prop · H30363 · 2015-12-01 00:00:00 — Sammanfattningsvis föreslår regeringen att maximistraffet för otillåten fotografering eller liknande registrering från luftfartyg ska höjas till fängelse i högst men att övriga straffbestämmelser och regler om förverkande i sak ska överföras från LiL till den nya lagen. Det ska också av lagen framgå att bestämmelser gäller i fall där gärningen är belagd med samma eller strängare straff än i lagen. Regeringens förslag: ska ha i uppgift att hindra brott mot föreskrifter om sjömätning. Om någon ertappas på bar gärning när han eller hon sjömäter utan tillstånd, ska sådan egendom som kan antas bli förverkad eller som kan antas ha betydelse för utredning om brottet få tas i beslag av en kustbevakningstjänsteman. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Försvarsmakten och Lantmäteriet tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande ordning saknas det bestämmelser om kontroll när det gäller efterlevnaden av bestämmelserna om tillstånd för sjömätning. Frågan berördes inte heller närmare i förarbetena till lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation (LiL). Som tidigare anförts finns det starka skäl att anta att effektiviteten av reglerna om tillstånd (som är straffsanktionerade) varit marginell när det gäller att förhindra otillåten sjömätning, i vart fall när det gäller sådan kartläggning som varit av ringa omfattning. Utredningen konstaterade att en förutsättning för att se till att reglerna om tillståndskrav för sjömätning efterlevs och otillåten systematisk insamling av sjögeografisk information förhindras är att införa ett övervakningsförfarande. Regeringen delar utredningens bedömning att det är nödvändigt att införa en sådan funktion. är den mest lämpliga myndigheten att utöva en sådan övervakning. har bl.a. till uppgift att bedriva sjöövervakning, 1 § förordningen (2007:853) med instruktion för . I 2 § samma förordning föreskrivs att det ingår i uppgift att ansvara för eller bistå andra myndigheter med övervakning, brottsbekämpande verksamhet samt kontroll och tillsyn enligt vad som närmare anges i 3–10 §§. Enligt 3 § ska myndighetens brottsförebyggande och brottsbekämpande verksamhet i enlighet med särskilda föreskrifter bestå i att genom sjöövervakning förhindra och upptäcka brottslig verksamhet, ingripa vid misstanke om brott samt utreda och beivra brott eller bistå med utredningen av brott. ska vidare enligt 5 § i den utsträckning som följer av föreskrifter, och i förekommande fall efter överenskommelse med annan myndighet, bedriva tillsyns- och kontrollverksamhet i fråga om bl.a. sjötrafik, sjösäkerhet och transport av farligt gods, fartygs registrering och identifiering, personers inresa i, utresa från och vistelse i , in- och utförsel av varor, fiske och därtill anknuten verksamhet, jakt och annat ianspråktagande av naturresurser, skydd av miljö- och naturvårdsintressen och skyddsobjekt och tillträde för utländska statsfartyg. övervakningsområde omfattar det svenska sjöterritoriet (med vissa begränsningar avseende sjöar, kanaler och vattendrag) och svensk ekonomisk zon samt enligt vissa författningar land i anslutning till dessa vatten. I vissa fall kan verksamhetsområdet även innefatta havsområden utanför ekonomiska zon. övervakning inom svenskt sjöterritorium och i ekonomiska zon består i huvudsak av olika förebyggande insatser, varav sjötrafikövervakningen är en viktig del. arbetar brottsförebyggande genom att kontinuerligt patrullera med såväl fartyg som flygplan längs hela samt genom annan övervakning till sjöss. De brott som avses är huvudsakligen utsläppsbrott, fiskebrott och brott mot sjötrafikregler. Myndighetens uppgift att ingripa vid misstanke om brott och att utreda eller bistå med utredning preciseras indirekt genom de författningar som innehåller bestämmelser om uppgifter och en behörig kustbevakningstjänstemans befogenheter. Lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning (LKP) är central i detta sammanhang. Vid överträdelse inom något av de områden som anges närmare i LKP har en kustbevakningstjänsteman rätt att ingripa. LKP förutsätter att det föreligger misstanke om att ett brott har begåtts mot någon föreskrift inom något av de rättsområden som anges i lagen. Det finns dessutom andra författningar som hänvisar till befogenheterna i LKP. Med stöd av 2 § LKP har en tjänsteman vid samma befogenheter som en polisman att vidta vissa åtgärder. Regeringens bedömning är att den övervakning som kan aktualiseras när det gäller sjömätning är av brottsbekämpande karaktär för att hindra brott mot föreskrifter. Av detta skäl kan det inte bli aktuellt att tilldela någon annan myndighet, så som Försvarsmakten eller , uppgiften eftersom ett sådant uppdrag inte överensstämmer med myndigheternas nuvarande roller. bör därför, som utredningen har föreslagit, få ansvar för att hindra brott mot reglerna om sjömätning. Ett sådant ansvar ligger väl i linje med myndighetens huvudsakliga och redan befintliga verksamhet eftersom myndigheten redan har en etablerad och utvecklad organisation för polisiär övervakning. Nästa fråga som regeringen har att ta ställning till är frågan om vilka befogenheter som ska tilldelas. Regeringen delar utredningens bedömning att den nya funktionen är mer av brottsbekämpande karaktär än att utföra rutinkontroller. Antalet sjömätningsärenden är få till antalet och även om antalet ärenden stiger förefaller en rutinmässig tillsynsverksamhet för dessa inte lämplig av resursmässiga skäl. I bedömningen har även vägts in den begränsade möjlighet som föreligger med hänsyn till internationell rätt för att utföra inspektioner utan misstanke om brott på utländska fartyg. befogenhet att kontrollera att reglerna om tillstånd för sjömätning följs bör regleras i LKP. Mot bakgrund av att det föreligger ett starkt skyddsintresse i fråga om de uppgifter som kan tas fram genom sjömätning anser regeringen att det är befogat att får rätt att beslagta egendom oberoende av ett gripande, eftersom det möjliggör att ta i beslag utrustning eller annat som innehåller sådana uppgifter. Har egendom tagits i beslag, ska anmälan om detta göras skyndsamt till eller . Den som har tagit emot anmälan bör handla som om han eller hon själv gjort beslaget. Regeringens förslag: En förvaltningsmyndighets beslut ska även fortsättningsvis få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Om beslutet innebär avslag på en statlig myndighets ansökan, ska beslutet liksom tidigare få överklagas till regeringen. Prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätten. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Regeringen anser inte att det förelig- ger skäl att föreslå ändringar i sak när det gäller frågan om överprövning. I enlighet med vad regeringen anförde i samband med införandet av lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation (LiL) är det av särskild vikt att en överprövning i domstol kan ges eftersom tillståndsförfarandet innebär en begränsning av fri- och rättigheter. Regeringen anser därför att den nuvarande bestämmelsen i 13 § LiL ska överföras till den nya lagen med tillägget att prövningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätt, och att förvaltningsrätten byts ut mot allmän förvaltningsdomstol. Regeringens förslag: Den nya lagstiftningen ska träda i kraft den Tillstånd som beslutats enligt den gamla lagen ska fortfarande gälla om tillstånd krävs enligt den nya lagen. Beslut om undantag från krav på tillstånd för spridning ska gälla till och med efter ikraftträ- dandet av den nya lagen. För dessa undantag ska den gamla lagen Utredningens förslag: Utredningen föreslår att den nya lagstiftningen samt övriga författningsändringar ska träda i kraft då den nuvarande lagen och förordningen om landskapsinformation föreslås upphöra att gälla. Utredningen föreslår vidare vissa bestämmelser om föreskrifters giltighet samt att prövningstillstånd inte ska krävas för ären- den som har inkommit till tillståndsgivande myndighet eller för till- ståndsbeslut som har överklagats före ikraftträdandet, men som ännu inte Slutligen föreslår utredningen att de gamla undantagen ska gälla efter ikraftträdandet. Remissinstanserna: Länsstyrelserna i , , län, , och län förordar att den nya lagstiftningen träder ikraft möjligt. Skälen för regeringens förslag: Den nya lagen och föreslagna följd- ändringar bör träda i kraft . Förslagen bör inte kräva särskilt omfattande förberedelseåtgärder hos tillståndsgivande Prop. 2015/16:63 myndigheter eftersom myndigheterna har en pågående verk- samhet när det gäller tillståndshantering enligt lagen (1993:1742) och förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation (LiL respektive LiF). Vissa anpassningsåtgärder kan dock behövas. Den föreslagna lagen innebär bl.a. att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela ytterligare föreskrifter om undantag. Den nya lagen bör träda i kraft . Det finns behov av övergångsbestämmelser. Regeringens förslag till ny lag medför att kravet på tillstånd inskränks i vissa delar. Tillstånd som meddelats enligt den gamla lagen ska fortfarande gälla i den utsträckning tillstånd krävs enligt den nya lagen. Det innebär att tillstånd som avser förhållanden som är tillståndspliktiga efter ikraftträdandet inte längre har en rättslig status efter ikraftträdandet. Beslut om undantag som meddelats med stöd av 6 § tredje stycket LiL ska gälla till och med efter ikraftträdandet av den nya lagen och för dessa undantag ska den gamla lagen gälla. Ärenden som har inkommit till myndigheten men ännu inte har prövats eller beslut rörande tillstånd som har överklagats före ikraftträdandet men ännu inte har avgjorts ska prövas enligt den nya lagen. En sådan ordning medför ingen nackdel för den enskilde eftersom den nya regleringens tillämpningsområde har inskränkts. Utredningen föreslår även att det för dessa ärenden inte bör krävas prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätten. Regeringen anser dock inte att det är nödvändigt att införa särskilda övergångsbestämmelser, där dessa ärenden undantas från kravet på prövningstillstånd som annars ska gälla. Regeringens bedömning: Förslagen bedöms leda till regelförenk- lingar för myndigheter, enskilda och företag eftersom det inte längre kommer att krävas tillstånd för inrättande av databaser med geografisk information och eftersom tillämpningsområdet när det gäller tillstånd för sjömätning och för spridning av sammanställningar av geografisk information inskränks i förhållande till nuvarande lagstiftning. De kostnadsökningar som kommer att uppstå för , som genom förslaget får utökade uppgifter, bedöms uppgå till cirka och finansieras genom en anslagsöverföring från Lagförslagen bedöms inte ha någon direkt inverkan på miljön. slagen bedöms dock kunna underlätta viss kartläggning och forskning om tillståndet i miljön eftersom förslagen innebär lättnader när det gäller krav på tillstånd jämfört med nuvarande lagstiftning. Förslagen bedöms vara förenliga med . Utredningens bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Remissinstanserna: anser att förslagen rörande sjömätning och spridning av maringeografisk information inte ger de 2015/16:63 lättnader i tillståndsgivningen som är nödvändiga för att kunna utveckla havsmiljöförvaltningen på ett effektivt sätt. Havs- och vattenmyndigheten, och framför liknande synpunkter. delar utredningens bedömning att uppgiften att bedriva övervakning i fråga om sjömätning kan utföras med föreslaget anslagstillskott om eftersom man också utnyttjar synergieffekter i redan breda uppdrag. Detta under förutsättning att nuvarande ambitionsnivå bibehålls enligt det till regeringen inlämnade budgetunderlaget. Försvarsmakten tillstyrker att ges i uppdrag att övervaka överträdelser mot föreskrifter om sjömätning men delar inte utredningens resonemang om finansieringen av uppgifterna. Bestämmelserna om skydd för geografisk information syftar till att skydda totalförsvar, inte enbart Försvarsmaktens intressen, och det ligger därmed i den svenska statens intresse att sjömätning sker på ett kontrollerbart sätt. bedriver övervakning till havs för att förhindra brott mot överträdelser i lagar och författningar med anknytning till sjömätning. delar regeringens bedömning att förslagen rörande avskaffat tillståndskrav för inrättande av databas med geografisk information samt inskränkt tillämpningsområde beträffande tillstånd för sjömätning och spridning av geografisk information får positiva effekter för små företags konkurrensförmåga och villkor i förhållande till större företag, i den utsträckning som tillståndsförfarandet har varit en begränsande faktor för dessa. Skälen för regeringens bedömning Övergripande avvägning mellan skyddsintresset och ytterligare regelförenklingar Syftet med förslagen i propositionen är att fortsatt säkerställa skydd för försvarskänslig information som behovet av ytterligare lättnader i lagstiftningen tillmötesgås, dels i syfte att tillgängliggöra information och dels i syfte att förenkla tillståndsförfarandet. I förhållande till nuvarande reglering innebär förslagen i propositionen regelförenklingar för såväl myndigheter som enskilda och företag. De av vissa remissinstanser framförda önskemålen om mer långtgående lättnader i lagstiftningen, framförallt rörande tillstånd till sjömätning och spridning av maringeografisk information till främjande för maritim näringsutveckling och havsmiljöförvaltningen, har vägts mot behovet av att säkra skyddsvärd geografisk information. Konsekvenser för myndigheter och det offentliga åtagandet Regeringen föreslår bl.a. att ges i uppdrag att övervaka efterlevnaden av bestämmelserna rörande sjömätning. Regeringen bedömer att detta kommer att innebära vissa utökade uppgifter för . Dessa tillkommande arbetsuppgifter bedöms i sin tur innebära en kostnadsökning för myndigheten. När det gäller beräkning av kostnaderna för den tillkommande verksamheten är dessa baserade på att övervakningen genomförs både genom flyg- och fartygsverksamhet, vilket ger upphov till löne-, drifts-, och avskrivningskostnader. bedöms kartläggning av fartyg och underrättelseinhämtning krävas för att Prop. 2015/16:63 effektivt kunna genomföra verksamheten. manfattningsvis att kostnaderna för uppgår till . Dessa kostnader ska finansieras genom en anslagsöverföring från Försvarsmakten. Förslagen medför att det inte längre behövs tillstånd för inrättande av databas med geografisk information samt att tillämpningsområdet när det gäller tillstånd för sjömätning och för spridning av sammanställningar av geografisk information inskränks i förhållande till nuvarande lagstiftning. Detta bedöms leda till regelförenklingar för myndigheter som t.ex. arbetar med kartläggning av olika typer av geografiska förhållanden. När det gäller det straffrättsliga området gör regeringen följande bedömning. En grundtanke bakom kriminalisering av ett visst beteende är att det ska påverka människor på sådant sätt att de inte handlar på ett visst sätt, dvs. att den ska ha en allmänpreventiv verkan. I vilken utsträckning den gällande kriminaliseringen i lagen om skydd för landskapsinformation har denna verkan är dock svårt att bedöma. Att föreslås få i uppgift att bedriva övervakning till havs för att förhindra brott mot ovan nämnda lag bedöms kunna få en viss preventiv effekt när det gäller otillåten sjömätning. Det bör även medföra en mer effektiv hantering av brottsbekämpning och lagföring av otillåten sjömätning. Regeringens förslag innebär dessutom att det kriminaliserade området inskränks, vilket innebär att mindre resurser behöver läggas på brottsförebyggande arbete i den delen. Regeringens förslag innebär till viss del en förändring i det offentliga åtagandet på så sätt att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer, efter medgivande, får möjlighet att utföra åtgärder i det material som den som söker tillstånd avser att sprida. Regeringens bedömning är att förslaget i denna del leder till ett mer effektivt och ändamålsenligt skydd för hemliga uppgifter eftersom retuscheringen blir mer enhetlig. Konsekvenser för enskilda och företag Regeringen bedömer att förslagen leder till regelförenklingar för enskilda och företag, eftersom det inte längre behövs tillstånd för inrättande av databas med geografisk information samt att tillämpningsområdet när det gäller tillstånd för sjömätning och för spridning av sammanställningar av geografisk information inskränks i förhållande till nuvarande lagstiftning. Regeringen bedömer också att förslagen får positiva effekter för små företags konkurrensförmåga och villkor i förhållande till större företag, i den mån tillståndsförfarandet har varit en begränsande faktor för dessa. Regeringens förslag bedöms inte ha någon direkt inverkan på miljön, vare sig i positiv eller i negativ bemärkelse. Förslagen, som innebär vissa lättnader när det gäller krav på tillstånd för sjömätning och för spridning av sammanställningar av geografisk information jämfört med nuvarande lagstiftning, bedöms dock kunna underlätta viss kartläggning och forskning om tillståndet i miljön. 2015/16:63 Konsekvenser för Förslagen bedöms vara förenliga med . 16.1Förslaget till lag om skydd för geografisk information Lagens syfte och ändamål Bestämmelsen motsvarar i sak 1 § lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation (LiL) med den ändringen att det inte längre krävs tillstånd för upprättande av databaser. Av bestämmelsen framgår att lagen syftar till att skydda uppgifter av betydelse för totalförsvaret. Skyddsintresset motsvarar det som gäller enligt LiL. I kapitel 6 behandlas frågan om skyddsintresset närmare. Bestämmelsen är delvis ny, eftersom den innehåller fler uttryck än 2 § LiL. Första punkten förklarar uttrycket geografisk information och motsvarar definitionen av landskapsinformation i 2 § LiL. Uttrycket landskapsinformation ersätts alltså av uttrycket geografisk information. Ändringen är endast av språklig karaktär och någon förändring i sak är inte avsedd. Med uttrycket avses således all slags lägesbestämd information om landskapets naturgivna innehåll och egenskaper såsom berg, jord, vegetation, vatten, terräng- och bottentopografi m.m., liksom information om landskapets konstgjorda företeelser. Vidare ingår all slags tilläggsinformation såsom exempelvis ortnamn och gränser (se prop. 1993/94:32 s. 31). Att informationen är lägesbestämd innebär att den ska vara koordinatsrelaterad. Se vidare kapitel 5. Andra punkten är ny. I förarbetena till LiL (prop. 1993/94:32 s. 18) har emellertid innebörden av ordet sjömätning beskrivits, och förklaringen av uttrycket i andra punkten har utgått från den beskrivningen. Uttrycket behandlas i avsnitt 7.4. Tredje punkten är ny i förhållande till nuvarande reglering. Förklaringen har dock utgått från hur uttrycket har beskrivits i förarbetena till LiL (prop. 1993/94:32 s. 32). Med fotografering eller liknande registrering avses all form av avbildning eller mätning vare sig den sker digitalt, analogt, genom värmeregistrering eller på annat sätt. Uttrycket behandlas i kapitel 8. Fjärde punkten är ny men har tagit sin utgångspunkt i 6 § första stycket första meningen LiL. Med begreppet sammanställning av geografisk information avses all form av avbildning, beskrivning och mätning oavsett i vilken form den presenteras. Uppgifter i registerform som är lägesbestämda utgör t.ex. enligt definitionen en sammanställning. Förklaringen av uttrycket är inte avsedd att innebära en utvidgning i förhållande till den tillämpning som sker enligt LiL. Bestämmelsen motsvarar med vissa tillägg och ändringar 3 § LiL. nyhet är att det inte längre ska krävas tillstånd för ringa sjömätning, andra stycket 1. Exempel på när sjömätning kan anses som ringa är om mätningen utförs av fysisk person för personligt bruk eller åt närmaste familje- och vänkretsen och saknar ett kommersiellt syfte. den utrustning som krävs och normalt brukas vid sjöfart, fiske eller för fritidsändamål faller också utanför lagens krav på tillstånd. information som normalt samlas in vid navigation eller som är en följd av säkerhetsregelverket inom sjöfartsområdet, exempelvis användandet av elektroniska sjökort eller den lagring som sker i fartygens färdskri- vare, s.k. VDR:er (Voyage Data Recorder), omfattas därför inte. rande gäller för den information som samlas in ombord på fiskefartyg i samband med fiskets bedrivande. Bestämmelsen gäller som huvudregel alla fartyg oavsett nationalitet. Enligt artikel 19 i havsrättskonvention (United Nat- ions Convention on the of the Sea, UNCLOS; SÖ 2000:1) gäller under vissa förutsättningar rätt till oskadlig genomfart i territorialhavet. är part till havsrättskonventionen. Lagens bestämmelser får såle- des inte tillämpas i strid mot konventionen. Ett fartyg som åtnjuter en sådan rätt till oskadlig genomfart omfattas därför inte av något krav på tillstånd, se vidare avsnitt 7.3. Detta åstadkoms genom undantaget för I enlighet med vad som gäller enligt LiL ska tillstånd inte heller krävas för sjömätning som utförs i en allmän hamn av den som ansvarar för hamnen, andra stycket 2. Genom att ringa sjömätning undantas, kommer tillståndskravet att avse kartläggning av mer omfattande typ, där själva syftet är att samla in djupinformation och annan geografisk information över svenskt sjöterri- Som exempel kan nämnas sjömätning som utförs i kommersiellt syfte med specialutrustning som är av sådan karaktär att den huvudsak- ligen används i kommersiella sammanhang eller där avsikten med sjö- mätningen är att i ett senare led sprida informationen till en större krets. Ett exempel är insamling och lagring av information som förberedelse Även åtgärder där huvudsyftet inte är att samla in geografisk information, men där insamlande av sådan information blir en direkt konsekvens av åtgärden kan omfattas av tillståndskravet. mantagen bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet får göras. Tillstånd ska beviljas, om sjömätningen inte kan antas medföra skada Vid denna prövning ska samtliga omständigheter i det enskilda fallet vägas in, såsom vilka säkerhetsskyddsrutiner aktören har, var mätningen ska ske m.m. Ett sådant tillståndsbeslut får innehålla vill- kor om att den geografiska informationen endast får användas för ett visst ändamål eller efter iakttagande av särskilda säkerhetsåtgärder. Vidare ges i bestämmelsen bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om undantag från tillståndskravet, tredje stycket. las i avsnitt 7.5 och 7.6. 4 och 5 §§ Bestämmelserna är nya. Under höjd beredskap och som regeringen beslutar med hänsyn till försvarsberedskap ska vissa av de lättnader från kravet på tillstånd för att få utföra sjömätning, som framgår av 3 §, inte längre gälla. Vad som avses med höjd beredskap framgår av lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap. Av 4 § framgår att undantaget från kravet på tillstånd såvitt avser sjö- mätning i allmän hamn inte ska gälla om det råder höjd beredskap eller som regeringen beslutar med hänsyn till för- Detsamma gäller sådana föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd som regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer har meddelat med stöd av 3 § sista stycket. inskränks inte undantaget som avser ringa sjömätning (se 3 § andra stycket 1). Behöver ett visst vattenområde värnas särskilt med hänsyn till dess betydelse för försvaret kan, om vissa förutsättningar är uppfyllda, beslut om skyddsobjekt fattas med stöd av 5 eller 6 § skyddslagen (2010:305). Ett sådant beslut innebär att obehöriga inte har tillgång till Genom ett särskilt beslut kan tillträdesförbudet förenas med bl.a. ett förbud mot att göra mätningar av eller inom skyddsobjektet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 7.7. Av 5 § framgår att beslut om tillstånd till sjömätning som har medde-