prop · H203108 · 2015-04-14 00:00:00 — Regeringens proposition 2014/15:108 Några ändringar i vapenlagen Regeringen överlämnar denna proposition till . Regeringen föreslår att kravet på märkning av vapen eller vapendelar vid införsel till ska begränsas till införsel som sker från en stat utanför EU. Regeringen föreslår också att det ska införas en bestämmelse om att får ta ut avgifter för prövning av ansökningar enligt vapenlagen eller föreskrifter som meddelas med stöd av vapenlagen. Regeringen ska få meddela föreskrifter om storleken på avgifterna. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 2014/15:108 Innehållsförteckning Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67) .......................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Införselmärkning av vapen eller vapendelar ..................................... EU:s vapendirektiv och ändringsdirektivet ........................ Gällande regler om märkning enligt vapenlagen................ 4.4Kravet på märkning bör tas bort vid införsel från en medlemsstat inom EU ........................................................ Avgifter för prövning av ansökningar enligt Förteckning över remissinstanser ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ........... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i vapenlagen (1996:67). 2014/15:108 2 Förslag till lag om ändring i vapenlagen Härigenom föreskrivs i fråga om vapenlagen (1996:67) dels att 2 a kap. 7 § och 11 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas en ny paragraf, 2 kap. 19 §1, och närmast före 2 kap. 19 § en ny rubrik av följande lydelse. ansökningar enligt denna lag eller stöd av denna lag. Den som för in vapen eller Den som för in vapen eller vapendelar som anges i 2 och 3 §§ vapendelar som anges i 2 och 3 §§ till ska senast inom en till från en stat utanför månad efter införseln se till att föremålet har en unik märkning inom efter införseln se till att föremålet har en unik annan uppgift som gör det möjligt att identifiera det. nummer eller annan uppgift som också visa att föremålet har förts in gör det möjligt att identifiera det. till och året för införseln. Märkningen ska också visa att föremålet har förts in till och året för införseln. Första stycket gäller inte den som tillfälligt, för införseln, för in vapen eller vapendelar till för 1.användning vid jakt eller tävlingsskytte, 2.reparation, översyn, service eller värdering, 3.utställning eller mässa, 4.resa genom landet, eller 5.användning av företrädare för en annan stats myndighet vid tillfällig tjänstgöring i landet. 1Tidigare 2 kap. 19 § upphävd genom 2014:591. 2Senaste lydelse 2011:467. föreskrifter i lagen ska tillämpas föreskrifter i lagen ska tillämpas även i fråga om andra föremål än även i fråga om andra föremål än sådana som anges i 1 kap. 2 och i 1 kap. 2 och ägnade att användas vid brott mot ägnade att användas vid brott mot någons liv, hälsa eller personliga någons liv, hälsa eller personliga hastigheten hos en projektil från ett skjutvapen ska understiga ett projektil från ett skjutvapen ska visst värde eller att vapnet ska vara understiga ett visst värde eller att konstruerat på ett visst sätt för att vapnet ska vara konstruerat på ett visst sätt för att vapnet ska anses effektbegränsat enligt 2 kap. 1 §, c) bestämmelserna om tillstånd i 2 kap. 1 § inte ska gälla innehav av tillstånd i 2 kap. 1 § inte ska gälla skjutvapen som lämnats över från lämnats över från staten till personer som tillhör det militära personer som tillhör det militära försvaret, räddningstjänsten, Polis- försvaret, räddningstjänsten, Polis- tillverkar krigsmateriel, eller tillverkar krigsmateriel, eller ammunition från till ett ammunition från till ett e) den som avser att föra ut ett e) att den som avser att föra ut skjutvapen från eller lånar ett skjutvapen från eller ut ett skjutvapen till någon som är lånar ut ett skjutvapen till någon fast bosatt i ett annat land och inte som är fast bosatt i ett annat land ska använda vapnet endast i och inte ska använda vapnet endast , ska anmäla detta till i , ska anmäla detta till f) denna lag inte ska gälla i fråga f) att denna lag inte ska gälla i som en företrädare för en annan ammunition som en företrädare för en annan stats myndighet medför 3 Senaste lydelse 2014:591. 2014/15:108 tillfällig tjänstgöring i eller vid resa för tjänsteändamål genom . vid tillfällig tjänstgöring i eller vid resa för tjänsteändamål genom , och g) storleken på de avgifter som får tas ut enligt 2 kap. 19 §. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning I en promemoria som har tagits fram inom föreslås att kravet på märkning av vapen eller vapendelar ska tas bort då införseln sker från en medlemsstat inom Europeiska unionen (EU). Vidare föreslås i promemorian att det ska införas en bestämmelse om att får ta ut avgifter för prövning av ansökningar enligt vapenlagen (1996:67) eller föreskrifter som meddelas med stöd av lagen. Det föreslås också att regeringen ska få meddela föreskrifter om storleken på avgifterna. Promemorian har remissbehandlats. Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Remissyttrandena finns tillgängliga i (Ju2014/6923/L4). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådet lämnade förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. 4Införselmärkning av vapen eller vapendelar antog , genom resolution 55/25, konventionen mot gränsöverskridande organiserad brottslighet och två tilläggsprotokoll, ett om människohandel och ett om människosmuggling. Därutöver antog generalförsamlingen , genom resolution 55/255, det tredje tilläggsprotokollet till konventionen, protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, deras delar, komponenter och ammunition – det s.k. vapenprotokollet. Det huvudsakliga syftet med protokollet är att främja, underlätta och förstärka samarbetet mellan staterna för att förebygga, bekämpa och eliminera olaglig tillverkning och handel med skjutvapen m.m. I syfte att underlätta identifiering och spårning av vapen innehåller protokollet bestämmelser om märkning av skjutvapen vid tillverkning, artikel 8.1 a, och import, artikel 8.1 b. Parterna ska också enligt artikel 8.1 c se till att det vid överlåtelse av ett skjutvapen från ett statligt lager till permanent civil användning finns en lämplig unik märkning som gör att alla parter kan identifiera det överlåtande landet. Vad närmare gäller protokollets bestämmelse om märkning vid import så anges i artikel 8.1 b att parterna ska kräva att det finns en lämplig enkel märkning på varje importerat skjutvapen, som möjliggör identifiering av importlandet och, när så är möjligt, även importåret, och möjliggör för de behöriga myndigheterna i landet att spåra skjutvapnet, 2014/15:108 samt en unik märkning, om skjutvapnet inte redan har en sådan märkning. Kravet på märkning ska inte tillämpas vid tillfällig import som sker i lagligt syfte. Det är inte närmare angett i artikeln vad som utgör ett lagligt syfte. I artikel 10.6, som reglerar förenklade förfaranden för licensiering och tillståndsgivning vid tillfällig export, import och transit, exemplifieras bevisligt lagliga syften som jakt, sportskytte, utvärdering, utställning eller reparation. Staterna åläggs enligt artikel 5.1 i protokollet att kriminalisera vissa uppräknade gärningar, om de begås uppsåtligen. De gärningar som avses är olaglig tillverkning av och olaglig handel med skjutvapen, deras delar och ammunition liksom förfalskning, olaglig utplåning, avlägsnande eller ändring av sådan märkning på skjutvapen som protokollet kräver. I begreppet olaglig handel innefattas bl.a. att importera skjutvapen som inte är märkta i enlighet med protokollet. 4.2EU:s vapendirektiv och ändringsdirektivet antog rådet direktiv /477/EEG om kontroll och förvärv av vapen (vapendirektivet). Direktivet, som trädde i kraft , innehåller bestämmelser om en delvis harmonisering av lagstiftningen om skjutvapen och om förutsättningar för förflyttning av vapen inom EU. Den svenska vapenlagstiftningen är anpassad till vapendirektivet (se prop. 1995/96:52). antogs och rådets direktiv /51/EG om ändring av rådets direktiv /477/EEG om kontroll av förvärv och innehav av vapen (ändringsdirektivet). I ingressen till ändringsdirektivet anges att dess syfte bl.a. är att anpassa vapendirektivet till bestämmelserna i vapenprotokoll för att möjliggöra gemenskapens anslutning till protokollet. Artikel 4.1 och 4.2 i ändringsdirektivet innehåller bestämmelser om märkning av skjutvapen. Enligt artikel 4.1 ska medlemsstaterna se till att alla skjutvapen eller delar till skjutvapen som släpps ut på marknaden antingen har märkts eller registrerats i enlighet med direktivet eller gjorts obrukbara. Den närmare regleringen av märkning av skjutvapen finns i artikel 4.2. Enligt bestämmelsen ska medlemsstaterna, för att kunna identifiera och spåra alla monterade skjutvapen, kräva att varje vapen i samband med tillverkningen förses med viss märkning. Medlemsstaterna ska vidare se till att varje enskild förpackning med komplett ammunition märks. Slutligen innebär ändringdirektivets bestämmelser att om ett skjutvapen förs över från en statlig depå till permanent civilt bruk, så ska medlemsstaterna se till att vapnet förses med en lämplig unik märkning som gör det lätt att identifiera från vilket land överföringen skett. Ändringsdirektivet innehåller således bestämmelser om märkning som motsvarar vapenprotokollets krav om dels märkning av skjutvapen vid tillverkning, dels märkning av skjutvapen som överlåts från staten till annan för permanent civilt bruk. Däremot saknas i ändringsdirektivet bestämmelser som motsvarar vapenprotokollets krav om märkning vid import av skjutvapen. 4.3 Gällande regler om märkning enligt vapenlagen Prop. Bestämmelser om märkning av vapen, vapendelar och ammunition finns i 2 a kap. vapenlagen (1996:67). Dessa bestämmelser trädde i kraft . Bestämmelserna om märkning infördes till följd av dels tillträde till FN:s vapenprotokoll, dels genomförande 2010/11:72, 2010/11:JuU17, 2010/11:210). Märkning krävs enligt vapenlagens bestämmelser vid tre olika förfaranden: tillverkning (2 a kap. 1–4 och 6 §§), överlåtelse från staten till annan för permanent civilt bruk (2 a kap. 5 §) och införsel till (2 a kap. 7 §). Innebörden av lagstiftningen är att alla vapen som är nya i efter det att bestämmelserna trätt i kraft och som inte bara tillfälligt finns i landet ska vara märkta. Den som bryter mot märkningsbestämmelserna kan dömas till ansvar. Detsamma gäller den som förfalskar eller utan lov utplånar, avlägsnar eller ändrar angiven märkning (9 kap. 1 b §). Vad beträffar vapen som har förts in till gäller märkningsplikten skjutvapen som är avsedda att skjuta ut hagel, kulor, eller andra projektiler med hjälp av ett antändbart drivämne. Märkningsplikten gäller även obrukbara vapen som i brukbart skick skulle utgöra sådana skjutvapen. Vidare gäller märkningsplikten lösa vapendelar. Enligt bestämmelsen i 2 a kap. 7 § första stycket vapenlagen ska den som har fört in vapen eller vapendelar till senast inom efter införseln se till att de har en unik märkning med identifikationsnummer eller annan uppgift som gör det möjligt att identifiera vapnet eller vapendelen om föremålet inte redan har en sådan märkning. Märkningen ska också visa att införseln har skett till och året för detta. Kravet på märkning gäller dock enligt 2 a kap. 7 § andra stycket vapenlagen inte vid tillfällig införsel för användning vid jakt eller tävlingsskytte, för reparation, översyn, service eller värdering, utställning eller mässa, resa genom landet eller för användning av företrädare för annan stats myndighet vid tillfällig tjänstgöring i landet. Den som tillfälligt fört in skjutvapen m.m. på detta sätt får utan krav på märkning inneha dessa i för införseln. Undantaget från märkningskravet vid tillfällig införsel har utformats i syfte att inte i onödan försvåra den legala handeln med vapen eller utgöra hinder mot internationellt utbyte mellan jägare och tävlingsskyttar. Kravet på märkning bör tas bort vid införsel från en medlemsstat inom EU Regeringens förslag: Kravet på märkning av vapen eller vapendelar vid införsel till ska inte gälla då införsel sker från en medlemsstat inom EU. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget tillstyrks av och Majoriteten av övriga remissinstanser, 2014/15:108 däribland och , har inte några invändningar mot förslaget. emellertid, i linje med vad även anför, att det finns ett tydligt behov av att kunna spåra även vapen som förflyttas inom EU och att avskaffande av märkningskraven inom EU reducerar verkan av reglerna om märkning enligt FN:s vapenprotokoll. anser att den föreslagna ändringen är olycklig eftersom den innebär att inte kan agera mot införsel av omärkta vapen från en medlemsstat inom EU. Enligt bör det införas en bestämmelse som reglerar hur omärkta vapen som förs in från en medlemsstat inom EU ska hanteras. att det inte finns något behov av införselmärkning överhuvudtaget medan anser att vapen som innehas för samlingsändamål ska undantas från kravet om märkning även när införseln sker från stater utanför EU. Skälen för regeringens förslag: Det nuvarande märkningskravet enligt 2 a kap. 7 § vapenlagen gäller oavsett om införseln till sker från en medlemsstat inom EU eller från ett tredjeland. tillträde till FN:s vapenprotokoll hade EU undertecknat protokollet men ännu inte tillträtt det. Som angetts ovan fanns det då inte heller några unionsrättsliga krav på införselmärkning motsvarande vapenprotokollets bestämmelser härom. Vapenprotokollet godkändes av EU genom rådets beslut /164/EU och trädde i kraft den artikel 216.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget) är internationella avtal som EU ingår bindande såväl för unionen som för dess medlemsstater. artikel 4.3 i fördraget om Europeiska unionen () vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av unionens rättsakter. EU:s tillträde till vapenprotokollet innebär därför att samtliga medlemsstater nu är skyldiga att uppställa krav på märkning vid import av skjutvapen i enlighet med artikel 8.1 b i FN:s Det gäller även de medlemsstater som inte har gränsöverskridande organiserad brottslighet. artikel 2 j en regel om regional organisation för ekonomisk integration. Regeln innebär att EU, vid tillämpningen av de av vapenprotokollets bestämmelser som omfattas av EU:s behörighet, ska betraktas som en Detta får till följd att kravet på märkning enligt artikel 8.1 b i vapenprotokollet endast ska tillämpas vid införsel av skjutvapen till en medlemsstat inom EU från ett tredjeland och inte vid införsel till en medlemsstat från en annan medlemsstat inom EU. Eftersom FN:s vapenprotokoll numera är en del av får medlemsstaterna alltså endast kräva märkning vid införsel från ett Mot denna bakgrund har det i promemorian föreslagits att en ändring bör införas i 2 a kap. 7 § första stycket vapenlagen som innebär att märkning av vapen eller vapendelar ska krävas endast då införseln sker till från en stat utanför EU. anför bl.a. att en sådan ändring skulle innebära att det inte finns tillgripa vid införsel av omärkta vapen till från en medlemsstat Enligt uppfattning ter sig sanktioner märklig i förhållande till förpliktelser enligt artikel 16 i EU:s ändringsdirektiv som stadgar att medlemsstaterna ska fastställa ett sanktionssystem för överträdelser av de nationella bestämmelser som ska antas i enlighet med direktivet. Som angetts ovan innehåller emellertid inte ändringsdirektivet några regler om införselmärkning och enligt regeringens uppfattning kommer därför inte den föreslagna ändringen i konflikt med åtaganden enligt direktivet. Regeringen menar i stället att förpliktelser enligt medför en skyldighet att genomföra den i promemorian föreslagna ändringen i vapenlagen. Enligt regeringens bedömning är det inte heller förenligt med förpliktelser enligt att, så som föreslår, införa en särskild reglering för hantering av omärkta vapen som förs in till från en medlemsstat inom EU. Som framhålls i promemorian är det Europeiska kommissionen som säkerställer att medlemsstaterna lever upp till sina skyldigheter enligt vapenprotokollet så att vapen och vapendelar inte ska kunna föras in i unionen från tredjeland utan att dessa märks. uttrycker i sina remissyttranden viss oro för vilka konsekvenser ett borttagande av kravet på märkning vid införsel från en medlemsstat inom EU kan komma att medföra för det brottsbekämpande I detta sammanhang finner regeringen skäl att framhålla att det som huvudregel krävs tillstånd för att föra in vapen till även från en medlemsstat inom EU. För sådant införseltillstånd gäller samma förutsättningar som för tillstånd att inneha vapnen här i landet. tillstånd att föra in ett vapen till följer också en rätt att under begränsad tid inneha egendomen i landet (2 kap. 11–12 §§ vapenlagen). Vid längre vistelse i måste dock innehavstillstånd sökas och om införsel sker i syfte att vapnet ska stanna kvar i bör i regel ett sådant tillstånd sökas i stället för införseltillstånd (jfr 2 kap. 13 § I ansökan om tillstånd att inneha vapen ska enligt 2 kap. 6 § tillverkningsnummer eller, om vapnet saknar uppgift om tillverkningsnummer, annan uppgift anges som tillåter identifiering. föreskrifter och allmänna råd om vapenlagstiftningen (RPSFS 2009:13, FAP 551-3) att ett skjutvapen som saknar tillverkningsnummer genom polisens försorg varaktigt ska märkas med ett SE-nummer från Regeringen kan således konstatera att ett vapen som varaktigt och legalt innehas i ska vara märkt på ett sådant sätt att det är möjligt att identifiera vapnet. Sammanfattningsvis anser regeringen, i likhet med vad som anges i promemorian, att en ändring bör införas i 2 a kap. 7 § första stycket vapenlagen som innebär att märkning av vapen eller vapendelar ska krävas endast då införseln sker till från en stat utanför EU. likhet med bedömer regeringen att den föreslagna och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och 2014/15:108 2006/123/EG av om tjänster på den inre marknaden. framhåller, i likhet med vapenägares förbund, att märkning som inte görs av tillverkaren som en del av vapnets tillverkningsprocess utgör en åverkan som minskar ett samlarvapens värde. Föreningen anser därför att vapen som innehas för samlingsändamål ska undantas från märkningskrav vid införsel till även från ett tredjeland. Enligt artikel 3 a i FN:s vapenprotokoll omfattas inte antika vapen av protokollets bestämmelser. Vad som definieras som antika vapen ska enligt samma artikel bestämmas av nationell lag, dock att antika vapen inte under några omständigheter får inbegripa vapen tillverkade . Enligt 1 kap. 4 § b vapenlagen gäller det som sägs om skjutvapen i lagen inte sådana skjutvapen som har tillverkats och som inte är avsedda för gastäta enhetspatroner. Äldre samlarvapen omfattas således inte av de nu gällande märkningsbestämmelserna i vapenlagen. Som framgår av avsnitt 4.1 föreskrivs vidare i artikel 8.1 b i vapenprotokollet att märkningskraven i den artikeln inte ska tillämpas vid tillfällig import som sker i lagligt syfte. Mot denna bakgrund, och med utgångspunkt i den i artikel 10.6 angivna exemplifierande uppräkningen av bevisligt lagliga syften för tillfällig import, gäller således enligt 2 a kap. 7 § andra stycket vapenlagen inte kravet på märkning vid tillfällig införsel för bl.a. värdering, utställning eller mässa (punkterna 2 och 3). Dessa undantag träffar bl.a. vapen som innehas för samlingsändamål. Enligt regeringens bedömning medger inte vapenprotokollets bestämmelser ytterligare undantag från märkningsskyldigheten i fråga om vapen som innehas för samlingsändamål än vad som således redan nu gäller enligt vapenlagen. 5Avgifter för prövning av ansökningar enligt vapenlagstiftningen Regeringens förslag: En bestämmelse ska införas om att får ta ut avgifter för prövning av ansökningar enligt vapenlagen eller föreskrifter som meddelas med stöd av vapenlagen. Regeringen ska få meddela föreskrifter om storleken på avgifterna. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har några invändningar mot Skälen för regeringens förslag: Avgifter för prövning av ansökningar om olika typer av vapentillstånd, utfärdande av europeiska skjutvapenpass, godkännande av föreståndare för handel med skjutvapen, utlämnande av s.k. duplettbevis m.m. tas ut enligt bestämmelserna i 16 kap. vapenförordningen (1996:70). infördes genom ändringar i vapenlagen ett nytt för jakt- eller målskytte 2013/14:226, 2013/14:JuU36, rskr. 2013/14:393). Systemet innebär att endast de sammanslutningar som är auktoriserade av eller anslutna till en auktoriserad sammanslutning kan komma i fråga för tillstånd till innehav av vapen (2 kap. 3 § 2 vapenlagen). För auktorisation krävs enligt 2 kap. 17 § vapenlagen att sammanslutningen har en stabil organisation, kontinuerlig skytteverksamhet och ordning för säker vapenhantering. Liksom för övriga ansökningar om olika typer av tillstånd eller andra åtgärder som rör verksamhet med vapen anser regeringen att det är naturligt att de sammanslutningar som vill ha auktorisation betalar en avgift för ansökan om auktorisation. Regeringen bör ha möjlighet att meddela föreskrifter om storleken på den avgift som får tas ut för ansökan om auktorisation. Det kan nämnas att de sammanslutningar för jakt- eller målskytte som vid utgången av 2014 var godkända av och därmed var upptagna i bilaga 1 till föreskrifter och allmänna råd om vapenlagstiftningen (RPSFS 2009:13, FAP 551-3) anses vara auktoriserade enligt en särskild övergångsbestämmelse och således inte behöver ansöka om auktorisation. De nuvarande avgifterna som tas ut enligt vapenförordningen grundar sig på ett generellt riksdagsbemyndigande för ansöknings- och expeditionsavgifter vid statliga myndigheter (prop. 1989/90:138, bet. 1989/90:FiU38, rskr. 1989/90:289). ska dock normgivningsbemyndiganden ges i lag (prop. 2009/10:80 s. 221). Det bör därför i vapenlagen införas dels en bestämmelse som anger att får ta ut avgift för prövning av auktorisation, dels ett bemyndigande för regeringen om att meddela föreskrifter om storleken på avgiften. För tydlighets skull bör emellertid inte endast rätten att ta ut och bestämma storleken på avgift för ansökan om auktorisation framgå direkt av vapenlagen. De båda nu föreslagna nya bestämmelserna bör lämpligen utformas så att de omfattar ansökningar om samtliga förfaranden enligt vapenlagen och föreskrifter som meddelas med stöd av vapenlagen som kan föranleda avgiftsskyldighet. I likhet med bedömer regeringen att de föreslagna ändringarna i vapenlagen inte är anmälningspliktiga enligt och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: I promemorian föreslås att reglerna ska träda i kraft . Remissinstanserna kommenterar inte förslaget särskilt. 2014/15:108 Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna bör träda i kraft . Regeringen föreslår att det sker . Några övergångsbestämmelser behövs inte. Förslaget om att begränsa märkningskravet vid införsel till införsel som sker från en stat utanför EU kan inte beräknas medföra några ekonomiska konsekvenser för det allmänna. Det nya systemet med auktorisationsförfarande för prövningen av sammanslutningar för jakt- eller målskytte infördes . Förslaget om att avgift ska få tas ut för prövning av ansökan om auktorisation innebär att kostnader för denna prövning ska täckas. Förslaget till lag om ändring i vapenlagen (1996:67)