prop · H30332 · 2015-10-08 00:00:00 — helhet kompletteras av lagen ska ändras så att hänvisningen i stället görs till förordning (EU) nr 1151/2012. I bestämmelsen om vilka förordningar som delvis kompletteras av lagen ska geografiska beteckningar, ursprungsbeteckningar, traditionellt skydd och garan- terade traditionella specialiteter ersättas med samlingsbegreppet beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. också ändras så att hänvisningen till förordning (EG) nr 1234/2007 ersätts med en hänvisning till förordningarna (EU) nr 1306/2013 och (EU) nr 1308/2013 och så att en hänvisning görs till förordning (EU) nr 251/2014. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslås dock att uttrycket garanterad traditionell specialitet ska ersättas av begreppet traditionella uttryck. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag Allmänt om förordning (EU) nr 1151/2012 Enligt 1 § lagen om kontroll av skyddade beteckningar kompletterar lagen förordningarna (EG) nr 509/2006 och (EG) nr 510/2006. ningarna har upphävts och ersatts av förordning (EU) nr 1151/2012. Kraven för vad som utgör en ursprungsbeteckning och en geografisk 2015/16:32 beteckning har i allt väsentligt förts över från förordning (EG) 510/2006 till förordning (EU) nr 1151/2012. Nytt i förordning (EU) nr 1151/2012 är dock att namnet på ett land får vara en skyddad geografisk beteckning och att kommissionen, enligt artikel 5.4, får anta delegerade akter om undantag avseende vissa krav för att ta hänsyn till de specifika egenskaperna hos framställningen av produkter med animaliskt ursprung och vissa produkters eller områdens särskilda egenskaper. Även regleringen av vad som utgör en garanterad traditionell specialitet har i allt väsentligt förts över från förordning (EG) nr 509/2006 till förordning (EU) nr 1151/2012. Kommissionen ges i artikel 18.5 också befogenhet att anta delegerade akter avseende närmare bestämmelser om kraven för att säkerställa att ordningen fungerar smidigt. Definitionen på traditionell har också ändrats så att det nu krävs en påvisad förekomst på den inhemska marknaden om , tidigare krävdes . Bestämmelserna om processen kring registrering av en ursprungsbeteckning, geografisk beteckning eller garanterad traditionell specialitet har också förts över i sak från förordning (EG) nr 509/2006 och förordning (EG) 510/2006 till förordning (EU) nr 1151/2012. Kommissionen ges genom artikel 49.7 i förordning (EU) nr 1151/2012 befogenhet att anta delegerade akter och genomförandeakter för att förenkla ansökningsprocessen. Vidare ges kommissionen även befogenhet att anta delegerade akter och genomförandeakter med kompletterande bestämmelser kring invändningsförfarandet, förfarandet för ändringar i produktspecifikationer och avregistreringsförfarandet som kommissionen har ansvar för enligt artikel 51.6, 53.3 och 54.2. Även bestämmelserna om medlemsstaternas ansvar för övervakningen av att bestämmelserna om skyddade beteckningar följs är i sak desamma som i de upphävda förordningarna. Den huvudsakliga nyheten är att det i förordningen har förts in ytterligare en kvalitetsordning, frivilliga kvalitetsbegrepp. Frivilliga kvalitetsbegrepp får användas för de jordbruksprodukter och livsmedel som omfattas av förordning (EU) nr 1151/2012. För att ett begrepp ska komma ifråga som ett frivilligt kvalitetsbegrepp ska det avse en egenskap eller en bearbetningsmässig kvalitet som ger produkten ett mervärde. De frivilliga kvalitetsbegreppen skiljer sig från övriga kvalitetsordningar som omfattas av förordningen på så sätt att ett frivilligt kvalitetsbegrepp är en märkning som en producent får använda för sin produkt utan att ansöka om registrering av produkten. Alla producenter som tillverkar en produkt som uppfyller de kriterier för ett frivilligt kvalitetsbegrepp som kommissionen, genom en genomförandeakt, uppställt får använda begreppet vid märkningen av sin produkt. Exempel på frivilligt kvalitetsbegrepp som anges i förordningen i artikel 31 är produkter från bergsområden. Begreppet har definierats i förordningen och kompletterats av kommissionen genom en delegerad förordning, kommissionens delegerade förordning (EU) nr 665/2014 av om komplettering av och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 när det gäller användningsvillkoren för det frivilliga kvalitetsbegreppet ”produkt från bergsområde”. Olika typer av produkter kan vara märkta med samma frivilliga kvalitetsbegrepp. Exempelvis kan både mjölk och kött vara produkter från bergsområden. Detta skiljer sig från de övriga kvalitetsordningarna som omfattas av förordningen där varje registrering avser en specifik produkt såsom exempelvis Skånsk spettkaka, löjrom, eller hushållsost. Även när det gäller medlemsstaternas kontroll skiljer sig de frivilliga kvalitetsbegreppen från de övriga kvalitetsförordningarna som omfattas av förordningen. För ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och garanterade traditionella specialiteter sker som konstaterats tidigare två typer av kontroll. Först ska kontroll ske innan en produkt släpps ut på marknaden och kontrollen innebär då att se om produkten stämmer överens med den produktspecifikation som omfattades av ansökan och registreringen. Därefter är medlemsstaterna skyldiga att se till att det utövas kontroll över produkter som finns på marknaden så att dessa uppfyller kraven i förordningen. För de frivilliga kvalitetsbegreppen sker ingen förhandskontroll av märkningen, utan dessa produkter får släppas på marknaden utan föregående granskning. Medlemsstaterna har dock därefter ett ansvar att genomföra riskanalysbaserade kontroller för att säkerställa att produkterna på marknaden uppfyller kraven för frivilliga kvalitetsbegrepp och tillämpa lämpliga administrativa sanktioner vid överträdelser av förordningen. Enligt lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel har huvudansvaret för kontrollen av att produkter som finns på marknaden uppfyller de krav som finns i EU-förordningarna om de olika kvalitetsordningarna. Kontrollen utövas av , kommunerna och länsstyrelserna. Kontrollen av livsmedel utförs som ett led i respektive myndighets ordinarie livsmedelskontroll. Ansvaret för den operativa kontrollen av jordbruksprodukter ligger däremot centralt på . För att kunna utöva kontrollen har kontrollmyndigheterna rätt till upplysningar och rätt att ta del av handlingar och få tillträde till områden och lokaler med anknytning till verksamheten och får där göra undersökningar och ta prover. Kontrollmyndigheterna får vidare meddela de förelägganden och förbud som krävs för att bestämmelserna i ningarna om de olika kvalitetsordningarna ska följas. Förelägganden och förbud får förenas med vite. Kontrollmyndigheterna får omhänderta varor om förelägganden eller förbud inte följs och begära hjälp av om det behövs för kontroller eller verkställighet av beslut. Regeringen gör bedömningen att det av effektivitetsskäl är lämpligt att samordna kontrollen av de krav som gäller för de frivilliga kvalitetsbegreppen med den kontroll som myndigheterna utövar . Vidare framgår av förordningen att medlemsstaterna ska tillämpa lämpliga administrativa sanktioner vid överträdelser av bestämmelserna om frivilliga kvalitetsbegrepp. Som ovan nämnts har kontrollmyndigheterna, enligt lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, rätt att meddela de förelägganden och förbud som krävs för att bestämmelserna i om de olika kvalitetsordningarna ska följas samt förena dessa förelägganden och förbud med vite. Ett sådant föreläggande kan avse krav på att lämna ut handlingar m.m. som behövs för en effektiv kontroll men de kan också avse åtgärder för att få näringsidkare att fullgöra sina skyldigheter enligt lagstiftningen. Ett vitesförläggande enligt nuvarande bestämmelser beslutas av kontrollmyndigheten som kan ansöka om utdömande av vite hos allmän förvaltningsdomstol när föreläggandet har fått laga kraft. Regeringen gör bedömningen att den sanktionsmöjlighet som finns i lagen, i form av vitesföreläggande, uppfyller kravet i artikel 34 i förordningen på att medlemsstaterna ska tillämpa lämpliga administrativa sanktioner vid överträdelser av bestämmelserna om frivilliga kvalitetsbegrepp. Sammanfattningsvis kan konstateras att bestämmelser om skyddade ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och garanterade traditionella specialiteter i allt väsentligt har förts över från förordning (EG) nr 509/2006 och förordning (EG) nr 510/2006 till förordning (EU) nr 1151/2012. Det som är nytt är att det har införts en ny kvalitetsordning, frivilliga kvalitetsbegrepp. De myndigheter som ansvarar för att kontrollera att regelverket om beteckningar följs bör också ansvara för att kontrollera den nya kvalitetsordningen. Hänvisningen till förordningarna (EG) nr 509/2006 och (EG) nr 510/2006 i lagen bör därför ersättas med en hänvisning till förordning (EU) nr 1151/2012. Förordningarna (EU) nr 1306/2013 och (EU) nr 1308/2013 Lagen om kontroll av skyddade beteckningar av jordbruksprodukter och livsmedel kompletterar även förordning (EG) nr 1234/2007 i de delar den innehåller bestämmelser som rör skydd för geografiska beteckningar, ursprungsbeteckningar, traditionellt skydd och garanterade traditionella specialiteter. Förordning (EG) nr 1234/2007 har dock upphävts och ersatts av de nya förordningarna (EU) nr 1308/2013, som reglerar marknadsinstrumenten för EU:s gemensamma jordbrukspolitik, och (EU) nr 1306/2013, som reglerar finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU. De materiella bestämmelserna i förordningarna avseende ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och traditionella uttryck inom vinsektorn motsvarar i sak de som tidigare fanns i den nu upphävda förordningen (EG) nr 1234/2007. Hänvisningen till förordning (EG) nr 1234/2007 bör därför ersättas av en hänvisning till förordningarna (EU) nr 1308/2013 och (EU) nr 1306/2013. Förordning (EU) nr 251/2014 Förordning (EU) nr 251/2014 innehåller bestämmelser om geografiska beteckningar för aromatiserade vinprodukter. Systemet för registrering och skydd av produkterna är uppbyggt på samma sätt som för geografiska beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. Den grupp av producenter som vill registrera en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning lämnar in en ansökan i den medlemsstat där ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen har sitt ur- sprung och den aktuella medlemsstaten granskar sedan ansökan och inleder ett nationellt invändningsförfarande. Om ansökan anses uppfylla kraven för registrering av en geografisk beteckning ska den vidarebefordras till kommissionen och anses ansökan inte uppfylla kraven ska den avslås, enligt artikel 13. Medlemsstaterna ska, enligt artikel 20.4, vidare vidta lämpliga administrativa och juridiska åtgärder för att förebygga eller stoppa olaglig användning av skyddade geografiska beteckningar på aromatiska vinprodukter. Vidare ska medlemsstaterna, enligt artikel 22.1, även utse en behörig myndighet som ska ansvara för kontrollen när det gäller de skyldigheter som fastställs avseende geografiska beteckningar i förordningen. Förordningen kompletteras , i de delar den innehåller bestämmelser om förbud eller villkor för handhavande eller utsläppande på marknaden av livsmedel, av livsmedelslagen (2006:804). Livsmedelslagens syfte är att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och för konsumenternas intressen när det gäller livsmedel (1 §). Förordningen syftar dock, snarare än att säkerställa att endast hälsosamma och säkra livsmedel släpps ut på marknaden, till att skydda ett mervärde hos aromatiserade vinprodukter. Förordningens syfte överensstämmer således inte helt med livsmedelslagens. Den skyddsordning som regleras i förordningen är uppbyggd på samma sätt som skyddsordningarna för geografiska beteckningar avseende jordbruksprodukter, livsmedel och produkter inom vinsektorn. Att samla all lagstiftning som rör geografiska beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel i samma lag skulle underlätta för enskilda att informera sig om vad som gäller för just sådana produkter och förenkla tillgängligheten till lagstiftningen. Regeringen gör därför bedömningen att förordningen, i likhet med övriga EU-förordningar gällande skyddade beteckningar inom livsmedelssektorn, bör kompletteras av lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel, i de delar den innehåller bestämmelser om skydd för beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. Beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel Enligt 2 § i lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel kompletteras lagen av de i paragrafen uppräknade EU-förordningarna i de delar de innehåller bestämmelser som rör skydd för geografiska beteckningar, ursprungsbeteckningar, traditionellt skydd och garanterade traditionella specialiteter. De aktuella EU-förordningarna innehåller dels bestämmelser om skyddade beteckningar avseende vin- och spritprodukter och dels bestämmelser om offentlig kontroll. Bestämmelserna om offentlig kontroll gäller alla typer av beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. I EU-förordningen om offentlig kontroll används dock inte begreppen geografiska beteckningar, ursprungsbeteckningar, traditionellt skydd och garanterade traditionella specialiteter. Regeringen gör bedömningen att uttrycket beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel bör användas för att bättre illustrera att lagen kompletterar både bestämmelser om skyddade beteckningar avseende vin- och spritprodukter och 2015/16:32 bestämmelser om offentlig kontroll avseende alla typer av beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. Regeringens förslag: Bestämmelsen i varumärkeslagen om vilka bestämmelser i lagen som ska tillämpas vid intrång i en beteckning ska ändras så att hänvisningen till förordningarna (EG) nr 509/2006, (EG) nr 510/2006 och (EG) nr 1234/2007 ersätts med en hänvisning till förordningarna (EU) nr 1151/2012 och (EU) nr 1308/2013. Hänvisningarna i lagen till förordning (EEG) nr 1576/89 och för- ordning (EG) nr 1493/1999 ska tas bort. Dessutom ska en hänvisning till förordning (EU) nr 251/2014 läggas till i lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag: Varumärkeslagen innehåller bestäm- melser om varumärken och andra varukännetecken för varor eller tjänster och särskilda beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel som är skyddade inom EU. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om registrering av varumärken, hävning av registrering, internationell varumärkes- registrering, straffansvar, vitesförbud och skadestånd. Bestämmelserna i varumärkeslagen om vitesförbud (8 kap. 3 §), skade- stånd (8 kap. 4–6 §§), åtgärder med intrångsgörande varor (8 kap. 7 §), av information om dom i mål (8 kap. 8 §), informationsföreläggande och intrångsundersökning (9 kap.) och behandling av personuppgifter (10 kap. 3 §) ska enligt 10 kap. 7 § varumärkeslagen tillämpas vid intrång i den rätt till en beteckning som följer av bl.a. förordning (EG) nr 509/2006, (EG) nr 510/2006, (EG) nr 1234/2007 och rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation Bestämmelserna som finns i 10 kap. 7 § varumärkeslagen (tidigare 68 § i den äldre varumärkeslagen [1960:644]) infördes som ett led i genomförandet av och rådets direktiv /48/EG av om säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivet). Enligt artikel 2 och 3 i sanktionsdirektivet ska de åtgärder, förfaranden och sanktioner som föreskrivs i direktivet vara tillämpliga vid varje intrång i de immateriella rättigheter som följer av gemenskapsrätten och/eller den berörda med- lemsstatens nationella rätt. De särskilda beteckningarna på jordbruks- produkter och livsmedel utgör sådana immateriella rättigheter. I propositionen 2008/09:67, Civilrättsliga sanktioner på immaterial- rättens område – genomförande av direktiv 2004/48/EG (s. 245 f.), konstaterades att det inte fanns några sanktionsbestämmelser som var tillämpliga vid intrång i sådana rättigheter som skyddas av de särskilda beteckningarna på jordbruksprodukter och livsmedel och att sådana med anledning av sanktionsdirektivet behövde införas. Eftersom dessa rättigheter ansågs ha en anknytning till varumärkesrätten ansåg regeringen det lämpligt att dessa sanktionsbestämmelser infördes i varumärkeslagen efter bestämmelserna om intrång i gemenskapsvarumärken. En ny paragraf, 68 §, trädde i kraft (SFS 2009:110) där bestämmelserna som finns i 10 kap. 7 § varumärkeslagen infördes. Av förarbetena till den nu gällande varumärkeslagen (proposition 2009/10:255 s. 485) framgår att bestämmelserna i den tidigare 68 § i sak förts över till den nya lagen. Med stöd av varumärkeslagen kan en domstol vid vite bl.a. förbjuda den som gör eller medverkar till intrång i en beteckning som är skyddad enligt EU-förordningarna att fortsätta med det. Som nämnts i avsnitt 3.1 har kontrollmyndigheterna med stöd av lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel möjlighet att meddela förelägganden och förbud förenade med vite. Bestämmelserna om vite i lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel och i varumärkeslagen är avsedda att användas i olika sammanhang och tillämpas av olika myndigheter och har därför ansetts kunna gälla parallellt (jfr prop. 2009/10:22 s. 39 f.). Förordningarna (EG) nr 509/2006 och (EG) nr 510/2006 har upphävts och ersatts av förordning (EU) nr 1151/2012. Bestämmelserna om skydd för de olika skyddade beteckningarna är desamma som i de äldre förordningarna. Även förordning (EG) nr 1234/2007 har upphävts och bestämmelserna avseende skydd för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar inom vinsektorn har i sak förts över till förordning (EU) nr 1308/2013. Bestämmelserna om skydd är desamma som i den äldre förordningen. Mot denna bakgrund bör de bestämmelser i varumärkeslagen som gäller vid intrång i en rätt till en beteckning enligt förordning (EG) nr 509/2006, (EG) nr 510/2006 och (EG) nr 1234/2007 istället gälla för intrång i en rätt till en beteckning enligt förordning (EU) nr 1151/2012 och (EU) nr 1308/2013. Rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker har upphävts och ersatts av förordning (EG) nr 110/2008. Förordning (EG) nr 110/2008 omfattas redan av bestämmelserna i 10 kap. 7 § varumärkeslagen. Däremot ska hänvisningen till den upphävda förordningen (EEG) nr 1576/89 tas bort. Rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av om den gemensamma organisationen av marknaden för vin har upphävts och hänvisningen till den upphävda förordningen ska därför tas bort. Den nya förordningen (EU) nr 251/2014 innehåller bl.a. bestämmelser om geografiska beteckningar för aromatiserade vinprodukter. Dessa utgör sådana särskilda beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel som bör omfattas av bestämmelserna i 10 kap. 7 § varumärkeslagen. Förordning (EU) nr 251/2014 bör därför läggas till i uppräkningen i 10 kap. 7 § varumärkeslagen. 2015/16:32 En ändrad hänvisningsteknik I den nu gällande lydelsen av 10 kap. 7 § varumärkeslagen är hänvisningarna till EU-förordningarna utformade på så sätt att de avser EU- bestämmelserna i den gällande lydelsen, s.k. dynamiska hänvisningar. Bestämmelserna i 10 kap. 7 § varumärkeslagen avser bestämmelser om bl.a. skadestånd, vite samt informationsföreläggande och intrångsundersökning, dvs. bestämmelser om civilrättsliga sanktioner och tvångsmedel. Hänvisningarna bör därför avse EU- bestämmelserna i en viss angiven lydelse, s.k. statiska hänvisningar, och utformas enligt nya anvisningar för författningsskrivning. En följd av att ha statiska hänvisningar blir att om EU-bestämmelserna ändras behöver lagstiftaren överväga om någon ändring behöver göras i den nationella lagstiftningen. Regeringens förslag: Ändringarna i lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel och i varumärkeslagen ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har yttrat sig särskilt i fråga Skälen för regeringens förslag: Ändringarna bygger huvudsakligen på unionslagstiftning. och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 trädde i kraft . och rådets förordning (EG) nr 110/2008 trädde i kraft och tillämpas fr.o.m. . och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 trädde i kraft och tillämpas med vissa undantag fr.o.m. . De bestämmelser som är relevanta i detta sammanhang ska tillämpas fr.o.m. . och rådets förordning (EG) nr 882/2004 trädde i kraft och tillämpas fr.o.m. . och rådets förordning (EU) nr 251/2014 trädde i kraft och ska tillämpas fr.o.m. . Artiklarna 36.1 och 36.3 ska dock tillämpas fr.o.m. . Med hänsyn till att förordningarna redan trätt i kraft och har börjat tillämpas bör lagändringarna träda i kraft . Regeringen föreslår därför att ändringarna träder i kraft . Regeringen gör bedömningen att någon övergångsbestämmelse inte behövs. 8.1Konsekvenser för det allmänna Regeringens bedömning: Förslaget innebär endast marginella förändringar när det gäller det allmännas ansvar för kontrollen av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel. Förslaget bedöms inte få några ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot promemorians bedömning. Skälen för regeringens bedömning De föreslagna ändringarna i lagen om kontroll av skyddade beteckningar på jordbruksprodukter och livsmedel innebär inga större förändringar avseende kontrollmyndigheternas ansvar. Kvalitetsordningarna avseende ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och garanterade traditionella specialiteter avseende jordbruksprodukter och livsmedel och inom vinsektorn finns och dessa bestämmelser har i sak förts över till nya EU-förordningar. Det som tillkommit är kvalitetsordningen för skydd av geografiska beteckningar på aromatiserade vinprodukter och kvalitetsordningen frivilliga kvalitetsbegrepp för jordbruksprodukter och livsmedel. Nya kvalitetsordningar innebär ytterligare produkter att kontrollera. Den kontroll som ska genomföras av kontrollmyndigheterna inom detta område ska dock, liksom för redan befintliga kvalitetsordningar, grundas på en riskanalys och bedöms, liksom ske med låg frekvens. Vidare är ordningen med frivilliga kvalitetsbegrepp av begränsad omfattning, så till vida att den omfattar väldigt få begrepp. Kontrollmyndigheterna utför kontroll av de befintliga kvalitetsordningarna. Den ytterligare kontroll som de nya kvalitetsordningarna kommer att innebära bedöms bli av mycket begränsad omfattning och de eventuellt ökade kostnaderna som uppkommer ryms inom ramen för befintligt anslag. Nya kvalitetsordningar innebär som konstaterats ovan ytterligare produkter att kontrollera. Den kontroll som ska genomföras av kontrollmyndigheterna inom detta område ska dock, liksom för redan befintliga kvalitetsordningar, grundas på en riskanalys och bedöms, liksom ske med låg frekvens. Vidare är ordningen med frivilliga kvalitetsbegrepp av begränsad omfattning, så till vida att den omfattar väldigt få begrepp. Kontrollmyndigheterna utför kontroll av de befintliga kvalitetsordningarna. Den ytterligare kontroll som de nya kvalitets- ordningarna kommer att innebära bedöms bli av mycket begränsad 2015/16:32 omfattning och de eventuellt ökade kostnaderna som uppkommer ryms inom ramen för befintligt anslag.