det också vara lämpligt att svåra frågor om tillåtan- de av bevisning som aktualiseras inför en huvudförhandling prövas av samma domare som ska delta i huvudförhandlingen. på frågor som kan behöva prövas av fullsutten rätt är svårbedömda frågor om rättegångshinder (jfr propositionen om ändringar i m.m., prop. 1988/89:95, s. 76). Det bör därför finnas en möjlighet för Patent- och att vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid prövning av rättegångsfrågor ha den sammansättning som gäller för huvudförhandling. detta bör vara att det med hänsyn till målet eller frågan finns särskilda I finns möjlighet till en mindre sammansättning också i vissa enklare fall. Det framstår som lämpligt att denna möjlighet finns även i patenträttsliga mål, dock att bestämmelserna bör utformas så att behovet av teknisk kompetens kan säkerställas. t.ex. marknadsföringsrättsliga, konkurrensrättsliga, fastighetsrättsliga och I enlighet härmed bör det vara möjligt att låta en tek- nisk ledamot ingå i rätten i de fall där rätten enligt får bestå av en lagfaren domare, dvs. när huvudförhandling hålls i förenklad form samt om rätten anser att det är tillräckligt att en domare sitter i rätten och parterna samtycker till det eller målet är av enkel beskaffenhet (1 kap. 3 a § andra och tredje stycket RB). regler skapar förutsättningar för en mer effektiv handläggning och möjliggör t.ex. att ett mål kan avgöras i samband med muntlig förberedelse eller att i annat fall huvudförhandling kan hållas tidigare än om domstolen på sätt som gäller enligt nuvarande ordning behöver avgöra målet med fyra ledamöter. I propositionen Ökad endomar- behörighet i tvistemål (prop. 2015/16:56) föreslås att 1 kap. 3 a § tredje stycket RB ändras så att rätten vid huvudförhandling ska vara domför med en lagfaren domare om det med hänsyn till målets omfattning och svårighetsgrad är tillräckligt att en domare sitter i rätten. En sådan ändring bedöms inte påverka behovet av och innehållet i den nu före- slagna regeln. Enligt ska rätten vidare bestå av en lagfaren ledamot vid handläggning av s.k. förenklade tvistemål (1 kap. 3 d § RB). Behovet av att möjliggöra deltagande av tekniska ledamöter i sådant fall bedöms litet, men inte uteslutet. Som exempel kan nämnas ett intrångsmål där det endast yrkas skadestånd som av en eller annan anledning är lågt. Även i dessa fall bör det därför vara möjligt att låta en teknisk ledamot ingå i rätten. Enligt nuvarande ordning krävs fullsutten rätt vid syn på stället utom huvudförhandling i patenträttsliga mål. I mål i allmän domstol där rätte- gångsbalkens sammansättningsregler är tillämpliga gäller att rätten i sådana fall ska bestå av en lagfaren domare (1 kap. 3 § RB). I det lagstiftningsärende där den ordningen infördes konstaterades att det knappast förekommer i praktiken att tingsrätterna utnyttjar möjligheten till kollegial sammansättning vid sådan handläggning (prop. 1988/89:95 s. 69). Med hänsyn härtill och då den nuvarande regeln för de patenträtts- liga målen innebär en dålig hushållning med domstolens resurser görs i departementspromemorian bedömningen att det i Patent- och marknads- domstolen inte bör krävas fullsutten rätt vid syn på stället utom huvud- förhandling. anser att det även fortsättningsvis bör finnas en möjlighet att hålla syn utom huvudförhandling med fullsutten rätt. anför att det, när det gäller mer tekniskt komplicerade fall, normalt är nödvändigt med en sådan sammansättning för att en kompetent och fullödig bedömning ska kunna garanteras. Regeringen delar bedömningen i departementspromemorian att regler- na om rättens sammansättning vid syn på stället utom huvudförhandling bör göras mer flexibla och möjliggöra för rätten att – liksom vid pröv- ningen av andra rättegångsfrågor – bestå av en lagfaren domare eller en lagfaren domare och en teknisk ledamot. Domstolen bör dock även i detta fall kunna ha den sammansättning som gäller för huvudförhandling, om det med hänsyn till målet eller frågan finns särskilda skäl. Ett exempel på när detta kan bli aktuellt är i de mer tekniskt komplicerade fall som pekar på. Beredningsåtgärder som inte är sådana att de bör förbehållas lagfarna domare får enligt utföras av en annan anställd vid tings- rätten som har tillräcklig kunskap och erfarenhet (1 kap. 3 e § RB). Motsvarande bör gälla i Patent- och . Lagtekniskt bör detta lösas genom att det i den nya lagen om patent- och marknads- domstolar tas in en hänvisning till 1 kap. 3 e § RB (jfr 2 kap. 11 § lagen om mark- och miljödomstolar). De ovan föreslagna sammansättningsreglerna bör gälla även i mål om arbetstagares uppfinningar, i mål om ersättning enligt lagen om försvars- uppfinningar samt i mål om växtförädlarrätt. Patenträttsliga och växtförädlarrättsliga brottmål Enligt nuvarande ordning har tingsrätten i flertalet patenträttsliga brott- mål samma sammansättning som i tvistemål, dvs. två lagfarna domare och två tekniskt sakkunniga ledamöter. Behovet av teknisk sakkunskap är lika framträdande i patenträttsliga brottmål som i tvistemål. Detta behov är ett huvudsakligt skäl till att brottmålen handläggs i särskild ordning och att nämndemän inte deltar i avgörandena. Det finns inte anledning att ändra den ordningen. Mot denna bakgrund anser regeringen att samma sammansättningsregler bör gälla för Patent- och i patenträttsliga brottmål som i patenträttsliga tvistemål. Som anförs ovan lämnar dessa regler utrymme för att avgöra mål utan tekniska ledamöter om det inte finns behov av sådan sakkunskap i ett visst mål. Ett typexempel är ett brottmål som rör underlåtenhet att fullgöra upplysningsskyldighet enligt 56 § PL. Sammansättningsreglerna för de växtförädlarrättsliga brottmålen bör överensstämma med dem för de patenträttsliga målen. Marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål Enligt nuvarande ordning ska tingsrätten som huvudregel bestå av två lagfarna domare och två ekonomiska experter vid huvudförhandling i marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål (54 § MfL och 8 kap. 8 § KL). I framför allt mål som bara rör skadestånd får eller ska tingsrätten bestå av enbart lagfarna domare (56 § MfL och 8 kap. 8 § jämförd med 7 kap. 2 § KL). För de mål som enligt nuvarande ordning prövas av som första instans ser reglerna något annorlunda ut; domstolen är beslutför med fyra ledamöter och kan maximalt bestå av sju ledamöter (3 och 9 §§ MDL). Sammansättnings- reglerna för är desamma för de mål som domstolen prövar som första och enda instans och de mål som domstolen prövar som andra och sista instans. Nuvarande regler om tingsrättens sammansättning i de aktuella målen har sin förebild i reglerna om tingsrätts sammansättning i patenträttsliga mål (prop. 1992/93:234 s. 10, jfr även prop. 1994/95:123 s. 188, prop. 2007/08:115 s. 165 och prop. 2007/08:135 s. 284). Regler av i huvudsak samma innehåll men med ett ökat inslag av flexibilitet föreslås gälla för Patent- och i patenträttsliga mål. Motsvarande regler föreslås i departementspromemorian också för de marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen. Några remissinstanser, bl.a. , , SFIR och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt, är kritiska till för- slaget såvitt avser de marknadsrättsliga målen. De anför att departe- mentspromemorians förslag innebär en försvagning av rättens samman- sättning jämfört med vad som enligt nuvarande ordning gäller för Mark- nadsdomstolen. De anser att Patent- och som ut- gångspunkt bör ha en sammansättning som är så stark att dess juridiska och sakliga kompetens inte kan ifrågasättas. Patent- och marknadsdom- stolen bör därför, när marknadsrättsliga mål avgörs i sak, som huvud- regel bestå av fem ledamöter, varav tre lagfarna domare och två ekono- miska experter. Det är viktigt att Patent- och i de marknads- föringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen kan erbjuda en tvistlösning som innebär en kvalificerad prövning och som är ägnad att upprätthålla allmänhetens och parternas förtroende för rättskipningen. I detta ligger att domstolen ska ha tillräcklig juridisk kompetens och ekonomisk sak- kunskap men också att avgöranden ska meddelas inom rimlig tid. När det gäller antalet ledamöter som Patent- och bör bestå av i marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål är de befintliga reglerna om rättens sammansättning i dessa mål en naturlig utgångspunkt. Sammansättningsreglerna för bör dock ses i ljuset av att domstolen, i samtliga mål som den handlägger, är sista instans. Patent- och avgöranden föreslås kunna överklagas till Patent- och marknadsöverdomstolen och under vissa särskilda förutsättningar även till . Till skillnad från kommer Patent- och alltså inte ha någon funktion som prejudikatinstans. Vid en samlad bedömning anser regeringen att det inte är sakligt motiverat att som utgångspunkt ha en sammansättning med så många som fem ledamöter. I enlighet med vad som gäller för flertalet av de marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen i allmän domstol och i likhet med vad som föreslås gälla beträffande de patenträttsliga målen bör huvudregeln i stället vara att Patent- och vid huvudförhandling i marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål ska bestå av fyra ledamöter. Av dessa ledamöter bör två vara lagfarna domare och två vara ekonomiska experter. Om det finns skäl för det med hänsyn till målets omfattning eller svårighetsgrad bör ytterligare en lagfaren domare och en ekonomisk expert kunna ingå i rätten. Även i övrigt bör sammansätt- ningsreglerna överensstämma med vad som föreslås gälla för de patent- rättsliga målen. Mot denna utformning av sammansättningsreglerna kan invändas att de inte tar tillräcklig hänsyn till att det inte finns behov av särskild sak- kunskap i alla marknadsföringsrättliga och konkurrensrättsliga mål och att de därför innebär en opåkallad ökning av antalet mål där ledamöter med ekonomisk sakkunskap deltar. pekar exempelvis på att det finns varumärkesrättsliga mål som är i princip identiska med marknadsföringsrättsliga mål och som avgörs utan ekonomiska experter. Typiskt sett är behovet av ekonomisk sakkunskap större i marknads- föringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål än i varumärkesrättsliga mål. De föreslagna sammansättningsreglerna ger också utrymme för att beakta att det i vissa mål inte finns behov av särskild sakkunskap. Regeringen anser att det är att föredra att sammansättningsreglerna är flexibla och en- hetliga än att de är detaljstyrda och splittrade. I mål som exempelvis rör enbart skadestånd, utdömande av vite eller där det är aktuellt att genom mellandom avgöra om ett anspråk är preskriberat finns det som regel inte behov av ekonomisk sakkunskap och då bör med tillämpning av de före- slagna sammansättningsreglerna ekonomiska ledamöter inte ingå i rätten. Domstolen bedöms väl kapabel att göra dessa ställningstaganden. , och Näringslivets Delegation för Marknadsrätt anför att det i vissa immaterialrättsliga och marknads- rättsliga mål finns behov av både ekonomisk och teknisk sakkunskap. 2015/16:57 anser att det skulle vara värdefullt om både ledamöter med ekonomisk och ledamöter med teknisk sakkunskap kunde ingå i rätten i dessa mål. anför att detta skulle kunna ske genom att en sammansättning med två ekonomiska experter utökas med en teknisk ledamot och att en sammansättning med två tekniska ledamöter utökas med en ekonomisk expert. Till att börja med kan det konstateras att antalet mål i vilka det finns ett behov av både ekonomisk och teknisk sakkunskap förefaller vara ytterst få. Att för ett fåtal mål ha en ordning med utökad sammansättning skulle visserligen innebära en kompetenssäkring men skulle också innebära att rätten kommer att bestå av ledamöter som saknar kunskap om väsentliga delar av det aktuella målet. Sammantaget bedömer regeringen att den vinst som kan uppnås genom en sådan ordning inte uppväger de nack- delar som den skulle medföra. Det finns därför inte anledning att nu före- slå att både tekniska ledamöter och ledamöter med ekonomisk sakkun- skap ska kunna ingå i rätten när Patent- och prövar immaterialrättsliga och marknadsrättsliga mål. Det finns dock anledning att följa utvecklingen. Skulle t.ex. antalet mål där båda typerna av sak- kunskap behövs öka markant kan det finnas behov av att se över om det bör införas en sådan möjlighet. Regeringens förslag: Vid avgörande i sak av patenträttsliga, växtför- ädlarrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga ären- den ska Patent- och bestå av tre ledamöter. Om det i ett patenträttsligt eller växtförädlarrättsligt ärende finns behov av teknisk sakkunskap ska en eller två tekniska ledamöter ingå i rätten. Om det i ett marknadsföringsrättsligt eller konkurrensrättsligt ärende finns behov av ekonomisk sakkunskap ska en eller två ekonomiska ex- perter ingå i rätten. Minst en ledamot ska alltid vara lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl för det med hänsyn till ärendet, får rätten bestå av fyra ledamöter, varav två lagfarna domare och två tekniska ledamöter eller ekonomiska experter, beroende på ärendetyp. Om det är tillräckligt med hänsyn till ärendet, får rätten bestå av en lagfaren domare och, beroende på ärendetyp, en ledamot med teknisk eller ekonomisk sakkunskap.