prop · H3034 · 2015-10-20 00:00:00 — 49 § Om det i stadgarna på grund av lag eller annan författning eller efter regeringens medgivande har tagits in en bestämmelse enligt vilken en annan bestämmelse i stadgarna inte får ändras utan att regeringen har lämnat tillstånd till det, får inte heller den förstnämnda bestäm- melsen ändras utan regeringens tillstånd. I paragrafen behandlas det fallet att det i stadgarna uppställs ett krav på regeringens tillstånd till ändring av stadgarna. Paragrafen motsvarar 14 § tredje stycket i det hittillsvarande 7 kap. (jfr prop. 1986/87:7 s. 138). Anmälan och verkställighet av beslut om ändring av stadgarna 50 § Ett beslut om ändring av stadgarna ska genast anmälas för regi- strering i föreningsregistret och får inte verkställas förrän det har re- gistrerats. Paragrafen innehåller bestämmelser om registrering av beslut om stadge- ändring. Den motsvarar 14 § fjärde stycket i det hittillsvarande 7 kap. (jfr prop. 1986/87:7 s. 138). Verkställighet av beslut om stadgeändring som innebär lindrad insatsskyldighet 51 § Ett beslut som innebär att medlemsinsatsernas belopp minskas eller att medlemmarnas insatsskyldighet enligt stadgarna lindras på något annat sätt får inte verkställas förrän efter registreringen. I paragrafen finns en bestämmelse om verkställighet av beslut om stadge- ändring som innebär lindrad insatsskyldighet. Paragrafen motsvarar 14 § femte stycket i det hittillsvarande 7 kap. (jfr prop. 1986/87:7 s. 138). 52 § Ett beslut om att införa eller ändra en sådan bestämmelse i stad- garna som avses i 2 kap. 2 § tredje stycket får verkan från och med det räkenskapsår som börjar efter det att beslutet om ändring av stadgarna har registrerats. Styrelsen ska senast till den första ordinarie föreningsstämman efter det att beslutet fick verkan lägga fram förslag om nödvändiga följd- ändringar av stadgarna när det gäller den insats som varje medlem ska delta med i föreningen. Paragrafen innehåller bestämmelser om byte av redovisningsvaluta. Den motsvarar 14 § sjätte och sjunde styckena i det hittillsvarande 7 kap. (jfr prop. 1999/2000:23 s. 224 f.). Till skillnad från vad som gällt är det dock enligt förevarande paragraf möjligt att registrera ett beslut om byte av redovisningsvaluta även efter det att ett nytt räkenskapsår har inletts. Beslutet får då verkan från och med det räkenskapsår som inleds närmast efter registreringen. 8 kap. Revision och särskild granskning 13 § Revisorerna ska för varje räkenskapsår avge en revisionsberättelse till föreningsstämman. Berättelsen ska överlämnas till föreningens sty- relse senast före årsstämman. Revisorerna ska till styrelsen återlämna de redovisningshandlingar som har över- lämnats till dem. Revisionsberättelsen ska innehålla ett uttalande om huruvida årsredo- visningen har upprättats i överensstämmelse med tillämplig lag om års- redovisning. I uttalandet ska det särskilt anges om årsredovisningen ger en rättvisande bild av föreningens resultat och ställning och om förvalt- ningsberättelsen är förenlig med årsredovisningens övriga delar. Inne- håller inte årsredovisningen sådana upplysningar som ska lämnas enligt tillämplig lag om årsredovisning, ska revisorerna ange detta och lämna behövliga upplysningar i sin berättelse, om det kan ske. Har revisorerna vid sin granskning funnit att någon åtgärd eller för- summelse som kan leda till ersättningsskyldighet ligger en styrelse- ledamot eller den verkställande direktören till last eller att en styrelse- ledamot eller den verkställande direktören på något annat sätt har handlat i strid med denna lag, tillämplig lag om årsredovisning eller stadgarna, ska det anmärkas i berättelsen. Revisionsberättelsen ska även innehålla ett uttalande i frågan om ansvarsfrihet för styrelseledamöterna och den verkställande direktören. I revisionsberättelsen ska det också anmärkas om revisorerna har funnit att föreningen inte har fullgjort sin skyldighet att föra medlemsförteckning enligt 3 kap. och förteckning över inne- havare av förlagsandelar enligt 5 kap. Revisorerna kan även i övrigt i berättelsen anteckna de upplysningar som de önskar meddela med- lemmarna. I revisionsberättelsen ska det också anmärkas om revisorerna funnit att föreningen inte har fullgjort sin skyldighet 1.att göra skatteavdrag enligt skatteförfarandelagen (2011:1244), 2.att anmäla sig för registrering enligt 7 kap. 2 § skatteförfarande- lagen, 3.att lämna skattedeklaration enligt 26 kap. 2 § eller 37 kap. 4 § skatte- förfarandelagen, eller 4.att i rätt tid betala skatter och avgifter som omfattas av skatteför- farandelagen. Revisionsberättelsen ska innehålla särskilda uttalanden om fastställ- ande av balansräkningen och resultaträkningen samt om det förslag till dispositioner beträffande föreningens vinst eller förlust som har lagts fram i förvaltningsberättelsen. I en moderförening ska revisorerna avge en särskild revisionsberättelse för koncernen. Då ska första–tredje och femte styckena tillämpas. Om anmälan har gjorts enligt 8 § fjärde eller sjätte stycket, ska revisorn till revisionsberättelsen bifoga en avskrift av anmälningen. Även kopior av de underrättelser som revisorn och den som har utsett revisorn har lämnat enligt 8 § sjätte stycket ska bifogas revisionsberättelsen. Paragrafen innehåller bestämmelser om revisionsberättelsen. Övervägan- dena finns i avsnitt 7 och 11.7. Ändringen i första stycket innebär att berättelsen ska lämnas till före- ningens styrelse före årsstämman. Detta är en följd av att redovisningshandlingarna och revisionsberättelsen ska tillhandahållas medlemmarna tidigare än , se 7 kap. 22 §. Andra stycket kompletteras med en bestämmelse om att revisorerna ska uttala sig om huruvida årsredovisningen ger en rättvisande bild av före- ningens resultat och ställning och om förvaltningsberättelsen är förenlig med årsredovisningens övriga delar. Ändringen, som innebär en preci- sering av den befintliga regeln i styckets första mening om vad en revi- sionsberättelse ska innehålla, är en anpassning till motsvarande bestäm- melser i aktiebolagslagen (2005:551), vilka i sin tur går tillbaka på EU- rättsliga regler (jfr 9 kap. 31 § i den lagen och prop. 2003/04:157 s. 23 och 25–27). I tredje stycket klargörs att revisorerna ska göra en anmärkning i revi- sionsberättelsen också om de har funnit att en styrelseledamot eller den verkställande direktören har handlat i strid med föreningslagen, och alltså inte bara – som enligt den hittillsvarande lydelsen – om handlandet har stått i strid med tillämplig årsredovisningslag eller stadgarna. Klar- görandet är ett uttryck för vad som i praktiken redan får anses gälla i fråga om förvaltningsrevision (jfr motsvarande bestämmelse i 9 kap. 33 § aktiebolagslagen; jfr även kommentarerna till 6 kap. 13 § och 7 kap. 43 §). I tredje stycket läggs också till en bestämmelse om att revisorn ska an- märka i revisionsberättelsen om han eller hon har funnit att föreningen inte har fullgjort skyldigheten att föra medlemsförteckningen och förteckning över innehavare av förlagsandelar. Den nya bestämmelsen innebär ett förtydligande av revisorns skyldighet att granska att före- ningen har fört förteckningarna på ett korrekt och fullständigt sätt enligt 3 och 5 kap. 17 § Varje röstberättigad kan föreslå att ska utse granskare för särskild granskning av föreningens förvaltning och räkenskaper under viss förfluten tid eller av vissa åtgärder eller förhållanden i föreningen. Förslaget ska framställas på en ordinarie föreningsstämma eller på en stämma där ärendet enligt kallelsen ska behandlas. Om förslaget har bi- trätts av minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller en tredjedel av de närvarande röstberättigade, ska styrelsen inom ansöka hos om att granskare ska utses. Om styrelsen försummar detta, får varje röstberättigad göra en sådan ansökan. får utse en eller flera granskare. Innehavare av förlagsandelar kan begära hos styrelsen att granskare utses. Om detta begärs av innehavare som företräder förlagsinsatser till ett sammanlagt belopp motsvarande minst en tiondel av det totalt in- betalda insatskapitalet, ska styrelsen ansöka hos Bo- lagsverket om att granskare utses. Om styrelsen försummar detta, får varje innehavare av en förlagsandel göra en sådan ansökan. får utse en eller flera granskare. Det som sägs i 3 § första och tredje styckena, 4, 7, 11, 15 och 16 §§ samt 13 kap. 2 och 4–6 §§ om revisor ska tillämpas även i fråga om granskare. Ett yttrande över granskningen ska avges till föreningsstämman. Ytt- randet ska tillhandahållas medlemmar och andra röstberättigade på det sätt som anges i 7 kap. 22 §. På samma sätt ska yttrandet dessutom till- handahållas innehavare av förlagsandelar, om granskaren har utsetts på begäran av en sådan innehavare. I paragrafen finns bestämmelser om särskild granskning. Den ändrade hänvisningen i femte stycket är en följd av att det nya 7 kap. har en annan paragrafnumrering än det hittillsvarande kapitlet. En nyhet är att det är möjligt för föreningen att, om förutsättningarna för detta är uppfyllda, tillhandahålla granskningsyttrandet med elektroniska hjälpmedel i stället för genom översändande per post. Se vidare kommentarerna till 1 kap. 8 § och 7 kap. 22 §. 9 kap. Värdeöverföringar från föreningen värdeöverföring 1 § Med värdeöverföring avses i denna lag 3.minskning av reservfonden för återbetalning till medlemmarna, och 4.annan affärshändelse som medför att föreningens förmögenhet minskar och som inte har rent affärsmässig karaktär för föreningen eller är en naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlemmarna. Om återbetalning av medlemsinsatser, inlösen av förlagsinsatser, ut- skiftning vid likvidation och överföring av tillgångar i samband med fusion finns särskilda bestämmelser i 4, 5, 11 respektive 12 kap. 9 kap. är nytt. Det innehåller bestämmelser om värdeöverföringar från föreningen och är utformat efter mönster av 17 kap. aktiebolagslagen (2005:551). Paragrafen innehåller en definition av begreppet värdeöverföring. Para- grafen har sin förebild i 17 kap. 1 § aktiebolagslagen. Övervägandena finns i avsnitt 13.1. Sådana transaktioner som faller in under begreppet värdeöverföring får, som utgångspunkt, ske enbart i vissa former. Att en transaktion klas- sificeras som en värdeöverföring innebär också begränsningar när det gäller hur stora värden som får frånhändas föreningen. Belopp som har frånhänts föreningen genom olagliga värdeöverföringar kan återkrävas enligt bestämmelserna om återbäringsskyldighet och bristtäckningsan- svar (se 6 och 7 §§). Bestämmelserna om värdeöverföring skyddar såväl medlemmar som borgenärer mot att föreningen avhänds tillgångar på ett okontrollerat sätt. I första stycket stadgas i punkterna 1–3 att vinstutdelning, gottgörelse och utbetalning vid minskning av reservfonden utgör värdeöverföringar. Gemensamt för dessa transaktioner är att de är särskilt reglerade i före- ningslagen och att föreningen öppet redovisar dessa som föreningsrätts- liga transaktioner. De innefattar vidare något slag av utbetalning till, i första hand, medlemmar. Inom begreppet värdeöverföring faller enligt punkten 4 även andra affärshändelser som medför att föreningens för- mögenhet minskar. Med vinstutdelning i punkten 1 avses en utbetalning eller annan för- mögenhetsöverföring som föreningsstämman har beslutat om enligt be- stämmelserna i 10 kap. Vinstutdelning innebär alltid ett ianspråktagande av det överskott som framträder i balansräkningen och kan aldrig ske förrän balansräkningen har fastställts. Lagen innehåller inte – till skillnad från hittillsvarande reglering – några anvisningar om hur vinstutdelningen beräknas. I praktiken före- kommer två huvudsakliga sätt att beräkna utdelningen. Ett sätt är att be- räkna den i förhållande till medlemmens samhandel med föreningen. Vinstutdelning som beräknas på detta sätt brukar benämnas efterlikvid i producentkooperativ och återbäring inom konsumentkooperationen. Vinstutdelning i arbetskooperativ kan utgå i form av lönetillägg. Vinst- utdelning kan också beräknas i förhållande till medlemmarnas inne- stående insatser i föreningen. Vinstutdelning som beräknas på detta sätt brukar benämnas insatsränta. I punkten 2 nämns gottgörelse. Definitionen av gottgörelse finns i 10 kap. 10 §, se vidare kommentaren till den paragrafen. Av 3 § fjärde stycket i förevarande kapitel framgår att den s.k. beloppsspärren inte ska tillämpas på en värdeöverföring som sker i form av gottgörelse. Av punkten 3 framgår att minskning av reservfonden för utbetalning till medlemmarna också utgör en form av värdeöverföring (jfr 10 kap. 14 § 2). Som framgår av punkten 4 innefattar begreppet värdeöverföring även andra affärshändelser som medför att föreningens förmögenhet, direkt eller indirekt, minskar. Med affärshändelse avses alla förändringar i storleken och samman- sättningen av föreningens förmögenhet som beror på föreningens ekono- miska relationer med omvärlden, inklusive medlemmarna. Det kan exempelvis vara fråga om in- och utbetalningar, uppkomsten av ford- ringar eller skulder samt egna tillskott till eller uttag ur verksamheten av pengar, varor eller annat, jfr 1 kap. 2 § första stycket punkten 6 bok- föringslagen (1999:1078). För att en affärshändelse ska vara att anse som en värdeöverföring enligt punkten 4 förutsätts att den får till följd att föreningens förmögen- het minskar. Frågan om transaktionen utgör en förmögenhetsminskning får avgöras enligt allmänna principer. Vilka effekter den får på före- ningens redovisning har ingen avgörande betydelse. Om föreningen säl- jer egendom till ett pris som motsvarar bokfört värde, kan detta ändå ut- göra en värdeöverföring om egendomens marknadsvärde överstiger det bokförda värdet. Till begreppet värdeöverföring blir därmed att hänföra sådant som att föreningen säljer egendom till underpris, köper egendom till överpris, be- talar ut lön eller arvode för tjänster eller arbeten som inte alls eller endast delvis motsvaras av utbetalningen, skriver av fordringar eller låter ford- ringar preskriberas m.m. Det spelar inte någon roll hur affärshändelsen har betecknats. Punkten 4 innehåller två betydelsefulla avgränsningar av definitionen, där alltså affärshändelsen trots att den innebär en förmögenhetsminsk- ning ändå inte ska betraktas som en värdeöverföring. Det ena undantaget avser det fallet att affärshändelsen har rent affärsmässig karaktär för föreningen. Det andra undantaget gäller när en affärshändelse utgör en naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlemmarna. Det första undantaget har sin motsvarighet i aktiebolagslagen men inte det andra. Rent affärsmässig karaktär: Frågan om en viss transaktion har rent affärsmässig karaktär för föreningen får i det enskilda fallet avgöras främst med hänsyn till utåt iakttagbara omständigheter kring händelsen. Här har skillnaden mellan parternas prestationer (värdediskrepansen) särskild betydelse. Det förhållandet att transaktionen är oförmånlig för föreningen och förmånlig för motparten medför dock inte i och för sig att den är att betrakta som en värdeöverföring. En ”dålig affär” är sålunda inte nödvändigtvis någon värdeöverföring i paragrafens mening. Av stor betydelse är också om transaktionen framstår som förenlig med den verksamhet som föreningen normalt bedriver. Utgör den ett normalt led i verksamheten, får den i de flesta fall anses ha en rent affärsmässig karak- tär. Transaktioner som minskar föreningens förmögenhet och som dess- utom inte har en rent affärsmässig karaktär – dvs. en värdeöverföring enligt punkten 4 – betecknas ibland ”förtäckt vinstutdelning”. En naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlemmarna: Det andra undantaget i punkten 4 tar sikte på föreningens samhandel med medlemmarna. Typiskt för många ekonomiska föreningar är att samhan- deln mellan medlemmarna och föreningen sker på villkor som är förmån- liga för medlemmarna. Detta är helt legitimt – syftet med verksamheten är ju att främja medlemmarnas ekonomi och detta främjande sker ofta i första hand genom att föreningen tillämpar en förmånlig prispolitik gent- emot medlemmarna. Det är därför naturligt att en ekonomisk förening tillhandahåller medlemmarna en produkt till ett pris som understiger det pris som annars gäller på marknaden. Det är i och för sig så att nämnda typ av transaktioner innebär att föreningens förmögenhet minskar, efter- som föreningen avstår från att utnyttja det fulla marknadsvärdet av den tillhandahållna produkten. Vid tillämpningen av bestämmelserna om värdeöverföring i aktiebolagslagen anses också försäljning till underpris regelmässigt som värdeöverföring. Om en affärshändelse sker inom ramen för föreningens normala sam- handel med medlemmarna eller på annat sätt utgör ett naturligt led i före- ningens ekonomiska relation med medlemmarna, ska den enligt punkten 4 inte anses som en värdeöverföring. En viss värdediskrepans mellan marknadsvärdet av föreningens prestation och värdet av medlemmens prestation är alltså under dessa förutsättningar tillåten utan att transak- tionen blir att anse som en värdeöverföring. För att en försäljning som sker till ett pris som understiger marknadspriset ska anses utgöra en naturlig del av föreningens verksamhet måste den dock stå i överens- stämmelse med en av föreningen generellt tillämpad och långsiktig pris- Denna prispolitik måste vara sådan att den ger föreningen förut- sättningar att överleva långsiktigt. Följande exempel kan belysa skillnaden mellan begreppet värdeöver- föring såsom det kommer till uttryck i föreningslagen respektive i aktie- bolagslagen. En ekonomisk förening säljer vissa produkter till medlem- marna till ett pris som motsvarar föreningens egen kostnad men under- stiger det pris som andra aktörer på marknaden tar ut för produkten. För- säljningen innebär då inte någon förlust för föreningen men föreningen gör inte heller någon vinst. Eftersom syftet med föreningens verksamhet är att gynna medlemmarnas ekonomi genom själva samhandeln, innebär försäljningen inte någon värdeöverföring. Transaktionen är i stället att se som en naturlig del i föreningens ekonomiska relation med medlem- marna. Skulle försäljningen i stället ske till ett pris som understiger före- ningens självkostnadspris, är det däremot normalt fråga om en värde- överföring. Detta ska jämföras med vad som gäller för aktiebolag. Där betraktas normalt varje sådan transaktion med aktieägarna som sker på annat än marknadsmässiga villkor som en värdeöverföring. Om det är fråga om en transaktion som beslutas av föreningsstämman eller av medlemmarna samfällt, prövas frågan om denna utgör en värde- överföring med hänsyn till förhållandena vid beslutet. I andra fall blir tidpunkten för styrelsebeslutet eller, när sådant saknas, den tidpunkt då föreningen förband sig till transaktionen avgörande. inträffade förändringar i prestationernas värde bör inte medföra att en vid besluts- eller avtalstillfället klanderfri transaktion anses omfattad av bestämmel- sen. Andra stycket innehåller en erinran om bestämmelserna i 4, 5, 11 och 12 kap. om återbetalning av medlemsinsatser, inlösen av förlagsinsatser, utskiftning vid likvidation och överföring av tillgångar vid fusion. Över- föring av tillgångar som sker inom ramen för dessa slag av förfaranden utgör inte en värdeöverföring i den bemärkelse som avses i förevarande paragraf. Tillåtna former för värdeöverföring 2 § Värdeöverföringar från föreningen får göras endast enligt bestäm- melserna i denna lag om 1. vinstutdelning, 2. gottgörelse, 3. minskning av reservfonden för återbetalning till medlemmarna, och 4. gåva som avses i 5 §. I paragrafen regleras på vilka sätt en värdeöverföring får ske. Paragrafen motsvarar närmast hittillsvarande 10 kap. 1 § första stycket. Övervägan- dena finns i avsnitt 13.2. Gemensamt för de tillåtna formerna för värdeöverföring är att dessa re- gleras närmare på annan plats i lagen. Vinstutdelning (punkten 1) regle- ras i 10 kap. 1–9 §§, gottgörelse (punkten 2) regleras i 10 kap. 10–13 §§ och minskning av reservfonden för återbetalning till medlemmarna (punkten 3) i 10 kap. 14–20 §§. till allmännyttigt ändamål (punkten 4) regleras i 5 § i förevarande kapitel. Om samtliga medlemmar är ense om det, är det tillåtet att besluta om värdeöverföring i annan form än vad som anges i denna paragraf (s.k. förtäckt vinstutdelning). Under samma förutsättningar kan också vissa av de formföreskrifter som gäller för värdeöverföringsbeslut åsidosättas. Detta följer av den grundläggande principen att regler som är uppställda uteslutande till medlemmarnas skydd kan åsidosättas med samtliga med- lemmars samtycke. Reglerna om formerna för medlemmarnas beslut om värdeöverföring är av sådan art. Ett exempel är att ett beslut om vinst- utdelning enligt 10 kap. 3 § måste föregås av ett särskilt upprättat förslag. Regler som är uppställda till borgenärers skydd får däremot aldrig åsido- sättas. Även en förtäckt vinstutdelning måste alltså ske med beaktande av bestämmelserna i exempelvis 3 § i förevarande kapitel. Också bland de bestämmelser som reglerar olika slag av formenlig värdeöverföring finns sådana som inte kan åsidosättas ens med samtliga medlemmars sam- tycke. Om värdeöverföringen sker genom vinstutdelning, får sålunda inte under några förhållanden bestämmelserna om styrelsens vetorätt och skyldighet att upprätta ett motiverat yttrande åsidosättas (10 kap. 1 § andra stycket och 4 §). Skyddet för föreningens bundna egna kapital och försiktighetsregeln 3 § En värdeöverföring får inte äga rum om det inte efter överföringen finns full täckning för föreningens bundna egna kapital. Beräkningen ska grunda sig på den senast fastställda balansräkningen med beaktande av ändringar i det bundna egna kapitalet som har skett efter balansdagen. Även om det inte finns något hinder enligt första stycket, får föreningen genomföra en värdeöverföring till medlemmar eller andra endast om den framstår som försvarlig med hänsyn till 1.de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av det egna kapitalet, och 2.föreningens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Om föreningen är en moderförening, ska vid tillämpningen av andra stycket hänsyn tas även till de krav som koncernverksamhetens art, om- fattning och risker ställer på koncernens eget kapital samt till koncernens konsolideringsbehov, likviditet och ställning i övrigt. Första stycket gäller inte värdeöverföringar i form av gottgörelse. Paragrafen innehåller begränsningar av utrymmet för värdeöverföringar uppställda till borgenärernas skydd. Paragrafen motsvarar närmast hit- tillsvarande 10 kap. 2 § och 3 § andra stycket, och utformas efter förebild av 17 kap. 3 § aktiebolagslagen (2005:551). Övervägandena finns i av- snitt 13.3. Bestämmelserna i denna paragraf omfattar alla slag av transaktioner som är att anse som värdeöverföringar från föreningen till en medlem eller någon annan, oavsett hur värdeöverföringen har betecknats och oavsett om transaktionen beslutas vid föreningsstämma, informellt av medlemmarna samfällt, av styrelsen eller på något annat sätt. Bestämmelsen i första stycket innebär att föreningen inte får genom- föra en värdeöverföring om det inte finns full täckning för det bundna egna kapitalet efter överföringen (den s.k. beloppsspärren). Beloppsspärren innebär att det bokförda värdet på de tillgångar som finns kvar i föreningen efter värdeöverföringen måste uppgå minst till det bokförda värdet på skulder, avsättningar och bundet eget kapital. Till grund för beräkningen ska ligga föreningens senast fastställda balans- räkning. Det innebär att beloppsspärren ska fastställas med utgångspunkt i vad som vid beslutstidpunkten är känt om förhållandena på balansdagen för den senaste balansräkningen. Det förutsätts därför att stämman först prövar frågan om fastställelse och därefter – med ledning av balansräk- ningen i fastställt skick – bedömer om det finns full täckning för det bundna egna kapitalet efter överföringen.