prop · H30339 · 2015-10-28 00:00:00 — avgöranden som är av betydelse för en enhetlig lagtolkning och rättstillämpning, är ett betydelsefullt och centralt komplement till lagstiftningen. De leder till att rättstillämpningen blir mer enhetlig och likformig, och det är ofta prejudikaten som ger lagstiftningen dess fulla genomslagskraft. I det följande lämnas därför förslag som syftar till att stärka Högsta domstolens underlag för prejudikatbildning. 8.1Högsta domstolen får i mål om prövningstillstånd i hovrätten direkt ta upp och pröva en prejudikatfråga Regeringens förslag: Om ett överklagande gäller prövningstillstånd i hovrätt och målet innehåller en prejudikatfråga får , om domstolen meddelar prövningstillstånd, besluta att prejudikatfrågan ska prövas av . I avvaktan på denna prövning ska frågan om meddelande av prövningstillstånd i hovrätten vila. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna, Högsta domstolens ledamöter, , , Hovrätten över och , och Juridiska fakultetsnämnden vid tillstyrker eller är positiva till Hovrätten för är inte övertygad om att det är en ändamålsenlig lösning att hovrätten, efter Högsta domstolens avgörande av prejudikatfrågan, ska pröva målet. Hovrätten anser i stället att Högsta domstolen, som ett alternativ till att meddela prövningstillstånd i Högsta domstolen och bevilja prövningstillstånd i hovrätten, borde ges möjlighet att direkt ta upp målet till prövning. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att säkerställa Högsta domstolens prejudikatbildande roll genom att se till att domstolen får ett tillräckligt antal mål för sitt underlag. ansökningar om prövningstillstånd i tvistemål har lett till ett ökat antal ansökningar om prövningstillstånd i 2015/16:39 prövningstillstånd i hovrätten. I sådana mål finns dock inte möjlighet för att pröva en prejudikatfråga i målet direkt utan endast att meddela tillstånd till målets prövning i hovrätten. Det är därefter inte säkert att målet efter hovrättens prövning överklagas från hovrätten till . Den beskrivna ordningen innebär att det är oklart om en sådan prejudikatfråga som identifieras av kommer att komma under domstolens prövning. Denna nuvarande ordning innebär också att parterna drabbas i form av tidsutdräkt och kostnader. Sådana olägenheter skulle kunna undvikas om hade möjlighet att i de fall hovrätten vägrat prövningstillstånd pröva en prejudikatfråga direkt, medan frågan om prövningstillstånd i hovrätten skulle få förklaras vilande i . Förslaget bör kunna utgöra ett värdefullt komplement till nuvarande ordning och kunna leda till att får ett bättre underlag för prejudikatbildning. Denna uppfattning delas även av flera remissinstanser, bl.a. Högsta domstolens ledamöter, och Hovrätten över och . Det ska också framhållas att en sådan ordning kan underlätta för parterna både vad gäller tidsutdräkt och kostnader, i förhållande till vad som gäller . En sådan ordning är ändamålsenlig och bör genomföras. Hovrätten för förespråkar att i stället ska ha möjlighet att ta upp hela målet till prövning direkt i . Det är förstås också en tänkbar möjlighet att båda dessa varianter skulle finnas . Med hänsyn till det avsteg från instansordningsprincipen som den ordning som Hovrätten för föreslår skulle innebära bedömer dock regeringen att tiden inte är mogen för ett sådant steg . Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det i RB införs en ny bestämmelse som ger möjlighet att meddela dispens för prövning direkt i av prejudikatfrågan, utan att först meddela tillstånd till prövning i hovrätten. I avvaktan på prövningen av prejudikatfrågan ska frågan om beviljande av prövningstillstånd i hovrätten vila. 8.2Hovrätten ska kunna hänskjuta en prejudikatfråga till Regeringens förslag: Efter att prövningstillstånd har meddelats ska en hovrätt i dispositiva tvistemål med parternas samtycke få hänskjuta en viss fråga i målet till prövning av . ska vid prövningen tillämpa samma förfaranderegler som gäller vid hänskjutande av frågor från tingsrätten. Utredningens förslag överensstämmer delvis med regeringens. Enligt utredningens förslag ska hovrätten få möjlighet att hänskjuta en fråga som ett alternativ till att meddela prejudikatdispens i hovrätten, dvs. innan hovrätten beslutar att ta upp målet till prövning i sak. Remissinstanserna: Några remissinstanser är positiva till utredningens förslag, bl.a. JO, Högsta domstolens ledamöter och remissinstanser, bl.a. flera hovrätter, är negativa till utredningens förslag och anför bl.a. att det kommer att leda till längre handläggningstider och komplicera handläggningen i hovrätten. anför att om inte meddelar prövningstillstånd uppnås inte några processekonomiska fördelar eftersom ett nekat prövningstillstånd inte ska tas till intäkt för att prejudikatdispens ska vägras i hovrätten. Hovrätten över och befarar att utredningens förslag kommer att leda till behov av särskilda föredragningar under handläggningen som hovrätten inte heller ser några direkta vinster med bestämmelsen. Den föreslagna ordningen att frågan om prövningstillstånd ska vila ger enligt hovrätten dessutom upphov till frågor om målets fortsatta handläggning i hovrätten när meddelat beslut. Hovrätten för ifrågasätter att ska pröva målet i vart fall delvis i sak innan prövningstillstånd i hovrätten meddelats. menar att förslaget innebär ett avsteg från instansordningens princip och att mervärdet av att hovrätterna får möjlighet att hänskjuta prejudikatfrågor till är begränsat. anför att förslaget inte löser det grundläggande problemet att hovrätterna meddelar för få prövningstillstånd i dispositiva tvistemål. Enligt vid , som tillstyrker förslaget, är det att överväga huruvida den s.k. hissen till borde utvecklas till att utgöra själva huvudvägen till domstolens prejudikatskapande verksamhet i tvistemål. Skälen för regeringens förslag: Det är angeläget att säkerställa Högsta domstolens prejudikatbildande roll. Utredningens förslag möjliggör för hovrätterna att i samband med tillståndsprövning i hovrätten hänskjuta en prejudikatfråga till i stället för att bevilja prejudikatdispens. Frågan ska enligt förslaget ställas till innan hovrätten har beviljat tillstånd till målets prövning i hovrätten. har sedan att antingen neka prövningstillstånd i , eller meddela sådant tillstånd och inledningsvis pröva prejudikatfrågan. I avvaktan på Högsta domstolens avgörande ska frågan om prövningstillstånd i hovrätten vila. Högsta domstolens ledamöter tillstyrker att utredningens förslag genomförs. Flera hovrätter uttrycker dock tveksamhet till förslaget och anser att hovrättens handläggning riskerar att kompliceras. Några anför bl.a. att förslaget kommer att medföra längre handläggningstider i hovrätten eftersom förslaget innebär att frågan om prövningstillstånd i hovrätten ska vila i avvaktan på Högsta domstolens avgörande. Vidare anförs att om inte meddelar prövningstillstånd uppnås inte heller några processekonomiska fördelar, eftersom ett nekat prövningstillstånd i inte innebär att prejudikatdispens ska vägras i hovrätten. Utredningens förslag innebär, som påpekas av några hovrätter, ett avsteg från instansordningens princip eftersom en prövning av enligt utredningens förslag kommer att ske då det inte ännu står klart om hovrätten ska pröva målet i sak. Även Högsta domstolens prövning av prejudikatfrågan ska ske innan ställning tas till frågan om prövningstillstånd ska beviljas i hovrätten eller inte. Enligt Hovrätten för väcker förslaget frågor om hur hovrätten ska hantera prövningstillståndsfrågan i hovrätten sedan behandlat en prejudikatfråga i målet. Regeringen delar utredningens bedömning att det bör finnas en möjlighet för hovrätterna att hänskjuta en prejudikatfråga för prövning av I linje med detta anser regeringen också att en sådan fråga bör omfattas av kravet på prövningstillstånd i . Som flera hovrätter anför finns det dock tveksamheter med utredningens Längre handläggningstider och osäkra processekonomiska fördelar drabbar enligt regeringens mening i slutändan parterna i målet. Underlaget för Högsta domstolens prejudikatbildning bör ökas, men inte på bekostnad av parters resurser eller berättigade krav på en effektiv Det finns i stället skäl att överväga om inte hovrätternas möjlighet att hänskjuta en prejudikatfråga i målet till prövning av Högsta domstolen bör ske först efter att prövningstillstånd meddelats i hovrätten, så som föreslås av Hovrätten för . Förslaget skulle då i princip vara identiskt med den s.k. hiss som redan finns för tingsrätterna (56 kap. 13 § RB). Enligt regeringens mening bör dock förslaget för närvarande begränsas till de dispositiva målen i likhet med vad som gäller för tingsrätterna. En fördel med att ett hänskjutande sker efter att hovrätten meddelat prövningstillstånd är att förutsättningarna för den fortsatta handläggningen i hovrätten blir mer förutsebar. ett sådant förslag sannolikt medföra ett större antal hänskjutanden eftersom förslaget omfattar även prejudikatfrågor som identifieras under Det kan t.ex. vara så att hovrätten har meddelat granskningsdispens och att det först under handläggningen av målet står klart att det innehåller en prejudikatfråga. det vidare vara lättare för bl.a. parterna att i hovrätten uppmärksamma prejudikatfrågor sedan tingsrätten dömt i målet. en sådan ordning främjar Högsta domstolens prejudikatbildning och ger En fråga av betydelse är i vilken utsträckning parterna ska ges inflytande över frågan om hovrätten ska hänskjuta en prejudikatfråga till I utredningens förslag krävs inte För att tingsrätten, i den befintliga s.k. hissen, ska få hänskjuta en fråga till är det dock ett krav att parterna har samtyckt till ett hänskjutande. Som påpekar kan kravet på parternas samtycke vara en bidragande orsak till att denna inte tillämpas i så stor omfattning. Som hovrätten också lyfter fram bör det dock vara lättare för parterna att uppmärksamma eventuella prejudikat- frågor sedan tingsrätten har dömt i målet och parterna har då ett bättre underlag för sin argumentation i frågan varför hovrätten bör hänskjuta en viss prejudikatfråga i målet till . innebär ett avsteg från instansordningens princip är det enligt regeringens bedömning rimligt att parterna ges inflytande i frågan om hänskjutande I huvudsak samma regler bör gälla för förfarandet i hovrätten som i tingsrätten, bl.a. av förutsebarhetsskäl. ska vidare avse en fråga vars avgörande av är av vikt för ledning av rättstillämpningen. Sådana frågor bygger oftast på Frågorna bör formuleras av hovrätten i samråd Förutsättningarna för detta ökar om parterna samtyckt till Ett sådant krav har även den fördelen att förfarandet då inte kan användas av ena parten som ett sätt att förhala handläggningen i Prop. 2015/16:39 hovrätten. Parternas samtycke bör därför vara ett krav för att hovrätten ska få hänskjuta en prejudikatfråga till under pågående mål. I RB:s kapitel om överklagande av domar i tvistemål (50 kap.) bör erinras om hovrättens möjlighet att hänskjuta en fråga till och vilka förfaranderegler som gäller för prövningen i . 8.3Några justeringar av förfarandet i Regeringens förslag: Det införs en möjlighet för att meddela dom utan att motparten delges överklagandet, i de fall då det är uppenbart ogrundat. Bestämmelsen om att får avgöra mål utan huvudförhandling om målet ska avgöras med nio ledamöter, sk. halvplenum, ändras eftersom ordningen med halvplenum togs bort . Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans invänder mot förslagen. vid efterfrågar en utveckling av skälen för förändringen av 55 kap. 8 §. Skälen för regeringens förslag: Innan prövningstillstånd infördes generellt i hovrätten för tvistemål, hade hovrätten möjlighet att meddela dom utan att motparten delgavs överklagandet i de fall då det var uppenbart ogrundat. Denna bestämmelse togs bort i samband med EMR- reformen eftersom varje överklagande i tvistemål därefter omfattas av systemet med prövningstillstånd och hovrätten då i stället kan vägra prövningstillstånd, se propositionen En modernare rättegång – några ytterligare frågor (prop. 2007/08:139 s. 24 och 28). För Högsta domstolens handläggning har det inte funnits någon sådan bestämmelse. För mål som väckts i hovrätt gäller inte något krav på prövningstillstånd. I dessa fall har , utan att några uttryckliga regler om det finns, avgjort mål utan att kommunicera med motparten när överklagandet är uppenbart ogrundat. Regeringen anser att det är viktigt att har tydliga och ändamålsenliga regler för sin handläggning. bör därför få en uttrycklig möjlighet att hantera uppenbart ogrundade överklaganden på ett ändamålsenligt sätt. Regeringen föreslår därför en bestämmelse som uttryckligen ger möjlighet att meddela dom utan att motparten delges överklagandet i de fall då det är uppenbart ogrundat. Ordningen med s.k. halvplenum i togs bort genom en lagändring 2009, se propositionen Sammansättningsreglerna för och Regeringsrätten (prop. 2008/09:117). Någon följdändring gjordes dock inte i 55 kap. 11 § RB som innebär att får avgöra mål utan huvudförhandling om målet ska avgöras i halvplenum. En sådan ändring bör därför göras . Reglerna om förenklad delgivning blir Regeringens förslag: Det förtydligas under vilka förutsättningar tingsrätten kan använda förenklad delgivning med den tilltalade i ett Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Ingen remissinstans invänder mot förslaget i sak. Skälen för regeringens förslag: Förenklad delgivning sker genom att den handling som ska delges skickas till delgivningsmottagaren och att det närmast följande arbetsdag skickas ett kontrollmeddelande om att handlingen har skickats. Handlingen och kontrollmeddelandet ska skickas till delgivningsmottagarens senast kända adress (22–23 §§ delgivningslagen [2010:1932]). Förenklad delgivning får användas av en myndighet om myndigheten har informerat delgivningsmottagaren om att förenklad delgivning kan komma att användas i målet eller ärendet. Förenklad delgivning får inte användas vid delgivning av en handling som inleder ett förfarande (24 § delgivningslagen). delge handlingar som inleder ett förfarande genom förenklad delgivning omfattar även tilläggsstämningar och genstämningar, se propositionen Ny delgivningslag (prop. 2009/10:237 s. 243). Information enligt 24 § delgivningslagen ska delges genom vanlig delgivning, muntlig delgivning, särskild delgivning med juridisk person eller stämnings- mannadelgivning enligt 32 eller 38 § delgivningslagen (25 § första stycket delgivningslagen). Vid införandet av delgivningslagen gjordes ändringar i 33 kap. 6 § RB om användning av förenklad delgivning i vissa fall. stycke anges att bestämmelserna i 24 § delgivningslagen inte hindrar att den tilltalade delges stämning och andra handlingar i brottmål genom förenklad delgivning om den tilltalade, av en tjänsteman i någon av de i bestämmelsens tredje stycke angivna kategorierna, vid ett personligt sammanträffande har delgetts information om att sådan delgivning kan komma att användas i tingsrätten och det då handlingarna skickas till honom eller henne inte har förflutit än I förarbetena till 33 kap. 6 § RB anges att ”andra handlingar” kan vara bl.a. information om att förenklad delgivning kan komma att användas även under den fortsatta handläggningen i tingsrätten (prop. 2009/10:237 s. 270). Avsikten var således att bl.a. information om att förenklad delgivning kan komma att användas under tingsrättens handläggning ska kunna delges genom förenklad delgivning, om det sker inom den föreskrivna En sådan ordning har goda skäl för sig. Tingsrätten kan ha ett behov av att kunna använda förenklad delgivning även efter Det skulle vara en onödig och omständlig ordning om tingsrätten, efter att ha delgett den tilltalade t.ex. stämning och kallelse genom förenklad delgivning, skulle vara tvungen att tillämpa en annan delgivningsform för att delge information om att delgivnings- sättet förenklad delgivning även fortsättningsvis kan komma att användas Den ordning som beskrivs i förarbetena innebär att Prop. 2015/16:39 bestämmelsen i 33 kap. 6 § RB är avsedd att utgöra ett undantag från regeln i 25 § första stycket delgivningslagen. Bestämmelsen i har enligt sin ordalydelse emellertid utformats som ett undantag endast från 24 § delgivningslagen. Lagtextens utformning överensstämmer i denna del inte med vad som uttalades i propositionen vilket kan medföra oklarheter vid tillämpningen. Bestämmelsen bör därför ändras så att den uttryckligen utformas som en undantagsbestämmelse även i förhållande till 25 § första stycket delgivningslagen. Regeringens förslag och bedömning: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft . Det finns inget behov av övergångsbestämmelser. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag och bedömning överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian föreslås att lagändringen ska träda i kraft . Remissinstanserna: Hovrätten över och anser att den förändring som föreslås i promemorian bör träda i kraft . Övriga remissinstanser yttrar sig inte särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regeringen anser att de föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . De bör därför träda i kraft . Utgångspunkten när det gäller ikraftträdandet av processrättslig lagstiftning är att nya regler börjar tillämpas genast efter ikraftträdandet. De nya reglerna ska således börja tillämpas direkt efter ikraftträdandet. Det finns därför inget behov av övergångsbestämmelser. Regeringens bedömning: Förslagen bör leda till effektivare domstolsprocesser, bl.a. genom att handläggningstider förkortas och negativa konsekvenser vid inställda förhandlingar minskas. bör kunna hanteras inom befintliga kostnadsramar. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser uttalar sig inte i denna delar i huvudsak utredningens kostnads- och uppger dock att syn på stället sker användning av bärbar videokamera, vilket kan innebära investeringskostnader för domstolar. påpekar att förslaget om bevisupptagning utom huvudförhandling kommer att innebära att mer tid tas i anspråk från rätten och de aktörer som är närvarande såväl vid bevisupptagningen som vid den senare Skälen för regeringens bedömning: De förslag som regeringen nu lägger fram syftar till att effektivisera och förbättra domstolsprocessen. Förslagen innebär bl.a. att handläggningen av mål och ärenden i större utsträckning ska kunna anpassas till förhållandena i det enskilda fallet. Flera förslag syftar också till att skapa förutsättningar för en mer ändamålsenlig handläggning i hovrätten utifrån att tyngdpunkten i rättskipningen ska ligga i första instans. Förslagen kan antas leda till en rad positiva konsekvenser. Domstolarnas verksamhet kan bedrivas mer effektivt, bl.a. genom att handläggningstider kan förkortas och kostnader vid inställda förhandlingar minskas. Detta innebär att medborgares krav på att få sin sak prövad inom rimlig tid bättre kan tillgodoses. Förslagen om utvidgade bestämmelser för bevisupptagning utom huvudförhandling och för bevisupptagning vid ny huvudförhandling medför en mer ändamålsenlig användning av statens resurser och tar större hänsyn till brottsoffers och vittnens situationer. sikt leda till minskade kostnader för staten vid inställda förhandlingar. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det är svårt att med någon närmare säkerhet bedöma hur stor kostnadsminskning som kan uppstå i rättsväsendet till följd av förslagen. Förslaget att syn som regel ska dokumenteras genom videoteknik ger såväl tingsrätt som hovrätt bättre underlag för sina bedömningar. hovrätterna kommer ljud- och bildupptagningarna kunna användas i överklagade mål, vilket leder till en effektivare hovrättsprocess. har pekat på tillkommande kostnader för videokameror. Möjligheten att dokumentera syn med bärbar videoteknik finns dock och tillämpas på vissa tingsrätter. smidigare när tids- och kostnadskrävande resor för rätten och parterna Inte heller förslaget om ökade krav på att i tingsrätt upprätta sammanställningar i tvistemål torde innebära några Det bidrar till en effektivare och bättre tviste- Förslagen om förtydligande av hänvisningsbestämmelserna syftar till en ökad användning av hänvisning främst i hovrätt vilket innebär en Genom att använda hänvisning till alla eller några ljud- och bildupptagningar i omfattande mål, främst brottmål med många professionella aktörer, kommer planering och utsättning av sådana huvudförhandlingar att förenklas och antalet huvudförhandlings- Det innebär ett frigörande av resurser och en begränsning Förslaget torde därför medföra en kostnadsbe- sparing för staten. Förslagen med syfte att stärka underlaget för Högsta domstolens prejudikatbildning bedöms inte innebära några kostnadsökningar för Förslaget om tydligare regler om förenklad delgivning av den tilltalade kan förväntas medföra att sådan delgivning ökar och en viss effektivisering av tingsrätternas arbete med delgivning. Sammantaget bör förslagen kunna hanteras inom befintliga ramar. Förslaget till lag om ändring i I tingsrätt ska det som iakttas vid syn dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning, om det inte finns särskilda skäl mot det. Det som iakttas vid syn i högre rätt får dokumenteras på samma sätt. Paragrafen reglerar dokumentation av syn. Den är tillämplig både i brottmål och tvistemål. Paragrafen är även tillämplig vid handläggning av ärenden (21 § lagen [1996:242] om domstolsärenden). finns i avsnitt 5.3. Paragrafen ändras genom att det införs en ny bestämmelse som innebär att en tingsrätt som huvudregel ska dokumentera det som iakttas vid syn genom en ljud- och bildupptagning, om det inte finns särskilda skäl mot Paragrafen motsvarar därmed i sin konstruktion vad som gäller beträffande dokumentation av förhör som lämnas i bevissyfte i tingsrätt (6 §). Paragrafen är tillämplig både vid syn på stället och vid syn som hålls i Rätten bör i normalfallet utgå från att dokumentation vid syn ska ske genom en ljud- och bildupptagning. hovrätten utifrån de allmänna reglerna om bevisupptagning i hovrätt bedöma om beviset behöver tas upp på nytt eller om det är tillräckligt att vad som iakttagits vid synen i tingsrätt läggs fram genom ljud- och bildupptagningen (35 kap. 13 § andra stycket). ljud- och bildupptagning ska inte ske om det finns särskilda skäl mot det. Den information som en person uppfattat vid en syn och den information som sedan uppfattas vid en uppspelning av ljud- och bildupptagningen från synen kan skilja sig mer åt än vad som i motsvarande situation gäller De särskilda skäl som motiverar ett frångående av huvudregeln om ljud- och bildupptagning av syn är mot den bakgrunden av annat slag än de särskilda skäl som motiverar ett undantag från ljud- och bildupptagning av ett förhör (6 §). Det måste avgöras i varje enskilt fall om det finns omständigheter som innebär särskilda skäl mot att dokumentera iakttagelser vid synen med ljud och bild. Står det klart i tingsrätten att en ljud- och bildupptagning av synen inte kommer att kunna användas av hovrätten på ett ändamålsenligt sätt kan särskilda skäl Så kan vara fallet t.ex. i vissa mark- och miljömål där synen är mycket omfattande och rum och avser visa på just rymd, placering eller avstånd. Särskilda skäl mot en dokumentation genom en ljud- och bildupptagning kan även finnas om tekniken av någon anledning inte skulle fungera eller finnas tillgänglig. Om vad som iakttas vid synen inte dokumenteras med en ljud- och bildupptagning har rätten i en skyldighet att anteckna vad som iakttagits enligt 2015/16:39 bestämmelserna i 3 § första stycket 8.