prop · H30313 · 2015-09-28 00:00:00 — fullgör de skyldigheter som följer av artiklarna 11 och 12 i av artiklarna 11 och 12 i nr 2111/2005, förordning (EG) nr 2111/2005, agenter och researrangörer fullgör agenter och researrangörer fullgör de skyldigheter som följer av de skyldigheter som följer av artiklarna 3 och 4 i förordning artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 1107/2006. (EG) nr 1107/2006, samt 4. att lufttrafikföretag, deras agenter och researrangörer fullgör de skyldigheter som följer av artikel 23 i förordning (EG) nr 1008/2008. Om information inte lämnas – artikel 14 i förordning (EG) nr 261/2004, – artikel 11 i förordning (EG) nr 14 i förordning (EG) nr 261/2004, 2111/2005, – artikel 4 i förordning (EG) nr researrangör eller en biljettför- 1107/2006, eller säljare som inte lämnar in- – artikel 23.1 i förordning (EG) nr 1008/2008 artikel 11 i förordning (EG) nr 2111/2005, och 3. ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som inte lämnar information enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1107/2006. Talan om åläggande enligt första stycket väcks vid Mark- nadsdomstolen. En sådan talan får väckas av 2.en näringsidkare som har ingått ett avtal som rör transport med lufttrafikföretaget, dess agent, researrangören eller biljett- försäljaren, och 3.en sammanslutning av konsumenter eller näringsidkare. I ett sådant mål gäller i övrigt de bestämmelser i marknads- föringslagen (2008:486) som är tillämpliga i mål om åläggande att lämna information enligt 24 § den lagen. (2008:486) tillämpas, med undantag av bestämmelserna i 29– 36 §§ om marknadsstör- ningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. Ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som vägrar personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet transport i strid med artiklarna 3 och 4 i förord- ningen (EG) nr 1107/2006 får åläggas att vid vite erbjuda transporterna i fråga. Talan om åläggande enligt första stycket väcks vid Mark- nadsdomstolen av Konsument- ombudsmannen. I fall som inte är av större vikt får Konsumentombuds-mannen Ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som vägrar personer med funktionsnedsättning eller nedsatt rörlighet transport i strid med artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 1107/2006 får vid vite åläggas att erbjuda transporterna i fråga. Ett lufttrafikföretag, dess agent eller en researrangör som lämnar prisinformation på ett diskriminerande sätt i strid med artikel 23.2 i förordning (EG) nr 1008/2008 får vid vite förbjudas att göra detta. Talan om åläggande enligt första stycket och förbud enligt andra stycket väcks vid Mark- nadsdomstolen av Konsument- ombudsmannen. I ett fall som inte är av större vikt får Konsument- meddela föreläggande om sådant ombudsmannen meddela före- åläggande som avses i 15 §. läggande om sådant åläggande eller förbud som avses i 16 §. För ett föreläggande enligt första stycket gäller vad som sägs i 28 § marknadsföringslagen (2008:486). Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser (Ds 2013:44) Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av , , , , Myndig- heten för handikappolitisk samordning, vid , , , , Trafik- analys, , Transportstyrelsen, Diskrimineringsombuds- mannen, med , Kon- kurrensverket, , , , , , Länstrafik, LO, , Resenärsforum, Riksfärdtjänsten i , Samtrafiken i , , Skånetrafiken, lokaltrafik, Svensk Kollektivtrafik, , , Kommuner och Landsting, , SWEREF Skärgårdsredarna, , , Värmlandstrafik samt . , , Lika Unika, Nätverket unga för tillgänglighet (NUFT), Trafik, , , , , samt har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. Yttrande har dessutom avgetts av samhälle utan rörelsehinder (DHR). Förteckning över remissinstanser (diskussionspromemoria behandlad vid remissmöte) Till remissmötet i hade inbjudits Transportstyr- elsen, Trafikanalys, , Samtrafiken, Svensk Kollektiv- trafik, Kommuner och Landsting, , samt Resenärsforum. Förslag till författningstext; hävning av köp av periodbiljett Förslag till lag om resenärers rättigheter Härigenom föreskrivs följande. –…–…–… –…–…–…–…–…–…–…–… –…–…–…–…–… Hävning av köp av periodbiljett a § Resenären får häva köpet av en periodbiljett, om transportörens trafikutbud ändras efter köpet på så sätt att det avviker från vad resenären med fog kunnat förutsätta vid köpet och avvikelsen är av väsentlig betydelse för resenären. Med periodbiljett avses en biljett som ger resenären rätt till ett obestämt antal resor . b § Om en resenär häver köpet av en periodbiljett, har resenären rätt till återbetalning av den del av biljettpriset som belöper efter hävningen. –…–…–… –…–…–…–…–…–…–…–… –…–…–…–…–… Denna lag träder i kraft . Förteckning över remissinstanser (förslag till författningstext; hävning av köp av periodbiljett) Efter remiss har yttranden över förslag till författningstext lämnats av , , , vid , , Svensk Kollektivtrafik och . Transportstyrelsen, , och har beretts tillfälle att avge yttrande men har avstått från att yttra sig. Förslag till lag om resenärers rättigheter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om reseinformation, ersättning och prisavdrag vid förseningar och frånträdande av avtal om köp av periodbiljett vid resor i kollektivtrafik med tåg, spårvagn, tunnelbanetåg, buss och personbil. Lagen gäller inte vid trafik som huvudsakligen bedrivs på grund av sitt historiska intresse eller sitt turistvärde. 2 § Vid resor med tåg tillämpas bestämmelserna om reseinformation och om ersättning och prisavdrag vid förseningar i 7–17 §§ i den utsträckning motsvarande bestämmelser i och rådets förordning (EG) nr 1371/2007 av om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer (tågpassagerarförordningen) inte är tillämpliga. Av 4 § följer att bestämmelser i tågpassagerarförordningen om rese- information och rättigheter vid förseningar inte är tillämpliga i vissa fall. 3 § Vid resor med buss tillämpas bestämmelserna om reseinformation och om ersättning och prisavdrag vid förseningar i 7–17 §§ i den utsträckning motsvarande bestämmelser i och rådets förordning (EU) nr 181/2011 av om passagerares rättigheter vid busstransport och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 (busspassagerarförordningen) inte är tillämpliga. Genom 5 § utvidgas tillämpningen av busspassagerarförordningens bestämmelser om reseinformation och rättigheter vid förseningar. Undantag från tillämpningen av tågpassagerarförordningen 4 § Artiklarna 7, 8.1, 10.1, 10.2, 10.4 och 15–18 i tågpassagerar- förordningen, i den ursprungliga lydelsen, ska inte tillämpas på inrikes trafiktjänster som har en sträckning som är kortare än . Utvidgning av tillämpningen av busspassagerarförordningen 5 § Artiklarna 3, 4.1, 5, 6, 8 och 19–23 i busspassagerarförordningen, i den ursprungliga lydelsen, ska även tillämpas på sådana trafiktjänster som anges i artikel 2.1 i förordningen, i den ursprungliga lydelsen, som har en sträckning som är eller längre. Avtalsvillkor som avviker från lagen 6 § Ett avtalsvillkor som i jämförelse med 12–20 §§ är till nackdel för resenären är utan verkan mot denne. 7 § Transportören ska tillhandahålla information om 1.en försening eller annan störning i trafiken och dess orsak, varaktighet och konsekvenser, 2.resenärens rättigheter i frågor som regleras i denna lag, 3.transportörens allmänna avtalsvillkor, 4.biljettpriser, tidtabeller och linjesträckningar, 5.tillgänglighet till fordon, stationer och hållplatser, 6.möjligheten att medföra cyklar och villkoren för detta, 7.säkerhets- och trygghetsfrågor, och 8.hur transportören kan kontaktas. 8 § Under en resa med spårvagn eller tunnelbanetåg eller med tåg som inte omfattas av tillämpningsområdet för tågpassagerarförordningen ska transportören ge resenären information om nästa station eller hållplats och viktigare anslutande förbindelser. 9 § Information enligt 7 och 8 §§ ska tillhandahållas i den eller de former som är mest lämpliga för att resenärerna ska kunna ta del av informationen. Vid bedömningen av lämplig form ska särskild vikt läggas vid behoven hos personer med funktionsnedsättning. 10 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska utöva tillsyn över att transportörer fullgör de skyldigheter som följer av 7–9 §§. Påföljd vid utebliven information 11 § Om information inte lämnas enligt 7–9 §§, ska marknadsförings- lagen (2008:486) tillämpas, med undantag av 29–36 §§ om marknads- störningsavgift. Sådan information ska anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket den lagen. Ersättning och prisavdrag vid förseningar Vad som avses med försening 12 § En resa är att anse som försenad, om transportens ankomst till resans slutdestination sker än vad som framgår av den offentliggjorda tidtabellen. Med resa avses en transport som en resenär och en eller flera transportörer har ingått avtal om. Om det har ingåtts ett avtal som ger resenären rätt till en eller flera transporter som inte närmare har specificerats, krävs för att det ska vara fråga om en resa också att resenären särskilt har inrättat sig efter den aktuella transporten. Förseningsbedömningen vid ändringar av en trafiktjänst 13 § Om en transportör har senarelagt tiderna för en enskild trafiktjänst, ska bedömningen av om resan är försenad göras utifrån den ändrade tiden för ankomst i stället för vad som anges i 12 § första stycket, om information om ändringen har offentliggjorts åtminstone före den tid för avgång som framgår av den offentliggjorda tidtabellen. Om en transportör har ställt in en enskild trafiktjänst, ska den tid för ankomst som framgår av den offentliggjorda tidtabellen inte beaktas vid bedömningen av om resan är försenad, om information om att trafiktjänsten har ställts in har offentliggjorts enligt första stycket. Första och andra styckena gäller inte i de fall resans ankomsttid till slutdestinationen framgår av transportavtalet. Ersättning för annan transport vid befarad försening 14 § Om det finns skälig anledning att anta att en resa kommer att bli försenad, har resenären rätt till ersättning av transportören för skäliga kostnader för annan transport för att nå resans slutdestination. Detta gäller även om det inte har ingåtts ett avtal om transport för den resa som befaras bli försenad, om resenären särskilt har inrättat sig efter den transporten. Om resenären inte har betalat för resan, får transportören avräkna den kostnad som resenären skulle ha haft om denne hade betalat för resan. Högsta ersättningen enligt denna paragraf är 1/40 av det prisbasbelopp enligt 2 kap. 7 § socialförsäkringsbalken som gäller då resan skulle ha avslutats. 15 § Om en resa är försenad, har resenären, om han eller hon inte begär ersättning för annan transport vid befarad försening enligt 14 §, rätt till prisavdrag med av det pris som resenären har betalat för resan, om förseningen uppgår , av det pris som resenären har betalat för resan, om förseningen uppgår , eller 3.hela det pris som resenären har betalat för resan, om förseningen uppgår . 16 § Om det inte klart framgår vilket pris resenären har betalat för resan, ska prisavdraget beräknas utifrån priset för en enkelbiljett för resenären. Om resenären i ett sådant fall har använt en biljett som innebär en rabatt i förhållande till en enkelbiljett, får transportören minska prisavdraget i proportion till rabatten. 17 § Resenären får begära ersättning för annan transport vid befarad försening enligt 14 § eller prisavdrag vid försening enligt 15 § endast om resenären inom skälig tid efter det att resan avslutades eller, om transporten inte genomförs, skulle ha avslutats lämnat transportören ett meddelande om att han eller hon vill åberopa förseningen (reklamation). Ett meddelande som lämnas efter det att resan avslutades eller skulle ha avslutats ska alltid anses ha lämnats i rätt tid. Om ett meddelande om reklamation har skickats på ett ändamålsenligt sätt, anses reklamation ha skett när detta gjordes. Frånträdande av avtal om köp av periodbiljett 18 § Resenären får frånträda avtalet om köp av en periodbiljett, om transportörens trafikutbud ändras efter köpet på så sätt att det avviker från vad resenären med fog har kunnat förutsätta vid köpet och avvikelsen är av väsentlig betydelse för resenären. Med periodbiljett avses en biljett som ger resenären rätt till ett obestämt antal resor . 19 § Om en resenär frånträder avtalet om köp av en periodbiljett, har resenären rätt till återbetalning av den del av biljettpriset som avser tiden efter frånträdandet. 20 § En fordran enligt 14, 15, 18 eller 19 § upphör, om resenären inte väcker talan från det att fordran uppkom. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Genom lagen upphävs lagen (2006:1116) om information till passagerare m.m. Förslag till lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 5 § järnvägstrafiklagen (1985:192) ska ha följande lydelse. Den som har en fordran på ersättning enligt denna lag eller en annan fordran på betalning på grund av befordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att kräva ut sin fordran, om han inte väcker talan inom den preskriptionstid som anges i andra eller tredje stycket. från dödsfallet, dock inte längre än från den händelse som ledde till dödsfallet, vid personskada som inte har lett till döden vid sakskada när fordringen rör avtal om befordran av gods eller inskrivet resgods från den händelse som orsakade skadan, från dödsfallet, dock inte längre än från den skadevållande händelsen, då godset eller resgodset lämnades ut eller, om det inte har lämnats ut, från den dag då det senast skulle ha lämnats ut, vid sakskada i andra fall När fordran avser sakskada och rör avtal om befordran av gods eller inskrivet resgods eller när den avser annat än person- eller sakskada är dock preskriptionstiden , om järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. Om tiden för talan har försuttits, får fordran inte heller göras gällande på annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande om kvittning. 1 Senaste lydelse 1995:370. De särskilda reglerna om preskription i denna paragraf gäller inte, om en fordran görs gällande mot någon på grund av dennes brottsliga förfarande. Den som har en fordran på ersättning enligt denna lag eller en annan fordran på betalning på grund av befordringsavtal som avses i lagen förlorar rätten att kräva ut sin fordran, om han eller hon inte väcker talan inom den preskriptionstid som anges i andra eller tredje stycket. 1.vid dödsfall: från dödsfallet, dock inte längre än från den händelse som ledde till dödsfallet, 2.vid personskada som inte har lett till döden: från den händelse som orsakade skadan, 3.vid sådan sakskada som avses i 2 kap. 3 §, om den resande har avlidit till följd av den skadevållande händelsen: från dödsfallet, dock inte längre än från den skadevållande händelsen, 4.vid sakskada när fordran rör avtal om befordran av gods eller inskrivet resgods: då godset eller resgodset lämnades ut eller, om det inte har lämnats ut, från den dag då det senast skulle ha lämnats ut, 5.vid sakskada i andra fall: från den händelse som orsakade skadan, och 6.för annan fordran: från det att fordran uppkom. Om fordran avser sakskada och rör avtal om befordran av gods eller inskrivet resgods eller om den avser annat än person- eller sakskada, är dock preskriptionstiden , om järnvägen eller någon som järnvägen ansvarar för enligt 4 § har orsakat skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. Om talan inte väcks inom preskriptionstiden, får fordran inte heller göras gällande på annat sätt, såsom genom genkäromål eller yrkande om kvittning. De särskilda reglerna om preskription i denna paragraf gäller inte om en fordran görs gällande mot någon på grund av dennes brottsliga förfarande. Denna paragraf gäller inte en fordran enligt lagen (2015:000) om resenärers rättigheter. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i –lagen (1992:1672) om paketresor, –tobakslagen (1993:581), –sjölagen (1994:1009), –lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, –lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet, –lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, –lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, –lagen (1999:158) om investerarskydd, –lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informations- samhällets tjänster, –lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, –prisinformationslagen (2004:347), –lagen (2005:59) om distansavtal och avtal utanför affärslokaler, –försäkringsavtalslagen (2005:104), –lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, –lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, –lagen (2010:510) om lufttransporter, –radio- och tv-lagen (2010:696), –alkohollagen (2010:1622), –konsumentkreditlagen (2010:1846), –lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, –lagen (2013:1054) om marknadsföring av modersmjölksersättning och tillskottsnäring, EU:s tåg-, fartygs- och buss- EU:s tåg-, fartygs- och buss- – lagen (2015:000) om alternativ – lagen (2015:000) om alternativ Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar Härigenom föreskrivs att det i lagen (2014:1344) med kompletterande bestämmelser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar ska införas två nya paragrafer, 1 a och 1 b §§, av följande lydelse. lagen (2015:000) artiklarna 7, 8.1, 10.1, 10.2, 10.4 och 15–18 i tågpassagerar- förordningen inte ska tillämpas på skulle falla in under förordningens Av 5 § lagen (2015:000) om resenärers rättigheter följer att artiklarna 3, 4.1, 5, 6, 8 och 19–23 i busspassagerarförordningen ska tillämpas på vissa trafiktjänster som annars inte skulle falla in under förordningens tillämpnings- område. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Stärkta rättigheter för kollektivtrafikresenärerna Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om resenärers rättigheter, 2.lag om ändring i järnvägstrafiklagen (1985:192), 3.lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486), 4.lag om ändring i lagen (2014:1344) med kompletterande bestämm- elser till EU:s tåg-, fartygs- och busspassagerarförordningar. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunnige . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om resenärers rättigheter Den föreslagna beteckningen kan ge intryck av att den nya lagen innehåller generella regler om resenärers rättigheter. Så är emellertid inte fallet, eftersom lagen endast gäller vissa rättigheter för kollektivtrafikresenärer (jfr beteckningen på lagrådsremissen). Lagrådet anser att en mera rättvisande beteckning bör övervägas. Paragrafen anger att lagen innehåller vissa bestämmelser om reseinformation m.m. vid resor i kollektivtrafik med tåg, spårvagn, tunnelbanetåg, buss och personbil. Vad som avses med kollektivtrafik framgår dock inte av lagförslaget. Av författningskommentaren framgår att uttrycket avses ha samma innebörd som enligt lagen (2010:1065) om kollektivtrafik. Där definieras kollektivtrafik genom en hänvisning till EU:s kollektivtrafikförordning. Med hänsyn till att den nu föreslagna lagen innehåller bestämmelser bl.a. om vissa ekonomiska rättigheter för enskilda bör dess tillämpningsområde vara klart avgränsat. Lagrådet anser därför att en definition av vad som avses med kollektivtrafik bör införas i lagförslaget. 4 och 5 §§ I paragraferna hänvisas till två EU-förordningar med tillägget ”i den ursprungliga lydelsen”. Avsikten med detta är att hänvisningarna ska vara statiska (se Ds 2014:1, ”Gröna boken”, avsnitt 5.3.4), dvs. att eventuella senare ändringar i förordningarna inte ska beaktas vid tillämpningen av de svenska bestämmelserna. I remissen beskrivs inte de överväganden som ligger bakom den valda hänvisningstekniken. Inte heller belyses vilka konsekvenser vid tillämpningen som följer av att hänvisningarna till förordningarna gjorts statiska. I den kommande propositionen bör dessa frågor behandlas närmare. Därvid bör särskilt belysas vad som blir följden av att förordningarna ändras utan att motsvarande ändring sker i de hänvisningar som finns i de svenska lagreglerna. I paragrafen anges att transportören ska tillhandahålla information i ett antal uppräknade avseenden, bl.a. om tillgänglighet till fordon, stationer och hållplatser (punkt 5). Paragrafens avfattning ger vid handen att det är fråga om en generell skyldighet för transportören. I författningskommentaren anges att punkten "i viss mån" motsvaras av det hittillsvarande kravet att transportören vid behov ska lämna information om möjligheterna för en person med funktionsnedsättning att genomföra en viss resa. Av allmänmotiveringen (s. 32) framgår vidare att den nuvarande bestämmelsen är mer begränsad än den nu föreslagna. Vad denna skärpning av informationsskyldigheten rörande tillgänglighet är avsedd att innebära redovisas dock inte, liksom inte heller på vad sätt transportören kan fullgöra skyldigheten. Detta måste enligt Lagrådets mening klargöras i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. 12 och 13 §§ I lagen finns bestämmelser om rätt till ersättning m.m. när en resa är försenad. I 12 § första stycket anges när en resa är att anse som försenad. Så ska vara fallet om transportens ankomst till resans slutdestination sker än vad som framgår av den offentliggjorda tidtabellen. Vidare finns i 13 § första och andra styckena bestämmelser om hur förseningsbedömningen ska göras vid ändringar av en trafiktjänst. Enligt tredje stycket i den paragrafen gäller dessa bestämmelser dock inte i de fall resans ankomsttid till slutdestinationen framgår av transportavtalet, dvs. i princip av biljetten. När ankomsttiden anges på biljetten ska förseningsbedömningen alltså alltid göras enligt bestämmelserna i 12 §. Syftet med bestämmelserna torde vara att en resenär som har köpt en biljett med en specificerad ankomsttid alltid ska kunna förlita sig på att är riktig. Enligt 12 § är det dock inte den ankomsttid som har angetts på biljetten som är avgörande vid bedömningen av om en försening föreligger utan den tid som anges i tidtabellen. Som framhålls i remissen (s. 40) bör dessa tidpunkter i och för sig regelmässigt sammanfalla. Enligt Lagrådets mening framstår det dock ändå som ologiskt att knyta förseningsbedömningen till de uppgifter som anges i tidtabellen i de fall då ankomsttiden framgår av biljetten. Detta särskilt som transportören i dessa fall ändå har en kontraktsrättslig skyldighet att transportera resenären inom de tider som anges på biljetten (se remissen s. 40). Lagrådet förordar att 12 § första stycket ändras på så sätt att det föreskrivs att i de fall då resans ankomsttid framgår av transportavtalet ska förseningsbedömningen ta sin utgångspunkt i den tid som anges där. Bestämmelsen kan exempelvis utformas enligt följande: En resa är att anse som försenad, om transportens ankomst till resans slutdestination sker än vad som framgår av transportavtalet eller, om ankomsttiden inte anges där, den offentliggjorda tidtabellen. 18 och 19 §§ I 18 § regleras resenärens rätt att frånträda ett avtal om köp av en periodbiljett, och i 19 § bestäms rätten till återbetalning vid frånträdande. Den rätten behöver knappast regleras i en särskild paragraf, och texten i den remitterade 19 § kan förslagsvis införas som ett andra stycke i 18 §. Därvid får 20 § numreras om.