prop · H30328 · 2015-10-13 00:00:00 — s. 250). Enligt artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () har var och en har rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. En offentlig myndighet får inte inskränka åtnjutande av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller till förebyggande av oordning eller brott eller till skydd för hälsa eller moral eller för andra personers fri- och rättigheter (artikel 8). gäller som lag i . Bestämmelser av särskild betydelse för databehandling av personuppgifter finns i konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (dataskyddskonventionen) och dess tilläggsprotokoll. Konventionen trädde i kraft och samtliga medlemsstater i EU har tillträtt den. Konventionens syfte är att säkerställa respekten för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt den enskildes rätt till personlig integritet i samband med automatisk databehandling av personuppgifter. Konventionens innehåll kan ses som en precisering av skyddet för den personliga integriteten som följer av artikel 8 i . Konventionen innehåller principer för dataskydd som de konventions- Prop. 2015/16:28 anslutna staterna måste iaktta i sin nationella lagstiftning. krav på att uppgifterna ska inhämtas och behandlas på ett korrekt sätt och vara relevanta med hänsyn till ändamålet. Vidare uppställs krav på att vissa typer av uppgifter får undergå automatisk databehandling endast under vissa förutsättningar och att uppgifterna inte får bevaras längre än vad som är nödvändigt för ändamålen. 4.4EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna I artikel 8 i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna föreskrivs bl.a. att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne. Dessa uppgifter ska behandlas lagenligt för bestämda ändamål och på grundval av den berörda personens samtycke eller någon annan legitim och lagenlig grund. Var och en har rätt att få tillgång till insamlade uppgifter som rör honom eller henne och att få rättelse av dem. Av artikel 51 följer att stadgan riktar sig till verksamhet som utförs av EU:s egna organ och institutioner och att den blir tillämplig för medlemsstaterna endast i de fall där de tillämpar . Stadgan är följaktligen inte tillämplig på nationell lagstiftning där EU inte har lagstiftningskompetens. När det gäller rättigheternas räckvidd följer av artikel 52 i stadgan att varje begränsning i utövningen av de rättigheter och friheter som erkänns i stadgan ska vara föreskriven i lag och vara förenlig med proportionalitetsprincipen och det väsentliga innehållet i fri- och rättigheterna. I den mån rättigheterna i stadgan motsvarar rättigheter som skyddas av ska de ha samma innebörd och räckvidd som enligt konventionen. antogs och rådets direktiv /46/EG om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Direktivet syftar till att garantera en hög och i alla medlemsstater likvärdig skyddsnivå när det gäller enskilda personers fri- och rättigheter med avseende på behandling av personuppgifter och att främja ett fritt flöde av personuppgifter mellan medlemsstaterna i EU. Medlemsstaterna får inom den ram som anges i direktivet närmare precisera villkoren för när behandling av personuppgifter får förekomma. Sådana preciseringar får dock inte hindra det fria flödet av personuppgifter inom unionen. Direktivet gäller inte för sådan behandling av personuppgifter som rör allmän säkerhet, försvar, statens säkerhet och statens verksamhet på straffrättens område. Dataskyddsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom personuppgifts- lagen (1998:204), förkortad PUL. har till syfte att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. Lagen är en generellt tillämplig skyddsreglering som gäller både för myndigheter och för enskilda som behandlar personuppgifter. I lagen anges den grundläggande ramen för behandling av Utgångspunkten i personuppgiftslagen är att behandling av personuppgifter är tillåten i de fall och på de villkor lagen anger. personuppgifter avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. personuppgift omfattar i stort sett allt man kan göra med sådana uppgifter, t.ex. att samla in, registrera, sammanställa och sprida Lagen gäller i huvudsak sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad. I de fall personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter vilka är tillgänglig för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier, omfattas även annan behandling av lagens tillämpningsområde. I 9 § PUL anges vissa grundläggande krav på behandlingen av Personuppgifter får bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och de får inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det ändamål för vilket de samlades in (den s.k. finalitetsprincipen). De personuppgifter som behandlas ska vara adekvata och relevanta i förhållande till ändamålet med behandlingen, och fler personuppgifter får inte behandlas än vad som är nödvändigt med hänsyn till behandlingen. Vidare ska de personuppgifter som behandlas vara riktiga och, om nödvändigt, aktuella och alla rimliga åtgärder ska vidtas för att rätta, blockera eller utplåna sådana uppgifter som är felaktiga eller ofullständiga med hänsyn till ändamålen med Personuppgifter får som regel inte heller bevaras under än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med I 10 § PUL finns en uppräkning av under vilka förutsättningar behandling av personuppgifter är tillåten. om den registrerade har gett sitt samtycke eller om behandlingen är nödvändig av olika angivna skäl, bl.a. för att den personuppgifts- ansvarige ska kunna fullgöra en rättslig skyldighet, för att en arbetsuppgift av allmänt intresse ska kunna utföras eller för att den personuppgiftsansvarige ska kunna utföra en arbetsuppgift i samband I 13 § PUL finns ett förbud mot att behandla känsliga personuppgifter. Med känsliga personuppgifter avses personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i en fackförening samt uppgifter som rör hälsa eller sexualliv. Ett antal undantag från förbudet anges i lagen. 12 § PUL finns också ett förbud för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa fri- Det finns dock ett bemyndigande för regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om Prop. 2015/16:28 undantag från förbudet. Personuppgiftslagen innehåller flera bestämmelser som syftar till att genom information trygga den enskildes rätt att kontrollera om behandling av personuppgifter om honom eller henne pågår. Vidare ska enligt 28 § PUL personuppgifter som är felaktiga eller ofullständiga eller som annars inte har behandlats i enlighet med personuppgiftslagen, på begäran av den registrerade rättas, blockeras eller utplånas av den personuppgiftsansvarige. Lagen innehåller också bl.a. bestämmelser om säkerheten vid behandling av personuppgifter, tillsyn, skadestånd, straff och överklagande. Personuppgiftslagen innehåller en särskild regel i 5 a § om behandling av personuppgifter i ostrukturerat material som gör undantag från ett flertal av lagens bestämmelser. Sådan behandling får dock inte innebära att den registrerades personliga integritet kränks. Personuppgiftslagen innehåller generella regler och är enligt 2 § tillämplig endast om det inte i någon annan lag eller i en förordning har meddelats avvikande bestämmelser. har det införts en stor mängd s.k. registerförfattningar med bestämmelser om behandling av personuppgifter. Syftet med registerförfattningarna är att anpassa regleringen till de särskilda behov som myndigheterna har i sina respektive verksamheter samt att göra avvägningar mellan behovet av effektivitet i berörd verksamhet och behovet av skydd för den enskildes personliga integritet. 5Behandling av personuppgifter i äktenskapsregister- och bouppteckningsverksamheterna hos Handläggning av registreringsärenden och övertog ansvaret för äktenskapsregistret från Statistiska centralbyrån och tog från landets tingsrätter över uppgiften att handlägga ärenden enligt 16 kap. , förkortad ÄktB, dvs. att registrera äktenskapsförord, gåvor mellan makar, anmälningar om bodelning och bodelningshandlingar. Enligt bestämmelser i ska vissa familjerättsliga handlingar registreras hos . De handlingar som ska registreras av verket enligt 16 kap. ÄktB är äktenskapsförord, handlingar avseende gåvor mellan makar, anmälningar om bodelning samt Registreringen medför vissa rättsverkningar och kan vara nödvändig för att en handling ska vara giltig eller gällande mot Syftet med registreringsförfarandet i är framför allt att ge tredje man insyn i sådana rättshandlingar mellan makar som typiskt sett kan innebära risker för fordringsägare. möjlig genom annonsering i tidningar och anteckning i äktenskaps- registret (prop. 2010/11:119 s. 55). Enligt 7 kap. 3 § första stycket ÄktB kan makar eller blivande makar genom äktenskapsförord bestämma att egendom som tillhör eller tillfaller någon av dem ska vara hans eller hennes enskilda egendom. äktenskapsförord kan makar bestämma att egendomen ska vara Ett äktenskapsförord ska enligt andra stycket upprättas skriftligen och undertecknas av makarna eller de blivande makarna. Enligt tredje stycket i samma paragraf ska äktenskapsförord registreras Ett äktenskapsförord som har slutits mellan blivande makar gäller från äktenskapets ingående, om det ges in till inom en månad från det att äktenskapet ingicks. I annat fall gäller enligt fjärde stycket äktenskapsförordet först från och med den dag då det ges Regler rörande gåvor mellan makar finns i 8 kap. ÄktB. 1 § första stycket ÄktB, är en gåva mellan makar gällande mellan makarna om vad som gäller för fullbordande av gåva i allmänhet har iakttagits eller om gåvan har registrerats enligt 16 kap. ÄktB. stycket följer att gåvan blir gällande gentemot givarens borgenärer när den har registrerats enligt 16 kap. ÄktB. Är gåvan en personlig present vars värde inte står i missförhållande till givarens ekonomiska villkor, är den dock gällande mot givarens borgenärer utan registrering, om den är gällande mellan makarna. Av 8 kap. 1 § tredje stycket ÄktB följer att om det för visst slag av egendom finns särskilda bestämmelser som innebär att en gåva blir gällande mot givarens borgenärer först efter inskrivning eller annan särskild registrering, krävs även dessa åtgärder för att en sådan gåva mellan makar ska bli gällande mot givarens borgenärer. Enligt 20 kap. 7 § första stycket 10 jordabalken (1970:994) ska ansökan om lagfart förklaras vilande om förvärvet har skett genom en sådan gåva mellan makar som inte har registrerats enligt 16 kap. ÄktB. att en gåva mellan makar avseende fastighet i princip alltid kommer att 9 kap. ÄktB innehåller allmänna bestämmelser om bodelning. 9 kap. 1 § andra stycket ÄktB får makar om de är ense, efter skriftlig anmälan till , fördela sin egendom genom bodelning under äktenskapet utan att något mål om äktenskapsskillnad pågår. ska registreras av . En bodelning under bestående äktenskap måste således alltid föregås av en anmälan till . bodelningar som görs då äktenskapet upplöses på grund av dödsfall eller äktenskapsskillnad gäller enligt 13 kap. 6 § ÄktB att makarna eller en av dem får ge in bodelningshandlingen till för registrering. Enligt 16 kap. 1 § ÄktB ska ett för hela landet gemensamt äktenskapsregister föras för inskrivning av de uppgifter som ska registreras enligt eller som ska tas in i registret enligt Uppgifter som ska registreras enligt de bestäm- melser som nämns ovan ska alltså föras in i äktenskapsregistret. har också förutsatts att registrering i äktenskaps- registret ska ske beträffande dom i äktenskapsmål varigenom ett äktenskap har förklarats vara ogiltigt samt dom på äktenskapsskillnad. sådana mål ska även det förhållandet att betänketid löper antecknas Prop. 2015/16:28 (prop. 1986/87:1 s. 217). Av 16 kap. 2 § ÄktB följer att ansökan om registrering ska göras hos . Till ansökan ska fogas den handling som ska registreras. Originalhandlingen ska förses med bevis om registrering samt återlämnas till den som gett in handlingen. Detta följer av 2 § förordningen (2011:976) om handläggning av vissa registreringsärenden. ska enligt 16 kap. 3 § ÄktB kungöra registrering av gåva, anmälan om bodelning samt registrering av bodelningshandling i Post- och . Enligt 16 kap. 4 § ÄktB anses registrering ha skett den dag handlingen kom in till . Närmare föreskrifter om hur äktenskapsregistret ska föras får, enligt 16 kap. 1 § andra stycket ÄktB, meddelas av regeringen. Så har också skett genom förordningen (1987:1022) om äktenskapsregistret. Av 1 § i förordningen framgår att äktenskapsregistret ska föras av för att tillhandhålla information om vissa rättsförhållanden mellan makar och att registret får föras med hjälp av automatiserad behandling. I övrigt innehåller förordningen bl.a. regler om vilka uppgifter som ska sändas in till äktenskapsregistret. Enligt 2–6 §§ i förordningen ska domstolarna underrätta äktenskapsregistret, dvs. , om domar varigenom en vigsel har förklarats ogiltig eller domstolen har dömt till äktenskapsskillnad samt om domar eller beslut varigenom domstolen har avgjort ett mål om äktenskapsskillnad utan att ha dömt till äktenskapsskillnad. Därutöver ska äktenskapsregistret underrättas om vissa beslut som innebär att ett utländskt avgörande om upplösning av ett äktenskap ska erkännas i . I förordningen anges också vilka uppgifter som får föras in i äktenskapsregistret. Det finns också bl.a. bestämmelser om personuppgiftsansvar, rättelse och skadestånd och utlämnande på medium för automatiserad behandling. 5.1.2Utlämnande av uppgifter från äktenskapsregistret I samband med att tog över uppgiften att föra äktenskapsregistret infördes också en bestämmelse i 13 § förordningen om äktenskapsregistret om att uppgifter får lämnas ut till enskilda på medium för automatiserad behandling om det bedöms lämpligt ur integritetssynpunkt. prenumererar tre kreditupplysningsföretag på uppgifter, men enligt bedömning kan intresset antas öka . En stor mängd uppgifter lämnas också ut elektroniskt till allmänheten. Uppgifter från äktenskapsregistret efterfrågas regelbundet av privatpersoner, domstolar, länsstyrelser, sociala myndigheter, polis, advokater, banker, begravningsföreningar, fastighetsmäklare, försäkringsbolag och kreditupplysningsbyråer med flera. Cirka 40 000 underrättelser och registrerade handlingar förs in i äktenskapsregistret. Av dem utgörs cirka 21 000 av underrättelser från domstolar. Skattemyndigheterna tog över ansvaret för registrering av bouppteckningar och för arvsbeskattningen från tingsrätterna. Bouppteckningsverksamheten har från denna tidpunkt bedrivits med hjälp av automatiserad behandling och hanterats i beskattningsdatabasen. Regleringen av behandlingen av personuppgifter togs in i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet, förkortad SdbL. Ett väsentligt skäl till att den lagen även skulle omfatta hanteringen av bouppteckningar var att det då togs ut arvsskatt och att debiteringen skedde i skattekontosystemet (prop. 2000/01:117 s. 37.). Arvs- och gåvoskatten slopades . uppgift är därför numera att bevaka att bouppteckningarna blir upprättade, ingivna och registrerade. I samband med att arvsskatten avskaffades gjordes inte några överväganden angående lämpligheten av att behålla bestämmelserna om personuppgiftsbehandlingen i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet (prop. 2004/05:25). 5.2.2Handläggning och registrering av bouppteckningar Enligt 20 kap. 1 § , förkortad ÄB, ska bouppteckning förrättas senast efter dödsfallet, om inte efter ansökan med hänsyn till boets beskaffenhet eller av annan särskild orsak förlänger tiden. Bouppteckning ska enligt bestämmelserna i 20 kap. ÄB innehålla bl.a. uppgifter om den avlidna, personer som ska ha kallats till och som har närvarat vid förrättningen och en sammanställning av den avlidnes och en efterlevande maka eller makes tillgångar och skulder. Enligt 20 kap. 8 § första stycket ÄB ska bouppteckningen, inom efter det att den upprättats, jämte en bestyrkt kopia, ges in för registrering till . I paragrafens tredje stycke anges att en bestyrkt kopia av bouppteckningen ska förvaras hos . Enligt 20 kap. 9 § första stycket ÄB ska se till att bouppteckning, när sådan krävs, förrättas och ges in inom föreskriven tid. Om det har försummats får bl.a. förelägga dödsbodelägarna vid vite att upprätta och inge en bouppteckning. I 20 kap. 9 § ÄB anges att ska registrera bouppteckningen och förse den med bevis om detta. Registrering av bouppteckning får inte ske, om det inte framgår att bouppteckningen har upprättats enligt bestämmelserna i 20 kap. ÄB. Är bouppteckningen bristfällig, får med föreläggande av vite utsätta tid inom vilken bristen ska avhjälpas. Den som är skyldig att lämna uppgift till bouppteckning får föreläggas vid vite att fullgöra sin skyldighet. har enligt således en skyldighet att se till att en bouppteckning görs i enlighet med gällande bestämmelser i och att den ges in för registrering. Enligt 20 kap. 8 a § ÄB kan i vissa fall, i stället för bouppteckning, en Prop. 2015/16:28 dödsboanmälan göras till av socialnämnd. anmälan bör göras från dödsfallet. Dödsboanmälan ska förvaras hos . När en bouppteckning blir registrerad innebär det bl.a. att den har funnits uppfylla vissa formella krav. En inregistrerad bouppteckning fungerar i praktiken ofta som en legitimationshandling för dödsboet (prop. 2000/01:21 s. 40). En bouppteckning fyller också ett syfte för bl.a. dödsboets borgenärer, som ges förutsättningar att bedöma situationen i boet. Utöver handläggningen av bouppteckningar och tilläggsbouppteckningar samt hanteringen av dödsboanmälningar handlägger även andra ärenden rörande arv. Dessa regleras främst i 16 kap ÄB. Arbetsuppgifterna rör förutom kungörelser enligt 16 kap. 1–3 §§ ÄB, preskription av rätten till arv och testamente. Det rör sig i dessa fall om föreläggande till arvinge eller testamentstagare att lämna besked om han eller hon vill göra gällande ett anspråk på arv eller testamente (jfr. 5–6 §§ ÄB) samt om beslut enligt lagen (1958:52) om förlängning av tid för preskription av rätt till arv eller testamente. Därutöver förekommer också handläggning av anmälan om att arvinge eller testamentstagare vill göra sin rätt gällande utan att tillträda kvarlåtenskapen eller sin lott i denna. De nu nämnda ärendena förekommer endast ett fåtal gånger . Hanteringen av kungörelser däremot är en frekventare arbetsuppgift inom bouppteckningsverksamheten. beslutade om 235 stycken arvskungörelser. Det förekommer att samtliga delägare i ett dödsbo inte är kända för den som förrättar bouppteckningen. Det kan dels röra sig om till namnet kända arvingar utan känd vistelseort, dels om okända arvingar. Förordnande av en god man som ska ta till vara dessa arvingars rätt, görs av överförmyndaren inför bouppteckningen i enlighet med 11 kap. 3 § . I samband med handläggning av bouppteckningen fattar verket beslut om kungörelse i Post- och . Kungörelsen ska innehålla en uppmaning till de arvingar eller testamentstagare som är okända eller vistas på okänd ort, att göra sin rätt till arvet gällande från den dag då kungörelsen var införd i tidningen. Närmare bestämmelser rörande arvskungörelse finns i kungörelsen (1959:321) med närmare bestämmelser om kungörande enligt 16 kap. m.m. Genom och rådets förordning (EU) nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg (arvsförordningen) har bestämmelser om ett europeiskt arvsintyg införts. Bestämmelserna ska tillämpas på arv efter personer som avlidit eller . I lagen (2015:417) om arv i internationella situationer finns bestämmelser som kompletterar Enligt 2 kap. 7 § i den lagen är behörig myndighet för utfärdande av europeiska arvsintyg enligt Arvsintyget ska underlätta hanteringen av arvsärenden med gräns- överskridande verkan inom EU. Det ska kunna användas av arvingar, testamentstagare, testamentsexekutorer eller boutredningsmän bland annat för att bevisa sin ställning, sina rättigheter och sina befogenheter i en annan medlemsstat. Intyget har rättsverkningar i alla medlemsstater utom , och och ska antas på ett korrekt sätt visa omständigheter som har fastställts enligt den på arvet tillämpliga Ett arvsintyg ska utfärdas efter ansökan av arvinge, testamentstagare, testamentsexekutor eller boutredningsman. Ansökan ska enligt artikel 65 arvsförordningen innehålla ett antal uppgifter, delvis olika beroende på vad intyget ska användas till, och åtföljas av relevanta handlingar. annat kan ansökan innehålla personuppgifter om den avlidne, sökanden, arvingar, testamentstagare m.fl., arvsskifteshandling och en förklaring att de lämnade uppgifterna, såvitt sökanden känner till, inte är tvistiga. Utöver att kontrollera den information och de förklaringar som sökanden tillhandahåller ska den utfärdande myndigheten, i den utsträckning detta föreskrivs eller är tillåtet i den lag som gäller för myndigheten, självmant göra de utredningar som krävs för att kontrollera de lämnade uppgifterna. Avsikten är dock inte att den myndighet som utfärdar arvsintyget ska göra rättsliga bedömningar i tvistiga frågor om t.ex. arvsrätt eller utfärda arvsintyg när uppgifterna som ska styrkas med intyget är tvistiga eller oförenliga med uppgifterna i en bouppteckning 2014/15:105 s. 41). Är uppgifterna och handlingarna korrekta ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål utfärda intyget. Intyg ska inte utfärdas om klagomål riktas mot de uppgifter som ska styrkas eller om intyget inte skulle vara förenligt med ett beslut som omfattar samma uppgifter. Intyget ska ges på ett av EU fastställt formulär. regleras i artikel 68 i arvsförordningen och varierar delvis beroende på vad det ska användas till. Det kan t.ex. innehålla uppgift om utfärdarens namn och adress, ärendenummer, de omständigheter som visar att är behörigt att utfärda intyget, datum för utfärdandet, personuppgifter för sökanden, den avlidne, arvingarna, testamentstagarna m.fl., tillämplig lag på arvet, uppgift om varje arvinges arvslott, förteckning över arvingarnas och testamentstagarnas rättigheter och Enligt artikel 70 i arvsförordningen ska den utfärdande myndigheten behålla originalet av intyget och ge sökande och alla som har ett legitimt intresse bestyrkta kopior av intyget. Myndigheten ska upprätta en förteckning över de som fått bestyrka kopior. har för avsikt att integrera arbetet med europeiska arvsintyg i bouppteckningsverksamheten eftersom denna nya arbetsuppgift har många beröringspunkter med handläggningen av Regleringen i lagen om behandling av uppgifter i Som framgått av avsnitt 5.2.1 regleras personuppgiftsbehandlingen i bouppteckningsverksamheten i lagen om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Enligt 1 kap. 4 § 8 SdbL får uppgifter behandlas för att tillhandahålla information som behövs hos verket för verksamheten med bouppteckningar och dödsboanmälningar enligt . Enligt 2 kap. 3 § 12 SdbL får, för de ändamål som anges i 1 kap. 4 § i beskattningsdatabasen, behandlas bl.a. de uppgifter som behövs i verksamheten med bouppteckningar och dödsboanmälningar enligt .