prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — Det sistnämnda innefattar den särskilda bestäm- melsen i kontoföringslagen om organisatoriska krav avseende hante- ringen av ersättningsanspråk, som får anses överflödig mot bakgrund av den mer omfattande regeln om hantering av klagomål i förordningen (7 kap. 6 § respektive artikel 32). anser att skälen för att upphäva 2 kap. 5 a § kontoföringslagen bör övervägas. Som utvecklas ovan reglerar förord- ningen emellertid uttömmande frågor om auktorisation av värdepappers- centraler och även organisatoriska krav. Därtill ska utarbeta tekniska standarder som ska antas av kommissionen. Dessa ska bl.a. omfatta övervakningsverktyg för att kunna identifiera och hantera risker för värdepapperscentraler (artikel 26.8 a jämförd med artikel 26.1). Reglerna i förordningen ställer bl.a. krav på stabila styrformer som omfattar en tydlig organisationsstruktur med tydlig och överblickbar och konsekvent arbetsfördelning (artikel 26.1). Ett av skälen bakom 2 kap. 5 a § kontoföringslagen är att både styrelsens arbetsordning och instruktioner om arbetsfördelningen mellan bolagsorganen har betydelse för tillsyn och kontroll och riskbedömning (prop. 2013/14:86 s. 56–58). Det finns följaktligen en risk för att bestämmelsen i kontoföringslagen överlappar förordningens regler och den bör därför upphävas. Bestämmelsen om utländska företag i 2 kap. 6 § kontoföringslagen överlappar förordningens regler om frihet att tillhandahålla tjänster inom EES och reglerna om värdepapperscentraler från tredjeland. Alla bestämmelser i kontoföringslagen som överlappar reglerna i förordningen bör således upphävas (1 kap. 1 § andra stycket och 2 §, hela 2 kap. samt 7 kap. 6 §). ställer frågan om även bör notera att ett företag har fått tillstånd av att vara värdepappers- central. Detta skulle i så fall förutsätta att och, i före- 2015/16:10 kommande fall, andra behöriga myndigheter inom EES, underrättar i de fall ett företag beviljas tillstånd att vara värdepappers- central. Det finns enligt gällande rätt ingen skyldighet för att underrätta när inspektionen har meddelat auktorisation för en central värdepappersförvarare. Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid skäl för att vid auktorisation av och vid återkallelse av auktorisation som värdepapperscentral bör under- rätta så att de uppgifterna kan registreras i aktiebolags- registret. Bestämmelser om det införs lämpligen på förordningsnivå. Sådana bestämmelser avser endast informationsutbyte mellan två myn- digheter och innebär inte ett krav som riktas mot en värdepapperscentral eller en förutsättning för auktorisation eller återkallande av auktorisation. Det är således inte fråga om bestämmelser som överlappar eller står i strid med reglerna i förordningen. Av förordningen framgår att reglerna om auktorisation inte ska tillämpas vid dess ikraftträdande. I stället ska nationella bestämmelser om auktorisation av värdepapperscentraler gälla till dess att värdepapperscentralerna har fått tillräckligt på sig för att ansöka om auktorisation, vilket enligt förordningen är upp från ikraftträdandet av vissa tekniska standarder (skäl 80 samt artikel 69.2 och 69.4). , med instämm- ande av , efterfrågar transparens och förutse- barhet när det gäller de nya reglernas tillämplighet. Denna fråga rör emellertid framför allt ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Se avsnitt 14 i fråga om sådana bestämmelser. Frågor om återkallelse av auktorisation behandlas i avsnitt 9.7. Regeringens förslag: En svensk värdepapperscentral ska lämna upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter, enligt föreskrifter som meddelats med stöd av kontoföringslagen. Den ska därutöver lämna Finans- inspektionen de upplysningar som inspektionen begär. För tillsynen över att förordningen om värdepapperscentraler följs får förelägga en värdepapperscentral, ett utsett kreditinstitut eller någon annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat. Föreläggandet får dock inte strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. Den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken ska på Finans- inspektionens begäran inställa sig till förhör. Ett föreläggande och en kallelse till förhör får förenas med vite. Om det finns skäl för det får göra en platsunder- sökning hos en värdepapperscentral eller en juridisk person till vilken värdepapperscentralen har utkontrakterat verksamhet. får sammankalla styrelsen i en värdepappers- central. Inspektionen får även begära att styrelsen kallar till extra Om styrelsen inte rättar sig efter en sådan begäran, får inspektionen utfärda kallelsen. får närvara vid en stämma och vid ett sådant styrelsesammanträde som inspektionen har sammankallat samt delta i överläggningarna. Om en värdepapperscentral som har auktoriserats i ett annat land inom EES än tillhandahåller tjänster här i landet, är den skyldig att lämna uppgifter till på samma sätt som en svensk värdepapperscentral. får begära in upp- gifter m.m. från värdepapperscentralen. Om en sådan värdepappers- central etablerar en filial här i landet, får genom- föra en platsundersökning även i fråga om filialen. får förordna en eller flera revisorer att delta i revisionen av en värdepapperscentral. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om värdepapperscentralers uppgiftsskyldighet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innebär dock att får begära handräckning av för att en plats- undersökning ska kunna genomföras. Promemorian innehåller inte förslag att får förordna en eller flera revisorer att delta i revisionen av en värdepapperscentral. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. Kammarrätten i efterlyser en djupare analys av föreslagna bestämmelser om rätten att överklaga ett beslut om platsundersökning som redan är genomförd i relation till frågan om effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 13 i och artikel 47 i EU:s rättighetsstadga. Förvaltnings- rätten i anser att det bör övervägas om inte proportionalitets- principen ska komma till uttryck i lagtexten. Vidare anser förvaltnings- rätten att det bör framgå av lagtexten att det föreslagna undantaget från uppgiftsskyldighet för advokater inte utesluter att även andra tystnads- plikter kan upprätthållas. anser att det bör klar- göras om den praxis som har utvecklats avseende undantag för viss typ av uppgifter beträffande motsvarande bestämmelser i annan lagstiftning även ska kunna tillämpas när det gäller den bestämmelse som före- slås. Vidare anser myndigheten att den problematik som kan uppstå när en person som misstänks för en överträdelse som kan medföra en admi- nistrativ sanktion har förelagts att lämna uppgifter vid äventyr av vite bör belysas i relation till rätten att slippa belasta sig själv. noterar att dess möjlighet att förordna en eller flera revisorer att delta i revisionen av en central värdepappersförvarare tas bort enligt förslaget. Inspektionen noterar att befogenheten kvarstår i andra lagar på finans- marknadsområdet som innehåller rörelseregler. Skälen för regeringens förslag: Utgångspunkten för utformningen av befogenheter för tillsyn bör vara att de ska ligga i linje med det som gäller i jämförbar lagstiftning, under förutsättning att detta är förenligt med förordningen om värdepappers- centraler och särskilda skäl inte talar emot det. Centrala värdepappersförvarare är skyldiga att lämna Finans- inspektionen de upplysningar om sin verksamhet och därmed samman- hängande omständigheter som följer av vissa föreskrifter (23 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden och hänvisningen till detta lagrum i 9 kap. 1 § första stycket kontoföringslagen). varare ska utöver detta lämna de upplysningar som inspektionen begär. har rätt att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av en central värde- pappersförvarare (23 kap. 7 § lagen om värdepappersmarknaden och hänvisningen till detta lagrum i 9 kap. 1 § första stycket kontoförings- Inspektionen får när som helst återkalla ett sådant förordnande och utse en ny revisor. Om behöver anlita någon annan person med särskild fackkunskap för bedömning av en viss fråga vid tillsynen ska kostnaden för detta betalas av den som tillsynen avser (23 kap. 14 § lagen om värdepappersmarknaden och hänvisningen till detta lagrum i 9 kap. 1 § första stycket kontoföringslagen). får också sammankalla styrelsen i en central värde- pappersförvarare (23 kap. 11 § lagen om värdepappersmarknaden och hänvisningen till detta lagrum i 9 kap. 1 § första stycket kontoförings- Inspektionen får även begära att styrelsen kallar till extra stämma. Om styrelsen inte rättar sig efter en sådan begäran, får inspektionen Företrädare för får närvara vid en stämma och vid ett sådant styrelsesammanträde som inspektionen har sammankallat samt delta i överläggningarna. är skyldiga att lämna de upplysningar som begär som rör verksamheten som kontoförande institut (3 kap. 6 § kontoföringslagen). Ett sådant föreläggande får förenas med vite (9 kap. 4 § samma lag). Enligt förordningen om värdepapperscentraler ska de behöriga myndigheterna ha alla de tillsyns- och utredningsbefogenheter som de behöver för att utföra sina uppgifter (artikel 11.3). Det anges också i förordningen att det bör finnas ett starkt tillsynssystem för finanssektorn generellt sett (skäl 61). Till skillnad från det som gäller för administrativa sanktioner preciseras det inte närmare i förordningen vilka slags befogenheter som det ska vara fråga om (jfr avsnitt 9.3). framgår det av reglerna om administrativa sanktioner att medlems- staternas skyldighet att införa bestämmelser om administrativa sanktioner inte ska påverka de behöriga myndigheternas tillsynsbefogenheter (artikel 63.2 första ledet). Dessa befogenheter ska således finnas vid sidan av möjligheten att besluta om administrativa sanktioner. de tillsynsbefogenheter som har enligt gällande rätt bör inspektionen få tillgång även till de tillsynsbefogenheter som myndigheten har enligt ett flertal andra lagar på finansmarknadsområdet. Proportionalitetsprincipen är, som Förvaltningsrätten i anför, en allmän rättsgrundsats inom svensk förvaltningsrätt och är gällande De befogenheter som föreslås få i denna proposition är inte mer ingripande än motsvarande befogenheter enligt andra lagar på finansmarknadsområdet. Det finns därför inte anled- ning att i kontoföringslagen särskilt lagfästa den principen. Det anges särskilt i förordningen att den behöriga myndigheten ska göra inspektioner på plats hos värdepapperscentralen (artikel 22.5, jfr I samband med gränsöverskridande verksamhet ska en sådan möjlighet även finnas för den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten i fråga om en filial som etableras i värdmedlemsstaten (artik- el 24.1). Med medlemsstat avses i realiteten ett land inom EES. Om en värdepapperscentral som har auktoriserats i t.ex. etablerar en filial i , får således genomföra en inspektion hos filialen. Oavsett om värdepapperscentralen har etablerat en filial eller inte, får kräva att den ska rapportera till inspektionen så fort det rör sig om att den tillhandahåller tjänster i med stöd av sin auktorisation i det andra landet inom EES (artikel 24.2). Vid gränsöverskridande verksamhet är det alltså som utgångspunkt den behöriga myndigheten i hemlandet som ansvarar för tillsynen (principen om hemlandstillsyn). Det utesluter dock inte att myndigheterna i värdlandet, dvs. där värdepapperscentralen tillhandahåller tjänsterna, har vissa möjligheter att agera vid regelöverträdelser. I flera lagar på finansmarknadsområdet finns det bestämmelser om att finansiella företag är skyldiga att lämna de upplysningar som Finans- inspektionen begär, se t.ex. 23 kap. 2 § lagen om värdepappersmark- naden och 13 kap. 3 § första stycket lagen om bank- och finansierings- rörelse. Den förstnämnda bestämmelsen gäller även för centrala värde- pappersförvarare (9 kap. 1 § kontoföringslagen). Det är av central betydelse för tillsynen på finansmarknadsområdet att de berörda företagen är skyldiga att lämna upplysningar till . En bestämmelse av denna innebörd bör därför tas in i kontoföringslagen. Bestämmelsen bör även gälla de värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än som tillhandahåller tjänster här i landet. Ett sådant krav är förenligt med förordningen (artikel 24.2). Genom lagändringar som trädde i kraft togs det in nya upplysningsbestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om att vissa uppgifter ska lämnas till i stället för till i respektive lag (23 kap. 2 a § 13 kap. 3 a § lagen om bank- gjorde i det lagstiftningsärendet bedömningen att föreskrifter om att upp- gifterna i stället ska lämnas till en annan myndighet under regeringen hör till det område inom vilket regeringen har rätt att meddela föreskrifter enligt 8 kap. 7 § regeringsformen (prop. 2013/14:161 s. 46). Således krävdes det inte något bemyndigande. Möjligheten att föreskriva att vissa uppgifter ska lämnas till i stället för till Finans- inspektionen syftar till att uppgifter ska kunna samlas in till en särskild databas som drivs enligt lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna (databaslagen, se a. prop.). I data- basen får sådana uppgifter behandlas som har samlats in med stöd av bl.a. 23 kap. 2 § första stycket lagen om värdepappersmarknaden (3 § 7 databaslagen). Bestämmelsen i lagen om värdepappersmarknaden gäller som framgår ovan även för centrala värdepappersförvarare. Bestämmel- serna om värdepapperscentraler bör samlas i kontoföringslagen, eftersom lagstiftningen blir mer överskådlig på så sätt. Av den anledningen finns det skäl att i kontoföringslagen ta in nya bestämmelser om uppgifts- skyldighet av samma innebörd som i lagen om värdepappersmarknaden. Till följd av detta bör databaslagen ändras på så sätt att det anges att i databasen får även sådana uppgifter behandlas som har samlats in med stöd av bestämmelserna i kontoföringslagen. I fråga om tillsynbefogenheter kan en jämförelse göras även med de bestämmelser som gäller för centrala motparter. Enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister får Finans- inspektionen förelägga företag eller annan att tillhandahålla uppgifter, handlingar eller annat och den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken på inspektionens begäran ska ställa in sig till förhör (4 kap. 1 §). Bestämmelser av samma innebörd finns även bl.a. i lagen om värdepap- persmarknaden (23 kap. 3 §), lagen (2004:46) om värdepappersfonder (10 kap. 3 §) och lagen om handel med finansiella instrument (6 kap. 1 a §). Denna befogenhet är således vedertagen i annan lagstiftning på En bestämmelse av denna innebörd bör därför tas in i kontoföringslagen. I fråga om skyldigheten att lämna upplys- ningar m.m. bör bestämmelsen även gälla för värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än som tillhandahåller tjänster här i landet (se ovan angående artikel 24.2 och jfr 2013/14:228 s. 200–202). bör få möjlighet att förena ett föreläggande eller en kallelse till förhör med vite (jfr prop. 2012/13:72 s. 24). befogenhet förekommer i flera andra lagar på finansmarknadsområdet, se t.ex. 25 kap. 29 § lagen om värdepappersmarknaden och 4 kap. 3 § lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. Det kan också vara nödvändigt att förena t.ex. ett föreläggande med vite för att föreläggandet framför att den problematik som kan uppstå när en person som misstänks för en överträdelse som kan medföra en administrativ sanktion har förelagts att lämna uppgifter vid äventyr av vite bör belysas i relation till rätten att slippa belasta sig själv. behandlas i avsnitt 9.4. I likhet med det som anges i bl.a. 23 kap. 3 § andra stycket lagen om värdepappersmarknaden bör det i bestämmelsen i kontoföringslagen anges att ett föreläggande eller en kallelse till förhör inte får strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. uppgifter kan alltså underlåta att lämna sådana, om det skulle kunna medföra straffrättsligt ansvar för brott mot tystnadsplikten. ningsrätten i anser att det bör framgå direkt av lagtexten att undantaget för advokater inte utesluter att andra tystnadsplikter kan Regeringen konstaterar att bestämmelsen, som har sin mot- svarighet i ett antal lagar på bl.a. finansmarknadsområdet, inte bör tolkas motsatsvis, dvs. den utesluter inte att även andra tystnadsplikter kan upprätthållas (jfr prop. 2011/12:175 s. 19 f. och prop. 2012/13:72 s. 24). Ett tillägg i bestämmelsen i kontoföringslagen som det förvaltningsrätten förordar skulle enligt regeringens uppfattning riskera att kunna tolkas som att den och de motsvarande bestämmelserna i andra lagar har olika innebörd och något sådant tillägg bör därför inte införas. myndigheten framför att det bör förtydligas om bestämmelsen i kontofö- ringslagen är avsedd att ha någon annan innebörd i relation till lagen (2003:396) om elektronisk kommunikation än vad motsvarande bestäm- melser i andra lagar på finansmarknadsområdet har. ska ha alla de tillsyns- och utredningsbefogenheter som den behöver för att utföra sina uppgifter enligt förordningen om värdepapperscentraler (artikel 11.3). Regeringen konstaterar att det enligt förordningen inte finns något uttryckligt krav på att ska kunna hämta in befintliga uppgifter om tele- och datatrafik (se artiklarna 11, 22 och 61). I enlighet med tidigare förarbetsuttalanden beträffande motsvarande bestämmelser i andra lagar på finansmarknadsområdet bör bestämmelsen i kontoföringslagen inte tolkas motsatsvis och den utesluter således inte att även tystnadsplikt som följer av lagen om elektronisk kommunikation kan upprätthållas. För att ska kunna uppfylla sin skyldighet enligt förordningen att göra inspektioner på plats hos värdepapperscentraler, är det nödvändigt att införa en bestämmelse i kontoföringslagen som ger inspektionen befogenhet att genomföra en platsundersökning. Det gäller även om det i praktiken är osannolikt att en värdepapperscentral skulle motsätta sig en sådan undersökning. En sådan befogenhet är också motiverad med hänsyn till den synnerligen centrala funktion som en värdepapperscentral fyller för den finansiella infrastrukturen och för samhällsekonomin i stort. Det bör inte införas något krav på ett tillstånd från domstol eller annan rättslig myndighet innan det sker en platsundersökning (jfr prop. 2012/13:72 s. 27 f.). I motsats till det som gäller enligt konkurrenslagen (2008:579) bör det inte heller krävas att det finns anledning att anta att en regelöverträdelse har skett för att en platsundersökning ska komma i fråga (5 kap. 3 §). En undersökning kan i stället syfta till att kontrollera att verksamheten drivs på ett betryggande sätt. Av den anledningen bör det inte heller anges i kontoföringslagen att en platsundersökning får genomföras enbart om det är nödvändigt (jfr 23 kap. 4 § lagen om värdepappersmarknaden). Med hänsyn till förordningens krav på att inspektioner ska ske, bör det i stället vara tillräckligt att det finns skäl för en sådan undersökning. Med tanke på bestämmelserna om inspektion i förordningen, bör ha rätt att genomföra en platsundersökning även avseende en filial till en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än . En sådan befogenhet finns redan avseende filialer till utländska kreditinstitut (13 kap. 4 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, se även prop. 2013/14:228 s. 200–202). Kammarrätten i efterfrågar en djupare analys av det faktum att en platsundersökning i fall då företaget inte underrättas om denna i förväg endast kan överklagas i efterhand och om detta kan anses utgöra ett effektivt rättsmedel enligt och EU:s rättighets- stadga. Enligt förordningen om värdepapperscentraler ska tillsynsmyn- digheterna ha möjlighet att utföra inspektioner på plats hos värdepappers- centraler (artikel 22.5). har enligt gällande rätt ingen möjlighet att utföra platsundersökningar hos en värdepapperscentral. Enligt promemorians förslag bör i likhet med det som gäller enligt lagen med kompletterande bestämmelser till EU:s för- ordning om OTC-derivat, centrala värdepappersförvarare och transak- tionsregister ha rätt att begära handräckning av 2015/16:10 för att genomföra en platsundersökning. Enligt den förordningen ska emellertid kunna genomföra platsundersökningar och den behöriga myndigheten, i , ska i så fall lämna nöd- vändigt bistånd och vid behov begära handräckning av en verkställande myndighet för det fall någon motsätter sig en platsundersökning (artikel 63). Enligt förordningen om värdepapperscentraler finns det dock varken någon motsvarande rätt för att genomföra platsundersökningar eller något krav på handräckning av en verkställande myndighet. Enligt regeringens uppfattning är det därför tillräckligt att har rätt att genomföra platsundersökningar hos en värdepapperscentral eller en juridisk person till vilken värdepapperscentralen har utkontrakt- erat verksamhet. Regeringen anser således att det i likhet med det som gäller enligt lagen om värdepappersmarknaden saknas anledning att införa bestämmelser i kontoföringslagen som ger rätt att använda tvångsmedel för att genomföra platsundersökningar (jfr prop. 2006/07:115 s. 393 f.). Det innebär även att det saknas anledning att göra någon sådan djupare analys som Kammarrätten efterfrågar. Som berörs ovan har enligt gällande rätt en befogenhet att sammankalla styrelsen i en central värdepappersförvarare. Inspektionen får också begära att styrelsen kallar till en extra stämma för företaget. Alternativt får inspektionen självt kalla till stämman. Samma befogenhet finns också beträffande andra finansiella företag, t.ex. AIF- förvaltare (se 13 kap. 14 § lagen om förvaltare av alternativa investe- ringsfonder). bör ha samma befogenhet i fråga om svenska värdepapperscentraler. En bestämmelse av denna innebörd bör därför tas in i kontoföringslagen. konstaterar att promemorians förslag innebär att den möjlighet som inspektionen har att förordna en eller flera revisorer att delta i revisionen av en central värdepappersförvarare tas bort. Inspektionen erinrar om att motsvarande befogenhet kvarstår i andra lagar på finansmarknadsområdet som innehåller rörelseregler för finansiella företag. Regeringen konstaterar att denna fråga inte behandlas uttryckligen i promemorian. Enligt regeringens uppfattning är den möjlighet som har enligt gällande rätt att förordna revisorer när det gäller en central värdepappersförvarare förenlig med förordningen om värdepapperscentraler. Regeringen anser att den möjligheten bör gälla även beträffande värdepapperscentraler. En bestämmelse om detta bör därför tas in i kontoföringslagen. Bestämmelserna om tillsynsbefogenheter bör tas in i 9 kap. kontoföringslagen. Genom att dessa befogenheter anges direkt i lagen i stället för genom hänvisning till någon annan lag uppnås en högre grad av överskådlighet. Regeringens förslag: Bestämmelserna om ägarprövning avseende centrala värdepappersförvarare upphävs. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Promemorians förslag innebär dock att även bestämmelserna om sekretess för uppgifter i ärenden om ägarprövning upphävs. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. anser att det följer av förordningen att ägarprövningar inte bara kommer att ske inom ramen för ett auktorisationsärende. Det innebär att det inte är lämpligt att upphäva det sekretesskydd som gäller för uppgifter i ärenden om ägarprövning.