prop · H3033 · 2015-09-29 00:00:00 — Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Av första stycket framgår att lagens krav om redovisning, uppställning, värdering, upplysningar och konsolidering inte behöver uppfyllas när följden av det inte är väsentlig. Med konsolidering avses här redovisning av innehav i dotterföretag, intresseföretag och gemensamt styrda företag i koncernredovisningen. Möjligheten till avvikelse från lagens krav är generell. Den omfattar därför såväl upprättandet av en årsredovisnings samtliga delar som upp- rättande av fristående rapporter, i den utsträckning något moment innebär redovisning, uppställning, värdering, upplysningar eller konsolidering enligt lagen. En uppgifts betydelse ska enligt andra stycket bedömas utifrån vilken påverkan utelämnad eller felaktig information rimligtvis kan få på beslut som en läsare av företagets finansiella rapporter fattar. Betydelsen av enskilda poster ska vidare bedömas mot bakgrund av andra liknande poster. Detta innebär att även om enskilda poster var för sig inte är väsentliga kan de vara att bedöma som väsentliga i lagens mening om de sammantagna ger en annan bild av företaget. Med anledning av att det nu införs en generell rätt att avvika från lag- ens krav i vissa fall tas flertalet av de specifika möjligheterna till avvik- else som finns i lagen bort. Exempelvis stryks bestämmelsen i 7 kap. 5 § om att dotterföretag av ringa betydelse inte behöver konsolideras. Dessa fall kommenteras särskilt i anslutning till de paragrafer som berörs. 4 § Vid upprättandet av balansräkningen, resultaträkningen och noterna ska följande iakttas: 1.Företaget ska förutsättas fortsätta sin verksamhet. 2.Samma principer för värdering, klassificering och indelning av de olika posterna och, i förekommande fall, delposterna ska konsekvent tillämpas från ett räkenskapsår till ett annat. 3.Värderingen av de olika posterna och, i förekommande fall, del- posterna ska göras med iakttagande av rimlig försiktighet. Detta innebär särskilt att a) endast under räkenskapsåret konstaterade intäkter får tas med i resultaträkningen, b) hänsyn ska tas till alla ekonomiska förpliktelser som är hänförliga till räkenskapsåret eller tidigare räkenskapsår, även om dessa förpliktel- ser blir kända först efter räkenskapsårets utgång men före upprättandet av årsredovisningen, och att c) hänsyn ska tas till värdenedgångar oavsett om resultatet för räken- skapsåret är en vinst eller en förlust. Intäkter och kostnader som är hänförliga till räkenskapsåret ska tas med oavsett tidpunkten för betalningen. De olika beståndsdelar som balansräkningens poster och, i före- kommande fall, delposter består av ska värderas var för sig. Tillgångar och avsättningar eller skulder får inte kvittas mot varandra. Inte heller får intäkter och kostnader kvittas mot varandra. Den ingående balansen för ett räkenskapsår ska stämma överens med den utgående balansen för det närmast föregående räkenskapsåret. Om det finns särskilda skäl för det och det är förenligt med 2 och 3 §§, får avvikelse göras från första stycket. Paragrafen innehåller en uppräkning av vissa grundläggande redovis- ningsprinciper. Paragrafen överensstämmer delvis med artikel 6 i direk- tivet. I andra stycket finns det enligt hittillsvarande ordning ett krav på att lämna en notupplysning om det har gjorts en avvikelse från de grund- läggande redovisningsprinciperna. Detta krav flyttas nu till 5 kap. 5 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Frågan berörs i avsnitt 8.1. 5 § Årsredovisningen ska upprättas i vanlig läsbar form eller i elektro- nisk form. Den ska avfattas på svenska. Årsredovisningen ska innehålla uppgifter om företagets namn, orga- nisations- eller personnummer och säte. Om företaget är i likvidation, ska detta anges. Paragrafen innehåller bestämmelser om årsredovisningens form, språk och allmänna upplysningar. Genom paragrafen genomförs artikel 5 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Andra och tredje styckena är nya. De innehåller krav på att årsredovis- ningen ska innehålla uppgift om det rapporterande företagets namn, orga- nisationsnummer och säte. I de fall en enskild näringsidkare upprättar en årsredovisning ska denna innehålla uppgift om näringsidkarens person- nummer. Årsredovisningen ska också innehålla uppgift om att företaget är i likvidation. 6 § Beloppen i årsredovisningen ska anges i företagets redovisnings- valuta enligt 4 kap. 6 § bokföringslagen (1999:1078). Beloppen får dess- utom anges i annan valuta enligt omräkningskursen för räken- skapsårets utgång (balansdagen). Vid byte av redovisningsvaluta ska balansräkningen för det gamla räkenskapsåret räknas om till den nya redovisningsvalutan enligt den växelkurs som har fastställts av den sista svenska bankdagen under räkenskapsåret. Den omräknade balansräk- ningen ska utgöra ingående balans för det nya räkenskapsåret. Paragrafen behandlar redovisningsvalutan. Bestämmelsen anknyter till artikel 50 a i det fjärde bolagsrättsliga direktivet. I paragrafens första stycke finns i den hittillsvarande lydelsen ett krav på att företag som anger belopp i årsredovisningen i annan valuta än redovisningsvalutan ska lämna upplysning om omräkningskursen i en Något sådant krav finns inte i det nya direktivet och tas i följd av det Prop. 2015/16:3 bort ur paragrafen. 3 kap. Balansräkning och resultaträkning 1 § Balansräkningen ska i sammandrag redovisa företagets samtliga till- gångar, avsättningar och skulder samt eget kapital på balansdagen. Paragrafen innehåller allmänna bestämmelser om balansräkningens inne- håll. I paragrafens hittillsvarande lydelse finns en andra mening om att ställda panter och ansvarsförbindelser ska redovisas som poster inom linjen. Denna bestämmelse tas bort eftersom direktivet inte tillåter redo- visning inom linjen. Allt sådant som har redovisats inom linjen måste , om det inte redovisas i själva balansräkningen, tas upp i noter till årsredovisningen (se även författningskommentaren till 5 kap. 15 §). Övervägandena finns i avsnitt 7.1. 3 § Balansräkningen ska upprättas enligt den uppställningsform som anges i bilaga 1 till denna lag. Resultaträkningen ska upprättas enligt någon av de uppställningsformer som anges i bilagorna 2 och 3. Byte av uppställningsform för resultaträkningen får ske endast om det finns särskilda skäl för det och det är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§. Paragrafen innehåller bestämmelser om uppställningsformerna för balans- räkningen respektive resultaträkningen. Paragrafen motsvarar delvis artikel 9.1 i direktivet. I den hittillsvarande lydelsen av paragrafens andra stycke finns ett krav på att företag som byter uppställningsform för resultaträkningen ska läm- na upplysning om skälen för detta i en not. Detta upplysningskrav flyttas nu till 5 kap. 6 §. Någon ändring i sak är inte avsedd. Frågan berörs i avsnitt 8.1. 4 § Posterna i balansräkningen och resultaträkningen ska tas upp var för sig i den ordningsföljd som anges för respektive uppställningsform. Om en tillgång, avsättning eller skuld tas upp i fler än en post i balans- räkningen, ska det upplysas om förhållandet till andra poster antingen under den post där den tas upp eller i en not. I fråga om poster som föregås av arabiska siffror ska de avvikelser göras som är betingade av verksamhetens särskilda inriktning. Andra poster än de som finns upptagna i uppställningsformerna får tas upp, om de nya posternas innehåll inte täcks av uppställningsformernas poster. Posterna får delas in i delposter. Om delar av en post har tillkom- mit på ett sådant sätt eller är av sådan storlek att det är av betydelse med hänsyn till kravet i 2 kap. 3 § på en rättvisande bild att de redovisas sär- skilt, ska de tas upp i delposter. Kompletterande poster ska ges beteck- ningar som tydligt anger vad som ingår i posten. Poster som föregås av arabiska siffror får slås samman, 1. om posternas belopp är obetydliga med hänsyn till kravet i 2 kap. 3 § på rättvisande bild, eller 2. om sammanslagningen främjar överskådligheten och posterna och, i förekommande fall, delposterna anges i not. får slå samman poster i balansräkningen som avser till- gångar, eget kapital, avsättningar och skulder, om posterna föregås av arabiska siffror. Paragrafen innehåller bestämmelser om i vilken ordning posterna i balans- räkningen och resultaträkningen ska tas upp och vilka avvikelser som får göras. Genom paragrafen genomförs artikel 12.1 i direktivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 7.1. I paragrafens första stycke införs en ny bestämmelse om att en upplys- ning ska lämnas om förhållandet till andra poster i de fall en tillgång, av- sättning eller skuld tas upp i fler än en post. Detta kan exempelvis vara fallet om en skuld har såväl en kortfristig som en långfristig del och dessa tas upp under olika poster. Upplysningen ska lämnas antingen under den post där den tas upp eller i en not. I fjärde stycket byts ”av ringa betydelse” ut mot ”obetydliga”, men någon ändring i sak är inte avsedd. Det förtydligas även att bedömningen avser posternas belopp. 4 a § Trots 3 och 4 §§ får företag som avses i andra stycket dela upp anläggningstillgångar och omsättningstillgångar samt skulder och avsätt- ningar i kortfristiga och långfristiga poster, om det är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§. 1. företag som omfattas av en koncernredovisning som upprättas med tillämpning av de internationella redovisningsstandarder som avses i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder, i lydelsen enligt och rådets förordning (EU) nr 297/2008, och 2. andra företag vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. I andra stycket 2 ersätts uttrycket andelar eller skuldebrev med överlåtbara värdepapper. Frågan berörs i kommentaren till 1 kap. 3 § första stycket 4. Kortfristiga och långfristiga balansposter 4 b § För varje fordringspost i balansräkningen som är upptagen under Omsättningstillgångar ska den del som ska betalas senare än efter balansdagen anges. För varje skuldpost i balansräkningen ska följande anges: den del som ska betalas från balansdagen, den del som ska betalas senare än efter balansdagen och summan av dessa skulder. Första och andra styckena gäller även fordringsposter och skuldposter som har tagits in i sådana noter som avses i 4 § fjärde stycket 2. För mindre företag som slår samman poster enligt 4 § femte stycket ska det som föreskrivs i första och andra styckena om fordringsposter och skuldposter i balansräkningen i stället avse de sammanslagna posterna. Paragrafen innehåller bestämmelser om kortfristiga och långfristiga balans- poster. Paragrafen överensstämmer i allt väsentligt med 5 kap. 10 § i lag- ens hittillsvarande lydelse. Eftersom bestämmelserna inte utgör notupp- lysningskrav, utan kräver specificering av vissa poster i balansräkningen, flyttas de till 3 kap. Genom paragrafen genomförs det som sägs under Fordringar respektive under Skulder i bilaga III till direktivet. Frågan om bestämmelsernas placering berörs i avsnitt 8.1. Första stycket motsvarar hittillsvarande 5 kap. 10 § första stycket. Av andra stycket framgår att skulder som ska betalas och skulder som ska betalas ska redovisas separat för varje post. Enligt gällande lydelse av 5 kap. 10 § andra stycket krävs speci- fikation dels av den del av skuldposten som förfaller till betalning senare än efter balansdagen, dels den del som förfaller till betalning senare än efter balansdagen. Av balansräkningsschemat i direktivet framgår emellertid att även skuldposter som ska betalas från balans- dagen numera ska specificeras. Förevarande bestämmelse kräver därför att det i balansräkningen preciseras dels hur stor del av skulderna som ska betalas från balansdagen, dels hur stor del som ska betalas senare än efter balansdagen. Vidare ska summan av de kortfristiga respektive långfristiga skulderna anges. Det ska dock även fortsättnings- vis genom en notupplysning lämnas uppgift om den del av en skuldpost som ska betalas senare än efter balansdagen, se 5 kap. 13 och 31 §§. Av tredje stycket framgår att det som sägs i första och andra styckena även gäller fordringsposter och skuldposter som redovisas i noter med stöd av 4 § fjärde stycket 2. Detta följer enligt hittillsvarande ordning av 5 kap. 10 § första och andra stycket, men förs nu av redaktionella skäl över till ett eget stycke. Det fjärde stycket motsvarar hittillsvarande 5 kap. 10 § tredje stycket. 5 § För varje post eller delpost i balansräkningen, resultaträkningen och sådana noter som avses i 4 § fjärde stycket 2 ska beloppet av motsvarande post för det närmast föregående räkenskapsåret anges. Om företaget har ändrat principerna för värdering, klassificering eller indelning i poster eller delposter, ska posterna för det närmast föregående räkenskapsåret räknas om eller ändras på det sätt som behövs för att de ska kunna jämföras med räkenskapsårets poster på ett meningsfullt sätt. Om det finns särskilda skäl för det och det är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§, får avvikelse göras från andra stycket. Andra stycket gäller inte mindre företag under förutsättning att upplys- ningar om den bristande jämförbarheten lämnas i noterna. I paragrafen finns ett krav på jämförelsetal. Bestämmelsen överensstäm- mer med artikel 9.5 i direktivet. Frågan berörs i avsnitt 8.1. Jämförelsetal ska anges för varje post och delpost i balans- och resul- taträkningen och vissa noter. ändrat principerna för värder- ing, klassificering eller indelning i poster, måste omräkning ske, om det inte finns särskilda skäl. I den gällande lydelsen av paragrafens tredje stycke finns ett krav på att om omräkning eller ändring inte görs på grund av särskilda skäl, ska upplysning om det lämnas i not. Det kravet flyttas till 5 kap. 7 §. Ett aktiebolags eget kapital 10 a § Ett aktiebolags eget kapital ska i balansräkningen, i en egen räkning eller i en not delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Under bundet eget kapital ska följande tas upp: aktiekapital, upp- skrivningsfond, reservfond, kapitalandelsfond och fond för utvecklings- utgifter. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust ska följande tas upp: fria fonder, var för sig, balanserad vinst eller förlust och vinst eller för- lust för räkenskapsåret. Balanserad förlust och förlust för räkenskaps- året tas då upp som avdragsposter. I paragrafen behandlas hur ett aktiebolags eget kapital ska fördelas på bundet och fritt eget kapital. Den motsvarar hittillsvarande 5 kap. 14 § första stycket. I paragrafen förtydligas att uppdelningen på bundet och fritt eget kapi- tal kan göras balansräkningen, i egen räkning eller i noterna. Bestäm- melserna flyttas därför från 5 kap., som inte innehåller några andra upp- lysningskrav än sådana som enbart kan fullgöras genom upplysningar i noterna. Frågan om bestämmelsernas placering berörs i avsnitt 8.1. Med egen räkning avses en särskild rapport som fogas till balansräkningen. Möjligheten att lämna uppgifterna i egen räkning får betydelse bl.a. för företag som ingår i koncerner som enligt IAS-förordningen ska upprätta koncernredovisning enligt internationella redovisningsstandarder (jfr IAS 1 p. 10 c). En ytterligare förändring är att fonden för utvecklingsutgifter ska tas upp som bundet eget kapital. Den frågan behandlas i avsnitt 7.3. En ekonomisk förenings eget kapital 10 b § En ekonomisk förenings eget kapital ska i balansräkningen, i en egen räkning eller i en not delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Under bundet eget kapital ska följande tas upp: inbetalda eller genom insatsemission tillgodoförda insatser, uppskrivningsfond, reservfond, kapitalandelsfond och fond för utvecklingsutgifter. Medlemsinsatser och förlagsinsatser ska redovisas var för sig. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust ska följande tas upp: fria fonder, var för sig, balanserad vinst eller förlust och nettovinst eller förlust för räkenskapsåret. Balanserad förlust och förlust för räkenskaps- året tas då upp som avdragsposter. Det som sägs i andra stycket om insatser gäller också upplåtelseavgifter i en bostadsrättsförening. I paragrafen behandlas hur ekonomiska föreningars eget kapital ska för- delas på bundet och fritt. Den motsvarar hittillsvarande 5 kap. 15 § första stycket. I paragrafen förtydligas att uppdelningen kan göras i balansräkningen, i egen räkning eller i noterna. Bestämmelserna flyttas därför från 5 kap., som inte innehåller några andra upplysningskrav än sådana som enbart kan fullgöras genom upplysningar i noterna. Frågan om bestämmelsernas placering berörs i avsnitt 8.1. Med egen räkning avses en särskild rapport som fogas till balansräkningen. Möjligheten att lämna uppgifterna i egen räkning får betydelse bl.a. för företag som ingår i koncerner som enligt IAS-förordningen ska upprätta koncernredovisning enligt internationella redovisningsstandarder (jfr IAS 1 p. 10 c). En ytterligare förändring är att fonden för utvecklingsutgifter ska tas upp som bundet eget kapital. Den frågan behandlas i avsnitt 7.3. Vad som är anläggningstillgångar och omsättningstillgångar 2 § Utgifter för koncessioner, patent, licenser, varumärken, hyresrätter och liknande rättigheter och tillgångar som är av betydande värde för rörelsen får tas upp som immateriella anläggnings- tillgångar. Detsamma gäller ersättning som vid förvärv av rörelse över- stiger det behållna värdet av de tillgångar som förvärvats och de skulder som övertagits (goodwill). Första stycket gäller även utgifter för företagets eget utvecklings- arbete. För aktiebolag och ekonomiska föreningar gäller detta dock endast under förutsättning att motsvarande belopp överförs från fritt eget kapital till en fond för utvecklingsutgifter. Utgifter för företagsbildning, ökning av aktiekapitalet eller mot- svarande eller för företagets förvaltning får inte tas upp som tillgångar. Paragrafen behandlar möjligheten att ta upp utgifter för vissa immateri- ella rättigheter och tillgångar som anläggningstillgångar i balansräkningen (aktivering). Reglerna möjliggör en fördelning av kostnaderna än utgiftsåret. Bestämmelserna motsvarar delvis artikel 12.11 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. I den hittillsvarande lydelsen av första stycket finns bestämmelser om aktivering av utgifter för forsknings- och utvecklingsarbeten och liknan- de arbeten. Dessa förs, i modifierad form, över till andra stycket. En allmän förutsättning för aktivering är att det är fråga om rättigheter eller tillgångar av betydande värde för rörelsen . Ordet betydande ersätter ordet väsentligt, men någon ändring i sak är inte av- sedd. Andra stycket behandlar möjligheterna att aktivera företagets utgifter för eget utvecklingsarbete (ofta kallat egenupparbetade utvecklingsut- gifter). Lagen ger i sin hittillsvarande lydelse utrymme för alla företag att aktivera utgifter för forsknings- och utvecklingsarbeten. Detta begränsas till att gälla utgifter för utvecklingsarbete. Begränsningen innebär en anpassning till terminologin i direktivet, men ger också uttryck för en mera restriktiv syn på vad som kan aktiveras. Avsikten är alltså att rena forskningsutgifter inte ska kunna tas upp som tillgång. I sak torde detta även överensstämma med numera gällande redovisningspraxis. I andra stycket anges det som en ny förutsättning för att få ta upp egen- upparbetade utvecklingsutgifter som tillgångar att ett motsvarande belopp förs över från fritt eget kapital till en särskild fond, fonden för utvecklingsutgifter. Såsom framgår av 3 kap. 10 a och 10 b §§ utgör denna fond bundet eget kapital. Det innebär att belopp som ingår i denna fond i ett aktiebolag inte kan bli föremål för värdeöverföring, se 17 kap. aktiebolagslagen (2005:551), och i en ekonomisk förening inte kan delas ut till medlemmarna, se 10 kap. 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Bestämmelser om fondens upplösning finns i 7 och 8 §§. Tredje stycket motsvarar det hittillsvarande andra stycket. 3 § Anläggningstillgångar ska tas upp till belopp som motsvarar utgifter- na för tillgångens förvärv eller tillverkning (anskaffningsvärdet), om inte annat följer av 4, 5, 6, 12, 13 a, 14 a eller 14 e §. I anskaffningsvärdet för en förvärvad tillgång ska, utöver inköpspriset, utgifter som är direkt hänförliga till förvärvet räknas in. I anskaffningsvärdet för en tillverkad tillgång får, utöver sådana kost- nader som direkt kan hänföras till produktionen av tillgången, en skälig andel av indirekta tillverkningskostnader räknas in. Ränta på kapital som har lånats för att finansiera tillverkningen av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet till den del som räntan hänför sig till tillverkningsperioden. Utgifter för värdehöjande förbättringar av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet, om de har lagts ned under räkenskapsåret eller balanserats . I paragrafen behandlas hur anskaffningsvärdet för anläggningstillgångar ska beräknas. Genom paragrafen genomförs artikel 12.8 i direktivet. Som huvudregel ska anläggningstillgångar tas upp till sitt anskaffnings- värde. I paragrafen anges hur anskaffningsvärdet beräknas. I den gällande lydelsen av paragrafens fjärde stycke finns ett krav på att om ränta har räknats in i anskaffningsvärdet, ska upplysning om det lämnas i en not. Det kravet flyttas, något justerat, till 5 kap. 25 §. Frågan berörs i avsnitt 8.1. 4 § Anläggningstillgångar med begränsad nyttjandeperiod ska skrivas av systematiskt över . Om nyttjandeperioden för immateriella anläggningstillgångar som utgörs av utgifter för företagets eget utvecklingsarbete inte kan fast- ställas med en rimlig grad av säkerhet, ska perioden anses uppgå till . Detsamma gäller i fråga om goodwill. Avskrivningar ska redovisas i resultaträkningen. Annan redovisning får dock tillämpas, om det finns särskilda skäl för det och det är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§. Paragrafen behandlar avskrivning av anläggningstillgångar och mot- svarar delvis artiklarna 12.5, 12.6 och 12.11. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Enligt tidigare direktivbestämmelser ska immateriella anläggningstill- gångar skrivas av , men medlemsstaterna har kunnat tillåta avvikelser från . I det nya direktivet är huvud- regeln i stället att immateriella anläggningstillgångar ska skrivas av under tillgångens nyttjandeperiod (artikel 12.11). Någon presumerad nyttjandeperiod föreskrivs inte, utan företagen har att som utgångspunkt beräkna den utifrån vad som är känt om tillgångstypen och relevanta om- världsfaktorer. Paragrafen är därför utformad så att huvudregeln i första stycket om avskrivning under tillgångarnas nyttjandeperiod är tillämplig även på immateriella anläggningstillgångar. Särskilda regler gäller enligt det ändrade andra stycket för avskrivning av vissa immateriella anläggningstillgångar. Reglerna gäller dels akti- verade utgifter för företagets eget utvecklingsarbete, dels goodwill, dvs. ersättning som vid förvärv av rörelse överstiger det behållna värdet av de tillgångar som förvärvats och de skulder som övertagits (jfr 2 §). För dessa tillgångar ska nyttjandeperioden, om den inte kan fastställas md en rimlig grad av tillförlitlighet, presumeras uppgå till . En tillförlitlig uppskattning av nyttjandeperioden för en immateriell Prop. 2015/16:3 anläggningstillgång i form av utvecklingsutgifter eller goodwill får anses föreligga om företaget kan presentera material som ger stöd för att till- gången kommer att vara av värde för företaget . Detta mot- svarar de krav som ställs på den som vill bryta den hittillsvarande presumtionsregeln om en femårig nyttjandeperiod för immateriella anlägg- ningstillgångar. I följd av bestämmelsens ändrade konstruktion finns inte något krav på notupplysning. 5 § Har en anläggningstillgång på balansdagen ett lägre värde än det värde som följer av 3 § och 4 § första stycket, ska tillgången skrivas ned till detta lägre värde, om det kan antas att värdenedgången är bestående.