prop · H20364 · 2015-03-11 00:00:00 — administrativa bördan, särskilt som det inte går att förutsäga när och var en olycka kan komma att inträffa. Regleringen bedöms inte medföra några övriga tillkommande kostnader eller föranleda förändringar av på- Mot bakgrund av att det endast är begränsade områden i som kan komma i fråga för utvinning och att det är fråga om stora och lång- siktiga investeringar berörs relativt få företag av regleringen. möjligt att avtal eller liknande ingås med verksamhetsutövare eller inne- havare av licens i angränsande land med utvinning. redan nämnts vare sig prospektering eller utvinning av olja eller gas i svenska havsområden i . Flera av företagen verksamma i bran- schen är knutna till stora kapitalstarka koncerner, trots att de har få anställda eller inga alls. Särskild hänsyn bedöms därför inte be- höva tas till små företag till följd av förslaget. mande uppgifter för kommer att kunna hanteras genom att myndigheten tillförs medel från annat utgiftsområde än det som van- ligtvis finansierar dess verksamhet. Tillkommande uppgifter för förvalt- ningsdomstol i fråga om handläggning av ett överklagat beslut om före- läggande enligt den nya lagen bedöms inte få några budgetära konse- Förslaget i de föregående avsnitten bedöms inte påverka brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, sysselsättningen, den offentliga servicen i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller möj- ligheten att nå de integrationspolitiska målen. överensstämmer med det begränsade genomförande som får till- lämpa och går inte utöver de skyldigheter som följer av direktivet. skilda informationsinsatser eller särskilda hänsyn i samband med ikraft- trädandet av bestämmelserna bedöms inte nödvändiga då en begränsad krets berörs av reglerna. kan valet av genomförande även påverka förutsättningarna till geologisk lagring av koldioxid i . De djupa akviferer som potentiellt kan vara lämpliga för geologisk lagring i södra kan även innehålla strukturella fällor med olja och gas som då kan behöva utvinnas för att möjliggöra lagring. Tekniken för geologisk lagring av koldioxid är dock fortfarande på utvecklingsstadiet och sådan verksamhet bedöms därför inte vara aktuell . 2014/15:64 10 10.1Förslaget till lag om rapportering av olyckor vid olje- och gasverksamhet till havs utanför Europeiska unionen 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om genomförande av och rådets direktiv /30/EU av om säkerhet för olje- och gasverksamhet till havs och om ändring av direktiv /35/EG. Bestämmelser med anledning av direktivets genomförande finns även i lagen (1966:314) om kontinentalsockeln, i minerallagen (1991:45) och i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). I paragrafen anges lagens innehåll. Som framgår av bestämmelsen är bakgrunden till lagen det s.k. offshoredirektivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.1. 2 § Ett företag som är registrerat i ska på begäran av tillsynsmyndigheten rapportera om omständigheterna kring en allvarlig olycka som företaget, eller dess dotterföretag, har varit inblandat i vid olje- eller gasverksamhet till havs utanför Europeiska unionen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldigheten att rapportera om en allvarlig olycka. I paragrafen finns bestämmelser med anledning av artikel 20 i offshoredirektivet. Syftet med artikeln är att EU ska dra nytta av erfarenheterna från en allvarlig olycka utanför unionen för att säkerheten vid olje- och gasverksamhet till havs inom unionen ska kunna förbättras. Av första stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, följer att ett företag som är registrerat i ska vara skyldigt att på begäran av tillsynsmyndigheten rapportera om omständigheterna kring en allvarlig olycka som företaget, eller dess dotterföretag, har varit inblandat i vid olje- eller gasverksamhet till havs utanför EU. Med olje- och gasverksamhet avses utforskning och utvinning av olja eller gasformiga kolväten som bedrivs på fasta eller mobila plattformar. Med allvarlig olycka avses tillbud som t.ex. inneburit dödsfall, allvarlig personskada eller allvarlig miljöpåverkan. Även tillbud på anläggningar som är anslutna till en plattform träffas av bestämmelsen. För att skyldigheten att lämna en rapport om en allvarlig olycka ska uppkomma krävs det att företaget är registrerat i . Härmed avses registrering i enlighet med bestämmelser i lag eller annan författning, se vidare nedan. avses även enskilda näringsidkare. I det fall verksamheten där olyckan inträffat bedrivs av ett dotterföretag krävs inte att även dotterföretaget är registrerat i . Såväl det företag som har tillstånd att bedriva den aktuella olje- och gasverksamheten som det före- tag som faktiskt utför verksamheten kan vara skyldigt att rapportera en- avgör i vilka fall en rapport ska Prop. 2014/15:64 begäras in. I andra stycket finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om skyldigheten att rapportera om en allvarlig olycka. Sådana föreskrifter kan avse t.ex. vilken registrering som ska medföra att rapporteringsskyldighet föreligger och vad en rapport ska innehålla. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.2. 3 § Den myndighet som regeringen bestämmer (tillsynsmyndigheten) utövar tillsyn över att denna lag och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. I paragrafen anges att den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över att lagen och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen följs. Det ska således framgå av förordning vilken myndighet som är tillsynsmyndighet. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.3. 4 § får besluta de förelägganden som behövs för tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten får besluta de förelägganden som behövs för tillsynen samt att ett föreläggande får förenas med vite. Bestämmelser om bl.a. vitets storlek finns i lagen (1985:206) om viten. Övervägandena finns i avsnitt 7.2.3. 5 § Beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I paragrafens första stycke anges att beslut enligt lagen får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Av andra stycket framgår att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Övervägandena, som bl.a. omfattar frågan om till vilken förvaltningsdomstol ett beslut kan överklagas, finns i avsnitt 7.2.4. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8. 2014/15:64 10.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1966:314) 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela tillstånd för annan än staten att genom geofysiska mätningar, borrning eller på annat sätt utforska kontinentalsockeln och att utvinna naturtillgångar från denna. Tillstånd får dock inte meddelas till olje- eller gasverksamhet. Ett tillstånd ska avse ett bestämt område och . Ett tillstånd till geologisk lagring av koldioxid behöver dock inte bestämmas till . Regeringen får meddela föreskrifter om att ett visst slag av verksamhet som det får lämnas tillstånd till enligt första stycket får bedrivas utan tillstånd. Paragrafen har ändrats med hänsyn till att offshoredirektivet inte har genomförts fullt ut i svensk rätt. Ändringen i första stycket, som har utformats efter synpunkter från Lagrådet, innebär att tillstånd inte får lämnas till olje- eller gasverksamhet inom de vatten som omfattas av lagen. Med olje- eller gasverksamhet avses i paragrafen utforskning och utvinning av olja eller gasformiga kolväten som bedrivs på fasta eller mobila plattformar. Inom vilka vatten lagen är tillämplig framgår av 1 §. Tredje stycket har ändrats så att det av bestämmelsen uttryckligen framgår att rätten att meddela föreskrifter avser sådan verksamhet som regeringen får lämna tillstånd till enligt första stycket. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8. Förslaget till lag om ändring i minerallagen 4 § Undersökningstillstånd och bearbetningskoncession får inte meddelas i fråga om olje- eller gasverksamhet till havs. Paragrafen har tillkommit till följd av att offshoredirektivet inte har genom- förts fullt ut i svensk rätt. Bestämmelsen, som har utformats efter synpunkter från Lagrådet, inne- bär att undersökningstillstånd eller bearbetningskoncession inte får med- delas till olje- eller gasverksamhet till havs. Med olje- eller gasverksam- het till havs avses i paragrafen undersökning och bearbetning av olja eller gasformiga kolväten som bedrivs på fasta eller mobila plattformar inom de havsområden som omfattas av minerallagens tillämpningsområde. 1 kap. 2 § följer att lagen gäller på enskilt vatten i havet. enskilt vatten och allmänt vattenområde bestäms genom lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. Övervägandena finns i avsnitt 7.4. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8. 10.4Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Olyckor vid olje- och gasverksamhet till havs utanför Europeiska unionen 8 a § Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har lämnats till en myndighet i enlighet med lagen (2015:000) om rapportering av olyckor vid olje- och gasverksamhet till havs utanför Europeiska unionen, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen har tillkommit med anledning av lagen om rapportering av olyckor vid olje- och gasverksamhet till havs utanför Europeiska unionen. Enligt första stycket gäller sekretess för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har lämnats till en myndighet i enlighet med nämnda lag, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. Ekonomiska förhållanden omfattar t.ex. uppgifter om företagets produktions- och driftsförhållanden. Personliga förhållanden innefattar bl.a. namn och kontaktuppgifter avseende enskilda fysiska personer (prop. 1975/76:160 s. 109, 1979/80:2 Del A s. 84 och 2003/04:93 s. 45 samt RÅ 1994 not. Begreppet innefattar vidare uppgifter om t.ex. den enskildes hälsa. Uppgifter som en enskild lämnar om sitt agerande i en viss situation får också anses vara hänförliga till hans eller hennes personliga förhållanden. Likaså det faktum att det är en viss person som har lämnat vissa uppgifter. För att en enskild ska lida skada eller men om uppgifter om personliga förhållanden lämnas ut krävs att uppgifterna kan kopplas till en viss individ. Det innebär att man i allmänhet kan lämna ut avidentifierade uppgifter utan risk för att skada eller men uppkommer. I enstaka fall kan det dock tänkas att en avidentifiering inte är tillräcklig för att hindra att sambandet mellan uppgiften och individen spåras. Huruvida en sådan risk föreligger får bedömas efter omständigheterna i det enskilda fallet (prop. 1979/80:2 Del A s. 84). Uppgifter som lämnas till den aktuella myndigheten och som indirekt kan avslöja en uppgiftslämnares identitet, kan exempelvis vara uppgifter om olycksförloppet, om att viss utrustning inte fungerat eller om andras agerande, som bara en viss person eller befattningshavare kan ha iaktta- 2014/15:64 git. Även sådana uppgifter kan således omfattas av sekretessen om de kan röja den enskildes identitet. Sekretessen ska enligt andra stycket gälla i högst . Övervägandena finns i avsnitt 7.5. Denna lag träder i kraft . Övervägandena finns i avsnitt 8. L 178/66 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/30/EU av om säkerhet för olje- och gasverksamhet till havs och om ändring av direktiv /35/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 192.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), efter att ha hört , i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)I artikel 191 i fördraget om Europeiska unionens funk tionssätt fastställs målen att bevara, skydda och förbättra miljön och utnyttja naturresurserna varsamt och ratio nellt. Genom denna artikel införs ett krav på att alla unionsåtgärder ska hålla en hög skyddsnivå som bygger på försiktighetsprincipen och på principerna att förebyg gande åtgärder ska vidtas, att miljöförstöring företrädesvis ska åtgärdas vid källan och att förorenaren måste betala. (2)Målet för detta direktiv är att så långt som möjligt minska förekomsten av allvarliga olyckor i samband med olje- och gasverksamhet till havs och att begränsa deras följder, och därigenom öka skyddet av den miljön och kustområdenas ekonomier mot förorening, fastställa minimivillkor för säker prospektering och utvin ning av olja och gas till havs och begränsa möjliga av brott i unionens inhemska energiproduktion och för bättra beredskapsmekanismerna i händelse av en olycka. (1) EUT C 143, 22.5.2012, s. 125. (2) ståndpunkt av (ännu ej of fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (3)Detta direktiv bör inte enbart gälla framtida anläggningar och verksamheter för olja och gas till havs, utan, i enlighet med övergångsordningar, även befintliga anlägg ningar. (4)Allvarliga olyckor i samband med olje- och gasverksam het till havs medför sannolikt förödande och oåterkalle liga konsekvenser för miljöer och kustmiljöer samt betydande negativa effekter för kustområdenas eko nomier. (5)Olyckor i samband med olje- och gasverksamhet till havs, särskilt olyckan i 2010, har ökat allmänhetens medvetenhet om riskerna i samband med olje- och gasverksamhet till havs och lett till en översyn av politiken i syfte att säkerställa säkerheten vid sådan verksamhet. Kommissionen inledde en översyn av olje- och gasverksamhet till havs och framförde sina första synpunkter på dessas säkerhet i sitt meddelande Utmaningen att uppnå en säker olje- och gasverksamhet till havs av . antog resolutioner avseende denna fråga och . Medlemsstaternas energiministrar framförde sina åsikter i rådets slutsatser av . (6)Riskerna i samband med allvarliga olje- eller gasolyckor till havs är betydande. Genom att minska riskerna för förorening av havsområden bör detta direktiv därför bi dra till att säkerställa skyddet av den miljön och i synnerhet till att uppnå eller upprätthålla en god miljöstatus, ett mål som anges i och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (ramdirektivet om en marin strategi) (3). (7)Syftet med direktiv /56/EG är att åtgärda de kumu lativa effekterna på den miljön av alla verksam heter, och det utgör miljöpelaren inom den integrerade havspolitiken. Denna politik är relevant för olje- och gas verksamhet till havs eftersom den kräver att en koppling görs mellan varje ekonomisk sektors särskilda intressen och det allmänna målet att säkerställa en allsidig kunskap om oceanerna, haven och kustområdena i syfte att ut forma en enhetlig policy med beaktande av alla ekono miska, miljömässiga och sociala aspekter genom tillämp ning av fysisk planering i kust- och havsområden och kunskap i havsfrågor. (3) EUT L 164, 25.6.2008, s. 19. Europeiska unionens officiella tidning L 178/67 (8)Olje- och gasverksamhet till havs förekommer i ett antal områden i unionen och det finns utsikter till ny regional utveckling i medlemsstaternas havsområden, med teknisk utveckling som tillåter borrning i mer utmanande miljö er. Produktion av olja och gas till havs är ett betydande inslag inom en trygg energiförsörjning för unionen. (9)Det nuvarande divergenta och splittrade regelverket när det gäller säkerheten vid olje- och gasverksamhet till havs i unionen och branschens nuvarande säkerhetsrutiner ger inte helt tillfredsställande garantier för att risken för olyc kor till havs minimeras inom unionen och, för den hän delse en olycka inträffar i medlemsstaternas havsområ den, för att en så effektiv hantering som möjligt sätts in . Inom befintliga ordningar för skadeståndsansvar går det inte alltid att med säkerhet peka ut ansvarig part, som inte heller alltid kan eller är skyldig att betala samt liga kostnader för att avhjälpa den skada denna vållat. Den ansvariga parten bör alltid med säkerhet kunna iden tifieras innan olje- och gasverksamhet till havs inleds. (10)Enligt och rådets direktiv /22/EG av om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt un dersökning och produktion av kolväten (1) får olje- och gasverksamhet till havs i unionen bedrivas efter erhål lande av ett tillstånd. I detta sammanhang måste licens myndigheten beakta de tekniska och ekonomiska ris kerna och, där så är lämpligt, tidigare visat ansvars tagande från sökande som anhåller om exklusiva pro spekterings- och produktionslicenser. Man behöver se till att den tillståndsgivande myndigheten (licensmyndig heten), när den granskar licensinnehavarens tekniska och ekonomiska förmåga även noggrant granskar dennes för måga att sörja för en kontinuerlig, säker och effektiv verksamhet under alla förutsebara förhållanden. Vid be dömningen av den ekonomiska förmågan hos enheter som ansöker om tillstånd i enlighet med direktiv /22/EG bör medlemsstaterna kontrollera att sådana enheter har lämnat tillräckliga bevis för att lämpliga åt gärder har vidtagits eller kommer att vidtas för att täcka skadeståndsansvar till följd av allvarliga olyckor. (11)Man behöver klargöra att alla innehavare av tillstånd för olje- och gasverksamhet till havs enligt direktiv /22/EG även är ansvariga ”verksamhetsutövare” i den mening som avses i och rådets direktiv /35/EG av om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador (2) och inte bör delegera sitt ansvar i detta hänseende till tredje parter som de anlitar. (12)som ett allmänt tillstånd enligt direktiv /22/EG garanterar exklusiva rättigheter för licensinne havaren att prospektera efter eller producera olja eller gas (1) EGT L 164, 30.6.1994, s. 3. (2) EUT L 143, 30.4.2004, s. 56. i ett givet licensområde bör olje- och gasverksamhet till havs i det området vara föremål för kontinuerlig sakkun nig tillsyn av medlemsstaternas tillsynsmyndigheter för att säkerställa att det finns effektiva kontroller för att förebygga allvarliga olyckor och begränsa deras kon sekvenser för människor, miljön och en säker energiför sörjning. (13)Olje- och gasverksamhet till havs bör endast utföras av verksamhetsutövare som utsetts av licensinnehavare eller licensmyndigheter. En verksamhetsutövare kan, beroende på affärsöverenskommelser eller nationella administrativa krav, vara en tredje part, en licensinnehavare eller en av licensinnehavarna. Verksamhetsutövaren bör alltid vara den enhet som har det övergripande ansvaret för drifts säkerheten och bör alltid ha behörighet att agera i detta hänseende. Denna funktion beror på vilket specifikt sta dium den verksamhet som omfattas av licensen befinner sig i. Verksamhetsutövarens uppgift är därför brunnsverk samhet i prospekteringsstadiet och drivandet av en pro duktionsanläggning i produktionsstadiet. Det bör vara möjligt att den verksamhetsutövare som ansvarar för brunnen i prospekteringsstadiet och den som driver en produktionsanläggning i produktionsstadiet är samma enhet för ett givet licensområde. (14)Verksamhetsutövare bör begränsa risken för allvarliga olyckor så långt det är praktiskt möjligt, till den gräns där kostnaden för ytterligare riskminskning skulle vara helt oproportionell i förhållande till fördelarna med en sådan minskning. Det bör göras kontinuerliga översyner av att riskminskningsåtgärderna är praktiskt genomför bara, med beaktande av ny kunskap och teknisk utveck ling. Vid bedömningen av huruvida tidsåtgång, kostnader och insatser skulle vara helt oproportionella i förhållande till fördelarna med en ytterligare riskminskning bör hän syn tas till den risknivå som enligt bästa praxis gäller för den verksamhet som utförs. (15)Det är viktigt att se till att allmänheten ges praktiska möjligheter att delta i beslutsfattandet när det gäller verksamhet som skulle kunna medföra betydande inverkan på miljön i unionen. Denna policy överensstäm mer med unionens internationella åtaganden, såsom FN/ om tillgång till information, allmänhe tens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (3) (Århuskonventionen). Artikel 6 i Århuskonventionen innehåller bestämmelser om all mänhetens deltagande i beslut om de särskilda verksam heter som förtecknas i bilaga I till konventionen och om andra verksamheter som inte förtecknas där men som kan ha betydande påverkan på miljön. Enligt artikel 7 i Århuskonventionen ska allmänheten delta i planer och program på miljöområdet. (3) EUT L 124, , s. 4. L 178/68 Europeiska unionens officiella tidning (16)Unionsrättsakter innehåller tillämpliga krav gällande ut arbetandet av planer och projekt, särskilt i Europaparla mentets och rådets direktiv /42/EG av om bedömning av vissa planers och programs miljöpåverkan (1), och rådets direktiv /35/EG av om åtgärder för all mänhetens deltagande i utarbetandet av vissa planer och program avseende miljön (2), och rå dets direktiv /92/EU av om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (3) och och rådets di rektiv 2012/18/EU av om åtgärder för att förebygga och begränsa faran för allvarliga olyckshän delser där farliga ämnen ingår (4). All olje- och gaspro spektering till havs omfattas emellertid inte av befintliga unionskrav gällande allmänhetens deltagande. Detta gäller särskilt beslutsfattande som syftar eller kan leda till att prospekteringsverksamhet inleds från en icke produce rande anläggning. Sådan prospekteringsverksamhet kan emellertid under vissa omständigheter få betydande in verkan på miljön och beslutsfattandet bör därför vara föremål för allmänhetens deltagande enligt Århuskonven tionen. (17)Inom unionen finns det redan exempel på goda normer inom nationell tillsynspraxis gällande olje- och gasverk samhet till havs. Dessa tillämpas emellertid inkonsekvent inom unionen och ännu har ingen medlemsstat införlivat all bästa praxis för tillsyn i sin lagstiftning för att före bygga allvarliga olyckor eller begränsa följderna för män niskors liv och hälsa samt för miljön. Bästa tillsynspraxis behövs för att få till stånd en effektiv lagstiftning som säkerställer högsta säkerhetsstandarder och miljöskydd, och detta kan uppnås bland annat genom att för ända målet relevanta funktioner integreras i en behörig myn dighet som kan begära in resurser från ett eller flera nationella organ. (18)I enlighet med rådets direktiv /91/EEG av den 3 no vember 1992 om minimikrav för förbättring av arbets tagarnas säkerhet och hälsa inom den del av utvinnings industrin som utnyttjar borrning (elfte särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv /391/EEG) (5) bör arbetstagare och/eller deras företrädare rådfrågas om frågor som rör säkerhet och hälsa på arbetsplatsen och tillåtas delta i diskussioner om alla frågor som rör säkerhet och hälsa på arbetsplatsen. Dessutom innebär bästa praxis inom unionen att samrådsmekanismer ska upprättas formellt av medlemsstaterna på trepartsbasis som omfattar den behöriga myndigheten, verksamhetsutövare och ägare samt företrädare för arbetstagare. Ett exempel på sådana formella samråd är Internationella arbetsorganisationens konvention om samråd på trepartsbasis för att främja genomförandet av normer, 1976 (nr 144) (1) EGT L 197, 21.7.2001, s. 30. (2) EUT L 156, 25.6.2003, s. 17. (3) EUT L 26, 28.1.2012, s. 1. (4) EUT L 197, 24.7.2012, s. 1. (5) EGT L 348, 28.11.1992, s. 9.