prop · H30327 · 2015-09-30 00:00:00 — Det gäller även ekonomiska effekter av brottsoffers psykiska och fysiska men. En person med narkotikamissbruk beräknas kosta samhället , enligt den statliga från 2011.40 , , har arbetat med samhällsekonomiska kalkyler som rör utanförskap . Enligt deras beräkningar är insatser som lyckas bryta ett utanförskap med missbruk, kriminalvård, ohälsa och/eller brist på egen försörjning utomordentligt lönsamma. En framgångsrikt satsad krona på missbruksvård kan ge 20 gånger pengarna i vinst.41 En enskild person som hoppar av ett kriminellt gäng kan ge i vinst för samhället.42 Enligt Kommuner och Landsting (SKL) finns en stor medvetenhet om att rätt stöd i rätt tid ofta lönar sig såväl mänskligt som ekonomiskt. Ändå kan det vara svårt att synliggöra detta i det kommunala budget- och planeringsarbetet. Som ett stöd för ett mer långsiktigt synsätt har SKL tagit fram en kalkylmodell kallad Mosaik. Med hjälp av den kan en kommun beräkna sina sammantagna kostnader för förebyggande insatser för barn och unga som riskerar en negativ utveckling. Kalkylmallen finns för beräkningar på 5 respektive sikt.43 De socioekonomiska boksluten från SEE räknar ofta på konsekvenser under en hel livstid. Trots många studier och stort stöd i erfarenheter i de verksamheter som arbetar med sociala insatser har det långsiktiga synsättet mycket svårt att få genomslag i praktiken.44 Kommuner och landsting med begränsad budget måste prioritera mellan sina invånares olika behov. Incitamentsstrukturen i dagens system motverkar ofta ett långsiktigt tänkande, eftersom det inte är ekonomiskt rationellt för en enskild verksamhet att tänka i termer av långsiktiga investeringar i en individ. Investeringar som sannolikt, men inte garanterat, kommer att ge ekonomiska vinster – i någon annans budget. 40Missbruksutredningen, Bättre insatser vid missbruk och beroende – individen, kunskapen och ansvaret, SOU 2011:35. 41Se bland annat rapporten drogfri dag en framgång. Socioekonomiskt bokslut för Metadonprogrammet i , och , SEE. 42Intervju med , SEE, . 43SKL:s webbplats , . 44Enligt en majoritet av intervjupersoner, däribland nationalekonomen och nationella psykiatrisamordnare. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? 3Kriminalvårdens klienter och deras problemområden I detta kapitel återger bakgrundsfakta om vilka Kriminalvårdens klienter är. Först redovisas hur många klienter som avtjänar en påföljd inom , hur gamla de är samt vilka brott de är dömda för. Därefter beskrivs faktorer hos klienterna som försvårar ett liv utan brott och missbruk. De flesta av dessa är påverkbara. Underlaget i detta kapitel är hämtat främst från Kriminalvårdens Klientundersökning 2013 och myndighetens årsredovisning för 2013.45 I detta kapitel redovisas också de områden som forskningen pekat ut som viktigast för att förändra livssituationen för klienter och därmed förebygga återfall i brott. hanterar Kriminalvården nästan 19 000 klienter.46 Av dessa är drygt 1 500 intagna i häkte, 4 000 intagna i anstalt och 13 000 i frivård. Under är det cirka 40 000 klienter som avtjänar en påföljd inom Kriminalvården.47 Här ingår både de som avslutat sin verkställighet och de vars verkställighet pågår.48 Hur dessa fördelar sig på olika påföljder framgår av tabell 1 nedan. 45I den mån uppgifter om insatser saknas i klientundersökningen eller är av sämre kvalitet anges det under respektive delavsnitt i 3.3. 46Kriminalvårdens årsredovisning 2013. 47De klienter som avses är de som avtjänar fängelsestraff, i fängelse eller genom intensivövervakning med elektronisk kontroll (IÖV), samt klienter under övervakning i frivården. Klienter dömda till villkorlig dom med samhällstjänst är inte med i denna kartläggning på grund av att Kriminalvården endast förmedlar arbetsplatser till denna grupp och i övrigt har en mycket begränsad kunskap om de här klienterna. Även villkorligt frigivna och skyddstillsynsdömda som inte har pågående övervakning är exkluderade eftersom Kriminalvården inte har någon aktiv kontakt med klienterna. Häktade är inte heller med i kartläggningen. De ingår inte som en del i uppdraget då häktning inte är en verkställbar påföljd. 48Detta avser alla klienter som Kriminalvården möter , oavsett om de avtjänat 1 eller . ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? Tabell 1 Antal klienter inom fördelade på olika påföljder Skyddstillsyn (med övervakning) Villkorligt frigivna (med övervakning) Källa: , Kriminalvården. De dominerande brotten som klienterna är dömda för är narkotikabrott, våldsbrott, tillgreppsbrott och rattfylleri. Ungefär två tredjedelar av klienterna har en eller flera tidigare domar till kriminalvård. har fler än 20 tidigare domar. Den grupp klienter som har fler än 20 tidigare domar är oftast dömda för narkotikabrott eller tillgreppsbrott. De är i genomsnitt och försörjer sig antingen genom sjukersättning (sjukpension) eller Medel- och medianstrafftiden är . En del av klienterna har vårdats på andra institutioner och/eller haft andra typer av påföljder innan de kommer till Kriminalvården. har vårdats enligt lagen om psykiatrisk tvångsvård (1991:1128), något mer än har vårdats enligt lagen om rättspsykiatrisk vård (1991:1129) och har vårdats enligt lagen om vård av missbrukare i vissa fall (1988:870). har vårdats enligt lagen om vård av unga (1990:52) och har varit föremål för vård enligt lagen om sluten ungdomsvård (1998:603).50 På uppdrag av regeringen genomförde Kriminalvården en kartläggning av sina klienter . Resultatet visar att många klienter har problem på flera områden innan de kommer till Kriminalvården. De flesta av de problem som kartlades var enligt Kriminalvården påverkbara. 49Intensivövervakning med elektronisk kontroll. 50Uppgifter från Kriminalvårdens Klientundersökning 2013. Forskningen har pekat på ett antal problemområden där insatser visat sig kunna ha positiva effekter på återfallsfrekvensen.51 beskriver här omfattningen av sådana påverkningsbara problem hos klienterna. I jämförelse med befolkning som helhet har Kriminalvårdens klienter i betydligt högre utsträckning ett missbruk52. Totalt var av klienterna klassificerade som missbrukare. Av alla klienter 2013 missbrukade narkotika, missbrukade alkohol och hade hade inget känt missbruk. Nästan en tredjedel av klienterna hade varit i kontakt med den öppna beroendevården och har varit inskrivna i sluten beroendevård före den aktuella kriminalvårdspåföljden.53 Narkotikabrott är också en av de vanligaste orsakerna till fängelsedom,54 samt den brottstyp som har högst återfallsfrekvens – – enligt Brottsförebyggande rådets (BRÅ) statistik.55 Något fler än hälften av klienterna i kartläggningen hade en egen bostad eller var sammanboende vid verkställighetens början. En fjärdedel bodde hos föräldrar eller släktingar. av klienterna hade en svag anknytning till bostadsmarknaden; var antingen bostadslösa eller hade en tillfällig bostad, var uteliggare och bodde på härbärgen. Drygt en fjärdedel av alla klienter hade en direkt anknytning till arbetsmarknaden vid verkställighetens början, medan ytterligare en fjärdedel var arbetssökande.56 var föremål för någon 51Se not 5 i kapitel 1. 52Klienterna utreds om sitt eventuella missbruk av narkotika eller alkohol vid verkställighetens början. Gravt narkotikamissbruk/beroende föreligger om en person injicerat narkotika en eller i frihet eller använt narkotika på annat sätt (exempelvis rökt hasch) eller så gott som i frihet. Narkotikamissbruk/beroende föreligger om en person använt narkotika i frihet men inte faller under definitionen för gravt narkotikamissbruk/beroende. Användning av narkotikaklassade läkemedel utan läkarordination är att anse som narkotikamissbruk/beroende. 53Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. 54Missbruksutredningen, Bättre insatser vid missbruk och beroende – individen, kunskapen och ansvaret, SOU 2011:35. 55Brå Kriminalstatistik 2013, rapport 2014:18. Siffran avser återfall i brott . 56Samtliga siffror i avsnittet kommer från Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? av klienterna var sjuka, studerade och var under någon form av behandling. Den huvudsakliga försörjningen överensstämmer i stort med den huvudsakliga sysselsättningen – hade inkomst från anställning eller eget företag. av klienterna hade försörjningsstöd som sin huvudsakliga inkomstkälla före verkställigheten. försörjdes av en annan person. Var tionde klient uppbar sjukersättning från . av klienterna hade aktivitetsstöd eller aktivitetsersättning. En undersökning av klienternas ekonomi visade att av de intagna på anstalt hade skulder.57 I en följande delrapport undersöktes ett utvidgat urval av frigivna.58 Två tredjedelar av dessa hade problem med skulder. I skriften Kriminalvård i praktiken sägs att i princip alla frigivna från anstalt är skuldsatta.59 Kriminalvårdens klientundersökning har inte gjort någon sådan kartläggning. Det finns inte heller någon obligatorisk fråga eller utrymme i verkställighetsplanerna där samtliga skulder ska anges. Det finns dock ett krav på att skulder till brottsoffer och rättegångskostnader och dylikt ska kontrolleras. Drygt en tredjedel av de 200 klienterna i urvalsundersökning hade skulder som trots allt angivits i verkställighetsplanen. Kriminalvårdsklienternas familjesituation skiljer sig väsentligt från hur familjer generellt ser ut i . I befolkningen som helhet utgör ensamstående utan barn , medan motsvarande siffra bland kriminalvårdsklienterna är av klienterna är gifta och har minst ett hemmavarande barn, medan denna kategori i befolkning utgör . Lite mer än en tredjedel av klienterna har barn . I genomsnitt finns det 0,6 barn per klient och klienterna har i genomsnitt vårdnaden om 0,4 barn. Baserat på dessa siffror berörs cirka 23 000 barn , varav klienter har vårdnaden om cirka 15 000 barn. 57Brå 2000:20, Från anstalt till livet i frihet, del I. 58Brå 2001:2, Från anstalt till livet i frihet, del II. 59Kriminalvård i praktiken, , Farbring, , 2010. Utbildningsnivån hos klienter är ”uppseendeväckande låg”, skriver Kriminalvårdens generaldirektör i myndighetens årsredovisning . Nästan hälften av Kriminalvårdens klienter har endast genomgått grundskola () eller har ingen fullföljd skolgång alls (). Var femte klient har fullföljt en gymnasieutbildning.60 Bland befolkning som helhet är det som har högst grundskoleutbildning, medan har en gymnasieutbildning och en eftergymnasial utbildning.61 av de klienter som Kriminalvården kommer i kontakt med – vilket motsvarar cirka 200 personer – har gått i särskola.62 Bland klienterna är det som har någon form av högskoleutbildning, medan siffran för hela befolkningen är . För av klienterna är utbildningsnivån okänd. Psykiatriska problem av olika slag är långt vanligare hos klienter än i befolkningen i stort. av klienterna i Kriminalvårdens klientkartläggning hade varit i kontakt med den öppna psykiatriska vården innan de blev dömda för brott, och hade vårdats inom den psykiatriska slutenvården. Motsvarande siffror för befolkning är respektive 1 procent.63 Nära hälften av anstaltsklienterna i kartläggningen hade i Kriminalvården fått en diagnos för psykiska sjukdomar eller beteendestörningar.64 Var tionde klient hade fått en ADHD-diagnos och drygt var femte någon missbruksrelaterad psykisk diagnos. ADHD beräknas vara upp till tio gånger vanligare hos fängelseintagna män (25–) än i befolkningen i stort.65 Av samtliga kriminalvårdsklienter har en av tio uttryckt självmordstankar under verkställigheten. För finns det dokumenterat att de genomfört självmordsförsök. 60Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. 61Jämförelse gjord med hjälp av statistik från , grupperna är dock inte direkt jämförbara. För av rikets befolkning saknas uppgifter om utbildningsnivå. 62Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. 63Samtliga siffror från Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. 64Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. Med anstaltsdömda avses ”de som varit i anstalt eller varit villkorligt frigivna”. 65Kriminalvårdens klientkartläggning 2013. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? Ett fängelsestraff är i sig en riskfaktor när det gäller självmord. En person som suttit i fängelse löper 18 gånger större risk än andra att begå självmord, enligt en studie från . Störst är risken under de första fyra veckorna efter frigivning, och de värst utsatta är de som har missbruksproblem och tidigare självmordsförsök bakom sig.66 av Kriminalvårdens klienter har bedömts ha rätt till stöd enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, som är till för personer med bland annat utvecklingsstörning, autism eller andra funktionshinder. Motsvarande siffra för befolkningen i stort ligger kring 0,7 procent.67 3.3.8Kriminella attityder och värderingar Kriminella attityder och värderingar innebär ett sätt att tänka som stöder och accepterar kriminella handlingar, eller bortförklarar och förminskar betydelsen av brottsligt beteende. Denna faktor ingår i de fyra viktigaste riskfaktorerna för kriminalitet och återfall; de så kallade Big Four. Denna riskfaktor är inte möjlig för Kriminalvården att samla in data kring på ett sätt som möjliggör en överblick över vilka insatser som gjorts . kommer Kriminalvården dock att kunna kartlägga denna riskfaktor när ett nytt basutredningsinstrument, i form av en strukturerad risk- och behovsbedömning av klienten, börjar användas. Enligt aktgranskning bedömde Kriminalvården att 189 av 200 klienter hade behov av insatser mot kriminella attityder och värderingar. För av dessa planerade Kriminalvården insatser. En av de starkaste riskfaktorerna för återfall i brott är om klienten har ett så kallat pro-kriminellt umgänge. Särskilt stark blir denna riskfaktor om klientens umgänge enbart eller till övervägande del består av andra personer med ett kriminellt beteende. Kriminalvården bedömer att nästan hälften av samtliga klienter har ett stödjande positivt nätverk omkring sig. För anstaltsklienter är siffran något lägre, . Nätverken kan vara av professionell karaktär och/eller av mer privat karaktär som familj och vänner. En fjärdedel av alla klienter bedöms ha både ett positivt och ett negativt nätverk omkring sig. Ungefär var tionde klient har till övervägande del ett negativt nätverk kring sig och saknar nätverk. Kriminalvårdens underrättelsetjänst bedömer att av anstaltsklienterna har en bekräftad positiv relation till grov organiserad brottslighet.68 66Suicide After Release From Prison, Axel med flera, 2014. 67Enligt siffror på . 68Kriminalvårdens klientundersökning 2013. har ett problemområde i taget beskrivits, vilket kan ge en förenklad bild. Det är inte ovanligt att Kriminalvårdens klienter har mer än ett problem. av Kriminalvårdens klienter har inga kända problem inom områdena ovan. I genomsnitt har klienterna problem på tre områden . Kombinationen missbruk, låg utbildningsnivå, försörjningsproblem och psykisk ohälsa är den vanligast förekommande multiproblematiken och finns hos av klienterna. Försörjningsproblem, missbruk och låg utbildning står för och kombinationen missbruk, låg utbildning och psykisk ohälsa för . Återfallsfrekvensen har varit stabil men varierar mellan olika påföljdstyper. av alla klienter som avtjänat en kriminalvårdspåföljd återfaller i brott . För dem som suttit i fängelse är motsvarande siffra . Även personer som dömts till skyddstillsyn har höga återfallstal. Det rör sig i snitt om nivåer kring . För personer som fått intensivövervakning, böter, villkorlig dom eller rättspsykiatrisk vård som påföljd ligger återfallsnivåerna lägre och varierar mellan 21 och 35 procent.69 70 69Brå Kriminalstatistik 2013, rapport 2014:18. 70Av den senaste preliminära statistiken från Brå (BRås hemsida) för återfall i brott framgår att återfallen totalt sett inte har minskat, utan ligger kvar på . Återfallen har sjunkit från till för fängelseklienter, medan de har ökat för dömda till skyddstillsyn. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? I detta kapitel beskriver vilka insatser som Kriminalvården och övriga samverkansmyndigheter har gjort för att minska risken för återfall i brott. Redovisningen är begränsad till insatserna inom åtta av de problemområden som forskningen pekat på har störst betydelse för att minska återfallsrisken. Vilka dessa områden är redovisades i kapitel 1. När uppgifter om insatser funnits tillgängliga hos myndigheterna har använt dem. Sådana uppgifter har dock saknats för många av insatserna. har därför genomfört en aktgranskning som omfattar insatser som gjorts för ett urval av 200 klienter som avslutade sin övervakningstid under 2013.71 4.1Planering av insatser ska ske utifrån behov och risk för återfall Alla som avtjänar ett straff, i fängelse eller i frivård, ska ha en individuell plan för strafftiden, en så kallad verkställighetsplan (VSP).72 Verkställighetsplanen läggs in i Kriminalvårdens datasystem. I planen ska Kriminalvården dokumentera vilka insatser klienten behöver för att inte återfalla i brott och för att kunna återgå till ett normalt liv i samhället. Verkställighetsplanen innehåller två delar: utredning respektive planering av insatser. Utredningen är en bred genomgång av den dömdes ekonomiska och sociala situation, utbildning, bostads- och familjesituation samt eventuellt missbruk. Det görs också en risk- och behovsbedömning för att kunna planera relevanta åtgärder för varje klient. Planeringen görs av Kriminalvårdens personal tillsammans med klienten. Innehållet i planen kan till exempel inkludera deltagande i behandlingsprogram, studier, yrkesutbildning eller arbete. Planering för frigivning ska påbörjas direkt när en fängelsedömd kommer till anstalten. Redan då ska frivården kopplas in, eftersom frivården tar över ansvaret när klienten blir villkorligt frigiven, vilket vanligen sker efter två tredjedelar Samarbete med andra myndigheter planeras också, framför 71När en klient ska friges villkorligt beslutar frivården om denne ska ha övervakning, vilket de flesta villkorligt frigivna klienter har. Övervakningen upphör om inte klienten missköter sin frigivning. Även de som döms till skyddstillsyn ställs under övervakning . 721 kap. 5 § andra stycket fängelselagen (2010:610), kap. 3 § tredje stycket i Frivårdsförordningen. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? allt med , hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och . Allt som ingår i planen ska vara tidsatt och följas upp.73 4.2Insatser som har granskat Forskningen har – som tidigare nämnts – visat att arbetet med att förhindra återfall i brott bör fokusera på sådana insatser som minskar risken för återfall i brott och skapar förutsättningar för dömda att återintegreras i samhället.74 Det kan inte minst handla om att arbeta med själva kriminaliteten – klienternas nätverk, attityder och personlighetsmönster. Det kan också handla om att bistå med en bostad och försörjning när man friges eller avtjänar en frivårdspåföljd. Ska en brottsdömd person kunna lämna en kriminell livsstil är en väl genomförd vård mot eventuellt missbruk oftast nödvändig. Finns en psykiatrisk problematik behövs insatser för att behandla den, till exempel medicinering mot ADHD. En skuldsatt klient kan behöva få hjälp med skuldsanering. Det finns också flera studier som visar att insatser som riktar sig mot flera av klientens problemområden har en mer positiv effekt än isolerade insatser mot ett område. Baserat på de riskfaktorer som framhävs av forskningen och den områdesindelning som Kriminalvården gör i sin verkställighetsplanering, har valt att undersöka vilka insatser som gjorts inom följande åtta problemområden: missbruk (insatser fördelade på alkohol respektive narkotika) kriminella attityder och värderingar nytt nätverk/ny miljö utbildning 73Kriminalvårdens handbok om verkställighetsplanering och planering av häktesvistelse, 2012:10. 74Forskningen listar återkommande åtta riskfaktorer för återfall i brott – de så kallade ”Central Eight”. De fyra starkaste, ”The Big Four”, utgörs av 1) antisocial historia: klientens tidigare kriminalitet, 2) pro-kriminella attityder och värderingar: tankesätt som accepterar eller förminskar betydelsen av brottsliga handlingar, 3) pro-kriminellt umgänge och 4) antisocialt personlighetsmönster. De följande fyra är: a) missbruk och beroende, b) familj och relationer: instabila nära relationer är en riskfaktor, c) yrke och studier: avsaknad av fast sysselsättning och laglig försörjning ökar risken, och d) fritid och avkoppling. De frågor som har velat belysa närmare är vilka insatser Kriminalvården bedömt att det funnits ett behov av inom respektive problemområde ovan, vilka insatser Kriminalvården har planerat utifrån ett bedömt behov samt vilka insatser som påbörjats och i vissa fall även har fullföljts enligt plan. Även vilka aktörer Kriminalvården har samverkat med och i vilken omfattning har belysts, liksom resultat av insatser i den mån sådana uppgifter varit tillgängliga. Om löpande statistik eller utdrag har kunnat göras ur dataregister om vilka insatser som planerats och genomförts har dessa uppgifter använts. Uppgifter som finns i tidigare gjorda utredningar och utvärderingar av brottsförebyggande insatser har utnyttjats. Därtill har genomfört en aktgranskning av 200 slumpmässigt utvalda klienters verkställighetsplaner. I bilaga 2, Metodbilaga, har närmare redovisat metodiken i den genomförda aktgranskningen och hanteringen av vissa brister i Det som systematiskt finns dokumenterat i verkställighetsplanerna är vilka insatser som Kriminalvården tillsammans med klienten inledningsvis har planerat och påbörjat samt vilka externa kontakter som man tagit för att genomföra dem. I de allra flesta verkställighetsplaner finns numera också en uppföljning, med en övergripande värdering av om planerade insatser inom ett visst insatsområde fullföljts helt eller delvis. Dessa typer av uppgifter har bedömt vara någorlunda säkra, och de har också bekräftats genom intervjuer med representanter för Kriminalvården. har däremot varit mera försiktig med att uttala sig om vilka specifika insatser inom ett visst område som har genomförts eller inte. Anledningen är att det finns en osäkerhet om huruvida samtliga åtgärder som vidtagits faktiskt dokumenterats i planerna.75 Kriminalvården har också påpekat att det finns möjligheter att förbättra bedömningarna av risk och behov genom att använda mer strukturerade riskbedömningar, inte minst när det gäller kriminella attityder, nätverk och personlighetsstörningar. Den nya strukturerade basutredningen kommer dock inte att vara implementerad till fullo . sker bedömningar av risker och behov inom dessa tre områden främst utifrån professionella bedömningar. 75I praktiken sker enligt rapporten i praktik och retorik (Kriminalvårdens utvecklingsenhet, 2013) även ett visst klientarbete parallellt med det organiserade arbetet, där korta möten, med personlig och engagerad personal, innehåller inslag av miljöterapi eller motivationsarbete. ÅTERFALL I BROTT – HUR KAN SAMHÄLLETS SAMLADE RESURSER ANVÄNDAS BÄTTRE? 4.3Behov, planering och genomförande av insatser Det finns få möjligheter att löpande ur Kriminalvårdens uppföljningssystem få fram samlade uppgifter om vilka behov av insatser som klienter har bedömts ha och om insatser planerats och genomförts. har därför – som tidigare nämnts – gått igenom slumpmässigt utvalda verkställighetsplaner för 200 klienter. Av sammanställningen i tabell 2 nedan framgår att inom de insatsområden där har valt att undersöka insatser, planerades insatser för i genomsnitt av de klienter Kriminalvården bedömde behövde någon form av insats.76 Planerade insatser har fullföljts för av dessa klienter, och delvis fullföljts för . Tabell 2 Bedömda behov av insatser och andelen planerade, samt delvis respektive helt fullföljda, insatser inom granskade insatsområden enligt Kriminalvårdens verkställighetsplaner