prop · H2031390 · 2015-01-01 00:00:00 — Den utfärdande myndigheten har exklusiv behörighet att fatta beslut avseende förlängning, översyn, ändring, upphävande och återkallelse av den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten och följakt- ligen även av den europeiska skyddsordern (artikel 13.1). Den utfärdande myndigheten ska utan dröjsmål informera den verkställande myndigheten om alla sådana beslut (artikel 13.5). Om den utfärdande myndigheten har ändrat den europeiska skyddsordern, ska den verkställande myndigheten ändra de verkställighetsåtgärder som har vidtagits eller vägra verkställighet, om den ändrade skyddsordern innebär att det finns hinder mot verkställighet (artikel 13.7). Om skyddsordern förlängs eller på annat sätt ändras av den utfärdande myndigheten, ska en omprövning av beslutet om verkställighet göras. Mot bakgrund av att ett beslut om verkställighet är ett uttryck för erkännande av den utfärdande statens avgörande är det följdriktigt att ändringar i den utfärdande statens skyddsåtgärd förutsätter ett förnyat ställningstagande genom ett nytt beslut om verkställighet, oavsett om den utfärdande staten översänder en helt ny skyddsorder eller om den i annan ordning meddelar att den bakomliggande skyddsåtgärden har ändrats. Prövningen bör gå till på samma sätt som den ursprungliga prövningen av en översänd skyddsorder och, om det inte finns hinder mot erkännande, mynna ut i ett beslut om hur verkställigheten ska ske. Den verkställande staten får inte tillämpa andra vägransgrunder än att den europeiska skyddsordern inte har utfärdats på grundval av en sådan skyddsåtgärd som omfattas av direktivets tillämpningsområde eller att skyddsordern är ofullständig eller inte har kompletterats inom föreskriven tid (artikel 13.7 b). De möjligheter som direktivet medger för att vägra erkännande av en europeisk skyddsorder är således mer begränsade vid omprövning på grund av att skyddsordern har ändrats än när prövningen sker . Precis som vid den initiala prövningen av den europeiska skyddsordern bör åklagarens prövning i en sådan situation därutöver bestå i att göra en bedömning av vilket kontaktförbud som bäst överensstämmer med den ändrade skyddsåtgärden. Beslutet bör även omfatta vilken tid förbudet ska gälla. Andra grunder för omprövning I promemorian föreslås att en förnyad prövning även ska kunna aktuali- seras om det på grund av ändrade förhållanden eller av annan anledning 2014/15:139 finns skäl att ompröva beslutet om verkställighet, t.ex. om den förbudet gäller mot uppträder antingen på ett sätt som motiverar en skärpning av förbudet eller på ett sätt som föranleder ett mindre ingripande förbud. En erkänd skyddsorder ska verkställas i genom en åtgärd som i största möjliga mån överensstämmer med den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten. Ändrade förhållanden bör föranleda att den utfärdande myndigheten ändrar den europeiska skyddsordern. En sådan ändring ska erkännas och verkställas på samma sätt som anförts ovan. Någon ytterligare grund för förnyad prövning bör därför inte införas. Ändrade förhållanden bör inte heller föranleda åklagaren att meddela ett beslut om kontaktförbud, vid sidan om verkställigheten av den euro- peiska skyddsordern. Även om det kan föreligga omständigheter som motiverar ett mer ingripande förbud än som föranletts av den europeiska skyddsordern, bör ett kontaktförbud inte beslutas parallellt med en euro- peisk skyddsorder. Ändrade förhållanden får i stället rapporteras till den utfärdande myndigheten i den andra medlemsstaten, som har att göra de ändringar i den europeiska skyddsordern som är påkallade. Regeringens förslag: Åklagaren ska upphäva ett beslut om verk- ställighet om den europeiska skyddsordern upphävs eller återkallas eller om det finns hinder mot erkännande av en ändrad skyddsorder. Åklagaren får upphäva ett beslut om verkställighet om den som skyddsordern är avsedd att skydda inte uppehåller sig i . Om åklagarens beslut i fråga om erkännande och verkställighet är föremål för rättens prövning, är det rätten som ska pröva frågor om att upphäva beslutet om verkställighet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens, utom såtill- vida att det i promemorian föreslås att det införs en särskild grund för att avbryta verkställigheten när fortsatt verkställighet skulle strida mot pro- portionalitetsbestämmelsen i lagen om kontaktförbud samt att det i promemorian föreslås att en ny verkställbarhetsförklaring ska kunna meddelas om den andra medlemsstaten begär att verkställigheten ska bestå efter utgången av den tid som har fastställts i det ursprungliga beslutet. I promemorian föreslås ingen bestämmelser om att rätten i vissa fall ska pröva frågor om att upphäva beslutet om verkställighet. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot förslaget. anför att även ändrade förhållanden bör kunna föranleda ett upphävande av ett beslut om verkställighet. tillägger att det får anses osäkert om de begränsningar som följer av proportionalitets- principen i lagen om kontaktförbud är förenliga med artikel 14.1 b i direktivet. tillstyrker emellertid förslaget, eftersom det resultat som uppnås framstår som rimligt och önskvärt. Skälen för regeringens förslag Allmänt om avbrytande av verkställigheten Om den utfärdande myndigheten har upphävt eller återkallat den euro- peiska skyddsordern, ska den verkställande myndigheten avsluta de åtgärder som har meddelats till verkställighet av den erkända skydds- ordern, så snart som den har blivit vederbörligen informerad (artikel Den verkställande myndigheten får även avbryta de åtgärder som vidtagits till verkställighet av en europeisk skyddsorder i vissa andra Det får ske om det finns tydliga indikationer på att den skyddade personen inte bor eller uppehåller sig inom den verkställande statens territorium, om, enligt den verkställande statens lagstiftning, de åtgärder som har meddelats för att verkställa den europeiska skydds- ordern har pågått längsta möjliga tid samt om den europeiska skydds- ordern har ändrats och det finns grund för att vägra fortsatt verkställighet. Skyddsordern har återkallats eller upphävts Om den europeiska skyddsordern har upphävts eller återkallats i ursprungsmedlemsstaten, finns det en skyldighet att avsluta åtgärder som har meddelats till verkställighet av skyddsordern. Detta är en naturlig följd av att direktivet bygger på principen om ömsesidigt erkännande. Någon prövning av lämpligheten i att av det skälet upphäva beslutet om verkställighet bör inte ske. Skulle åklagaren finna att det trots den utfär- dande myndighetens beslut finns anledning att upprätthålla skyddet, kan åklagaren pröva om ett kontaktförbud enligt lagen om kontaktförbud bör Skyddspersonen befinner sig inte i En grundläggande förutsättning för att verkställa en europeisk skydds- order är att den som en skyddsåtgärd är avsedd att skydda är bosatt eller uppehåller sig i den verkställande staten eller i vart fall står i begrepp att bosätta sig eller uppehålla sig i den verkställande staten (artikel 6.1). den skyddade personen lämnar den verkställande staten innan beslutet om verkställighet har pågått längsta möjliga tid, saknas anledning att Om det, efter att en europeisk skyddsorder har erkänts och ett beslut om verkställighet har meddelats, framkommer att den som skyddsordern är avsedd att skydda varken är bosatt eller uppe- håller sig i längre, och inget tyder på att personen kommer att återvända, bör därför de åtgärder som har vidtagits för att verkställa den europeiska skyddsordern avbrytas. För svenska förhållanden innebär detta att beslutet om verkställighet bör upphävas, vilket bör framgå av en bestämmelse i den nya lagen. På Lagrådets inrådan bör bestämmelsen formuleras så att det ankommer på åklagaren att i det enskilda fallet bedöma om ett beslut om verkställighet bör upphävas på denna grund. Verkställigheten har pågått längsta möjliga tid Direktivet föreskriver inte någon längsta varaktighet för en skyddsåtgärd som kan ligga till grund för en europeisk skyddsorder eller någon yttersta tidsgräns för hur lång giltighetstid skyddsordern får ha. ställande statens lagstiftning utgör dock en begränsande faktor för hur 2014/15:139 länge verkställigheten kan pågå, eftersom det är den som ska tillämpas på verkställigheten av de åtgärder som vidtas till verkställighet av skydds- ordern (artikel 11.1). Åtgärder som har vidtagits får avbrytas när de enligt nationell lagstiftning har pågått längsta möjliga tid (artikel 14.1 b). Med hänsyn därtill får direktivet förstås som att de tidsbegränsningar som gäller för ett förbud enligt lagen om kontaktförbud får tillämpas på det förbud som har meddelats till verkställighet av skyddsordern. Om beslutet om verkställighet har löpt ut på grund av en sådan tidsbegräns- ning, får alltså verkställigheten av den europeiska skyddsordern avbrytas. Kontaktförbud meddelas (4 § första stycket lagen om kontakt- förbud). I ett beslut om verkställighet ska, som anförs i avsnitt 5.4.3, anges för vilken tid beslutet om verkställighet gäller, med beaktande av de tidsbegränsningar som gäller för olika sorters kontaktförbud. När den tid som angetts för det meddelade förbudet har löpt ut, bör verkställighe- ten kunna avbrytas. Innan åtgärder avbryts för att de har pågått längsta möjliga tid enligt den verkställande statens nationella rätt ska den utfärdande myndigheten dock tillfrågas om det skydd som tillhandahålls genom den europeiska skyddsordern är nödvändigt med hänsyn till omständighe- terna i det särskilda fallet (artikel 14.3). Den utfärdande myndigheten ska svara utan dröjsmål på en sådan fråga. I situationer där åklagaren i beslu- tet om verkställighet har beslutat om en kortare varaktighet än den som angivits av den utfärdande myndigheten i formuläret för den europeiska skyddsordern torde den utfärdande myndigheten ofta ha anledning att ange behov av fortsatt verkställighet. Frågan är om beslutet om verk- ställighet i en sådan situation bör förlängas. Beslut om kontaktförbud får under vissa förutsättningar förlängas (4 § tredje stycket lagen om kontaktförbud). Någon absolut längsta tid som ett kontaktförbud får förlängas finns inte. Förlängning av ett tidigare med- delat kontaktförbud anses dock som ett nytt kontaktförbud (prop. 1987/88:137 s. 43). Ett kontaktförbud får alltså förlängas endast om samtliga förutsättningar för att meddela ett kontaktförbud är uppfyllda. Om den utfärdande myndigheten på fråga, innan verkställigheten av skyddsordern avbryts, anger behov av fortsatt skydd, bör åklagaren därför ha att pröva om förutsättningar för att meddela ett kontaktförbud föreligger. Åklagaren bör i en sådan situation göra en fullständig pröv- ning av tillämpliga förutsättningar enligt lagen om kontaktförbud. Någon möjlighet att för sådana situationer enbart förlänga beslutet om verk- ställighet bör inte införas. Med hänsyn till att beslutets giltighetstid löper ut vid en viss i beslutet angiven tidpunkt behöver beslutet om verkställig- het dock inte upphävas. En fullständig prövning enligt lagen om kontaktförbud kan resultera i att ett beslut om kontaktförbud meddelas i enlighet med lagen eller i att inget eller ett mindre ingripande kontaktförbud än det förbud som meddelades till följd av erkännandet meddelas, beroende bl.a. på förut- sättningarna i det enskilda fallet och den proportionalitetsavvägning som ska göras. Om det inte finns tillräckligt underlag för att göra den bedöm- ning som krävs, får åklagaren utnyttja de möjligheter att föranstalta om en sådan kontaktförbudsutredning med anlitande av biträde av polis som föreskrivs i lagen. Omprövning när en skyddsorder har ändrats Som nämnts får den verkställande myndigheten avbryta verkställigheten även i en situation där den europeiska skyddsordern har ändrats på ett sätt som innebär att det föreligger hinder mot erkännande (beträffande frågan om ändring av skyddsordern, se avsnitt 5.4.8). Endast vissa vägransgrunder får prövas i ett sådant förfarande (artikel 13.7 b). Föreligger det hinder mot erkännande av den ändrade skyddsordern, ska verkställighet vägras. Något skäl att fortsätta verkställigheten av det ursprungliga beslutet finns inte i en sådan situation. Beslutet om verkställighet bör därför kunna upphävas. De situationer som enligt regeringens mening bör leda till att beslutet om verkställighet av skyddsordern upphävs föranleder inte någon direkt lämplighetsprövning. Om skyddsordern har återkallats eller upphävts eller har ändrats på ett sätt som innebär att det föreligger hinder mot erkännande, föreligger inte längre grund för att verkställa skyddsordern och beslutet om verkställighet ska därför upphävas. Någon prövning som motiverar införande av en möjlighet att få det beslutet prövat av rätten föreligger inte. Om den skyddsordern avses skydda inte befinner sig i , är det också ett faktum som bör föranleda att verkställigheten av skyddsordern upphävs. Inte heller den frågan motiverar därför införande av en möjlighet att begära rättens prövning. Om en situation som föranleder upphävande av ett beslut om verk- ställighet uppstår medan frågan om erkännande och verkställighet är föremål för rättens prövning, bör det åligga rätten att upphäva beslutet om verkställighet. En sådan ordning gäller när kontaktförbud är föremål för rättens prövning (23 § andra stycket lagen om kontaktförbud). En bestämmelse om att rätten prövar frågor om upphävande för det fall åklagarens beslut i fråga om erkännande och verkställighet är föremål för rättens prövning bör därför införas. 5.4.10Rambeslut om överförande av domar och beslut med föreskrift om skyddsåtgärd Regeringens förslag: Åklagaren eller, om frågan om erkännande och verkställighet är föremål för rättens prövning, rätten ska upphäva ett beslut om verkställighet om en dom eller ett beslut som omfattar samma skyddsåtgärd som ligger till grund för den europeiska skydds- ordern verkställs eller följs upp i med stöd av rådets rambeslut /947/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på domar och övervakningsbeslut i syfte att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgärder respektive rådets rambeslut /829/RIF om tillämpning mellan Europeiska unionens medlems- stater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervak- ningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande. Promemorians förslag: I promemorian föreslås det inte någon grund för avbrytande av verkställigheten vid överförande av skyddsåtgärder 2014/15:139 med tillämpning av bestämmelserna i rambeslutet om verkställighet av frivårdspåföljder eller rambeslutet om uppföljning av beslut om över- Remissinstanserna uppmärksammar inte särskilt frågan. Skälen för regeringens förslag: Direktivet innehåller flera bestäm- melser som tar särskilt sikte på fall där en skyddsåtgärd har meddelats som en föreskrift inom ramen för en frivårdspåföljd eller som del av ett beslut om övervakningsåtgärder som alternativ till häktning. föreskrift kan ligga till grund för en europeisk skyddsorder. föreskrift kan dock också, med stöd av rambeslutet om verkställighet av frivårdspåföljder och rambeslutet om uppföljning av beslut om övervak- ningsåtgärder, bli erkänd och verkställd i en annan medlemsstat enligt de förfaranden som gäller enligt respektive rambeslut (rådets rambeslut 2008/947/RIF om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på domar och övervakningsbeslut i syfte att övervaka alternativa påföljder och övervakningsåtgärder och rådets rambeslut /829/RIF om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande). Det är då fråga om att en dömd person får verkställa en utdömd påföljd i den verkställande staten respektive att en misstänkt person får bege sig till en annan stat i avvaktan på slutligt avgörande i ett pågående brottmålsförfarande i den utfärdande staten, på villkor att ett beslut om övervakningsåtgärder följs upp i den andra staten. Med stöd av rambeslutet om verkställighet av frivårdspåföljder är det möjligt att överföra frivårdspåföljder mellan medlemsstaterna. rande kan ske av fristående påföljder, t.ex. skyddstillsyn, och av övervak- ningsåtgärder som gäller efter det att en dömd person frigivits villkorligt från ett fängelsestraff. Överförande enligt rambeslutet kan omfatta olika åtgärder, bl.a. kan det röra sig om föreskrifter med skyldighet för den dömde att inte besöka vissa orter, platser eller angivna områden i den utfärdande eller verkställande staten eller att undvika kontakt med vissa angivna personer (artikel 4.1 b och f i rambeslutet om verkställighet av Den verkställande medlemsstaten är i princip skyldig att erkänna och verkställa det avgörande som överförs enligt rambeslutet. I ett betänkande med förslag till lagstiftning för genomförande av rambeslutet konstateras att vissa av de övervakningsåtgärder som anges i rambeslutet inte har någon direkt motsvarighet i det svenska påföljds- systemet (SOU 2013:21 s. 612-614). Det gäller bl.a. sådana åtgärder som innebär en skyldighet att inte besöka vissa platser eller att undvika kontakt med vissa personer. I betänkandet föreslås att dessa övervakningsåtgärder ska verkställas i i enlighet med det svenska I vissa fall när övervakningsåtgärden inte alls finns i svensk rätt får verkställigheten i gå ut på att reagera om åtgärden inte följs av den dömde. En sådan reaktion kan t.ex. vara en varning enligt svensk rätt eller en återrapportering till den utfärdande staten. slagen i betänkandet innebär således att övervakningsåtgärder som helt eller delvis motsvarar kontaktförbud enligt svensk rätt inte kommer att verkställas här med tillämpning av bestämmelserna om kontaktförbud. stället kommer en sådan övervakningsåtgärd att kunna verkställas här t.ex. genom återrapportering till den andra staten vid misskötsamhet. Enligt rambeslutet om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder kan sådana övervakningsåtgärder som anges i rambeslutet överföras mellan medlemsstaterna för erkännande och uppföljning som alternativ till tillfälligt frihetsberövande i avvaktan på ett slutligt avgörande i målet. En av de övervakningsåtgärder som kan bli föremål för överförande enligt rambeslutet innebär skyldighet för en misstänkt person att inte besöka vissa ställen, orter eller angivna områden i den utfärdande eller verkställande staten. En annan övervakningsåtgärd innebär en skyldighet att undvika kontakt med vissa personer med anknytning till ett eller flera påstådda brott (artikel 8.1 b och f i rambeslutet om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder). Sådana övervakningsåtgärder kan utgöra skyddsåtgärder som kan ligga till grund för en europeisk skydds- order. Regeringen har i förslag till lagstiftning för genomförande av rambeslutet gjort bedömningen att bl.a. dessa övervakningsåtgärder ska kunna erkännas och följas upp i (prop. 2014/15:116, Erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen). Till skillnad från vad som gäller enligt direktivet innebär rambeslutet inte någon skyldighet att verkställa en övervakningsåtgärd med tillämpning av nationella bestämmelser. Den verkställande statens åtagande är i stället att följa upp den åtgärd som beslutats i den utfärdande staten och att återrapportera till den staten om den misstänkte överträder övervakningsåtgärden. Det innebär, såvitt nu är av intresse, att det inte kommer att fattas något beslut i för att, med tillämpning av bestämmelserna i lagen om kontaktförbud, verkställa sådana övervakningsåtgärder som helt eller delvis motsvarar kontaktförbud i svensk rätt. På samma sätt som gäller för beslut om förlängning, ändring och upp- hävande av den skyddsåtgärd som ligger till grund för skyddsordern är det den utfärdande myndigheten som har exklusiv behörighet att påföra en frihetsberövande åtgärd som följd av att en sådan skyddsåtgärd har upphävts, om skyddsåtgärden har meddelats på grund av en sådan dom som avses i rambeslutet om verkställighet av frivårdspåföljder eller på grund av ett sådant beslut om övervakningsåtgärder som avses i ram- beslutet om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder (artikel 13.1 b i direktivet). En sådan situation kan typiskt sett uppkomma om den dömde eller den misstänkte har misskött sig, t.ex. genom att överträda en skyddsåtgärd. Om en sådan dom eller ett sådant beslut överförs till , har det därför införts en möjlighet att avbryta de åtgärder som vidtagits för att verkställa en europeisk skyddsorder (artikel 14.1 d). Om verkställigheten av skyddsordern inte avbryts i en sådan situation, kommer samma skyddsåtgärd verkställas eller följas upp i genom dels det aktuella rambeslutet, dels direktivet. En sådan situation vore olycklig och bör undvikas. Regeringen menar därför att det bör införas en skyldighet att upphäva beslutet om verkställighet av den europeiska skyddsordern om en dom eller ett beslut innehållande en skyddsåtgärd avseende samma parter som skyddsordern avser överförs till med tillämpning av bestämmelserna i rambeslutet om verkställighet av frivårdspåföljder respektive rambeslutet om uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder. På samma sätt som gäller för övriga situationer som föranleder upphävande av ett beslut om verkställighet bör det vara åklagaren som upphäver beslutet. Är åklagarens beslut i fråga 2014/15:139 om erkännande och verkställighet föremål för rättens prövning, bör det dock ankomma på rätten att upphäva beslutet. Av samma skäl som anförs i avsnitt 5.4.9 saknas även i dessa situationer skäl att införa en möjlighet att begära rättens prövning av beslutet att upphäva beslutet om verkställighet. Regeringens förslag: Den som bryter mot ett förbud som har meddelats för att verkställa en europeisk skyddsorder ska dömas för överträdelse av europeisk skyddsorder till böter eller fängelse i högst . I ringa fall ska det inte dömas till ansvar. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Vid en överträdelse av åtgärder som har vidtagits till verkställighet av en europeisk skyddsorder har den verk- ställande staten behörighet att påföra straffrättsliga påföljder och vidta andra åtgärder som en följd av överträdelsen, om överträdelsen utgör en brottslig gärning enligt den verkställande statens lagstiftning (artikel 11.2 a). Den verkställande staten har vidare behörighet att fatta andra beslut med anledning av överträdelsen och att vidta brådskande och tillfälliga åtgärder för att avbryta överträdelsen, i förekommande fall i avvaktan på ett följdbeslut från den utfärdande staten (artikel 11.2 b och c). Den som bryter mot ett kontaktförbud döms för överträdelse av kontaktförbud till böter eller fängelse i högst (24 § lagen om kontaktförbud). I ringa fall ska inte dömas till ansvar. Överträdelse av kontaktförbud sanktioneras alltså med en renodlad straffpåföljd. Med den utgångspunkten att ett beslut om verkställighet av en euro- peisk skyddsorder ska vara att likställa med ett kontaktförbud, bör över- trädelser av förbud som meddelats genom ett sådant beslut kunna bestraffas på samma sätt som en överträdelse av ett kontaktförbud som har meddelats enligt lagen om kontaktförbud. En särskild straffbestäm- melse bör därför införas i den nya lagen. Att sanktionera överträdelser av förbud som meddelats genom ett beslut om verkställighet bör inte skilja sig från bestraffning av överträdelser av kontaktförbud som har meddelats enligt lagen om kontaktförbud. Samma straffskala bör alltså gälla, och det bör inte dömas till ansvar i ringa fall. Brottsrubricering bör vara överträdelse av europeisk skyddsorder. Risk för dubbla sanktioner Regeringens förslag: Åtal för överträdelse av ett förbud som har meddelats till följd av ett beslut om verkställighet ska få väckas endast