prop · H3035 · 2015-11-03 00:00:00 — Om förlusterna är så stora att insättarna hade fått bära förluster om de inte varit undantagna, kan dock insättningsgarantisystemet komma att träda in. Sammanfattningsvis kan konstateras att den prioritetsordning som krishanteringsdirektivet ställer upp stämmer väl överens med den svenska förmånsrättsordningen och det som skulle ha gällt om det utifrån den skulle rangordnas i vilken ordning ägare och borgenärer ska bära förluster. Även om det är en av krishanteringsdirektivets grundläggande principer att behålla prioritetsordningen är det av sådan vikt att den behålls vid en nedskrivning att det bör uttryckas i en särskild bestämmelse i den nya lagen om resolution. Ordningsföljden bör därför framgå av lagen. När det handlar om kvalificerade skulder bör det, som i krishanteringsdirektivet, räcka med att hänvisa till att nedskrivningen eller konverteringen ska följa förmånsrättsordningen. Enligt artikel 48.5 i krishanteringsdirektivet får resolutions- myndigheten inte, vid ett beslut om att skulder ska konverteras till aktiekapital, konvertera en viss klass av skulder som en klass av skulder som är efterställd denna klass väsentligen inte konverteras till aktiekapital, om inte något annat föreskrivs enligt artikel 44.2 eller 44.3. Även detta torde följa av bestämmelsen att skulder ska tas i anspråk för nedskrivning och konvertering i enlighet med deras prioritet enligt förmånsrättsordningen. I artikel 48.2 i krishanteringsdirektivet anges hur förluster ska fördelas mellan olika aktieslag eller skulder med samma rangordning. Förlusterna ska fördelas jämnt mellan instrument med samma rangordning i förhållande till storleken på respektive fordran, utom när en annan fördelning av förluster bland skulder med samma rangordning är tillåten till följd av att vissa skulder undantas från nedskrivning. Detta är en precisering av den grundläggande principen i artikel 34.1 f i krishanteringsdirektivet, att borgenärer i samma klass ska behandlas likvärdigt. Att förluster ska fördelas jämnt följer dock av den svenska förmånsrättsordningen och det behöver därför inte införas någon särskild lagbestämmelse om detta. Som framgår i avsnitt 5 och 14 föreslår regeringen att Finans- inspektionen ska ansvara för nedskrivning och konvertering av relevanta kapitalinstrument som genomförs utanför resolution. är också ansvarig tillsynsmyndighet. torde därför komma att ha större erfarenheter av hur nedskrivningen eller konverteringen bör genomföras än resolutionsmyndigheten. Finans- inspektionen besitter även nödvändig kompetens att bedöma kapital- 2015/16:5 behovet ur ett tillsynsperspektiv. Mot denna bakgrund, och då det av rättsäkerhetsskäl är fördelaktigt om åtgärderna kan utformas på samma sätt inom och utanför resolution, bör samråda med inspektionen om de konkreta åtgärdernas utformning, konverteringskurs m.m. innan åtgärderna vidtas. Detta behöver dock inte anges i den nya lagen om resolution utan kan framgå av föreskrifter meddelade av regeringen. Instrument som ska skrivas ned eller konverteras enligt de avtalsvillkor som gäller Regeringens bedömning: Innan skriver ned eller konverterar skulder kommer myndigheten att säkerställa att avtalsvillkor om nedskrivning eller konvertering vid händelser som berör den finansiella situationen, solvensen eller kapitalbasen för företaget i resolution har utlösts i enlighet med avtalsvillkoren. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har inget att invända Skälen för regeringens bedömning: Innan resolutionsmyndigheten skriver ned eller konverterar skulder som inte är efterställda ska den, enligt artikel 48.3 i krishanteringsdirektivet, skriva ned eller konvertera alla efterställda instrument med avtalsvillkor om nedskrivning eller konvertering vid händelser som berör den finansiella situationen, solvensen eller kapitalbasen hos företaget i enlighet med avtalsvillkoren. bör alltså först utlösa villkoren i dessa instrument, för vilka nedskrivnings- och konverteringsmöjligheterna framgår redan av Därefter ska de behandlas i enlighet med den nya typen av instrument som de har konverterats till. Det senare synes följa av artikel 48.4 i krishanteringsdirektivet som anger att när ett instruments kapitalbelopp i enlighet med avtalsvillkor har sänkts före skuldnedskrivningen, men inte till noll, ska resolutionsmyndigheterna tillämpa nedskrivnings- och konverteringsbefogenheterna på den resterande delen av det kapitalbeloppet. För det andra säger artikel 47.2 i krishanteringsdirektivet att nedskrivning och konvertering också ska vidtas gentemot aktieägare vars aktier eller andra äganderättsinstrument emitterats eller tilldelats genom omvandling av skuldinstrument till aktier i enlighet med avtalsvillkor före eller med resolutionsbeslutet eller till följd av konvertering av relevanta kapitalinstrument till kärnprimärkapitalinstrument enligt artikel 52 i krishanteringsdirektivet. Att avtalsvillkor som borde ha utlösts vid ett fallissemang blir utlösta överensstämmer också med syftet att behålla prioritetsordningen. ordning som följer av artikel 48.1 a till e i krishanteringsdirektivet jämfört med artikel 48.3 i direktivet synes medföra att vissa skulder (efterställda skulder) skrivs ner före det att det genomförs konvertering av sådana instrument som redan enligt avtalsvillkoren kan konverteras. Det torde dock, som utredningen anför, inte finnas några hinder för Prop. 2015/16:5 resolutionsmyndigheten att säkerställa att sådana avtalsvillkor utlöses, och konvertering sker, redan i ett tidigare skede under resolutions- förfarandet. Regeringen bedömer, liksom utredningen, att konvertering kan ske i enlighet med avtalsvillkoren och att ytterligare genomförande- åtgärder inte är nödvändiga. Det följer av bestämmelserna om skuldned- skrivning att dessa borgenärer bör behandlas i enlighet med reglerna för de nya instrument som de har erhållit, vilket därför inte behöver framgå av lag. Regeringens förslag: För att skriva ned skulder får 1. skuldernas kapitalbelopp ska skrivas ned permanent, och 2. skuldinstrument som utfärdats av företaget i resolution ska dras Skulder som är säkerställda får inte dras in. beslut är bindande. beslutad kapitalökning ska antecknas i relevant register. En borgenär förlorar inte sin rätt mot borgensmän eller andra som förutom gäldenären, dvs. företaget i resolution, svarar för fordringen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anser att de av utredningen föreslagna bestämmelserna om tillvägagångssättet för skuldnedskrivning och konvertering bör ges en annan utformning såvitt avser möjligheterna att dra in skuldinstrument. anser att de följder som en skuldnedskrivning får för borgensåtaganden bör klargöras. Skälen för regeringens förslag: Syftet med en nedskrivning av skulder är att absorbera förluster så att värdet av företagets totala skulder blir lika stort som de totala tillgångarna. absorberas av ägarkapital och skulder enligt prioritetsordningen, blir nedskrivning av skulder aktuell först när aktiekapitalet (och andra poster i kärnprimärkapitalet) har absorberat förluster. De befogenheter som resolutionsmyndigheterna har att skriva ned kvalificerade skulder anges i artikel 63.1 e och g i krishanterings- kan enligt artikel 63.1 e i direktivet sänka, även till noll, kapitalbeloppet för, eller det utestående beloppet avseende, kvalificerade skulder i ett företag i resolution. Vilket alternativ som väljs torde bero på hur stora förluster företaget gjort. Rent konkret innebär en nedskrivning av skuldernas kapitalbelopp att fordringsförhållandet förändras och att borgenären kan göra gällande sin fordran enligt det ursprungliga fordringsavtalet. I stället har borgenären enbart rätt till det belopp som eventuellt återstår efter nedskrivningen. Nedskrivningen görs när skulderna är större än tillgångarna. företaget i stället hade gått i konkurs så hade borgenärernas fordringar inte haft något värde. Frågor om egendomsskydd är således inte relevanta vid nedskrivningar, när skulderna är större än tillgångarna. Enligt artikel i krishanteringsdirektivet kan resolutions- myndigheten dessutom dra in skuldinstrument som utfärdats av ett företag i resolution, med undantag för skulder med säkerhet som omfattas av artikel 44.2 i krishanteringsdirektivet. ning får till följd att ett skuldbelopp sänks, innebär en indragning att själva det skuldinstrument till vilket en skuld är knuten dras in. dock samma resultat som en sänkning av kapitalbeloppet till noll i en anser att de av utredningen föreslagna bestämmelserna om tillvägagångssättet för skuldnedskrivning och konvertering bör ges en annan utformning såvitt avser möjligheterna att dra in skuldinstrument. anser att indragning av skuld- instrument inte bör ses som en självständig åtgärd utan endast ett sätt att se till att en skuld som motsvaras av ett visst skuldinstrument verkligen Enligt regeringens bedömning bör lagens bestämmelser i denna del utformas med beaktande av vad anför. av den nya lagen om resolution framgå att nedskrivning av skulder kan ske genom att ett skuldinstrument som utfärdats av företaget i resolution får dras in, men även att nya skuldinstrument på lägre belopp kan få ges ut om nedskrivningen inte motsvarar hela beloppet på ett befintligt Av artikel 53 i krishanteringsdirektivet framgår att minskningen eller indragningen ska få verkan och vara bindande för företaget i resolution och för berörda borgenärer och aktieägare. relevanta kapitalinstrument finns motsvarande bestämmelser i artikel 59.2 i direktivet. De åtgärder som vidtas är resultatet av ett myndighetsbeslut och ska följa de bestämmelser, inbegripet reglerna för att säkerställa egendoms- skyddet, som finns i den nya lagen om resolution. Det bör framgå av lagen att har rätt att fatta beslut om nedskrivning av kvalificerade skulder genom att sänka dess kapitalbelopp och dra in skuldinstrument, och att en av beslutad kapitalökning ska antecknas i relevant register. anför att det bör klargöras vilka följder en skuldnedskrivning eller konvertering får för ett borgens- åtagande, bl.a. följderna av att borgenärens fordran kan komma att konverteras till kapitalinstrument. I detta sammanhang kan inledningsvis framhållas att resolutions- myndighetens beslut om nedskrivning eller indragning är bindande för företaget i resolution och för berörda borgenärer och aktieägare, oavsett vad som föreskrivs i annan lag. En borgenär förlorar dock inte sin rätt mot borgensmän eller andra som förutom gäldenären, dvs. resolution, svarar för fordringen. Borgenären kan således i före- kommande fall göra sin fordran gällande mot andra som svarar för fordringen, i enlighet med tillämpliga civilrättsliga regler. borgenärens fordran mot de som, utöver företaget i resolution, svarar för skulden inte påverkas av beslut om nedskrivning eller indragning, saknas skäl att i den nya lagen om resolution införa bestämmelser om detta. Regeringens förslag: För att konvertera relevanta kapitalinstrument eller kvalificerade skulder får besluta att skulder i ett företag i resolution ska konverteras till aktier eller andra äganderättsinstrument i det företaget, i dess moderföretag eller i ett broinstitut eller ett tillgångsförvaltningsbolag till vilket tillgångar rättigheter eller skulder som hör till företaget överförs. Beslut om konvertering är bindande för företaget i resolution och för berörda ägare och borgenärer. Den kapitalökning som konverteringen innebär ska vara fastställd när den har blivit registrerad. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: Resolutionsmyndigheternas befogen- heter att vidta åtgärder för att genomföra konverteringen av kvalificerade skulder till aktier eller andra äganderättsinstrument finns i artikel 63.1 f i Där anges att resolutionsmyndigheten ska ha befogenhet att konvertera kvalificerade skulder i ett företag i resolution till stamaktier eller andra äganderättsinstrument i det företaget, i ett berört moderinstitut eller i ett broinstitut till vilket tillgångar, rättigheter eller skulder som hör till företaget överförs. angående relevanta kapitalinstrument finns i artiklarna 59.2 och 60.1 i Av artikel 53 i krishanteringsdirektivet framgår att konverteringen får verkan och ska vara bindande för företaget i resolution och för berörda borgenärer. Det bör noteras att termen ”berört moderinstitut” inte bara syftar på institut utan även inkluderar sådana holdingföretag som kan bli försatta i resolution (se artikel 2.1.79 i direktivet). Vid konverteringen byter borgenären ställning i förhållande till företaget, från borgenär till aktieägare. företagets skuld nämligen till aktiekapitalet och, om konvertering har skett till en kurs som överstiger aktiernas kvotvärde, till överkursfonden. Antalet aktier som borgenären får beror på det pris som ska betalas för en aktie vid konverteringen, konverteringskursen. bestäms behandlas i avsnitt 22.30. Det bör införas en bestämmelse i den nya lagen om resolution som anger att får besluta att skulder i ett företag i resolution ska konverteras till aktier eller andra äganderättsinstrument i det företaget, i moderföretag eller i ett broinstitut till vilket tillgångar rättigheter eller skulder som hör till företaget överförs. sammanhang har begreppet ”dess moderföretag” samma innebörd som ”berört moderinstitut” i krishanteringsdirektivet (jfr avsnitt 22.19). Vidare bör det framgå att beslut om konvertering är bindande för företaget i resolution och för berörda ägare och borgenärer. En borgenär förlorar dock inte sin rätt mot borgensmän eller andra som förutom gäldenären, dvs. företaget i resolution, svarar för fordringen (se Det bör också framgå av den nya lagen om resolution att 2015/16:5 den kapitalökning som konverteringen innebär ska, i enlighet med vad som gäller enligt exempelvis aktiebolagslagen, antecknas i relevanta register. För att täcka in kapitalökningar som kan bli följden av beslut eller förelägganden (se avsnitt 22.29) föreslås denna bestämmelse i den nya lagen formuleras så att den omfattar alla sådana kapitalökningar. 22.28Behandling av derivat vid nedskrivning och konvertering Regeringens förslag: Innan skriver ned eller konverterar en skuld som hänför sig till ett derivat, ska myndigheten avsluta derivatavtalet. får då också besluta att ett finansiellt avtal som inte är ett derivatavtal ska avslutas. Därefter ska fastställa skuldens storlek. Om det finns ett nettningsavtal mellan företaget i resolution och motparten, ska tillämpa det för att fastställa skuldens nettobelopp. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur storleken på de skulder som är hänförliga till derivat ska beräknas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot det. anför att det bör förtydligas i lagen att hänsyn ska tas till säkerhet vid slutavräkning i samband med nedskrivning eller konvertering av en skuld som hänför sig till ett derivat. efterfrågar ett klar- görande att skuldens nettobelopp i dessa fall ska fastställas i enlighet med avtalets föreskrivna metod. Dessutom anförs att derivattransaktioner som säkerställts med marginalsäkerheter inte torde kunna skrivas ned. Skälen för regeringens förslag: En derivattransaktion innebär att två parter ingår ett avtal vars värde beror på förändringar i ett underliggande instrument, exempelvis en aktie eller en obligation. Avtalet kan löpa eller år och transaktionen avvecklas först i och med att avtalet förfaller. Om en skuld hänförlig till ett derivat ska skrivas ned så måste först positionen stängas. Därefter måste man avgöra vad som ska betalas av vem, dvs. hur stor fordran som motparten kan ha på företaget i resolution till följd av transaktionen. Ofta omfattas derivattransaktionen även av s.k. nettningsavtal, vilket innebär att två eller flera parter kvittar sina bruttoskulder mot varandra så att betalning endast avser nettobeloppen. Nettning har flera fördelar. Bland annat minskar det antalet betalningar, vilket kan vara en fördel även sett ur ett resolutionsperspektiv. Artikel 49 i krishanteringsdirektivet anger att medlemsstaterna ska se till att resolutionsmyndigheten inte ska utöva nedskrivnings- och konverteringsbefogenheterna avseende en skuld som hänför sig till ett derivat förrän myndigheten har avslutat derivatavtalen. myndigheten ska för detta ändamål kunna avsluta och säga upp finansiella avtal och derivatkontrakt, enligt artikel 63.1 k i krishanteringsdirektivet. Ett sådant beslut är bindande för företaget i resolution och berörda borgenärer (artikel 53.1 i krishanteringsdirektivet) och ska kunna fattas utan att omfattas av godkännande- eller andra förfarandekrav i annan lag (artikel 63.2). Om en derivatskuld har undantagits från användningen av skuld- nedskrivningsverktyget, i enlighet med undantagsreglerna i artikel 44.3 i direktivet, ska resolutionsmyndigheten dock inte vara förpliktad att avsluta eller säga upp derivatkontraktet. Om derivattransaktioner omfattas av ett nettningsavtal ska resolutions- myndigheten eller en oberoende värderare, som en del av värderingen enligt artikel 36 i direktivet, fastställa de skulder som hänför sig till de transaktionerna på nettobasis i enlighet med avtalsvillkoren. Dessutom anges övergripande principer för hur resolutionsmyndigheten ska fastställa värdet av skulder som hänför sig till derivat. I artikel 63 i krishanteringsdirektivet anges att inte bara derivatavtal utan även finansiella avtal ska kunna avslutas. Finansiella avtal definieras i artikel 2.1.100 i direktivet som bl.a. värdepappersavtal, råvaruavtal, future- och forwardavtal, swappavtal, avtal om interbanklån med kortare löptid än och ramavtal eller överenskommelser om denna typ av avtal. Det bör noteras att definitionen inte är uttömmande. Befogenheten ska dock, som uttryckligen anges i artikel 63.1 k, användas vid tillämpningen av artikel 49. Ändamålet i artikel 49 i krishanteringsdirektivet är nedskrivning (eller konvertering) av enbart derivatskulder. Avslutande av andra avtal än sådana som är derivat omfattas således inte av bestämmelserna i artikel 49, och de bestämmelserna torde inte kunna tillämpas för att avsluta avtal som avser t.ex. finansiella avtal som inte är derivatavtal. Om andra avtal än derivatavtal som företaget i resolution har ingått skulle behöva avslutas, kan resolutionsmyndigheten göra det med stöd av befogenheten i artikel 64.1 f i krishanteringsdirektivet som ger resolutionsmyndigheten rätt att annullera eller ändra villkor i ett avtal som företaget i resolution är part i. Såvitt avser de nu aktuella bestämmelserna bör det framgå av den nya lagen om resolution att har rätt att avsluta derivatavtal oavsett vad avtalsvillkoren stipulerar. anför att det bör förtydligas i lagen att hänsyn ska tas till säkerhet vid slutavräkning i samband med nedskrivning eller konvertering av en skuld som hänför sig till ett derivat. efterfrågar ett klargörande att skuldens nettobelopp i dessa fall ska fastställas enligt avtalets föreskrivna metod. Det anges i artikel 49.3 i krishanteringsdirektivet att beräkningen av en derivatskuld ska följa vad som gäller enligt nettningsavtal i förekommande fall. Detta bör, i enlighet med vad och efterfrågat, framgå av en bestämmelse i den nya lagen om resolution. Det behöver dock inte framgå uttryckligen av lagen att beräkningen kan ske inom ramen för den värdering som den oberoende värderaren gör och som ska ligga till grund för åtgärden. Det kan i detta sammanhang noteras att i samråd med Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, ska utarbeta förslag till tekniska standarder om värdering av skulder som hänför sig till derivat och därvid bl.a. beakta metoder som anges i nettningsavtal. 2015/16:5 därför som mindre lämpligt att föra in detaljerade bestämmelser om detta i den nya lagen om resolution. I stället bör regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer få meddela föreskrifter om beräkningen av storleken på de skulder som är hänförliga till derivat. anför vidare att derivattransaktioner som säkerställts med marginalsäkerheter inte torde kunna skrivas ned, eftersom marginalsäkerheterna typiskt sett täcker hela eller stora delar av exponeringen. Det uppstår därför en risk för att det vid värdering i samband med nedskrivning konstateras att derivatkontrakten stängts, trots att det funnits tillräckligt med säkerheter. I detta sammanhang kan inledningsvis konstateras att derivat- transaktioner som säkerställts med marginalsäkerheter torde utgöra sådana skulder med säkerhet som omfattas av definitionen i artikel 2.1.67 i krishanteringsdirektivet. Det följer av artikel 44.2 b i direktivet att sådana skulder ska undantas från skuldnedskrivning och konvertering. Dock gäller, på samma sätt som i fråga om säkerställda obligationer, att resolutionsmyndigheten kan skriva ner den del av skulden som överstiger säkerheten – här marginalsäkerheten – om så bedöms lämpligt. På samma sätt som i fråga om säkerställda obligationer är utgångspunkten dock att, om tillräcklig säkerhet finns, någon nedskrivning av sådan skuld inte ska göras. 22.29Riksgäldskontorets rätt att ställa krav på nyemission Regeringens förslag: får förelägga ett företag i resolution eller dess moderföretag att ge ut nya aktier eller andra äganderättsinstrument. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot Skälen för regeringens förslag: I artikel 63.1 i i krishanterings- direktivet tilldelas resolutionsmyndigheten befogenhet att kräva att ett företag i resolution eller ett berört moderinstitut emitterar nya aktier, andra äganderättsinstrument eller andra kapitalinstrument, inbegripet preferensaktier och villkorade konvertibla instrument. Det bör noteras att termen ”berört moderinstitut” inte bara syftar på institut utan även inkluderar sådana holdingföretag som kan bli försatta i resolution (se artikel 2.1.79 i direktivet). Som framgår av avsnitt 22.19 och 22.27 används begreppet ”dess moderföretag” i stället för ”berört moder- institut” i den nya lagen om resolution. kan t.ex. behöva förelägga ett företag att ge ut nya aktier eller andra äganderättsinstrument när en skuldavskrivning och konvertering behöver kompletteras med externa medel från resolutions- reserven för att stärka ett företags soliditet, eller när de statliga stabiliseringsverktygen används. Beslut om emissioner fattas normalt av bolagsstämman, ibland efter en ändring av bolagsordningen. Styrelsen kan också fatta beslut om emission, antingen efter bolagsstämmans föregående bemyndigande eller Prop. 2015/16:5 under förutsättning av bolagsstämmans godkännande i efterhand. behöver därför kunna ställa krav på företaget att det ska ge ut aktier. rätt att kräva att ett företag i resolution eller dess moderföretag ska ge ut aktier eller andra instrument som ett led i ett resolutionsförfarande utgör en särskild befogenhet som bör framgå av den nya lagen om resolution. Ett sådant beslut är företaget skyldigt att verkställa. Även detta bör framgå av lagen. Mot bakgrund av vad som anförts bör det inte uppställas några inskränkningar avseende vem som erhåller eller kan teckna sig för de nya aktierna eller äganderättsinstrumenten. Regeringens förslag: Den konverteringskurs som används när skulder konverteras till aktier eller andra äganderättsinstrument ska ge borgenärerna kompensation för den minskning av deras fordringar som konverteringen innebär. Konverteringskursen ska om det är möjligt bestämmas så att den motsvarar det fulla värdet av borgenärens fordran enligt värderingen och den ska minst motsvara