prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — sig åt affärsverksamhet som inte sig åt affärsverksamhet som inte utgör verksamhet i ett finansiellt utgör verksamhet i ett finansiellt En enhet ska dock inte anses vara en aktiv icke-finansiell enhet enligt första stycket 6 om den fungerar som eller utger sig för att vara någon form av investeringsenhet vars syfte är att förvärva eller finansiera bolag och sedan inneha andelar i dessa bolag som anläggningstillgångar för Med finansiellt institut avses en Med finansiellt institut avses en enhet som anges i 7, 8, 9 eller 10 §. enhet som anges i 7, 8, 9 eller 10 §. Med finansiellt institut avses dock Med finansiellt institut avses dock inte i något fall en enhet vars inte en enhet vars verksamhet verksamhet uteslutande eller så gott uteslutande eller så gott som 1. i att direkt eller indirekt äga hela eller delar av det utestående aktieinnehavet i ett eller flera dotterföretag som bedriver handel eller affärsverksamhet som inte utgör verksamhet i ett finansiellt institut eller att tillhandahålla finansiering och tjänster till ett eller flera sådana 2. av finansiering eller hedging- 2. av finansiering transaktioner med eller åt när- transaktioner med eller åt när- stående enheter som inte är finansi- stående enheter som inte är finansi- ella institut men inte tillhandahål- ella institut men inte tillhandahål- lande av finansierings- eller som inte är närstående, om den som inte är närstående, om den grupp som de närstående enheterna grupp som de närstående enheterna ingår i ägnar sig åt affärsverksam- ingår i ägnar sig åt affärsverksam- het som inte utgör verksamhet i ett het som inte utgör verksamhet i ett Med finansiellt institut avses inte heller i något fall en enhet som är ett treasurycenter enligt definitionen av detta begrepp i relevanta amerikanska författningar i sin lydelse . En enhet som avses i första stycket 1 ska dock anses vara ett finansiellt institut om den fungerar som eller utger sig för att vara vars syfte är att förvärva eller finansiera bolag och sedan inneha andelar i dessa bolag som En enhet är ett finansiellt institut En enhet är ett finansiellt institut om förvaring eller förvaltning av tillgångar för någon annans räkning annans räkning utgör en så utgör en så väsentlig del av väsentlig del av verksamheten att verksamheten att de av enhetens de av enhetens intäkter som härrör intäkter som härrör från sådan 1.den treårsperiod som avslutas vid utgången av det räkenskapsår som föregår tidpunkten då bedömningen görs, eller 2.den period som enheten har existerat. Med konto som innehas av Med konto som innehas av dödsbo avses ett konto i dödsbo avses ett konto i som innehas uteslutande av ett som innehas uteslutande av ett dödsbo, om kopia på den avlidnes dödsbo, om en kopia på den testamente eller dödsbevis finns avlidnes testamente eller dödsbevis med i dokumentationen för kontot. finns med i dokumentationen för kontot eller om uppgift om dödsfallet har inhämtats från statens personadressregister. 1–4 §§ 1–4 §§ genomförts får tillgång till ytter- genomförts får tillgång till ytter- ligare information som medför att ligare information som medför att det finns skäl att anta att ett det finns skäl att anta att ett intygande eller annan dokumenta- intygande eller annan dokumenta- tion med avseende på kontot är tion med avseende på kontot är oriktig eller inte tillförlitlig, ska oriktig eller inte tillförlitlig, ska granskningen enligt 1–4 §§. granskningen enligt 1–4 §§. anta att intygande eller annan anta att intygande eller annan dokumentation är oriktig eller dokumentation är oriktig eller otillförlitlig, eller om ett intygande otillförlitlig, eller om ett intygande som ska inhämtas vid den nya som ska inhämtas vid den nya granskningen inte kommer in inom granskningen inte kommer in inom från det att det begärts. från det att det begärts. ellt institut får utgå ifrån att en ellt institut får utgå från att en fysisk person som är förmånstagare fysisk person som är förmånstagare men inte försäkringstagare i ett men inte försäkringstagare i ett och som tar emot en dödsfallsför- och som tar emot en dödsfallsför- mån i enlighet med försäkringsav- mån i enlighet med försäkringsav- talet inte är en specificerad ameri- talet inte är en specificerad ameri- Detta gäller dock inte Detta gäller dock inte finansiella institutet har skäl att finansiella institutet har skäl att anta att den förmånstagaren är en anta att den förmånstagaren är en förmånstagaren är en specificerad amerikansk person, ska 4 kap. 1, 2 och 5 §§ tillämpas på försäkrings- avtalet. Vid tillämpning av 4–7 kap., ska som styrkande dokumentation räknas 1. ett intyg 1. ett intyg om utfärdat av en behörig tjänsteman utfärdat av en behörig myndighet i vid behörig myndighet i den stat den stat eller jurisdiktion där uppger sig vara bosatt, 2.när det gäller en fysisk person, en giltig identifikationshandling utfärdad av en behörig myndighet som innehåller uppgift om personens namn och typiskt sett används för identifiering, 3.när det gäller en enhet, officiell dokumentation utfärdad av en behörig myndighet som innehåller uppgift om den juridiska personens namn samt adressen till dess huvudkontor i den stat eller jurisdiktion där den uppger sig vara hemmahörande eller i den stat eller jurisdiktion enligt vars lagstiftning den har upprättats, 4. de dokument som enligt bilaga 4. de dokument som enligt bilaga till ett avtal om att ett rapporte- till ett avtal om att ett rapporte- ringsskyldigt finansiellt institut ska ringsskyldigt finansiellt institut ska agera som kvalificerad förmedlare agera som kvalificerad förmedlare godtas för identifiering av fysiska godtas för identifiering av fysiska respektive enheter, eller personer respektive enheter, eller 2015/16:29 5. kontoutdrag eller liknande sammanställningar, kreditupplysning, konkursansökan eller rapport från U.S. Securities and Exchange Commission. Dokumentation som ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut inhämtar i enlighet med denna lag ska sparas från inhämtandet. Handlingar och uppgifter om åtgärder som vidtagits för att identifiera om ett konto är rapporteringspliktigt eller inte ska bevaras från att kontot avslutas. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning undertecknade ett multilateralt avtal om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton, MCAA. Endast en engelsk och en fransk språkversion av avtalet undertecknades. Avtalet finns i bilaga 1. Avtalet innebär att CRS ska genomföras och tillämpas i . CRS finns i bilaga 2. Svenska översättningar av MCAA och CRS finns i bilaga 3 och 4. Vid Ekofin- rådets möte antogs DAC 2. DAC 2 finns i bilaga 5. DAC 2 innebär att CRS tas in i DAC. Inom har promemorian En global standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton tagits fram med förslag till författningsreglering för att genomföra MCAA och DAC 2. Promemorians lagförslag finns i bilaga 6. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 7. Remissvaren finns tillgängliga i ärendet (Fi2015/02358/S3). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de förslag som finns i bilaga 8. Lagrådets yttrande finns i bilaga 9. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter och förslag. Regeringen behandlar vissa av Lagrådets synpunkter under avsnitten 6.2.1. I övrigt behandlas Lagrådets synpunkter i författningskommentaren. Vissa språkliga och redaktionella ändringar har även gjorts i förhållande till lagrådsremissen. 4En global standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton FATCA är en amerikansk lagstiftning som ålägger finansiella institut i hela världen att identifiera finansiella konton som innehas av amerikanska personer och rapportera tillgångar och inkomster på sådana konton till den amerikanska federala skattemyndigheten. I vissa fall ska de finansiella instituten också innehålla skatt för den amerikanska federala skattemyndighetens räkning. deltar i rapportering och innehållande av källskatt enligt FATCA riskerar att det innehålls 30 procents skatt på alla betalningar av inkomster med källa i till det finansiella institutet. , , Förenade , , och presenterade en modell för bilaterala avtal om automatiskt utbyte av upplysningar mellan den amerikanska federala skattemyndigheten och respektive skattemyndighet i andra stater och hade 59 stater och jurisdiktioner ingått bilaterala avtal med om FATCA medan ytterliga 42 stater och jurisdiktioner var överens i sak med om sådana avtal utan att ännu 2015/16:29 ha undertecknat dem. Bland dessa 101 stater och jurisdiktioner finns samtliga EUs medlemsstater. har genomförts i enlighet med prop. 2014/15:41. Inom har det tagits fram en standard för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Standarden bygger på den ovan nämnda modellen för bilaterala . En del avvikelser har dock gjorts för att standarden ska kunna fungera i multilaterala sammanhang och fristående från den amerikanska FATCA- lagstiftningen. standard består av en modell för avtal mellan behöriga myndigheter om att tillämpa CRS. Till avtalet hör CRS. Till den globala standarden har det även tagits fram kommentarer och it-format för utbytet. Ytterligare information om det globala automatiska informationsutbytet om finansiella konton samt ytterligare vägledning när det gäller tolkning och tillämpning av CRS publiceras på webbplats (). Tanken är att det där bl.a. kommer att finnas svar på vanligt förekommande frågor om hur CRS och dess kommentar ska tolkas och tillämpas. är en av 611 stater och jurisdiktioner som har anslutit sig till ett multilateralt avtal mellan behöriga myndigheter om att genomföra CRS i nationell lagstiftning och att inleda ett automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. MCAA undertecknades i en engelsk och en fransk språkversion. 50 av staterna och jurisdiktionerna har i avtalet åtagit sig att ha genomfört CRS i nationell lagstiftning och att inleda utbytet av upplysningar med ett första utbyte . De övriga 11 staterna och jurisdiktionerna har i avtalet åtagit sig att ha genomfört CRS i nationell lagstiftning och att inleda ett multilateralt automatiskt byte av upplysningar om finansiella konton med ett första utbyte . Grunden för MCAA är artikel 6 i Europaråds- och OECD- konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden som genomförts i svensk rätt genom lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden och ger stöd för behöriga myndigheter att komma överens om automatiskt utbyte av de upplysningar som omfattas av utbytet enligt konventionen. I DAC finns bestämmelser om samarbete mellan medlemsstaterna i form av utbyte av upplysningar, närvaro vid administrativa myndigheter och medverkan i administrativa utredningar, samtidiga kontroller samt administrativ delgivning. I DAC föreskrivs även att en medlemsstat som erbjuder ett tredjeland ett mer omfattande samarbete än som följer av DAC, inte får vägra en annan medlemsstat att också inleda ett ömsesidigt sådant samarbete. Samtliga EU:s medlemsstater har ingått eller avser att ingå bilaterala avtal med om FATCA och alla medlemsstater utom undertecknade MCAA. Mot denna bakgrund har det inom EU, delvis parallellt med arbetet inom , arbetats fram ett förslag som syftar till att ta in standard om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton i EU- lagstiftningen. lade kommissionen fram ett förslag till 1 Siffran gäller . ändringar i DAC (se faktapromemoria 2012/13:FPM150). Detta arbete Prop. 2015/16:29 ledde fram till att vid sitt möte antog DAC 2 som innebär att standard tas in i DAC. Skälet till att standard behandlats även på EU-nivå och inte endast bi- eller multilateralt mellan medlemsstaterna är att det har ansetts nödvändigt att samordna detta nya byte av upplysningar med det utbyte av upplysningar som redan äger rum mellan medlemstaterna, framförallt enligt de befintliga bestämmelserna i och enligt direktivet 2003/48/EG av om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar (nedan kallat sparandedirektivet). En effekt av behovet av samordning mellan utbytet av upplysningar enligt olika rättsakter är att i samband med att DAC 2 antogs gav kommissionen i uppdrag att ta fram ett förslag om att upphäva sparandedirektivet. Skälet till att detta uppdrag lämnades är att utbytet av upplysningar enligt DAC 2 nästan helt överlappar sparandedirektivet och att det under sådana förhållanden kan anses omotiverat administrativt betungande att tillämpa dessa två rättsakter parallellt. Ett förslag till upphävande av sparandedirektivet publicerades av kommissionen. Regeringen föreslår att godkänner MCAA. I denna proposition lämnas förslag till de lagar och förordningar som behövs för att genomföra MCAA, inklusive CRS, och DAC 2. MCAA, CRS och DAC 2 kallas i denna proposition med en gemensam benämning för ”den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton” eller den ”globala standarden”. I denna proposition lämnas även förslag på åtgärder för att upphäva sparandedirektivet. 4.2Den globala standardens uppbyggnad och övergripande innehåll Bilaga I till DAC överensstämmer nästan helt med CRS. Några få avvikelser som har ansetts nödvändiga på grund av att det rör sig om ett EU-sammanhang finns dock i bilaga I till DAC. I bilaga II till DAC finns vissa bestämmelser som inte uttryckligen finns med i CRS utan i stället kommer till uttryck i kommentaren till CRS. I punkten 13 i ingressen till DAC 2 anges att kommentaren till CRS bör användas av medlemsstaterna vid genomförandet av direktivet. Tanken är alltså att innebörden av bilaga I till DAC ska vara densamma som innebörden av CRS såvida det inte framgår att något annat är avsett. Skälet till att vissa delar av kommentaren till CRS har tagits in i bilaga II till DAC är att de delarna har bedömts vara självständiga bestämmelser och inte endast förtydliganden av de bestämmelser som redan kommer till uttryck i CRS. En förutsättning för att utbytet av upplysningar ska kunna ske på ett effektivt sätt är att det identifieras vilka konton som innehas av personer med hemvist i en annan stat eller jurisdiktion eller av enheter över vilka en eller flera personer med bestämmande inflytande har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Det måste även fastställas vilken eller vilka dessa andra stater eller jurisdiktioner är. Ansvaret för denna identifiering 2015/16:29 ligger på de finansiella instituten där de finansiella kontona finns. Den globala standarden innehåller detaljerade regler för den procedur som ska genomföras för att identifiera kontona. Granskningsproceduren skiljer sig åt beroende på om kontot öppnas eller senare (nya konton) eller (befintliga konton) samt beroende på om kontot innehas av en fysisk person eller en enhet. Begreppet ”enhet” definieras som en juridisk person eller en annan juridisk konstruktion såsom ett bolag, en delägarbeskattad juridisk person, en trust eller en stiftelse. När det gäller nya konton är den centrala delen i identifieringsproceduren att inhämta ett intygande från kontohavarna eller personerna med bestämmande inflytande över en enhet där de ska intyga i vilka stater eller jurisdiktioner de har hemvist. När det gäller befintliga konton är huvudregeln i stället att de finansiella instituten inte behöver inhämta någon ny dokumentation. I stället ska de granska de uppgifter som de redan har angående ett konto och se om det finns indikationer på att kontohavaren eller personerna med bestämmande inflytande har hemvist i en eller flera andra stater eller jurisdiktioner. Konton som identifieras som konton med kontohavare som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion eller är enheter över vilka personer med hemvist i en annan stat eller jurisdiktion har bestämmande inflytande är rapporteringspliktiga konton. De finansiella instituten ska lämna uppgifter till sina nationella skattemyndigheter avseende de rapporteringspliktiga kontona. Uppgifter ska lämnas som behövs för att identifiera kontohavaren och personerna med bestämmande inflytande, kontona och de uppgiftslämnande instituten. Uppgifter ska också lämnas om saldo eller värde på kontona eller om ett konto avslutats . Vidare ska uppgifter lämnas om ränta, utdelning eller andra betalningar avseende tillgångar på kontona samt intäkter från försäljning av tillgångar på kontona. De nationella skattemyndigheterna ska sedan genom automatiskt utbyte av upplysningar överföra dessa uppgifter till den eller de stater och jurisdiktioner där kontohavaren och personerna med bestämmande inflytande har hemvist. I avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC finns bl.a. bestämmelser om finansiella institut, kontohavare och finansiella produkter som är undantagna från rapporteringsskyldighet och rapporteringsplikt. Gemensamt för dessa är att det har bedömts föreligga en låg risk för att de ägnar sig åt eller används för skatteundandragande. Exempelvis är centralbanker sådana finansiella institut som enligt huvudregeln är undantagna från rapporteringsskyldighet. Stater och mellanstatliga internationella organisationer är exempel på kontohavare som det inte behöver lämnas några uppgifter om. Bland de finansiella produkter som är undantagna finns bl.a. vissa pensionsprodukter. genomförandet av den globala standarden i svensk rätt Regeringens förslag: MCAA och CRS samt DAC 2 ska genom en gemensam lagstiftning införas i svensk rätt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En stor andel av remissinstanserna har inte några synpunkter på förslagen i promemorian. tillstyrker förslagen men har en del synpunkter och förslag på justeringar i den förslagna lagstiftningen. Även och välkomnar förslagen men har vissa synpunkter. anför att regleringen, som är mycket långtgående, blir oproportionell i förhållande till mindre . Näringslivets Skattedelegation, med instämmande av , Svensk Försäkring och , anser att utvecklingen har gått för fort när det gäller det automatiska informationsutbytet utan att erforderlig behovsanalys har genomförts. Automatiskt utbyte av upplysningar innebär en stor administrativ kostnad för de företag som är rapporteringsskyldiga. anför därutöver att de system som sjösätts på global nivå inte är ändamålsenliga och kommer att leda till att stora mängder information skickas mellan olika länders skattemyndigheter vilka kommer att ha begränsade möjligheter att ta hand om och kontrollera allt influtet material. Det kan ifrågasättas om de aktuella insatserna står i rimlig proportion till den ökade administrativa bördan. ifrågasätter också om genombrottet av den personliga integriteten och skyddet av den enskilde är proportionerligt i förhållande till den nytta som eftersträvas. anför att den föreslagna globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ger upphov till en rad integritets-, sekretess- och dataskyddsfrågor som enligt riskerar avsevärda ingrepp i den personliga integriteten och enskildas rättssäkerhet. anser vidare att den föreslagna regleringen inte lever upp till de krav på förutsebarhet, tydlighet och överskådlighet som måste ställas på lagstiftning. Datainspektionen anför att det är positivt att promemorian innehåller förslag med särskilda krav på information till kontohavare och att promemorian belyser enskildas rättigheter i förhållande till den personuppgiftsansvarige och hur lagförslagen förhåller sig till PUL och dataskyddsdirektivet. Skälen för regeringens förslag: För att MCAA och CRS samt DAC 2 ska kunna tillämpas i behövs bestämmelser om utbyte av upplysningar i svensk rätt. I denna proposition lämnas förslag till de författningar som behövs för att genomföra MCAA, CRS och DAC 2 i svensk rätt. MCAA, CRS och DAC 2 kallas i denna proposition med en gemensam benämning för ”den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton” eller den ”globala standarden”. Eftersom DAC 2 avser en ändring av DAC vore ett tänkbart tillvägagångssätt att införa DAC 2 i svensk rätt genom att ändra de lagar som togs in för att genomföra DAC. Då DAC 2 endast medför smärre förändringar i befintliga bestämmelser i och i stället till övervägande del medför ett utökat utbyte av upplysningar endast i fråga om upplysningar om finansiella konton, något som inte reglerats i DAC, är en sådan lösning inte den mest tilltalande eller logiska. Eftersom DAC 2 nästan helt överensstämmer med CRS (som framgår ovan under 3.2) och då utgångspunkten för CRS och DAC 2 är en enda enhetlig rapporteringsstandard för finansiella konton bedömer regeringen att ett gemensamt införande av DAC 2 och CRS samt gemensamma författningar där dessa regleras är att föredra. DAC 2 och CRS bedöms därför med fördel kunna genomföras genom en gemensam lagstiftning, i stället för att DAC 2 genomförs separat genom ändringar i lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning, vilket även skulle medföra en separat lagstiftning för Där skillnader finns mellan CRS och DAC 2 ska åtskillnader göras i den gemensamma lagstiftningen. FATCA som är en variant av den globala standarden och som skiljer sig något åt från DAC 2 och CRS, vad gäller bl.a. tidsfrister för att ha genomfört granskning av konton och genomförandetidpunkten för avtalet, har bedömts bäst genomföras separat i svensk lagstiftning, se 2014/15:41. Även om CRS och DAC 2 införs avskilda från bestämmelserna om FATCA bör utgångspunkten vara att lagstiftningen, för att underlätta tillämpningen, så långt som möjligt ska överensstämma med den lagstiftning som syftar till att genomföra (se prop. 2014/15:41). Med hänsyn till remissynpunkterna från , Näringslivets Skattedelegation, med instämmande av Svenska , Svensk Försäkring och , och advokatsamfund vill regeringen framhålla följande. globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton är att den amerikanska FATCA-lagstiftningen gjorde det nödvändigt för ett stort antal länder att ingå bilaterala avtal med om utbyte av information om finansiella konton. De flesta länderna, däribland , valde att ingå avtal enligt den s.k. modell 1. länder åtog sig därigenom att ålägga sina finansiella institut att identifiera amerikanska kontohavare och rapportera information om tillgångar och inkomster på dessa konton till skattemyndigheterna i det egna landet som sedan utbyter uppgifterna med den amerikanska federala FATCA-avtalen innehåller bl.a. ett detaljerat regelverk för hur de finansiella instituten ska gå till väga för att identifiera amerikanska konton. För att kunna leva upp till FATCA- avtalen krävdes stora investeringar av både finansiella institut och skattemyndigheter i de länder som ingått sådana avtal med . innebär att får tillgång till information om finansiella konton från ett stort antal länder, medan avtalsparter endast får information Ett viktigt skäl till att den globala standarden togs fram var att andra länder, genom att sinsemellan utbyta information på ett sätt som Prop. 2015/16:29 nära återspeglar FATCA-avtalen, skulle kunna utnyttja de investeringar som institut och myndigheter tvingats göra med anledning av FATCA för att själva få information från ett stort antal länder och inte bara från . Tanken är att en relativt liten investering ska leda till stor nytta för de stater och jurisdiktioner som deltar. Den mycket breda internationella uppslutningen kring den globala standarden innebär ett globalt genombrott för automatiskt informationsutbyte i skatteärenden, och därmed för kampen mot skatteundandragande och skattefusk. Bekämpande av skatteundandragande och skattefusk har länge varit en prioriterad fråga för och regeringen välkomnar de stora framsteg som har gjorts på detta område i efterspelet av FATCA.