prop · H3033 · 2015-09-29 00:00:00 — c) är försäkringsföretag i den mening som avses i arti- kel 2.1 i rådets direktiv /674/EEG av den 19 decem- ber 1991 om årsbokslut och koncernredovisning för försäkringsföretag (2), eller d)är utsedda av medlemsstaterna till företag av allmänt intresse, till exempel företag som är av betydande all- mänt intresse på grund av arten av sin verksamhet, sin storlek eller antalet anställda. 2.ägarintresse: sådana andelar i andra företags kapital, oavsett om andelarna representeras av värdepapper eller inte, som genom att skapa en varaktig förbindelse med dessa andra företag är avsedda att främja verksamheten i det företag som innehar dessa andelar. En kapitalandel i ett företag ska anses utgöra ett ägarintresse, om andelen överstiger ett procentuellt tröskelvärde som medlemsstaterna ska fast- ställa som understiger eller är lika . 3.närstående: samma betydelse som i de internationella redo- visningsstandarder som antagits i enlighet med Europapar- lamentets och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovis- ningsstandarder (3). 4.anläggningstillgångar: sådana tillgångar som är avsedda att stadigvarande brukas i företagets verksamhet. 5.nettoomsättning: belopp som erhållits genom försäljning av varor och tillhandahållande av tjänster efter avdrag av för- säljningsrabatter och mervärdesskatt samt andra skatter som direkt relateras till omsättningen. 6.anskaffningspris: inköpspris och övriga med förvärvet sam- manhängande kostnader minus sammanhängande minsk- ningar av kostnaderna för förvärvet, 7.tillverkningskostnad: anskaffningspriset för råmaterial, för- brukningsvaror och andra kostnader som är direkt hänför- liga till posten i fråga. Medlemsstaterna ska tillåta eller kräva att en rimlig andel av fasta eller rörliga omkostnader (1) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. (2) EGT L 374, 31.12.1991, s. 7. (3) EGT L 243, , s. 1. som är indirekt hänförliga till posten i fråga ingår i den mån de hänför sig till produktionsperioden. Distributions- kostnader ska inte tas med. 8.värdejustering: ändringar i syfte att beakta värdeförändringar för enskilda tillgångsposter på balansdagen, oavsett om värdeförändringen är slutlig eller inte. 9.moderföretag: ett företag som kontrollerar över ett eller flera dotterföretag. 10.dotterföretag: ett företag som står under bestämmande in- flytande av ett moderföretag, inbegripet varje dotterföretag till ett överordnat moderföretag. 11.koncern: ett moderföretag och alla dess dotterföretag. 12.koncernföretag: två eller flera företag inom en koncern. 13.intresseföretag: ett företag i vilket ett annat företag har ett ägarintresse och över vars operativa och finansiella politik detta andra företag utövar betydande inflytande. Ett företag anses utöva ett betydande inflytande över ett annat företag om det innehar av röstvärdet för aktierna eller andelarna i det andra företaget. a)företag som uteslutande har till föremål för sin verk- samhet att placera sina medel i olika värdepapper, fas- tigheter eller andra tillgångar i det enda syftet att sprida investeringsriskerna och låta aktie- och andelsägarna få del av resultatet av kapitalförvaltningen, b)företag som är närstående till investmentföretag med fast kapital, om föremålet för intresseföretagens verk- samhet uteslutande är att förvärva fullt betalda aktier som utfärdas av dessa investeringsföretag, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 22.1 h i direktiv /30/EU. 15.finansiella holdingföretag: företag som uteslutande har till föremål för sin verksamhet att förvärva andelar i andra företag och att förvalta dessa andelar i vinstsyfte utan att direkt eller indirekt delta i förvaltningen av dessa andra företag, dock utan att det påverkar deras rättigheter som aktieägare eller delägare. 16.väsentlig: beskaffenheten på information som innebär att utelämnanden av eller felaktigheter i den rimligen kan för- väntas påverka de beslut som användarna fattar på grund- val av företagets finansiella rapporter. Bedömningen av hur väsentliga enskilda poster är ska göras mot bakgrund av andra liknande poster. Kategorier av företag och koncerner Vid tillämpningen av en eller flera av de möjligheter som anges i artikel 36 ska medlemsstaterna definiera begreppet mik- roföretag som företag som på balansdagen inte överskrider gränsvärdena i åtminstone två av följande tre kriterier: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 10. Små företag är företag som på balansdagen inte överskri- der gränsvärdena i åtminstone två av följande tre kriterier: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 50. Medlemsstaterna får fastställa tröskelvärden som överstiger trös- kelvärdena i leden a och b i första stycket. Tröskelvärdena får dock inte överskrida för balansomslutningen och för nettoomsättningen. är företag som inte är mikroföretag eller små företag och som på balansdagen inte överskrider grän- svärdena i åtminstone två av följande tre kriterier: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 250. Stora företag är företag som på balansdagen överskrider gränsvärdena i åtminstone två av följande tre kriterier: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 250. Små koncerner är koncerner som består av moderföretag och dotterföretag som omfattas av en koncernredovisning och som efter konsolidering inte överskrider gränsvärdena i åtmin- stone två av följande tre kriterier på moderföretagets balansdag: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 50. Medlemsstaterna får fastställa tröskelvärden som överstiger trös- kelvärdena i leden a och b i första stycket. Tröskelvärdena får dock inte överskrida för balansomslutningen och för nettoomsättningen. Medelstora koncerner är koncerner som inte är små kon- , som består av moderföretag och dotterföretag som om- fattas av en koncernredovisning och som efter konsolidering inte överskrider gränsvärdena i åtminstone två av följande tre kriterier på moderföretagets balansdag: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 250. Stora koncerner är koncerner som består av moderföretag och dotterföretag som omfattas av en koncernredovisning och som efter konsolidering överskrider gränsvärdena i åtminstone två av följande tre kriterier på moderföretagets balansdag: a)Balansomslutning: . b)Nettoomsättning: . c)Genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 250. Medlemsstaterna ska tillåta att den kvittning som avses i artikel 24.3 eller varje eliminering till följd av artikel 24.7 inte utförs när gränsvärdena i punkterna 5–7 i den här artikeln beräknas. I sådana fall ska gränsvärdena för balansomslutningen och nettoomsättningen höjas . För medlemsstater som inte har infört euron ska beloppen ipunkterna 1–7, för alla direktiv som fastställer dessa belopp, räknas om till nationell valuta genom tillämpning av den väx- elkurs som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning dagen för respektive direktivs ikraftträdande. Vid omräkning till nationell valuta för de medlemsstater som inte har infört euron får de belopp i euro som fastställs i punkterna 1, 3, 4, 6 och 7 ökas eller minskas med maximalt för att man ska kunna uppnå jämna belopp i de nationella valutorna. 10.När ett företag eller en koncern på balansdagen över- skrider eller upphör att överskrida gränsvärdena i två av de tre kriterierna i punkterna 1–7, ska detta förhållande endast inverka på tillämpningen av de undantag som föreskrivs i detta direktiv om förhållandet inträffar två räkenskapsår i följd. 11.Den balansomslutning som avses i punkterna 1–7 i den här artikeln ska motsvaras av det samlade värdet av tillgångarna iA–E under Tillgångar i den uppställningsform som anges i bilaga III eller av tillgångarna i A–E i den uppställningsform som anges i bilaga IV. När medlemsstaterna beräknar tröskelvärdena i punk- terna 1–7 får de kräva att inkomster från andra källor omfattas för de företag för vilka ”nettoomsättning” inte är relevant. Med- lemsstaterna får kräva att moderföretag beräknar sina tröskel- värden på koncernbasis i stället för på enskild basis. Medlems- staterna får också kräva att koncernföretag beräknar sina trös- kelvärden på gruppbasis eller koncernbasis om dessa företag har bildats uteslutande för att undvika rapportering av vissa upp- gifter. ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH PRINCIPER Årsbokslutet ska utgöra en helhet och ska för alla företag som ett minimum bestå av balansräkning, resultaträkning och noter till de finansiella rapporterna. Medlemsstaterna får kräva att andra företag än små företag tar med andra uppgifter i årsboksluten utöver de handlingar som anges i första stycket. 2.Årsbokslut ska upprättas på ett överskådligt sätt och i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. 3.Årsbokslutet ska ge rättvisande bild av företagets tillgång- ar, skulder, ekonomiska ställning och resultat. Om tillämp- ningen av detta direktiv inte räcker till för att ge en rättvisande bild av företagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat ska alla ytterligare upplysningar som är nödvändiga för att uppfylla detta krav lämnas i noterna till de finansiella rap- porterna. Om tillämpningen av en bestämmelse i detta direktiv un- dantagsvis är oförenlig med den skyldighet som föreligger enligt punkt 3, ska avsteg göras från denna bestämmelse för att ge en rättvisande bild av företagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat. Varje sådant avsteg ska anges i noterna till de finansiella rapporterna med upplysning om skälen för avsteget och om den inverkan som detta har på uppgifterna om företagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och re- sultat. Medlemsstaterna får bestämma de särskilda fall när avsteg kan ske och får föreskriva de undantagsregler som ska gälla i dessa fall. 5.Medlemsstaterna får kräva att andra företag än små före- tag lämnar upplysningar i sina årsbokslut som går utöver det som krävs enligt detta direktiv. 6.Med avvikelse från punkt 5 får medlemsstaterna kräva att små företag utarbetar, lämnar och offentliggör upplysningar i de 13.För att ta hänsyn till effekterna av inflationen ska kom- finansiella rapporterna som går utöver kraven i detta direktiv, missionen minst genom delegerade akter i enlighet med artikel 49 se över och, där så är lämpligt, ändra de trös- kelvärden som avses i punkterna 1–7 i den här artikeln, med beaktande av inflationsmått som offentliggörs i Europeiska unio- nens officiella tidning. förutsatt att alla sådana uppgifter samlas in inom ramen för ett enda registreringssystem och att upplysningskravet ingår i den nationella skattelagstiftningen enbart av skatteuppbördsskäl. De upplysningar som krävs enligt denna punkt ska ingå i den relevanta delen av de finansiella rapporterna. 7.Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna alla yt- terligare upplysningar som de kräver i enlighet med punkt 6 vid införlivandet av detta direktiv och när de inför nya krav i en- lighet med punkt 6 i den nationella lagstiftningen. 8.De medlemsstater som använder elektroniska lösningar för inlämning och offentliggörande av årsbokslut ska se till att små företag i enlighet med kapitel 7 inte är skyldiga att offentliggöra de ytterligare upplysningar som krävs i den nationella skatte- lagstiftningen enligt punkt 6. I den handling som innehåller de finansiella rapporterna ska företagets namn och de upplysningar som föreskrivs i artikel 5 a och b i direktiv /101/EG ingå. Allmänna principer för finansiell rapportering Poster som ingår i årsbokslutet och koncernredovisningen ska redovisas och värderas i enlighet med följande allmänna principer: a)Företaget förutsätts fortsätta sin verksamhet. b)Redovisningsprinciper och värderingsgrunder ska tillämpas konsekvent från ett räkenskapsår till ett annat. c)Redovisning och värdering ska ske med iakttagande av rimlig försiktighet. Detta innebär särskilt att i)endast per balansdagen konstaterade intäkter får redo- visas, ii)alla skulder som har uppkommit under det berörda rä- kenskapsåret eller under ett tidigare räkenskapsår ska redovisas, även om dessa skulder blir kända först efter balansdagen men före den dag då balansräkningen upp- rättas, och att iii)alla negativa värdejusteringar ska redovisas, oavsett om resultatet för räkenskapsåret är en vinst eller en förlust. d)Belopp som redovisas i balansräkningen och resultaträk- ningen ska beräknas enligt periodiseringsprincipen. e)Den ingående balansen för varje räkenskapsår ska stämma överens med närmast föregående räkenskapsårs utgående balans. f)Tillgångs- och skuldposternas beståndsdelar ska värderas var för sig. g)Kvittning får inte ske mellan tillgångs- och skuldposter eller mellan intäkts- och kostnadsposter. h)Poster i resultat- och balansräkningarna ska redovisas och presenteras med beaktande av den ekonomiska innebörden av transaktionen eller överenskommelsen i fråga. i) Poster som redovisas i de finansiella rapporterna ska värderas i enlighet med principen om anskaffnings- eller tillverknings- kostnad. j)De krav som anges i detta direktiv när det gäller redovisning, värdering, utformning, upplysning och koncernredovisning behöver inte uppfyllas om följderna av att uppfylla dem är oväsentliga. Trots vad som sägs i punkt får medlemsstaterna i särskilda fall tillåta eller kräva att företag utför kvittning mellan tillgångs- och skuldposter eller mellan intäkts- och kostnads- poster, förutsatt att de belopp som kvittas anges som bruttobe- lopp i noterna till den finansiella rapporten. Medlemsstaterna får undanta företag från kraven i punkt 1 h. Medlemsstaterna får begränsa tillämpningsområdet för punkt 1 j till uppställning och upplysning. Utöver de belopp som redovisas i enlighet med punkt 1 c får medlemsstaterna tillåta eller kräva att alla förutsebara skulder och möjliga förluster som uppstår under det berörda räkenskapsåret eller under ett tidigare räkenskapsår redovisas, även om dessa skulder eller förluster blir kända först efter ba- lansdagen men före den dag då balansräkningen upprättas. Alternativ värderingsgrund för anläggningstillgångar till omvärderade belopp 1.Med avvikelse från artikel 6.1 i får medlemsstaterna tillåta eller kräva att alla företag eller vissa kategorier av företag vär- derar anläggningstillgångar till omvärderade belopp. När natio- nell lagstiftning föreskriver en sådan värdering enligt omvär- deringsprincipen ska den definiera innehåll och tillämpnings- område samt reglerna för tillämpningen. 2.Om punkt 1 tillämpas ska ett belopp som motsvarar skill- naden mellan en värdering enligt anskaffnings- eller tillverk- ningskostnad och en värdering enligt omvärderingsprincipen tas upp i balansräkningen i uppskrivningsfonden under ”Eget kapital”. Uppskrivningsfonden får när som helst helt eller delvis kapita- liseras. Uppskrivningsfonden ska minskas om det överförda beloppet till fonden inte längre behövs för tillämpningen av redovisning enligt omvärderingsprincipen. Medlemsstaterna får besluta om regler för uppskrivningsfondens användning, förutsatt att över- föringar till resultaträkningen från uppskrivningsfonden får ske endast i den mån de överförda beloppen har varit kostnadsförda i resultaträkningen eller motsvarar realiserade intäkter. Belopp från uppskrivningsfonden får inte delas ut, vare sig direkt eller indirekt, om inte beloppet utgör en realiserad intäkt. Med förbehåll för vad som anges i andra och tredje styckena i denna punkt får uppskrivningsfonden inte minskas. Värdejusteringar ska beräknas på grundval av det omvärderade beloppet. Genom undantag från artiklarna 9 och 13 får medlemsstaterna emellertid tillåta eller kräva att endast beloppet av värdejusteringar på grundval av anskaffnings- eller tillverkningskostnad redovisas under respektive poster i de upp- ställningsformer som anges i bilagorna V och VI och att den skillnad som uppkommer som ett resultat av värdering enligt omvärderingsprincipen enligt denna artikel redovisas separat i uppställningen. Alternativ värderingsgrund till verkligt värde Genom undantag från artikel 6.1 i och med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel a)ska medlemsstaterna tillåta eller kräva att alla företag eller vissa kategorier av företag värderar finansiella instrument, inklusive derivatinstrument, till verkligt värde, och b)får medlemsstaterna tillåta eller kräva att alla företag eller vissa kategorier av företag värderar vissa slag av tillgångar som inte är finansiella instrument till belopp som fastställs med hänvisning till verkligt värde. Ett sådant tillstånd eller krav får begränsas till koncernredovis- ning. I detta direktiv ska varubaserade avtal som ger endera avtalsparten rätt att betala med kontanter eller något annat finansiellt instrument anses som derivatinstrument, utom när sådana avtal a)ingicks för och fortsätter att uppfylla företagets förväntade inköps-, försäljnings- eller användningsbehov vid den tid- punkt när de ingicks och senare, b)betecknades från början som varubaserade avtal, och c)förväntas bli reglerade genom leverans av varan. 3.Punkt 1 a ska endast tillämpas för följande skulder: a)Skulder som innehas för handelsändamål. b)Derivatinstrument. 4.Värdering enligt punkt 1 a ska inte gälla följande: a)Andra finansiella instrument än derivatinstrument som hålls till förfall. b)Lånefordringar och kundfordringar som härrör från företaget och som inte innehas för handelsändamål. c)Andelar i dotterföretag, intresseföretag och samriskföretag, ägarandelsbevis som har utfärdats av företaget, avtal om vill- korad ersättning i samband med företagskombinationer lik- som andra finansiella instrument av sådan särskild karaktär att instrumenten, enligt vad som är allmänt accepterat, redo- visas på annat sätt än andra finansiella instrument. 5.Genom undantag från artikel 6.1 i får medlemsstaterna, i fråga om alla tillgångar och skulder som uppfyller kraven för en säkrad post enligt ett system för säkringsredovisning till verkligt värde, eller en bestämd del av sådana tillgångar eller skulder, tillåta värdering till det specifika belopp som fordras enligt det systemet. Genom undantag från punkterna 3 och 4 får medlems- staterna tillåta eller kräva redovisning och värdering av samt upplysningar om finansiella instrument i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder som antagits i enlig- het med förordning (EG) nr 1606/2002. Det verkliga värdet enligt denna artikel ska fastställas med hänvisning till ett av följande värden: a)Ett marknadsvärde, för de finansiella instrument för vilka en tillförlitlig marknad med lätthet kan bestämmas. Om mark- nadsvärdet inte med lätthet kan bestämmas för ett instru- ment men däremot för dess beståndsdelar eller för ett lik- nande instrument, får instrumentets marknadsvärde härledas från värdet på beståndsdelarna eller på det liknande instru- mentet. b)Ett värde som beräknas utifrån allmänt accepterade vär- deringsmodeller och värderingsmetoder för finansiella instru- ment för vilka en tillförlitlig marknad inte med lätthet kan bestämmas, förutsatt att sådana värderingsmodeller och vär- deringsmetoder ger en rimlig uppskattning av marknadsvär- det. Finansiella instrument som inte kan beräknas på ett tillförlitligt sätt genom någon av de metoder som beskrivs i leden a och b i första stycket, ska värderas i enlighet med principen om anskaff- nings- eller tillverkningskostnad i den utsträckning en beräkning är möjlig på denna grund. När ett finansiellt instrument värderas till verkligt värde ska en värdeförändring trots artikel 6.1 c tas upp i resultaträk- ningen, utom i följande fall då en förändring av detta slag ska tas upp direkt i fonden för verkligt värde: a)Instrumentet är ett säkringsinstrument enligt ett system för säkringsredovisning som tillåter att en del av eller hela vär- deförändringen inte tas med i resultaträkningen. b)Värdeförändringen är orsakad av en kursförändring på en monetär post som utgör en del av ett företags nettoinveste- ring i en utländsk enhet. Medlemsstaterna får tillåta eller kräva att en värdeförändring på en finansiell tillgång som är tillgänglig för försäljning, och som inte är ett derivatinstrument, tas upp direkt i fonden för verkligt värde. Denna fond för verkligt värde ska justeras när belopp som anges i den är nödvändiga för tillämpningen av leden a och b i första stycket. När tillgångar som inte är finansiella instrument värderas till verkligt värde får medlemsstaterna trots artikel 6.1 c tillåta eller kräva att alla företag eller vissa kategorier av företag tar upp en värdeförändring i resultaträkningen. Allmänna bestämmelser om balans- och resultaträkningar Balans- och resultaträkningarnas uppställningsform får inte ändras från ett räkenskapsår till ett annat. Avsteg från denna princip ska dock tillåtas i undantagsfall för att ge en rättvisande bild av företagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat. Alla sådana undantag och skälen till dem ska redovisas i noterna till den finansiella rapporten. I balans- och resultaträkningarna ska de poster som anges i bilagorna III–VI tas upp var för sig i angiven ordningsföljd. Medlemsstaterna ska tillåta en mera detaljerad underindelning av dessa poster, förutsatt att de föreskrivna uppställningsformerna följs. Medlemsstaterna ska tillåta att delsummor och nya poster läggs till, förutsatt att innehållet i sådana nya poster inte om- fattas av de i uppställningsformen angivna posterna. Medlems- staterna får föreskriva sådana underindelningar, eller delsummor eller nya poster. Uppställningsform, nomenklatur och terminologi för så- dana poster i balans- och resultaträkningarna som föregås av arabiska siffror ska anpassas i de fall ett företags särskilda in- riktning kräver det. Medlemsstaterna får kräva sådana anpass- ningar för företag som utgör en del av en viss ekonomisk sektor. Medlemsstaterna får tillåta eller kräva att poster i balans- och resultaträkningarna som föregås av arabiska siffror sammanslås när de med hänsyn till målsättningen att ge en rättvisande bild av företagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resul- tat har ett oväsentligt värde eller när en sådan sammanslagning främjar överskådligheten, förutsatt att de sammanslagna pos- terna specificeras i noter till de finansiella rapporterna. 4.Genom undantag från punkterna 2 och 3 i den här ar- tikeln får medlemsstaterna begränsa företagets möjligheter att avvika från de uppställningsformer som anges i bilagorna III- VI i den utsträckning som detta är nödvändigt för att de finan- siella rapporterna ska kunna översändas elektroniskt. 5.För varje balans- och resultaträkningspost ska beloppet för det räkenskapsår som balans- eller resultaträkningen hänför sig till och beloppet för motsvarande post från föregående räken- skapsår anges. Om dessa belopp inte är jämförbara får med- lemsstaterna kräva att beloppet för föregående räkenskapsår justeras. Varje fall av bristande jämförbarhet och eventuella ju- steringar av beloppen ska redovisas, med förklaringar, i noterna till den finansiella rapporten. 6.Medlemsstaterna får tillåta eller kräva en anpassning av balans- och resultaträkningarnas uppställningsformer, så att dessa utvisar disposition av vinsten eller behandling av förlus- ten. För behandlingen av ägarintressen i årsbokslut gäller föl- jande: a)Medlemsstaterna får tillåta eller kräva att ägarintressen redo- visas enligt kapitalandelsmetoden enligt artikel 27, med be- aktande av den anpassning som är nödvändig med hänsyn till de särdrag som utmärker årsbokslut jämfört med kon- cernredovisning. b)Medlemsstaterna får tillåta eller kräva att den andel av resul- tatet som kan hänföras till ägarintressen redovisas i resultat- räkningen endast i fråga om belopp som motsvarar utdel- ningar som redan erhållits eller som kan yrkas.