prop · H203128 · 2015-06-16 00:00:00 — d)Innan parterna godtar en föreslagen lösning eller en upp görelse i godo, ska de ges en rimlig betänketid. 3.När de alternativa tvistlösningsförfarandena i enlighet med nationell rätt fastställer att resultatet av förfarandet blir bindande för näringsidkaren så snart konsumenten har godtagit den fö reslagna lösningen, ska artikel 9.2 tolkas så att den är tillämplig endast på konsumenten. 1.Medlemsstaterna ska se till att en överenskommelse mel lan en konsument och en näringsidkare om att lämna in kla gomål till ett alternativt tvistlösningsorgan inte är bindande för konsumenten, om den ingicks innan tvisten uppstod och den innebär att konsumenten berövas sin rätt att väcka talan inför domstol för att lösa tvisten. 2.Medlemsstaterna ska se till att alternativa tvistlösningsför faranden som syftar till att lösa en tvist genom att ålägga par terna en lösning, endast är bindande för parterna om de infor merades om dess bindande karaktär i förväg och uttryckligen godtog denna. Särskilt godtagande från näringsidkarens sida krävs inte, om nationella regler fastställer att lösningarna är bindande för näringsidkare. Medlemsstaterna ska se till att följande gäller vid alterna tiva tvistlösningsförfaranden som syftar till att lösa en tvist genom att en lösning åläggs konsumenten: a)I en situation där det inte föreligger någon lagkonflikt får den ålagda lösningen inte leda till att konsumenten fråntas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där konsumenten och näringsidkaren har sin hemvist. b) I en situation där det föreligger en lagkonflikt och där den lag som är tillämplig på köpe- eller tjänsteavtalet ska fast ställas enligt artikel 6.1 och 6.2 i förordning (EG) nr 593/2008, ska den lösning som fastställs av det alterna tiva tvistlösningsorganet inte leda till att konsumenten från tas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där denne har sin hemvist. c)I en situation där det föreligger en lagkonflikt och där den lag som är tillämplig på köpe- eller tjänsteavtalet ska fast ställas enligt artikel 5.1–5.3 i Romkonventionen av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, ska den lösning som fastställs av det alternativa tvistlösnings organet inte leda till att konsumenten fråntas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där denne har sin hemvist. Vid tillämpning av denna artikel ska begreppet hemvist fastställas i enlighet med förordning (EG) nr 593/2008. Alternativa tvistlösningsförfarandens effekt på talefrister och preskriptionstider 1.Medlemsstaterna ska säkerställa att parter som i syfte att söka lösa en tvist anlitar alternativa tvistlösningsförfaranden vilkas resultat inte är bindande, inte senare förhindras att inleda ett domstolsförfarande i förhållande till tvisten genom att tale fristerna eller preskriptionstiderna löper ut under det alternativa tvistlösningsförfarandet. 2.Punkt 1 ska inte påverka bestämmelserna om talefrister och preskriptionstider i internationella överenskommelser som medlemsstaterna är part i. Näringsidkares information till konsumenter 1.Medlemsstaterna ska se till att näringsidkare som är eta blerade på deras territorium underrättar konsumenterna om det alternativa tvistlösningsorgan eller de alternativa tvistlösnings organ som dessa näringsidkare omfattas av, när dessa närings idkare åtar sig att eller är skyldiga att använda dessa organ för att lösa tvister med konsumenter. Informationen ska omfatta det berörda alternativa tvistlösningsorganets eller de berörda alternativa tvistlösningsorganens webbadress. 2.Den information som avses i punkt 1 ska tillhandahållas på ett tydligt, begripligt och lättillgängligt sätt på näringsidka rens webbplats, om en sådan finns, och i förekommande fall i de allmänna villkoren för köpe- eller tjänsteavtal mellan närings idkaren och en konsument. L 165/76 Europeiska unionens officiella tidning Medlemsstaterna ska se till att näringsidkaren, i sådana fall där en tvist mellan en konsument och en näringsidkare som är etablerad på deras territorium inte kunde lösas efter det att ett klagomål lämnades direkt till näringsidkaren av konsumenten, ger konsumenten den information som avses i punkt 1 samt meddelar om han kommer att anlita de relevanta alternativa tvistlösningsorganen för att lösa tvisten. Denna information ska tillhandahållas på papper eller något annat varaktigt medi um. 1.Medlemsstaterna ska se till att konsumenterna vid tvister som uppstår vid gränsöverskridande köpe- eller tjänsteavtal kan få bistånd med att få tillgång till det alternativa tvistlösnings organ i en annan medlemsstat som är behörigt att hantera den gränsöverskridande tvisten. 2.Medlemsstaterna ska överlåta ansvaret för den uppgift som avses i punkt 1 till sina konsumentcentrum inom nätverket av europeiska konsumentcentrum, till konsumentorganisationer el ler andra organ. 1.Medlemsstaterna ska se till att alternativa tvistlösnings organ, konsumentcentrum inom nätverket av europeiska kon sumentcentrum och i förekommande fall de organ som har utsetts i enlighet med artikel 14.2 på sina webbplatser genom en länk till kommissionens webbplats och om möjligt på ett varaktigt medium i sina lokaler offentliggör den förteckning över alternativa tvistlösningsorgan som avses i artikel 20.4. 2.Medlemsstaterna ska uppmuntra relevanta konsument organisationer och näringslivsorganisationer att offentliggöra den förteckning över alternativa tvistlösningsorgan som avses i artikel 20.4 på sina webbplatser och på annat sätt som de anser lämpligt. 3.Kommissionen och medlemsstaterna ska se till att infor mation om hur konsumenterna kan få tillgång till alternativa tvistlösningsförfaranden för att lösa tvister som omfattas av detta direktiv får lämplig spridning. 4.Kommissionen och medlemsstaterna ska vidta komplette rande åtgärder för att uppmuntra konsumentorganisationer och yrkesorganisationer att på unionsnivå och nationell nivå höja medvetenheten om de alternativa tvistlösningsorganen och de ras förfaranden och främja yrkesfolks och konsumenters anli tande av alternativa tvistlösningsorgan. Dessa organ ska också uppmuntras att förse konsumenter med information om behö riga alternativa tvistlösningsorgan, när de mottar klagomål från konsumenter. Samarbete och erfarenhetsutbyte mellan alternativa tvistlösningsorgan 1.Medlemsstaterna ska se till att de alternativa tvistlösnings organen samarbetar för att lösa gränsöverskridande tvister och fortlöpande utbyter bästa praxis i fråga om reglering av både gränsöverskridande och inhemska tvister. 2.Kommissionen ska stödja och underlätta uppbyggande av nätverk av nationella alternativa tvistlösningsorgan samt utbyte och spridning av deras bästa praxis och deras erfarenheter. 3.Om det finns ett nätverk av alternativa tvistlösningsorgan som underlättar lösning av gränsöverskridande tvister inom en viss sektor i unionen, ska medlemsstaterna uppmuntra de alter tvistlösningsorgan som hanterar tvister inom sektorn att bli medlemmar i nätverket. 4.Kommissionen ska offentliggöra en förteckning med namn och kontaktuppgifter för de nätverk som avses i punkt 3.Kommissionen ska vid behov uppdatera denna förteckning. Samarbete mellan alternativa tvistlösningsorgan och nationella myndigheter med ansvar för tillämpning av unionsrättsakter om konsumentskydd 1.Medlemsstaterna ska säkerställa samarbete mellan alterna tiva tvistlösningsorgan och nationella myndigheter med ansvar för tillämpning av unionsrättsakter om konsumentskydd. 2.Detta samarbete ska i synnerhet omfatta ömsesidigt utbyte av information om metoder inom särskilda affärssektorer mot vilka konsumenter upprepade gånger har lämnat in klagomål. Det ska också omfatta teknisk bedömning och information från de nationella myndigheterna till de alternativa tvistlösningsorga nen, om bedömningen eller informationen är nödvändig för hanteringen av enskilda tvister och redan finns tillgänglig. 3.Medlemsstaterna ska se till att det samarbete och ömsesi diga informationsutbyte som avses i punkterna 1 och 2 upp fyller kraven för skydd av personuppgifter i direktiv /46/EG. 4.Denna artikel ska inte påverka bestämmelser om sekretess för uppgifter om affärs- och driftsförhållanden som är tillämp liga för nationella myndigheter med ansvar för tillämpning av unionsrättsakter om konsumentskydd. De alternativa tvistlös ningsorganen ska omfattas av tystnadsplikt eller andra likvärdiga skyldigheter beträffande sekretess som föreskrivs i lagstiftningen iden medlemsstat där de är inrättade. Europeiska unionens officiella tidning L 165/77 DE BEHÖRIGA MYNDIGHETERNAS OCH KOMMISSIONENS Utseende av behöriga myndigheter 1.Varje medlemsstat ska utse en behörig myndighet som ska utföra de uppgifter som avses i artiklarna 19 och 20. Varje medlemsstat får utse mer än en behörig myndighet. Om en medlemsstat gör detta, ska den bestämma vilken av de utsedda behöriga myndigheterna som ska vara den gemensamma kon taktpunkten för kommissionen. Varje medlemsstat ska meddela kommissionen vilken behörig myndighet eller i förekommande fall vilka behöriga myndigheter, inklusive den gemensamma kontaktpunkten, som den har utsett. 2.Kommissionen ska upprätta en förteckning över de behö riga myndigheter och i förekommande fall den gemensamma kontaktpunkt som den har fått meddelande om i enlighet med punkt 1 och offentliggöra förteckningen i Europeiska unionens officiella tidning. Information som tvistlösningsorgan ska lämna till de behöriga myndigheterna Medlemsstaterna ska se till att de tvistlösningsorgan som är etablerade på deras territorium och som avser att bli god kända som alternativa tvistlösningsorgan enligt detta direktiv och att bli förtecknade i enlighet med artikel 20.2 lämnar föl jande information till den behöriga myndigheten: a)Namn, kontaktuppgifter och webbadress. b)Information om organens struktur och finansiering, inklusive information om de fysiska personer som ansvarar för tvist lösning, ersättning, mandatperiod och av vem de är anställ da. c)Förfaranderegler. d)Organens avgifter, i förekommande fall. e)De alternativa tvistlösningsförfarandenas genomsnittliga längd. f)Det eller de språk på vilka klagomål kan lämnas in och på vilka det alternativa tvistlösningsförfarandet kan genomföras. g)En redogörelse för de typer av tvister som omfattas av det alternativa tvistlösningsförfarandet. h)De grunder på vilka tvistlösningsorganet får avstå från att hantera en viss tvist i enlighet med artikel 5.4. i)En motiverad förklaring om huruvida organet kan anses vara ett alternativt tvistlösningsorgan som omfattas av detta di rektiv och uppfyller krav som anges i kapitel II. Om de uppgifter som avses i leden a–h ändras, ska de alterna tiva tvistlösningsorganen utan onödigt dröjsmål meddela den behöriga myndigheten dessa ändringar. 2.Om medlemsstaterna beslutar att tillåta sådana förfaran den som avses i artikel 2.2 a, ska de se till att de alternativa tvistlösningsorgan som tillämpar sådana förfaranden till den behöriga myndigheten, utöver de uppgifter som avses i punkt 1, lämnar de uppgifter som krävs för bedömningen av deras efterlevnad av de specifika ytterligare krav på oberoende och öppenhet som anges i artikel 6.3. 3.Medlemsstaterna ska se till att de alternativa tvistlösnings organen lämnar information till de behöriga myn digheterna om a)antalet mottagna tvister och de typer av klagomål som de avsåg, b)procentandelen alternativa tvistlösningsförfaranden som av bröts innan ett resultat kunde nås, c)den genomsnittliga tid det tog att lösa de mottagna tvisterna, d)i hur stor utsträckning resultaten av de alternativa tvistlös ningsförfarandena har efterlevts, om detta är känt, e)eventuella systematiska eller betydande problem som ofta uppstår och leder till tvister mellan konsumenter och nä ringsidkare; den information som lämnas i detta avseende kan åtföljas av rekommendationer om hur sådana problem kan undvikas eller lösas , f)i förekommande fall, en bedömning av hur effektivt sam arbetet är inom nätverk av alternativa tvistlösningsorgan som underlättar lösning av gränsöverskridande tvister, g)i förekommande fall, den utbildning som ges fysiska perso ner som ansvarar för alternativ tvistlösning i enlighet med artikel 6.6, h)en utvärdering av hur effektivt det alternativa tvistlösnings förfarande som organet erbjuder är och möjliga sätt att för bättra effektiviteten. De behöriga myndigheternas och kommissionens roll Varje behörig myndighet ska, i synnerhet på grundval av den information den har fått i enlighet med artikel 19.1, be döma huruvida de tvistlösningsorgan som anmäls till dem kan anses vara sådana alternativa tvistlösningsorgan som omfattas av detta direktiv och uppfyller kvalitetskraven i kapitel II och i de nationella bestämmelser genom vilka det genomförs, inbegri pet nationella bestämmelser som går utöver kraven i detta di rektiv, i överensstämmelse med unionsrätten. L 165/78 Europeiska unionens officiella tidning Varje behörig myndighet ska på grundval av den bedöm ning som avses i punkt 1 upprätta en förteckning över de alternativa tvistlösningsorgan som har anmälts till den och som uppfyller kraven i punkt 1. Förteckningen ska omfatta följande uppgifter: a)Namn, kontaktuppgifter och webbadresser för de alternativa tvistlösningsorgan som avses i första stycket. b)Organens avgifter, i förekommande fall. c)Det eller de språk på vilka klagomål kan lämnas in och på vilka det alternativa tvistlösningsförfarandet kan genomföras. d)De typer av tvister som omfattas av det alternativa tvistlös ningsförfarandet. e)De sektorer och tvistkategorier som omfattas av varje alter nativt tvistlösningsorgan. f)Behovet av parternas eller deras ombuds fysiska närvaro, i förekommande fall, inbegripet en förklaring från det alterna tiva tvistlösningsorganet om huruvida det alternativa tvistlös ningsförfarandet bedrivs eller kan bedrivas som ett muntligt eller skriftligt förfarande. g)Huruvida resultatet av förfarandet är bindande eller inte. h)De grunder på vilka tvistlösningsorganet får avstå från att hantera en viss tvist i enlighet med artikel 5.4. Varje behörig myndighet ska sända den förteckning som avses i första stycket i denna punkt till kommissionen. Om de behöriga myndigheterna får meddelande om ändringar i enlighet med artikel 19.1 andra stycket, ska den förteckningen uppdateras utan onödigt dröjsmål och uppgifterna i fråga meddelas kom missionen. Om ett tvistlösningsorgan som är förtecknat som alternativt tvistlösningsorgan enligt detta direktiv inte längre uppfyller kra ven i punkt 1, ska den berörda behöriga myndigheten kontakta tvistlösningsorganet och ange vilka krav som tvistlösningsorga net inte uppfyller samt uppmana det att se till att det uppfyller kraven. Om det alternativa tvistlösningsorganet efter en period fortfarande inte uppfyller de krav som avses i punkt 1, ska den behöriga myndigheten stryka det alternativa tvistlösningsorganet från den förteckning som avses i första stycket i den här punkten. Den förteckningen ska uppdateras utan onödigt dröjsmål och uppgifterna i fråga ska meddelas kommissionen. Om en medlemsstat har utsett fler än en behörig myndig het, ska förteckningen och de uppdateringar som avses i punkt 2 meddelas kommissionen av den gemensamma kontaktpunkt som avses i artikel 18.1. Förteckningen och uppdateringarna ska avse alla alternativa tvistlösningsorgan som har inrättats i med lemsstaten i fråga. 4.Kommissionen ska upprätta en förteckning över de alter tvistlösningsorgan som den har fått meddelande om i enlighet med punkt 2 och uppdatera förteckningen, när den får meddelande om ändringar. Kommissionen ska offentliggöra förteckningen och uppdateringarna av den på sin webbplats och på ett varaktigt medium. Kommissionen ska översända den för teckningen och dess uppdateringar till de behöriga myndighe terna. Om en medlemsstat har utsett en gemensam kon taktpunkt i enlighet med artikel 18.1 ska kommissionen över sända den förteckningen och dess uppdateringar till den gemen samma kontaktpunkten. 5.Varje behörig myndighet ska offentliggöra en konsoliderad förteckning över de alternativa tvistlösningsorgan som avses i punkt 4 på sin webbplats, genom att tillhandahålla en länk till relevant webbplats hos kommissionen. Dessutom ska varje be hörig myndighet offentliggöra den konsoliderade förteckningen på ett varaktigt medium. 6.Senast den 9 juli 2018 och därefter ska varje behörig myndighet offentliggöra en rapport om de alternativa tvistlösningsorganens utveckling och om hur de fungerar och översända rapporten till kommissionen. I rapporten ska man särskilt a)fastställa bästa praxis för de alternativa tvistlösningsorganens arbete, b)med stöd av statistik i förekommande fall påpeka brister som hindrar de alternativa tvistlösningsorganen från att fungera som avsett vid både inhemska och gränsöverskridande tvis ter, c)i förekommande fall lägga fram rekommendationer om hur de alternativa tvistlösningsorganen kan fås att fungera mer ändamålsenligt och effektivt. 7.Om en medlemsstat har utsett mer än en behörig myn dighet i enlighet med artikel 18.1 ska den rapport som avses i punkt 6 i den här artikeln offentliggöras av den gemensamma kontaktpunkt som avses i artikel 18.1. Rapporten ska avse alla alternativa tvistlösningsorgan som har inrättats i medlemsstaten. Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner för överträ delser av de nationella bestämmelser som har antagits särskilt i enlighet med artikel 13 och vidta alla åtgärder som är nödvän diga för att se till att de tillämpas. Sanktionerna ska vara effek tiva, proportionella och avskräckande. Europeiska unionens officiella tidning L 165/79 Ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 I bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska följande punkt läggas till: och rådets direktiv /11/EU av om alternativ tvistlösning vid kon sumenttvister (EUT L 165, , s 63. ): arti kel 13.” Ändring av direktiv /22/EG I bilaga I till direktiv /22/EG ska följande punkt läggas till: och rådets direktiv /11/EU av om alternativ tvistlösning vid kon sumenttvister (EUT L 165, , s 63. ): arti kel 13.” ska medlemsstaterna meddela kommissionen följande uppgifter: a)I förekommande fall, namn på och kontaktuppgifter för de organ som har utsetts i enlighet med artikel 14.2. b)De behöriga myndigheterna, inklusive i förekommande fall den gemensamma kontaktpunkt som har utsetts i enlighet med artikel 18.1. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om eventuella ändringar av dessa uppgifter. 2.Senast den 9 januari 2016 ska medlemsstaterna sända en första förteckning enligt artikel 20.2 till kommissionen. 3.Kommissionen ska översända de uppgifter som avses i punkt 1 a till medlemsstaterna. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De ska genast överlämna texten till dessa bestäm melser till kommissionen. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis ning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis ningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen ska och därefter lägga fram en rapport om tillämpningen av detta direktiv för , rådet och Europeiska ekono miska och sociala kommittén. I rapporten ska utvecklingen och användningen av alternativa tvistlösningsorgan och kon sekvenserna av detta direktiv för konsumenter och näringsidkare beaktas, särskilt konsumenternas kunskaper och omfattningen av näringsidkarnas användning. Rapporten ska vid behov åtföl jas av förslag till ändring av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. Europeiska unionens officiella tidning L 165/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 524/2013 av om tvistlösning online vid konsumenttvister och om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 och direktiv /22/EG (förordningen om tvistlösning online vid konsumenttvister) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Enligt artikel 169.1 och 169.2 a i fördraget om Europe iska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska unionen bidra till att en hög konsumentskyddsnivå uppnås genom åtgärder som beslutas i enlighet med artikel 114 i EUF- fördraget. Enligt artikel 38 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska en hög nivå i fråga om konsumentskydd tryggas i unionens politik. (2)Enligt artikel 26.2 i EUF-fördraget ska den inre mark naden omfatta ett område utan inre gränser, där fri rör lighet för varor och tjänster säkerställs. För att kon sumenterna ska ha förtroende för och dra nytta av den inre marknadens digitala dimension måste de ha tillgång till enkla, effektiva, snabba och billiga sätt att lösa tvister (1) EUT C 181, 21.6.2012, s. 99. (2) ståndpunkt av (ännu ej of fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . som uppstår vid försäljning av varor eller tillhandahål lande av tjänster online. Detta är särskilt viktigt när kon sumenter handlar över gränserna. (3)I sitt meddelande av ”Inremarknads akten – Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden – Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt” angav kommissionen lagstiftning om alternativ tvistlösning som även omfattar e-handel som en av de tolv åtgärderna för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för den inre marknaden. (4)Fragmenteringen av den inre marknaden hindrar arbetet för att öka konkurrenskraft och tillväxt. Dessutom inne bär den ojämna tillgången till, kvaliteten på och medve tenheten om enkla, effektiva, snabba och billiga sätt att lösa tvister som uppstår vid försäljning av varor eller tillhandahållande av tjänster inom unionen ett hinder på den inre marknaden, som urholkar konsumenternas och näringsidkarnas förtroende för att köpa och sälja över gränserna. (5)I sina slutsatser av den 24–och uppmanade och rådet att före utgången av 2012 anta en första upp sättning prioriterade åtgärder, så att den inre marknaden ges ny stimulans. (6)Den inre marknaden är en realitet i konsumenternas var dagsliv, när de reser, handlar och utför betalningar. Kon sumenterna är viktiga aktörer på den inre marknaden och bör därför stå i centrum för denna. Den inre mark nadens digitala dimension börjar få avgörande betydelse för både konsumenter och näringsidkare. Konsumenterna handlar i allt större utsträckning online och allt fler nä ringsidkare säljer online. Konsumenter och näringsidkare bör känna sig trygga när de utför transaktioner online och det är därför nödvändigt att undanröja befintliga hinder och öka konsumenternas förtroende. Tillgången till tillförlitlig och effektiv tvistlösning online kan i stor utsträckning bidra till att uppnå detta mål. L 165/2 Europeiska unionens officiella tidning (7)Möjligheten till enkel och billig tvistlösning kan öka kon sumenternas och näringsidkarnas förtroende för den di gitala inre marknaden. Konsumenter och näringsidkare stöter dock fortfarande på hinder för lösningar utanför domstol, i synnerhet av tvister som uppstår vid gräns överskridande onlinetransaktioner. Sådana tvister förblir därför ofta olösta. (8)Tvistlösning online erbjuder en enkel, effektiv, snabb och billig lösning utanför domstol av tvister som uppstår vid onlinetransaktioner.