prop · H3036 · 2015-09-29 00:00:00 — 3.Göra det möjligt för de behöriga myndigheterna i den återkrävande medlemsstaten att kontrollera om föremålet i fråga är ett kulturföremål, förutsatt att kontrollen görs från den underrättelse som föreskrivs i led 2. Om den inte görs inom den föreskrivna tiden ska leden 4 och 5 inte tillämpas. 4.Vidta alla nödvändiga åtgärder i samarbete med den berörda medlemsstaten för det fysiska bevarandet av kulturföre målet. 5.Genom nödvändiga interimistiska åtgärder förhindra varje handling som syftar till att undvika ett återlämnandeförfa rande. 6.Agera som förmedlare mellan innehavaren och/eller mellanhanden och den återkrävande medlemsstaten med avse ende på återlämnandet. För detta ändamål kan de behöriga myndigheterna i den krävda medlemsstaten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6, först underlätta genomförandet av ett skiljeförfarande i enlighet med den natio nella lagstiftningen i den krävda medlemsstaten och förutsatt att den återkrävande medlemsstaten och innehavaren eller mellanhanden samtycker. I syfte att samarbeta och samråda med varandra ska medlemsstaternas centrala myndigheter använda en modul i det informationssystem för den inre marknaden (), som inrättades genom förordning (EU) nr 1024/2012, som särskilt anpassats för kulturföremål. De får även använda för att sprida relevant ärenderelaterad information avseende kultur föremål som stulits eller olagligen förts bort från deras territorium. Medlemsstaterna ska besluta om övriga behöriga myndigheters användning av vid tillämpning av detta direktiv. Den återkrävande medlemsstaten får hos den behöriga domstolen i den krävda medlemsstaten väcka talan mot inneha varen eller, om sådan saknas, mot mellanhanden i avsikt att säkerställa återlämnandet av ett kulturföremål som olagligen har förts bort från dess territorium. Talan kan upptas till prövning endast om till ansökan fogats a)en handling som beskriver det begärda föremålet och som anger att det är ett kulturföremål, b)en förklaring från de behöriga myndigheterna i den återkrävande medlemsstaten att kulturföremålet olagligen förts bort från dess territorium. Den behöriga centrala myndigheten i den återkrävande medlemsstaten ska genast underrätta den behöriga centrala myndigheten i den krävda medlemsstaten om att talan väckts om återlämnande av föremålet i fråga. Den behöriga centrala myndigheten i den krävda medlemsstaten ska genast underrätta de centrala myndigheterna i de andra medlemsstaterna. Utbytet av information ska ske genom i enlighet med tillämpliga rättsliga bestämmelser om skydd av personuppgifter och privatliv, utan att det påverkar möjligheten för de behöriga centrala myndigheterna att utnyttja andra kommunika tionssätt förutom . Medlemsstaterna ska i sin lagstiftning föreskriva att sådan talan om återlämnande som avses i detta direktiv inte får väckas efter det att den behöriga centrala myndigheten i den återkrävande medlemsstaten fått vetskap om var kulturföremålet finns och om innehavarens eller mellanhandens identitet. En sådan talan får i alla händelser inte väckas efter det att föremålet olagligen fördes bort från den återkrä vande medlemsstatens territorium. Emellertid gäller för föremål som utgör en del av sådana offentliga samlingar som definieras i artikel 2.8 och för föremål som tillhör inventarier i kyrkliga eller andra religiösa institutioner i de medlemsstater där de åtnjuter särskilt skydd enligt nationell rätt en tidsgräns för talan om återlämnande , utom i medlemsstater där talerätten inte är föremål för någon tidsgräns eller i sådana fall där bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater föreskriver som över stiger . Talan om återlämnande får inte väckas om bortförandet av kulturföremålet från den återkrävande medlemsstatens territorium är olagligt då talan väcks. L 159/6 Europeiska unionens officiella tidning Om inte något annat föreskrivs i artiklarna 8 och 14 ska den behöriga domstolen besluta om återlämnande av kulturfö remålet i fråga, om domstolen finner att detta är ett kulturföremål enligt artikel 2.1 och att det olagligen har förts bort från det nationella territoriet. Då återlämnande av föremålet beslutas ska den behöriga domstolen i den krävda medlemsstaten tillerkänna innehavaren en ersättning som är skälig med hänsyn till omständigheterna i fallet, förutsatt att innehavaren bevisligen har visat veder börlig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet. Vid bedömningen av om innehavaren har visat vederbörlig omsorg och uppmärksamhet ska det tas hänsyn till alla om ständigheter i samband med anskaffandet, däribland dokumentation om föremålets proveniens, de tillstånd för utförsel som krävs enligt den återkrävande medlemsstatens lagstiftning, parternas karaktär, det pris som betalats, om innehavaren kontrollerat tillgängliga register över stulna kulturföremål och all relevant information som innehavaren rimligen kunnat erhålla, eller vidtagit andra sådana åtgärder som en omdömesgill person skulle ha vidtagit under samma omständigheter. Då det gäller gåva eller arv ska innehavaren inte vara i en förmånligare ställning än den som han förvärvade föremålet från. Den återkrävande medlemsstaten ska betala ersättningen vid återlämnandet av föremålet. Kostnader som uppstått vid verkställigheten av ett beslut om återlämnande av ett kulturföremål ska bäras av den återkrä vande medlemsstaten. Samma sak gäller för kostnaderna för de åtgärder som anges i artikel 5.4. Betalning av skälig ersättning och de kostnader som avses i artiklarna 10 och 11 ska inte påverka den återkrävande medlemsstatens rätt att kräva betalning av de personer som är ansvariga för det olagliga bortförandet av kulturföremålet från dess territorium. Äganderätten till kulturföremålet efter återlämnande ska avgöras av den återkrävande medlemsstatens rätt. Detta direktiv ska bara gälla kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium eller . 1.Varje medlemsstat får tillämpa de förfaranden som föreskrivs i detta direktiv för att återlämna andra kulturföremål än dem som definieras i artikel 2.1. 2.Varje medlemsstat får tillämpa det förfarande som föreskrivs i detta direktiv på begäran om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från andra medlemsstaters territorium före . Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av de civil- och straffrättsliga åtgärder som kan vidtas enligt medlemssta ternas nationella rätt av den återkrävande medlemsstaten och/eller ägaren av ett kulturföremål som har stulits. 1.Medlemsstaterna ska och därefter till kommissionen överlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv. 2.Vart femte år ska kommissionen överlämna en rapport till , rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om detta direktivs tillämpning och effektivitet. Rapporten ska vid behov åtföljas av lämpliga förslag. Europeiska unionens officiella tidning L 159/7 Följande punkt ska läggas till i bilagan till förordning (EU) nr 1024/2012: och rådets direktiv /60/EU av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och om ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 (*): Artiklarna 5 och 7. (*) EUT L 159, 28.5.2014, s. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvän diga för att följa artiklarna 2.1, 5 första stycket led 3, 5 andra stycket, 7 tredje stycket, 8.1, 10 första och andra styckena och 17.1 i detta direktiv. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författ ningar till det direktiv som upphävs genom det här direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras och om hur uppgiften ska formuleras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Direktiv /7/EEG, ändrat genom de direktiv som förtecknas i del A i bilaga I, ska upphöra att gälla med verkan , utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning av de direktiv som anges i del B i bilaga I. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska anses som hänvisningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga II. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Artikel 2.2–2.8, artiklarna 3 och 4, artikel 5 första stycket leden 1, 2 och 4–6, artikel 6 och artikel 7 första och andra styckena, artikel 8.2, artikel 9, artikel 10 tredje och fjärde styckena, samt artiklarna 11–16 ska tillämpas . Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 159/8 Europeiska unionens officiella tidning Upphävt direktiv och en förteckning över dess efterföljande ändringar (som det hänvisas till i artikel 20) Rådets direktiv /7/EEG och rådets direktiv /100/EG och rådets direktiv /38/EG (EGT L 74, 27.3.1993, s. 74) (EGT L 60, , s. 59) (EGT L 187, 10.7.2001, s. 43) Tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning (som det hänvisas till i artikel 20) 93/7/EEG 15.12.1993 (för , 96/100/EG 2001/38/EG Europeiska unionens officiella tidning L 159/9 Direktiv /7/EEG Artikel 1.1 första strecksatsen Artikel 1.1 andra strecksatsen inledningen Artikel 1.1 andra strecksatsen första understrecksatsen Artikel 1.1 andra strecksatsen första understrecksatsen Artikel 1.1 andra strecksatsen andra understrecksatsen Artikel 1.2 första strecksatsen Artikel 1.2 andra strecksatsen Artikel 1.3–1.7 Artikel 2.3–2.7 Artikel 5 första styckets inledning Artikel 4.1 och 4.2 Artikel 5 första stycket leden 1 och 2 Artikel 5 första stycket led 3 Artikel 4.4–4.6 Artikel 5 första stycket leden 4–6 Artikel 5 andra stycket Artikel 5 första stycket Artikel 6 första stycket Artikel 5 andra stycket första strecksatsen Artikel 6 andra stycket led a Artikel 5 andra stycket andra strecksatsen Artikel 6 andra stycket led b Artikel 6 första stycket Artikel 7 första stycket Artikel 6 andra stycket Artikel 7 andra stycket Artikel 7 tredje stycket Artikel 7.1 och 7.2 Artikel 8.1 och 8.2 Artikel 9 första stycket Artikel 10 första stycket Artikel 9 andra stycket Artikel 10 andra stycket Artikel 9 tredje och fjärde styckena Artikel 10 tredje och fjärde styckena Artiklarna 10–15 Artiklarna 11–16 Artikel 16.1 och 16.2 Artikel 17.1 och 17.2 L 159/10 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /7/EEG Sammanfattning av förslagen i promemorian Återlämnande av olovligt utförda kulturföremål (Ds 2015:10) I promemorian behandlas genomförandet i svensk rätt av och rådets direktiv /60/EU om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och en ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 med bestämmelser om informationssystemet för den inre marknaden () som antogs (omarbetning). Det omarbetade direktivet ersätter rådets direktiv /7/EEG av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium vilket är genomfört i svensk lagstiftning genom 6 kap. kulturmiljölagen (1988:950) och kulturmiljöförordningen (1988:1188). Syftet med omarbetningen av direktivet är att ge medlemsstaterna möjlighet att få tillbaka alla kulturföremål som klassas som nationella skatter. Omarbetningen är också ett led i förenklingen av unionens lagstiftning på området. Omarbetningen medför att definitionen av kulturföremål i 6 kap. kulturmiljölagen behöver ändras. Det föreslås också att nya gemensamma kriterier för tolkningen av om innehavaren av ett kulturföremål har visat ”vederbörlig omsorg och uppmärksamhet” vid anskaffandet av föremålet ska införas i lagen. Tidsfristen för de behöriga myndigheterna i den återkrävande medlemsstaten att kontrollera om ett föremål som påträffats i en annan medlemsstat utgör ett kulturföremål föreslås bli förlängd liksom tidsfristen för när en talan om återlämnande senast ska väckas. Det föreslås också att de myndigheter som hanterar utförseltillstånd, d.v.s. , Kungl. , och med samt Stiftelsen , ska ges behörighet att använda . Författningsändringarna föreslås träda ikraft . Förslag till lag om ändring i kulturmiljölagen Härigenom föreskrivs11 i fråga om kulturmiljölagen (1988:950) dels att bilaga 12 ska upphöra att gälla, dels att 6 kap. 2, 6 och 7 §§ ska ha följande lydelse. Med ett kulturföremål avses i detta kapitel ett föremål som 1. i den stat det förts bort från betraktas som en nationell skatt av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde enligt lagar eller administrativa förfaranden som är förenliga med artikel 36 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och 2. tillhör någon av de kategorier som anges i bilaga 1 till denna lag eller är en integrerad del av inventarierna hos en kyrklig institution eller en integrerad del av en offentlig samling och upptagen i inventarieförteckningen hos ett museum, ett arkiv eller en bibliotekssamling. Med en offentlig samling avses en samling som ägs av –en stat som avses i 1 §, –en lokal eller regional myndighet i en sådan stat, eller –en offentlig institution i en sådan stat vilken ägs eller till stor del finansieras av staten eller av en lokal eller regional Med ett kulturföremål avses i detta kapitel ett föremål som i den stat det förts bort från betraktas som en nationell skatt av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde enligt lagar eller administrativa förfaranden som är förenliga med artikel 36 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 1 Jfr och rådets direktiv /60/EU av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och en ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 med bestämmelser om informationssystemet för den inre marknaden () (omarbetning). 2Senaste lydelse 2011:782. 3Senaste lydelse 2011:782. väckas från det att den väckas från det att den kännedom om var föremålet finns kännedom om var föremålet finns och om vem som innehar det. och om vem som innehar det. Talan får dock inte väckas senare Talan får dock inte väckas senare än efter det att föremålet än efter det att föremålet olagligt fördes bort. olagligt fördes bort. föremål som enligt 2 § tillhör en föremål som är en integrerad del av en offentlig samling och föremål som har ett särskilt skydd enligt det återkrävande landets hos ett museum, ett arkiv eller en lag, får dock talan väckas inom bibliotekssamling eller som är en hos en kyrklig eller annan religiös institution och har ett särskilt landets lag, får dock talan väckas Med en offentlig samling avses en samling som ägs av – en stat som avses i 1 §, myndighet i en sådan stat, eller stat vilken ägs eller till stor del finansieras av staten eller av en lokal eller regional myndighet. Om bortförseln är olaglig när talan väcks, ska talan ogillas. Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att innehavaren visat tillräcklig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att inne-havaren visat tillräcklig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den 4Senaste lydelse 2011:782. 5Senaste lydelse 2011:782. testamente, gåva eller är berättigad till ersättning endast om den som föremålet förvärvats från skulle ha varit det. proveniens, de tillstånd för utförsel som krävs enligt den återkrävande parternas karaktär, det pris som över stulna föremål och all genom arv, testamente, gåva eller föremålet förvärvats från skulle ha varit det. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttranden över promemorian lämnats av Hovrätten för , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern (), , , , (), Datainspektionen, , , vid , Kungl. , , , med , Stiftelsen , , Statens museer för världskultur, , , Svensk Försäkring och ICOMOS . ombudsmän (), och har avstått från att yttra sig över förslagen i promemorian. Svar har inte inkommit från Länsmuseernas samarbetsråd, AB , , Förenade Antik- och Konsthandlare (), Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS), , och (). Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950) Härigenom föreskrivs1 i fråga om kulturmiljölagen (1988:950)2 dels att bilaga 1 ska upphöra att gälla, dels att 6 kap. 2, 6 och 7 §§ ska ha följande lydelse. Med ett kulturföremål avses i detta kapitel ett föremål som 1.i den stat det förts bort från betraktas som en nationell skatt av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde enligt lagar eller administrativa förfaranden som är förenliga med artikel 36 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och 2.tillhör någon av de kategorier som anges i bilaga 1 till denna lag eller är en integrerad del av inventarierna hos en kyrklig institution eller en integrerad del av en offentlig samling och upptagen i inventarieförteckningen hos ett museum, ett arkiv eller en Med ett kulturföremål avses i detta kapitel ett föremål som i den stat det förts bort från betraktas som en nationell skatt av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde enligt lagar eller administrativa förfaranden som är förenliga med artikel 36 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. 1Jfr och rådets direktiv /60/EU av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium och en ändring av förordning (EU) nr 1024/2012 med bestämmelser om informationssystemet för den inre marknaden () (omarbetning), i den ursprungliga lydelsen. 2Lagen omtryckt 2002:620. Senaste lydelse av bilaga 1 2011:782. 3 Senaste lydelse 2011:782. Talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten har fått kännedom om var föremålet finns och om vem som innehar det. Talan får dock inte väckas senare än efter det att föremålet olagligt fördes bort. I fråga om föremål som enligt 2 § tillhör en offentlig samling och kyrkliga föremål som har ett särskilt skydd enligt det återkrävande landets lag, får dock talan väckas efter bortförseln. Med en offentlig samling avses en samling som ägs av –en stat som avses i 1 §, –en lokal eller regional myndighet i en sådan stat, eller –en offentlig institution i en sådan stat vilken ägs eller till stor del finansieras av staten eller av en lokal eller regional myndighet. Talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten har fått kännedom om var föremålet finns och om vem som innehar det. Talan får dock inte väckas senare än efter det att föremålet olagligt fördes bort. I fråga om föremål som är en integrerad del av en offentlig samling och är upptaget i inventarieförteckningen hos ett museum, ett arkiv eller en bibliotekssamling eller som är en integrerad del av inventarierna hos en kyrklig eller annan religiös institution och har ett särskilt skydd enligt det återkrävande landets lag, får dock talan väckas efter bortförseln. Med en offentlig samling avses en samling som ägs av –en stat som avses i 1 §, –en lokal eller regional myndighet i en sådan stat, eller –en offentlig institution i en sådan stat vilken ägs eller till stor del finansieras av staten eller av en lokal eller regional myndighet. Om bortförseln är olaglig när talan väcks, ska talan ogillas. 4 Senaste lydelse 2011:782. Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att innehavaren visat tillräcklig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den återkrävande staten. Den som förvärvat föremålet genom arv, testamente, gåva eller bodelning är berättigad till ersättning endast om den som föremålet förvärvats från skulle ha varit det. Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att innehavaren visat tillräcklig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den återkrävande staten. Vid bedömningen av om innehavaren visat vederbörlig omsorg och uppmärksamhet ska det tas hänsyn till alla omständigheter i samband med anskaffandet, däribland dokumentation om föremålets proveniens, de tillstånd för utförsel som krävs enligt den återkrävande medlemsstatens lagstiftning, parternas karaktär, det pris som betalats, om innehavaren kontrollerat tillgängliga register över stulna föremål och all relevant information som innehavaren rimligen kunnat erhålla, eller om innehavaren vidtagit andra sådana åtgärder som en omdömesgill person skulle ha vidtagit under samma omständigheter. Den som förvärvat föremålet genom arv, testamente, gåva eller bodelning är berättigad till ersättning endast om den som föremålet förvärvats från skulle ha varit det. Denna lag träder i kraft . 5 Senaste lydelse 2011:782. Förslag till lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs att 3 kap. 17 § lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen ska ha följande lydelse. Annan egendom än pengar som erhållits vid verkställigheten ska säljas. Kan egendomen inte säljas får den förstöras. Egendom enligt första stycket som kan befaras komma till brottslig användning eller annars är olämplig för försäljning ska oskadliggöras av den myndighet som förvarar egendomen. Om det finns särskilda skäl, får viss egendom överlämnas till den andra medlemsstaten i stället för att säljas enligt första stycket. Sådan egendom får, om beslutet om förverkande avser en betalningsskyldighet, överlämnas endast om den andra staten samtycker till det. Egendom får inte i något fall Egendom får inte i något fall överlämnas om den utgör svenska överlämnas om den utgör svenska kulturföremål som avses i 6 kap. 2 kulturföremål som avses i 6 kap. 2 § kulturmiljölagen (1988:950). Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitieråden och samt justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i kulturmiljölagen (1988:950), 2.lag om ändring i lagen (2011:423) om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i kulturmiljölagen 6 kap. 7 § De lagändringar som föreslås i remissen föranleds av en omarbetning av det EU-direktiv om återlämnande av vissa olagligen utförda kulturföremål vilket ligger till grund för 6 kap. kulturmiljölagen. Lagändringarna ansluter därför nära till det omarbetade direktivet. I 6 kap. 7 § föreslås sålunda ett nytt andra stycke vilket anger nya icke uttömmande kriterier för vilka omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av om innehavaren av ett kulturföremål visat vederbörlig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet. Syftet är att främja en enhetlig tolkning inom EU av begreppet vederbörlig omsorg och uppmärksamhet. Stycket motsvarar andra stycket i artikel 10 i det omarbetade direktivet. I remissen föreslås däremot ingen ändring av paragrafens första stycke, bortsett från att sista meningen fått bilda ett eget tredje stycke.