prop · H30373 · 2015-12-21 00:00:00 — mäteriet menar att det finns mycket som talar för att informationspunkten bör kompletteras med mer information och påminner om fastig- och i ställer sig positiva till en informationspunkt. Flera remissinstanser, däribland Före- tagarna, SmåKom och , anser att förslaget är viktigt och kan leda till en effektivare bredbandsutbyggnad. instanser tillstyrker att () utses till ansvarig myndighet för informationspunkten och anser att en utbyggnad av PTS webbtjänst Ledningskollen är att föredra. menar att det är lämpligt att informationen tillgängliggörs elektroniskt via PTS i samarbete med de bredbandskoordinatorer som regeringen beslutat att inrätta i varje län. AB anför att det är viktigt att utforma lagen så att de system som redan finns kan fylla funktionen av informationspunkt i direktivets mening. Skälen för regeringens förslag: Av artiklarna 4 och 6 i direktivet fram- går att varje medlemsstat ska ha en informationspunkt, via vilken minimi- information om befintlig fysisk infrastruktur och bygg- och anläggnings- projekt kan göras tillgänglig elektroniskt. Vidare framgår av artikel 7.1 att relevant information om villkor och förfaranden för beviljande av tillstånd som behövs för utbyggnaden av bredbandsnät ska finns tillgäng- lig via informationspunkten. En central åtgärd för att minska kostnaderna vid utbyggnad av bred- bandsnät är att befintlig infrastruktur används effektivt. Bredbandsut- byggare behöver därför på olika sätt få information om var det finns lämplig infrastruktur som kan användas för ändamålet. Information är även avgörande för möjligheten att förhandla och avtala om samordning av bygg- och anläggningsprojekt. Den som vill bygga ut eller anlägga ett bredbandsnät kan behöva flera olika tillstånd och därför behöva ha kon- takt med flera olika myndigheter. Förfarandet för att ansöka om tillstånd kan skilja sig åt beroende på tillståndstypen, och den som söker tillstånd kan t.ex. behöva lägga olika underlag till sin ansökan för att den ska anses komplett. En tjänst genom vilken samlad information kan nås un- derlättar för den som ska söka tillstånd och bör bidra till att fullständiga ansökningar snabbare kan lämnas in till rätt myndighet. På detta sätt bör även handläggningstiderna hos myndigheterna kunna förkortas och pro- cessen som helhet effektiviseras. Samlad information bör på det hela taget underlätta utbyggnad av bredbandsnät. Mot denna bakgrund bör en särskild informationstjänst inrättas. I en- lighet med Lagrådets förslag anser regeringen att uttrycket informations- tjänst är lämpligare än det i lagrådsremissen använda ordet informations- punkt. Regeringen anser dock att tjänsten bör benämnas informations- tjänst för utbyggnad av bredbandsnät. Genom denna informationstjänst bör det vara möjligt att göra viss information om befintlig fysisk infrastruk- tur och pågående bygg- och anläggningsprojekt tillgänglig på elektronisk väg, se även avsnitt 10.2 och 10.5.1. Bredbandsutbyggare bör kunna ta del av informationen men det utesluter inte att informationstjänsten kan användas även av andra intressenter, om den myndighet som ansvarar för tjänsten anser att det kan ske med beaktande av relevanta krav på in- formationssäkerhet. Vid sökningen bör olika geografiska områden kunna anges. Det bör även vara möjligt för en bredbandsutbyggare att få till- gång till information om tillstånd som kan behövas vid utbyggnad av bredbandsnät. Denna information bör omfatta beskrivningar av vilka tillstånd som kan bli aktuella att söka, hur det går till att ansöka och hur en komplett ansökan ska se ut. Informationen bör kunna göras tillgänglig genom länkar eller liknande. Vad gäller information om tillstånd bör in- spiration vid utformandet av informationstjänsten kunna hämtas från webbplatsen som är en informationsplats om tillstånds- processen för vindkraftverk. Den närmare utformningen av tjänsten bör överlåtas till den myndighet som får i uppdrag att ansvara för densamma. Det finns flera olika tjänster som kan användas för att hitta in- formation om infrastruktur. Informationstjänsten för utbyggnad av bred- bandsnät bör även innehålla upplysningar om hur andra liknande tjänster 2015/16:73 kan hittas, exempelvis genom länkar. Det bör röra sig om större och mer omfattande tjänster, t.ex. fastighetsregistret, Geodataportalen och tjänster som större kommuner tillhandahåller. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att det i lagen ska anges att det ska finnas en informationstjänst för utbyggnad av bredbandsnät med ovan angivna egenskaper. Därigenom uppfylls kravet på inrättandet av en informationspunkt, som det uttrycks i direktivet. Enligt regeringen bör en myndighet ansvara för informationstjänsten. Det bör framgå av lagen att regeringen utser den myndigheten. Myndig- heten kan utses genom ändring i myndighetens instruktion. I ansvaret för informationstjänsten bör inte ligga att aktivt samla in eller kartlägga infrastrukturen i landet. En viktig uppgift för den myndighet som får ansvar för tjänsten är att säkerställa en hög nivå av informationssäkerhet och genomföra en riskanalys av hur den ska konstrueras och hur och av vilka aktörer den ska kunna användas, som Totalförsvarets forsknings- institut och påpekar. Det finns flera myndigheter som skulle kunna vara lämpliga att ansvara för informationstjänsten. Exempelvis tillhandahåller länsstyrelserna ofta information om olika tillstånd som kan behövas om en aktör vill anlägga ett bredbandsnät. De viktigaste delarna av informations- tjänsten kommer troligen att vara de som rör information om befintlig fysisk infrastruktur och om pågående bygg- och anläggningsprojekt. En lämplig utgångspunkt när en myndighet ska utses är därför de tjänster eller portaler som redan finns och som delvis omfattar sådan information, även om syftet med dessa tjänster kan vara ett annat . Det finns två sådana tjänster som förefaller vara mer lämpade än andra: PTS webb- tjänst Ledningskollen och Geodataportalen som Lantmäteriet ansvarar för. I promemorian finns en redogörelse för dessa tjänster. Där anges att med vissa justeringar kan Ledningskollen eller motsvarande tjänst upp- fylla direktivets krav. Som flera remissinstanser framför kan PTS därför vara en lämplig myndighet att ansvara för informationstjänsten för ut- byggnad av bredbandsnät. Samarbetet med andra myndigheter, t.ex. Lantmäteriet, kan regleras i annan form än genom lag, om det visar sig att behov finns av en sådan reglering. 10.2Skyldighet att lämna information om befintlig infrastruktur Regeringens förslag: En nätinnehavare ska på begäran ge bredbands- utbyggare tillgång till information om sin fysiska infrastrukturs lokali- sering och sträckning, typ och nuvarande användning och kontaktupp- gifter. En sådan begäran om information ska vara skriftlig och ange vilket geografiskt område som begäran avser. Nätinnehavaren ska på proportionella, icke-diskriminerande och öppet redovisade villkor göra informationen tillgänglig för bredbands- utbyggaren senast från det att begäran togs emot. Om informationen finns tillgänglig genom informationstjänsten för utbyggnad av bredbandsnät, ska skyldigheten att lämna information kunna fullgöras genom att bredbandsutbyggaren hänvisas dit. Nätinnehavaren ska få begränsa tillgången till informationen till följd av tystnadsplikt eller, om det är nödvändigt, med hänvisning till nätets driftsäkerhet, allmän säkerhet, totalförsvaret eller säkerhet i övrigt, folkhälsa eller affärs- och driftsförhållanden. I det allmännas verksamhet ska i stället offentlighets- och sekretesslagen tillämpas. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I pro- memorian används termen informationspunkt och där föreslås även, utöver vad direktivet kräver, en skyldighet för nätinnehavare att lämna grundläg- gande information om befintlig fysisk infrastruktur utan föregående be- gäran till informationspunkten och närmare information efter förfrågan. I promemorian föreslås också en bestämmelse som bemyndigar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela vissa före- skrifter. Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Säkerhetspolisen, och , framhåller att den information som förslaget omfattar kan vara känslig. Vissa av instanserna, bland andra , framhåller särskilt att det innebär ris- ker att samla informationen på ett och samma ställe och efterfrågar en analys ur ett säkerhetsskyddsperspektiv, mot bakgrund av att det är troligt att informationspunkten kommer att ge en omfattande bild av fysiska infrastruktur och bygg- och anläggningsprojekt. anser att förslaget framstår som onödigt resurskrävande och kan komma att innebära en ökad byråkratisk börda för staten och andra ägare av infra- struktur. och anser att förslaget leder till administrativa bördor och kostnader som överstiger nyttan med informa- tionspunkten. Några remissinstanser ifrågasätter behovet av att all infor- mation finns tillgänglig via informationspunkten och pekar på existe- rande tjänster. Flera remissinstanser framhåller att det är viktigt att nuva- rande system och rutiner kan användas för att uppfylla informations- skyldigheten och att det, för att undvika administrativa kostnader, är viktigt att en informationsskyldighet inte innebär krav på att komma in med mer information än den som Ledningskollen innehåller . AB (Sto- kab) och är kritiska till att nätinnehavare som tillhandahåller svart fiber ska behöva lämna information om befintlig Lantmäteriet framför att informationen om befintlig fysisk infrastruktur i princip motsvarar den som registreras vid bildande av led- i anser att den minimiinformation som skyldigheten föreslås avse är bra men att vissa begrepp bör förtydli- i län ser behov av samlad information och är positiv till att det ska vara tvingande för nätinnehavare att använda in- ser införandet av en informa- tionspunkt som nödvändigt för att uppnå önskad effekt och att det får anses ändamålsenligt att gå utöver vad direktivet kräver. pekar att skyldigheten att lämna information är kostnadskrävande och anser att det måste gå att föra vidare kostnader till bredbandsutbyggarna. anser att nätinnehavarna bör få kostnadstäckning för framtagandet av svar på begäran om närmare information. instanser, däribland () och AB har synpunkter på tidsgränserna i förslaget. och förordar även att nätinnehavaren ska ange infrastrukturens tillgäng- lighet och kondition. Kammarrätten i efterlyser, mot bakgrund av den stora mängden information som enligt promemorians förslag ska finnas i informationspunkten, en möjlighet till undantag från informa- menar att det bör utredas närmare vilka möjligheter det finns att meddela undantag från skyldigheten att tillhand- hålla information och skyldigheten att tillåta undersökning på plats. Skälen för regeringens förslag: Syftet med informationstjänsten för utbyggnad av bredbandsnät, tidigare i lagstiftningsärendet benämnd infor- mationspunkten, är bl.a. att tillgången till information om befintlig fysisk infrastruktur ska öka och att ett gemensamt utnyttjande av infrastruktur därmed ska gynnas. Den som överväger att begära tillträde till någon annans fysiska infrastruktur behöver en viss minsta information för att kunna göra ett informerat val. Information om den fysiska infrastrukturens lokalisering, sträckning, typ och nuvarande användning tillsammans med kontaktuppgifter till nätinnehavaren bör vara tillräcklig för detta syfte, vilket även framgår av direktivet. I promemorian föreslås att alla nätinnehavare ska vara skyldiga att göra grundläggande information om infrastrukturens lokalisering, typ av in- frastruktur och nuvarande användning och kontaktuppgifter tillgänglig I promemorian föreslås även att en nätinnehavare på skriftlig begäran av en bredbandsutbyggare ska lämna den närmare in- formation om infrastrukturen som behövs för att bredbandsutbyggaren ska kunna utforma en begäran om tillträde. Direktivet kräver inte att nätinne- havare tillgängliggör minimiinformation genom informationspunkten, som informationstjänsten kallas i direktivet. Där anges i stället att nätinne- havaren, för det fall informationen inte finns i informationspunkten, efter förfrågan ska göra informationen tillgänglig för en bredbandsutbyggare. Flera remissinstanser framför att en skyldighet som går utöver vad direk- tivet kräver för med sig stora administrativa kostnader och en ökad byrå- krati för nätinnehavarna och för den myndighet som ska ansvara för infor- Även aktörer från telekomsektorn, alltså bredbandsutbyg- garna, anför att kostnaderna kommer att överstiga nyttan och att det inte är något större problem att identifiera nätinnehavare. stanser påpekar även att det finns olika tjänster där infor- mation finns och att det finns en risk för arbetskrävande dubbelregistrering av information. Flera remissinstanser framför också att det finns risker med att samla mycket information om fysisk infrastruktur på samma ställe. Regeringen konstaterar att antalet nätinnehavare är stort och att uttrycket fysisk infrastruktur omfattar en stor mängd olika infrastrukturer, t.ex. brunnar och stolpar. Det rör sig således om många offentliga och privata aktörer som enligt promemorians förslag ska lägga ner arbete och pengar på att registrera all sin fysiska infrastruktur, trots att många nätinnehavare aldrig kommer att få en förfrågan om tillträde. Mot bakgrund av vad remiss- instanserna anför anser regeringen att det saknas skäl att föreslå en be- stämmelse som innebär en större börda för nätinnehavarna än vad direk- tivet kräver. Nätinnehavaren bör därför enligt regeringen endast vara skyl- dig att på skriftlig förfrågan från en bredbandsutbyggare lämna informat- ion till bredbandsutbyggaren om den fysiska infrastrukturens lokalisering och sträckning, typ och nuvarande användning samt kontaktuppgifter för inlämnande av begäran om tillträde till infrastrukturen. En sådan skyl- dighet minskar även de risker som vissa remissinstanser påtalar kan upp- stå om mycket information samlas på ett och samma ställe. Informations- tjänsten för utbyggnad av bredbandsnät kommer således inte att ge den om- fattande bild av fysiska infrastruktur som t.ex. Försvarets radio- anstalt avser i sitt remissyttrande. Som anges i avsnitt 10.1 är det oavsett detta en viktig uppgift för den myndighet som får ansvar för informations- tjänsten att säkerställa en hög nivå av informationssäkerhet för denna. Information om infrastrukturens typ bör omfatta även sådana uppgifter om mått, storlek och material som behövs för att utforma en begäran om tillträde. Tillräckliga skäl saknas för att, som föreslår, ange att nät- innehavarna ska lämna mer information än vad direktivet kräver. En begäran om information ska vara skriftlig. I begäran ska det geogra- fiska område som begäran gäller specificeras. Svar på en begäran om in- formation bör, i enlighet med vad som anges i direktivet, lämnas senast från mottagandet av begäran om information. Det har inte framkommit tillräckliga skäl för att skärpa denna tidsgräns. Bredbands- utbyggare bör begära mottagningsbevis eller på annat sätt försäkra sig om att nätinnehavaren har tagit emot begäran, se avsnitt 8.1. I promemorian föreslås att informationen ska lämnas på skäliga villkor. Regeringen anser att en skrivning närmare direktivets krav är lämpligare och att det därför bör anges att informationen ska lämnas på proportio- nella, icke-diskriminerande och öppet redovisade villkor. Detta bör un- derlätta en jämförelse med EU-rättslig praxis. Utrymmet för villkor bör vara begränsat men t.ex. villkor som förbjuder röjande av vissa uppgifter, om uppgifterna är för känsliga för att lämnas ut för större spridning, bör anses proportionella. Villkor bör även kunna avse mer praktiska detaljer, t.ex. hur informationen ska lämnas. Vissa remissinstanser anför att nät- innehavaren bör få ersättning för kostnader för framtagande av svar till bredbandsutbyggaren. Regeringen anser att den aktuella typen av infor- mation är av sådan art att nätinnehavaren oftast enkelt kan sammanställa den och lämna den till bredbandsutbyggaren. Ersättning för att lämna in- formation bör därför inte lämnas i normalfallet. Det kan dock finnas till- fällen då utlämnandet kräver mer arbete och en ersättning kan då anses proportionell. Om informationen finns tillgänglig genom informationstjänsten för ut- byggnad av bredbandsnät, kan skyldigheten att lämna informationen full- göras genom att bredbandsutbyggaren hänvisas dit. stämmer med direktivets krav. Nätinnehavaren bör enligt regeringen få begränsa tillgången till infor- mationen till följd av tystnadsplikt eller, om det är nödvändigt, med hänvis- ning till nätets driftsäkerhet, allmän säkerhet, totalförsvaret eller säkerhet i övrigt, folkhälsa eller drifts- och affärsförhållanden. havaren bör göra en bedömning av om information är av denna karaktär och om informationen således inte bör tillgängliggöras via informations- tjänsten för utbyggnad av bredbandsnät eller lämnas ut. uppfattning att denna prövning innebär ett stort an- svar för nätinnehavarna och anser att det är viktigt att informationssäker- hetsfrågor tidigt finns i fokus i arbetet med informationstjänsten. hanget bör det noteras att tystnadsplikt som t.ex. följer av annan lag gäller. Den som har kunskap om känslig infrastruktur kan därför behöva göra en bedömning med avseende även på vilka bestämmelser som gäller i öv- I det allmännas verksamhet tillämpas offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL. Exempel på bestämmelser i som kan bli tillämpliga är 15 kap. 2 § (försvarssekretess), 18 kap. 8 § (säkerhets- eller bevakningsåtgärd), 18 kap. 13 § (risk- och sårbarhetsanalys m.m.), 19 kap. 1 § (myndighets affärsverksamhet, affärs- och driftförhållanden), 31 kap. 16 § (affärsförbindelse med myndighet) och 31 kap. 17 § (affärsförbin- delse med vissa bolag m.m.). För de nätinnehavare som tillhör det allmänna gäller givetvis även fort- satt skyldigheten att skyndsamt lämna ut allmänna handlingar eller upp- gifter ur allmänna handlingar i enligt med vad som följer av tryckfrihets- förordningen och OSL. När det gäller Svenska stadsnätsföreningens och ståndpunkt att tillhandahållare av svart fiber inte ska vara skyldiga att lämna information om sin fysiska infrastruktur vill regeringen påpeka att tillhandahållare av svart fiber inte är undantagna från direktivets skyldighet att lämna till- träde utan att det rör sig om en möjlighet att avslå en begäran om tillträde till den fysiska infrastrukturen vid en prövning i det enskilda fallet, se även avsnitt 8.1. Därför bör även tillhandahållare av svart fiber omfattas av informationsskyldigheten, även om svart fiber i sig inte faller under uttrycket fysisk infrastruktur. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan vid be- hov meddela verkställighetsföreskrifter om hur skyldigheten ska uppfyllas. Genom de föreslagna bestämmelserna genomförs direktivets krav på in- formationsskyldighet för nätinnehavaren, inklusive möjligheten att begränsa tillgången till information, samt rätten till viss information. En nätinnehavare som inte innehar någon fysisk infrastruktur enligt de- finitionen i avsnitt 7.3 har inte någon information att lämna och omfattas därför inte av ovan nämnda skyldigheter. Mot bakgrund av att den informationsskyldighet som föreslås är vä- sentligt annorlunda utformad än den som föreslås i promemorian anser regeringen att informationstjänsten för utbyggnad av bredbandsnät inte bör finansieras genom avgifter. Regeringen anser vidare att det saknas skäl att föreskriva om generella undantag från skyldigheten, trots att direktivet ger en sådan möjlighet. Detta gäller särskilt mot bakgrund av utformningen av den bestämmelse Prop. 2015/16:73 som föreslås, som för med sig att informationstjänsten inte kommer att innehålla den stora mängden information som t.ex. Kammarrätten i avser i sitt remissvar. 10.3Skyldighet att medge undersökning av infrastruktur på plats Regeringens förslag: En nätinnehavare ska på begäran medge att en bredbandsutbyggare på plats undersöker sådan fysisk infrastruktur som den senare kan komma att begära tillträde till. En sådan undersök- ning ska medges på proportionella, icke-diskriminerande och öppet redovisade villkor. Nätinnehavaren får avslå bredbandsutbyggarens begäran om den begärda undersökningen inte är rimlig. Begäran ska vara skriftlig och ange vilken infrastruktur som begäran avser. Om begäran beviljas, ska undersökningen ske senast en månad från det att begäran togs emot. Nätinnehavaren får begränsa undersökningen till följd av tystnads- plikt eller, om det är nödvändigt, med hänvisning till nätets driftsäker- het, allmän säkerhet, totalförsvaret eller säkerhet i övrigt, folkhälsa eller affärs- och driftsförhållanden. I det allmännas verk- samhet tillämpas i stället offentlighets- och sekretesslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: framför att det inte anges i förslaget hur en nätinnehavare har på sig att lämna ett nekande svar. ställer sig frågande till om offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, kan tilläm- pas när det gäller undersökning på plats. i anser att det är viktigt med en möjlighet till undersökning av infrastruk- turen men saknar uppgifter om eventuell ersättning för nätinnehavare som deltar vid undersökningen. () anser att förslaget ska kompletteras med att en undersökning på plats endast kan ske under förutsättning att undersökande part, utöver gällande lagar och regelverk, också uppfyller nätinnehavarens regler och riktlinjer. föreslår att undersökning på plats ska medges inom två veck- or från en sådan begäran. framhåller att det är bättre att lägga undersökningsskyldigheten på nätinnehavaren om en närmare undersök- ning behövs. Skälen för regeringens förslag: Syftet med en undersökning på plats är att en bredbandsutbyggare ska kunna bedöma förutsättningarna för att i ett senare skede begära tillträde till nätinnehavarens fysiska infrastruk- tur. En skyldighet om att tillåta en sådan undersökning på plats krävs enligt artikel 4.5 i direktivet och saknas i svensk rätt. Regeringen föreslår därför att en sådan skyldighet införs i den nya lagen. Eftersom direktivet kräver att en sådan skyldighet införs är det inte möjligt att, som anför, i stället införa en skyldighet för nätinnehavaren att undersöka sin Regeringen bedömer dessutom att det finns bredbandsut- byggare som själva vill undersöka infrastrukturen för att avgöra om en begäran om tillträde bör framställas. I promemorian föreslås att undersökningen ska ske på skäliga villkor. Regeringen anser att en skrivning som ligger närmare direktivets är lämpligare och att det därför bör anges att undersökningen bör medges på proportionella, icke-diskriminerande och öppet redovisade villkor. bör underlätta en jämförelse med EU-rättslig praxis. normalt ha rätt till ersättning för proportionella kostnader som undersök- ningen på plats ger upphov till. Detta behöver inte anges särskilt i lagen. Vilka dessa kostnader är får prövas i varje enskilt fall. får avslå en begäran om undersökning om den begärda undersökningen inte är rimlig. I uttrycket rimlig bör ligga att det inte är uteslutet att till- träde kan medges vid en eventuell begäran. Det bör också krävas att platsundersökningen kan ske på ett säkert sätt, både med hänsyn till per- sonlig säkerhet och till driftsäkerhet. finns i lag eller annan författning måste dessa givetvis följas, som Vatten- Huruvida regler som nätinnehavaren själv har satt upp ska följas får däremot prövas i förhållande till vad som kan anses vara pro- portionella, icke-diskriminerande och öppet redovisade villkor. En platsundersökning som kräver att en verksamhet stoppas eller hind- ras mer än marginellt är normalt inte att anse som rimlig, detta gäller särskilt om infrastrukturen är samhällsviktig. En begäran om undersök- ning som kräver större grävarbeten kan normalt inte heller anses rimlig.