prop · H3031d25 · 2015-09-21 00:00:00 — biologisk mångfald i skogsekosystem, klimat och hållbar utveckling (se även avsnitt 2.5.12 Resultat internationellt arbete). har också verkat för att kompetensförfördelningen till Europeiska unionen inte förskjuts, samt att EU-politik som påverkar skogen och dess värdekedjor samordnas på bästa sätt. Inom EU har förhandlingar om en flerårig genomförande- plan för EU:s nya skogsstrategi påbörjats. I denna process har deltagit aktivt för att säkerställa att rådets ställningstagande beaktas. deltar i kommissionens expertgrupp om kriterier och indikatorer för hållbart skogsbruk, vilket utgör en del av skogsstrategin. Gruppen har levererat en rapport . I den paneuropeiska regionen samarbetar länderna för att omsätta ministerbeslutet från Oslokonferen- sen 2011 med en vision och målsättningar för europeiska skogar 2020. En för svenskt vid- kommande strategiskt intressant del har handlat om vidareutvecklingen av de sex paneuropeiska kriterierna och därtill kopplade indikatorerna på hållbart skogsbruk. har gett stöd i detta utvecklingsprojekt, bl.a. genom ett ekonomiskt bidrag till en studie hur en av indikatorerna på sociala värden kan utvecklas. engage- mang har också varit relevant för förberedelserna av ’s sjunde ministerkonferens . Visionen för arbetet med det nationella skogs- programmet har formulerats: Skogen – det gröna guldet – ska bidra till jobb och hållbar tillväxt i hela landet samt till utvecklingen av en växande bioekonomi. En dialogprocess inleddes och arbetet med skogsprogrammet fort- sätter över mandatperioder och partigränser. Erfarenheter från den avslutade satsningen på Skogsriket har gått in i regeringens arbete. Ett sekretariat har etablerats inom . Dialogprocessen pågår – 2016 med bl.a. programråd och arbetsgrupper med uppgift att ta fram underlag för möjliga strategiska mål och åtgärder. Dessutom genomförs regionala dialogmöten genom sam- verkan med bl.a. och Skogs- styrelsen. Inom Projekt , där staten bidragit, har aktivitet initierats hos ett stort antal kommuner och andra deltagare. Analys och slutsatser skog Inriktningen har varit arbete för att uppfylla skogspolitikens två jämställda mål för 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 skogen, om produktion och miljö. Regeringen bedömer, utifrån årets resultat och indikatorer, att den befintliga modellen för skogsförvalt- ningen är i huvudsak anpassad för att uppnå politikens syften. finns det områden som behöver utvecklas inom både produktions- och miljöområdet, också för att bidra till miljö- kvalitetsmålet Levande skogar, vilka kan hante- ras genom nationellt skogsprogram och översyn av skogsvårdslagstiftningen. Arbetet med det nationella skogsprogrammet för skapar goda förutsättningar för detta liksom för utveckling av skogens hela värde- kedja. Det finns potential att skapa jobb av olika karaktär i skogen och med skogens resurser som bas. Den arbetsmarknadsinsats som avslutas demonstrerar att detta också gäller syssel- sättning för långtidsarbetslösa, långt från arbetsmarknaden. Det är viktigt att förbättra föryngringarnas kvalitet, både ur ett produktions- och miljö- perspektiv och uppdaterad information och analys av hur ytterligare förbättring kan nås är önskvärt. Ungskogsröjning och gallring är inte åtgärder som i sig leder till högre biomassa- produktion, men de höjer virkets framtida kva- litet, värde och användbarhet. Röjningen be- höver både öka i omfattning och i många fall behöver den göras tidigare och till ett lägre stam- antal än . Även gallring bör utföras tidigare , eftersom gallring som utförs i äldre, högre skog medför ökad risk för stormskador på den kvarstående skogen. Areellt omfattande skogsskador som hämmar produktionen av biomassa samt virkets framtida värde och användbarhet är ett stort problem. De mest betydande är skador av viltbete i plant- och ungskog, snytbagge i planteringar, rotröta i gall- rings- och slutavverkningsskog av gran, samt skador av granbarkborre. Klimatförändringen kan i vissa fall ha en ytterligare försvårande effekt på sådana skador. Gällande miljöhänsyn i skogsbruket har skogsnäringen sammantaget genomfört flera förbättringsinsatser, men arbete återstår fort- farande. De målbilder om miljöhänsyn som tagits fram inom skogssektorn under ledning av är viktiga för att driva utveck- lingsarbetet i rätt riktning och behöver imple- menteras. I sammanhanget är det även viktigt med naturvårdande skötsel vid skyddade arealer. Resultaten gällande kulturmiljöarbetet visar på 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 fortsatt behov av samarbete mellan Skogsstyrel- sen och för att skydda kulturmiljöer i skogen. Samhällets målsättningar för formellt skydd av skog är ytterligare skyddad skogsmark till 2020 (M2014/593/Nm). De anslag har till sitt förfogande för arbetet har ökat, men inte i tillräcklig grad för att kompensera för de ökade kostnader för det for- mella områdesskyddet som förändringarna i ersättningsbestämmelser och högre virkespriser inneburit. Den internationella policyutvecklingen, som tar sin utgångspunkt i olika politikområden, påverkar skogen och dess värdekedjor även i . Därför bedömer regeringen att det är av vikt att fortsatt engagerar sig i de inter- nationella processerna på skogsområdet (se även avsnitt 2.5.12 Resultat internationellt arbete). Resultat kopplade till skogens roll relativt klimat- och energifrågor redovisas under av- snittet Resultat miljö, klimat och energi. 2.5.6Resultat jakt- och viltförvaltning En utredning tillsattes för att se över den svenska jaktlagstiftningen. Ett delbetänkande om utvärdering av myn- dighetsansvaret överlämnades . Utredningen föreslog i första hand att en ny sammanhållen myndighet för jakt- och viltför- valtning, , inrättades. Ytterligare ett delbetänkande lämnades . Det behandlade möjligheten att införa ett undantag från tillståndsplikten enligt kamera- övervakningslagen (SFS 2013:463) för övervak- ning av vilt, behovet av föreskrifter för utfodring av vilt samt arrendatorers jakträtt. En ny modell för förvaltning av älg trädde i kraft . Den nya älgförvaltningen bygger på att relevant kunskap om älgen och dess livsmiljö och betesresurs samlas in och tillgängliggörs för den regionala förvaltningen. Ett ökat lokalt inflytande för såväl markägare som jägare ska säkerställas. Målet med den nya älgförvaltningen har varit att skapa förutsättningar för en älgstam i balans med de befintliga betesresurserna. Inventeringar för att kartlägga skadorna på skogsresursen pågår och visar att skadeläget är fortsatt allvarligt. En it-plattform för den nya älgförvaltningen togs i bruk . har fått i uppdrag att följa upp genomförandet av älgjaktreform utifrån fastställda mål i propositionen Älgför- valtningen (prop. 2009/10:239). Uppdraget har redovisats . har fått i uppdrag att analy- sera föreskrifterna om kronhjortsskötsel- områden, hur de tillämpas av länsstyrelserna samt ge förslag till åtgärder där så behövs. Syftet med uppdraget är att öka samordningen med älgskötselområden samt förhindra uppkomst av för stora tätheter av kronhjort. Detta för att minska skador på skog och gröda. Uppdraget ska redovisas . Ett klövviltsråd har tillsatts av Naturvårds- verket. Rådet ska utgöra stöd i första hand av- seende myndighetens vägledning i frågor om klövviltsförvaltning. /14 sköts 83 900 vildsvin och populationen beräknas efter jakt vara ca 175 000 vildsvin. Den långsiktiga trenden på vildsvins- olyckor i trafiken är ökande även om det skedde en viss minskning . Vildsvinsstammen fortsätter att spridas geo- grafiskt samt förtätas i de områden där de är etablerade. har getts i uppdrag att arbeta för att stärka samverkan mellan i första hand lantbrukare, markägare och jägare. I uppdraget ingår även att utarbeta verk- tyg så som inventeringsstatistik, prognoser för tillväxten av vildsvinsstammen samt råd för lämpliga avskjutningsstrategier och att motverka olämplig utfordring. De ska även verka för att relevant information sprids. Nationella viltolycksrådet, NVR, är ett nationellt samarbetsorgan som arbetar med frågor inom viltolycksproblematiken. har i uppdrag att ansvara för rådet vars huvudinrikt- ning är att organisera en nationell viltolycks- organisation för eftersök av trafikskadat vilt. svarar de båda svenska jägarorganisationerna för att tillhandahålla jägare med spårhundar och kontaktpersoner för viltolycksorganisationen. ansvarar för den del i rådet som avser viltolycksförebyggande åtgärder. Års- sammanställningen visar att det inträf- fade drygt 46 000 viltolyckor i landet. Vilt- olycksstatistik uppdelat på viltslag framgår av tabell 2.25 Tabell 2.25 Antalet trafikolyckor med olika viltslag –2014 Källa: Data från . Som framgår av statistiken så varierar antalet olyckor med några tusen. Antalet olyckor med hjortdjur inblandade har ökat . Antalet olyckor med vild- svin minskade men har ökat något . angreps 591 får, 28 nötdjur, 2 hästar och 56 hundar av de stora rovdjuren. Natur- vårdsverket har fördelat medel från anslaget 1:7 Ersättning för viltskador m.m. . Den sam- manlagda ersättningen som har beviljats av läns- styrelserna för skador orsakade av stora rovdjur på tamdjur och hundar uppgick till . Av dessa avsåg ska- dor orsakade av björn, skador av lodjur och skador av varg. och är de län som har högst utbetalningar för skadeförebyggande åtgärder och ersättning för uppkomna skador. hanterade rege- ringens proposition 2012/13:191 En hållbar rov- djurspolitik. Politiken innebär att övergripande och långsiktiga mål för rovdjurspolitiken har fastställts. Målen innebär att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn i ska uppnå och bibehålla gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet, som tamdjurs- hållning inte påtagligt försvåras och socio- ekonomisk hänsyn tas. Vidare beslutades om ökad delegering till länsstyrelserna av beslut om skyddsjakt samt i vissa situationer även av licensjakt. Målet för toleransnivån för skador på ren orsakade av stora rovdjur fastställdes till maximalt , 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 räknat på den aktuella samebyns faktiska antal renar. När det gäller jakt efter varg har Naturvårds- verket preciserat referensvärdet till 270 individer. var antalet vargar i ca 415 individer (inkl. med gränsöverskridande vargar). Under licensjakten efter varg 2015 fäll- des totalt 44 vargar. delegerade rätten att fatta beslut om licensjakt efter varg till länsstyrelserna i det mellersta rovdjursförvaltningsområdet där åtta län ingår. Delegeringen gäller fr.o.m. t.o.m. . införde EU ett import- och försälj- ningsförbud av sälprodukter inom EU. Eftersom hade skyddsjakt på säl fick ett undantag som motiverades av att det inte var förenligt med en hållbar förvaltning av resurser att inte ta hand om det skjutna djuret. inleddes en tvist i WTO mot import- förbudet vilket ledde till att undantag ifrågasattes av WTO och . var mycket aktiv i att försvara undan- taget. Genom älgförvaltningsgrupper och viltförvalt- ningsdelegationer har en modell för samförvalt- ning skapats som möjliggör bl.a. dialog mellan berörda aktörer i viltförvaltningen. It-plattfor- men startade i samband med älgjakten och är ett stöd för förvaltande myndigheter och organisationer i den adaptiva förvaltningen. Här återstår dock en del frågor av juridisk och teknisk karaktär. Länsstyrelserna bygger upp en samordnad förvaltning av både verksamhet och det samlade it-stödet. Vildsvinsstammens fortsatta spridning visar att ett fortsatt högt jakttryck är viktigt för att stoppa stammens snabba ökning. Antalet trafikolyckor där vilt har varit inblan- dat har ökat , dock har en viss minskning av antalet olyckor skett . Samhällets kostnader för viltolyckor överstiger . har en effektiv eftersöksorganisation att eftersök kan ske snabbt och kostnadseffektivt. En sådan utveckling bidrar till att stärka djur- skyddet vid eftersök av trafikskadat vilt. 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 2.5.7Resultat den gemensamma fiskeripolitiken och fiskerinäringen Följande indikatorer har använts för att bedöma måluppfyllelsen: –Biologisk status för fiskbestånd. –Antal bestånd under förvaltningsplaner. –Svenska yrkesfiskets förädlingsvärde. –Överskridande av fiskekvoter och kvot- utnyttjande. I Europeiska kommissionens årliga policy- meddelande om fiskemöjligheter (TAC:er och kvoter) redovisas situationen för EU:s gemen- samma fiskbestånd. Fiskemöjligheter ska fast- ställas i enlighet med artikel 2(2) i Europaparla- mentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 om den gemensamma fiskeripolitiken utifrån målsättningen att skördade arter återställs till och bevaras över nivåer som säkerställer en maximal hållbar avkastning. Fiskemöjligheterna är kommissionens första förslag under den nya gemensamma fiskeripolitiken. Andelen bestånd som är inom biologiskt säkra gränser har ökat från , 2003 till 55 pro- cent, 2015 och andelen bestånd som bedöms vara överutnyttjade har minskat från , , 2015. Det finns även ett antal bestånd vars tillstånd är okänt på grund av otillräckligt dataunderlag. Den sistnämna an- delen har varierat från och ligger på . Framsteg har gjorts när det gäller antalet bestånd för vilka det finns kvantitativa rekommenda- tioner, vilka har ökat från 2003 till 2015. har kvoter fastställts för de för viktiga fiskena i och . I och med att landningsskyldig- heten trädde i kraft för samt- liga kvoterade arter (förutom rödspätta där landningsskyldigheten först träder ikraft ) i inkluderar fiskemöjligheten även utkast. För torsken i har Internatio- nella havsforskningsrådet (ICES) visat på en osäkerhet kring beståndsuppskattningen varför ICES föreslog en minskning av kvoten enligt försiktighetsansatsen i den gemensamma fiskeri- politiken. För det östra torskbeståndet minskade därför kvoten , liksom för det västra torskbeståndet där fisketrycket inte hade sänkts i tillräcklig grad. För det östra torskbeståndet bedöms utvecklingen vad gäller tillväxten som oroande, eftersom endast en mindre del av beståndet är större än minsta bevarandestorlek. I kombination med den påverkan som de föränd- rade miljöförhållandena i har, inte minst för rekrytering, föreligger behov både av förändrade fiskeriförvaltningsstrategier och miljöåtgärder för att vända utvecklingen. Beståndssituationen för vild lax i är oroande, eftersom flera bestånd inte når förvalt- ningsmålen, även om utvecklingen går åt rätt håll. Den totala kvoten för lax i har sänkts och minskade ytter- ligare . För sillbeståndet visar den vetenskapliga rådgivningen fortsatt på en stabil trend och kvoten ökades därför . Skarp- sillbeståndet är något svagare och därför besluta- des en minskning av TAC i enlighet med ICES rådgivning. fiskas fem av åtta bestånd i enligt principen om maxi- malt hållbart uttag (MSY). Det europeiska ålbeståndet är, trots genomförda åtgärder, fort- farande hotat enligt den vetenskapliga rådgiv- ningen. I (, och ) är de för viktigaste bestånden torsk, kolja, sill, makrill, räka, havskräfta, tobis och blåvitling. För de flesta bestånd där det finns vetenskaplig rådgivning fastställdes TAC-nivåer i linje med MSY. För vissa bestånd där vetenskapliga uppgifter saknas (datasvaga bestånd) upprepades besluten om att dessa bestånd minskas eller behålls på oförändrade nivåer. De bestånd som avses är bestånd som enligt kommissionen är av låg ekonomisk bety- delse, tas som bifångst eller där kvotutnyttjandet är lågt. Rådets beslut innebar att samtliga förvaltningsplaner följdes. Torskkvoten i fastställdes återigen som en bifångst- kvot på samma nivå som eftersom data inte visar på några förändringar av bestånds- situationen. I tillägg till detta enades och om att tillsätta en teknisk arbetsgrupp som ska ta fram en rekommendation i syfte att minska utkasten och fiskeridödligheten för torsk i . Fisket efter djuphavsarter har utvecklats snabbt och fisketrycket har varit högt. Eftersom djuphavsarterna är av känslig natur och endast klarar ett lågt fisketryck samt att det inte finns någon enhetlig förvaltning av dessa arter, fastställdes en TAC till noll ton för djuphavshajar och halverades för fläck- pagellen. Utöver de årliga besluten har EU-arbetet präglats av genomförandet av den nya gemen- samma fiskeripolitiken som trädde i kraft . Den nya politiken ska säkerställa att fiske- och vattenbruksverksamheterna är miljömässigt hållbara på lång sikt och förvaltas på ett sätt som är förenligt med målen om att uppnå nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsätt- ningshänseende samt att bidra till att trygga livsmedelsförsörjningen. Ett flertal nya kom- ponenter har inkluderats i den gemensamma fiskeripolitiken såsom en flerårig ekosystem- baserad förvaltning, målsättningen om bestånds- storlek över den som ger maximal hållbar avkastning (MSY), skyldighet att landa alla fångster av arter som omfattas av fångstbegränsningar (landningsskyldighet) och att fiskeripolitiken ska vara förenlig med miljölagstiftningen, särskilt med målet att uppnå god miljöstatus i enlighet med EU:s havsmiljödirektiv. En gemensam arbetsgrupp (task force) bestående av , kommissionen och rådet bildades för att bereda väg för den rättsliga processen med införandet av fleråriga förvaltningsplaner. Den gemensamma arbetsgruppen presenterade sin slutrapport och kommissionen kunde därefter presentera ett förslag till en flerårig förvaltningsplan för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i . Rådet enades om en allmän inriktning och antog ett betänkande. Förhandlingar kommer att inledas mellan institutionerna . Kommissionen lämnade ett förslag till en flerårig förvaltningsplan för lax i som bl.a. innehåller skyldighet hos medlemsländerna att genomföra bevarande åtgärder i sina kustvatten och i älvarna. , 2014 och 2015 har kommissionens förslag dock inte behandlats utan kommer sannolikt först att behandlas efter det att vissa principiella frågor lösts ut i samband med behandlingen av den fleråriga förvaltningsplanen för . För att skapa förutsättningar för ett långsiktigt hållbart laxfiske har infört nationella regleringar i väntan på att den fleråriga 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 förvaltningsplanen ska kunna beslutas och träda i kraft. Syftet med regleringarna är att fiske efter naturproducerad lax ska ske i närheten av eller i laxälvarna så att en anpassning görs till fisket och fångsternas storlek samt till varje bestånds status och förutsättningar. Torneälv är en av världens mest produktiva laxälvar, varför det har utarbetats en gränsälvsöverenskommelse mellan för det fiske som sker där. Gränsälvsöverenskommelsen inkluderar en fiskestadga med regler som och förhandlar om . Förslagen till fiske- bestämmelser innebär en ändring av kap. 2 i förordningen (1994:1716). Inom den reformerade gemensamma fiskeripolitiken ges också möjlighet till en regionaliserad process i syfte att anpassa regler för fisket till förutsätt- ningar i olika regioner. har ett arbete bedrivits inom de regionala grupperna Baltfish (förvaltningsområde ) och Scheven- ingen (förvaltningsområde ) kring främst landningsskyldigheten. Baltfish har även arbetat med förslaget till en flerårig förvaltnings- plan . Båda de regionala grupperna har också enats om arbetsprocesser för att hantera fiskeregleringar i skyddade områden inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. Den reformerade gemensamma fiskeripoliti- ken inbegriper också en ny förordning om den gemensamma marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter, (och rådets förordning (EU) nr 1379/2013) och en ny förordning om havs- och fiskerifonden (Euro- paparlamentets och rådets förordning (EU) nr 508/2014). (Se vidare avsnittet om Havs- och fiskeriprogrammet.) EU och undertecknade ett nytt avtal för , som ger , och fortsatt tillträde att fiska i varandras vatten. Inom ramen för det nya avtalet finns möjlighet att fatta beslut om gemensamma förvaltningsregler. har en arbetsgrupp inrättats för att behandla vissa frågor under såsom att minska utkasten och utreda hantering av gränsöver- skridande fiske. I samband med införandet av landningsskyl- digheten fick Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utveckla metoderna för ett selektivt fiske. En projektplan togs fram –2017, innehållande ett flertal prioriteringar och förslag till samverkan med näringen. Ett samarbete startade med Statens lantbruksuniver- 2015/16:1 UTGIFTSOMRÅDE 23 sitet (SLU Aqua) som fick i uppgift att samråda med näringen om lämpliga projekt. I de fall där selektiviteten kan vidareutvecklas ytterligare har verksamheten 2014 bidragit till att stimulera diskussion och samverkan i frågorna. Medel har bl.a. gått till att utveckla selektiviteten i fiskena efter räka och havskräfta samt även till utveck- ling av skonsamma redskap i lax- och torskfisket. Överkapacitet i fiskeflottan, såväl i EU som globalt, bedöms vara en av de viktigaste orsakerna till bristande måluppfyllelse av den gemensamma fiskeripolitiken. I det svenska pelagiska fisket har ett system med överförbara fiskerättigheter funnits under . Havs- och vattenmyndigheten, i samråd med Jord- bruksverket, fick i uppdrag att bedöma effekterna av systemet. Analysen inklu- derar effekterna på kapacitetsreduktion, lön- samhet, småskaligt kustnära fiske samt olika regioners utveckling. I rapporten framkommer det att införandet av överlåtbara fiskerättigheter inom det pelagiska systemet har lett till en strukturomvandling i det pelagiska fisket. Flott- kapaciteten har minskat med en ökad lönsamhet som följd för de största fartygen. De effekter som har redovisats i det pelagiska systemet efter införandet av överlåtbara fiskerättigheter bedöms ligga i linje med målen för införandet av systemet. I samband med framtagandet av havs- och fiskeriprogrammet (2014–2020) har en för analys genomförts av balansen i det svenska fisket mellan tillgängliga resurser och fiskeflottans kapacitet. Analysen visar att det råder en obalans i form av överetablering i för- hållande till tillgängliga fiskemöjligheter för de större fartygen inom räk-, torsk- och kräftfisket. De totala fångsterna (landad vikt) i svenskt fiske har, från att ha legat på över 2008, gradvis sjunkit till 2014. Värdet för den landade vikten 2014 var . har den landade mängden fångst minskat stadigt genom mins- kade kvoter. –2014 har den landade vikten sjunkit och värdet har minskat . Att värdet inte har fallit lika mycket i förhållande till den landade vikten kan förklaras med att ett flertal arter har ökat i pris, framförallt i det pelagiska fisket men även räka och kräfta har stigit i pris. har dock priset på räka fallit drastiskt. Priset på torsk har gått ned kraftigt, vilket har påverkat det små- skaliga fisket negativt där det utgör en stor del av det totala landningsvärdet. har den landade kvantiteten torsk fortsatt att minska från den redan låga nivån 2013. För den svenska fiskeflottan har förädlingsvärdet ökat totalt med . En kraftig ökning skedde , mätt i värdet av och i förhållande till antalet anställda. Den kraftiga ökningen anses främst bero på förändringarna i det pelagiska systemet. Utvecklingen av lönsamheten skiljer sig dock markant åt mellan olika typer av fisken och för olika storlekar på fartyg. Det småskaliga fisket, fartyg med passiva redskap, har låga förädlingsvärden och utgör endast 3procent av den totalt landade vikten. De stora fartygen, med aktiva redskap (t.ex. trål) uppvisade höga och ökande förädlingsvärden –2013. Dessa värden minskade något . Havs- och vattenmyndigheten har det över- gripande ansvaret för svenskt genomförande av EU:s fiskerikontroll i . Fiskerikontrollen omfattar kvotuppföljning och fisketid (effort), dokumentkontroll, landningskontroll, trans- portkontroll och beslut om fiskestopp såväl som kontroll att regelverket följs. Den sjögående kontrollen som bedrivs av och den satellitbaserade kontrollen ger tillsammans information om fartygsaktiviteter i relation till fiskebestämmelser (tekniska regleringar), medan kontroll i hamnar avser landningskontroll, fångsternas artsammansättning och handelsstan- darder. Till detta kommer kontroll av transport- dokument vid förflyttning av fisk mer än från landningsplats samt kontroll av hygien som genomför.