prop · H30343 · 2015-11-05 00:00:00 — Ett beslut om placering i stödboende bör ha ett tydligt mål och vara väl underbyggt. En noggrann bedömning bör alltid göras av om stödboende är en lämplig placeringsform – utifrån den enskildes behov och barnets eller den unges bästa. bör särskilt överväga om barnet eller den unge har behov av vård- och behandlingsinsatser som motiverar en annan placeringsform. En placering i ett stödboende bör som regel endast kunna bli aktuellt om barnet eller den unge har ett mindre behov av vård. När socialnämnden gör en bedömning av om ett barn eller en ung person bör placeras i ett stödboende är det viktigt att ta reda på hur barnet eller den unge ställer sig till en placering i ett eget boende. Det är därför viktigt att socialnämnden hämtar in barnets eller den unges åsikt om vad placeringsformen kan komma att innebära för henne eller honom – praktiskt, socialt och känslomässigt. För att barnet ska kunna ta ställning har barnet rätt att få information som är anpassad till barnet. behöver även bilda sig en klar uppfattning om huruvida barnet eller den unge har förmåga att klara av den nivå av självständighet som krävs för placering i stödboende. Det är viktigt att socialnämnden också överväger eventuella risker till följd av ett eget boende med mindre närvaro av personal. Det kan handla om en ökad risk att barnet eller den unge försvinner, en risk för människohandel, men också risker som socialt utanförskap. Barn och unga som bedöms vara i riskzonen för att utveckla ett missbruk eller kriminalitet bör inte bli aktuella för ett stödboende. I regel bör det främst kunna bli fråga om frivilliga placeringar i ett stödboende med stöd av socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL. Även barn och unga som är placerade med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, kan dock komma i fråga. Främst handlar det då om placeringar enligt 2 § LVU, dvs. i de s.k. miljöfallen. Enligt 2 § LVU ska vård beslutas om det på grund av fysisk eller psykisk misshandel, otillbörligt utnyttjande, brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet finns en påtaglig risk för att den unges hälsa eller utveckling skadas. Särskilt om socialnämndens bedömning vid placering av barn i stödboende I första hand är ett stödboende tänkt som ett placeringsalternativ för unga i åldern 18–, men om det finns särskilda skäl ska även 16- och 17- åringar kunna bli aktuella för placering i ett stödboende. Regeringen föreslår att barn i åldern 16–endast ska kunna placeras i stödboende om det finns särskilda skäl. ska bedöma i varje enskilt fall om det kan finnas särskilda skäl. Särskilda skäl kan vara att barnet bedöms vara moget och förberett för att på ett bra sätt klara av att bo och leva i ett eget boende, att barnet anses moget i övrigt och att barnet själv har uttryckt en önskan att bo i ett eget boende. Regeringen anser att socialnämnden behöver iaktta en större försiktighet vid placering av barn i stödboende, i förhållande till personer som är myndiga. Skälen för detta är främst att personer är att betrakta som en särskild skyddsvärd grupp och att det kan finnas risker med att placera ett barn i ett eget boende med en mindre närvaro och kontakt med personal. i har föreslagit att tillämplighet ska markeras på ett bättre sätt och Inspektionen för vård och omsorg anser att resonemangen om särskilda skäl behöver utvecklas, bl.a. med fokus på barnets rättigheter och vikten av en individuell prövning. I detta sammanhang kan det nämnas att enligt 11 kap. 10 § SoL ska, när en åtgärd rör ett barn, barnet få relevant information. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör henne eller honom. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Bestämmelsen infördes för att tydliggöra barnets rätt att komma till tals enligt artikel 12 i FN:s konvention om barnets rättigheter, (se prop. 2012/13:10 s. 135). I detta sammanhang kan det också påpekas att enligt 1 kap. 2 § SoL ska barnets bästa vara avgörande vid alla beslut eller andra åtgärder som rör vård- eller behandlingsinsatser för barn. Bestämmelsen infördes som en anpassning till åtagandena i . Enligt artikel 3 i konventionen ska barnets bästa komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barn. Den närmare innebörden av barnets bästa är emellertid inte definierad i lag. Vad som är barnets bästa får i stället avgöras i varje enskilt fall, utifrån en bedömning av förhållandena i det enskilda fallet. Inga andra intressen får ta över det som är bäst för barnet (se prop. 2012/13:10 s. 34 f. och s. 126). ska därför alltid beakta barnets bästa vid övervägande av en placering i stödboende. har ansett att det bör införas en uttrycklig bestämmelse i lag om att ett barn endast ska kunna placeras i ett stödboende om han eller hon har samtyckt till en sådan placering. För att placera barn i stödboende föreslås att särskilda skäl ska krävas. Enligt 11 kap. 10 § SoL ska barn ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör honom eller henne. är vidare skyldig att beakta barnets bästa enligt 1 kap 2 § SoL. Regeringen bedömer därför att det inte behövs en uttrycklig bestämmelse om samtycke i lagen. Stödboende innebär ett eget boende Regeringen anser att det huvudsakliga syftet med den nya placeringsformen, dvs. att under trygga former träna och förbereda barnet eller den unge för ett självständigt boende och vuxenliv, bäst kan uppnås genom att barnet eller den unge har ett eget boende. Ett eget boende bör som utgångspunkt innebära ett mer självständigt boende än HVB, t.ex. att barnet eller den unge bor i en lägenhet eller i en liknande boendelösning. Ett eget boende utesluter inte ett delat boende med ett annat barn eller en 2015/16:43 annan ung person, t.ex. ett syskon eller andra närstående som önskar bo ihop. Stödboende bör kännetecknas av ett visst antal lägenheter/boenden i en sammanhållen verksamhet. Det är lämpligt men inte nödvändigt att lägenheterna finns inom ett relativt begränsat geografiskt område. Regeringen utesluter inte andra boendelösningar som är mer sammanhållna. Som exempel kan nämnas studentkorridorer eller liknande boenden i anslutning till en folkhögskola där barnet eller den unge har ett eget rum. Inspektionen för vård och omsorg () har i sitt remissvar betonat vikten av en analys av risken för att stödboende, t.ex. av ekonomiska skäl, används för fel målgrupp eller för en alltför vid målgrupp. Regeringens bestämda uppfattning är att en placering av barn och unga i stödboende ska ske utifrån en individuell bedömning. Regeringen anser att mer detaljerade bestämmelser avseende hur stödboende bör utformas bör kunna meddelas i andra föreskrifter än lag. Individanpassat stöd för barnet eller den unge Förutom ett eget boende innebär placeringsformen stödboende ett individuellt anpassat stöd utifrån barnets eller den unges behov. Med utgångspunkt i utredningens bedömning anser regeringen att det är viktigt att barn och unga i stödboende får stöd att klara av ett eget boende, t.ex. genom hjälp med frågor om ekonomi och att få en struktur i sin vardag. De bör också kunna få stöd i att ordna bostad efter placeringen, studier, arbete eller annan sysselsättning och att ha en meningsfull fritid. Särskilt viktigt är det att det finns en flexibilitet i stödet utifrån de behov som barnet eller den unge har och en medvetenhet om och beredskap för att behoven kan variera . Det känslomässiga stödet kan vara minst lika viktigt som det praktiska. Det bör t.ex. finnas uppmärksamhet på och beredskap för att hantera situationer där barnet eller den unge upplever otrygghet och ensamhet. Det är särskilt angeläget för personalen att uppmärksamma de barn och unga som tillfälligt inte har någon vardagssysselsättning och som under den tiden kanske tillbringar mycket tid ensamma hemma. En annan viktig aspekt är att så långt det är möjligt och lämpligt involvera föräldrar och övrigt nätverk i barnets eller den unges liv. Det handlar då framför allt om att barnet eller den unge kan behöva hjälp att förbättra relationerna till sina föräldrar, syskon och andra viktiga personer. Det är också en fråga om säkerhet. Kontakten med den egna familjen och vänner kan motverka ensamhet och bidra till ökad uppmärksamhet på hur barnet eller den unge mår och har det i sitt boende. i län menar att stödet till ensamkommande barn behöver individanpassas i större utsträckning än . beskriver i vägledningen arbete med ensamkommande barn och ungdomar (2012) att ansvar är att ge alla placerade ensamkommande barn och unga ett tryggt och säkert boende med möjligheter till individuellt stöd och utveckling. Regeringen delar bedömningen att ensamkommande barn och unga kan behöva ett särskilt stöd och omvårdnad. Det kan handla om att ta kontakt med olika instanser och aktörer i samhället, t.ex. se till att barnet eller den unge får tillgång till lämplig utbildning eller den hälso- och sjukvård han eller hon behöver, att återknyta kontakt med föräldrar och släkt, möjligheter att kommunicera och få information på sitt eget språk (t.ex. genom tolkstöd). En placering i ett stödboende kan givetvis behöva kompletteras med öppenvårdsinsatser från men också från hälso- och sjukvården. Regeringen anser att närmare bestämmelser avseende det som beskrivits om det individanpassade stödet bör kunna meddelas i andra föreskrifter än lag. Personal med lämplig utbildning och erfarenhet Av bestämmelsen i 3 kap. 3 § SoL följer att det för utförande av uppgifter inom ska finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Bestämmelsen blir tillämplig även för stödboenden. Verksamheter som bedriver stödboenden bör, på motsvarande sätt som gäller för HVB, ha en person med adekvat utbildning som förestår verksamheten och ha särskilt avdelad personal, men i förhållande till HVB med uppsikt vid de tider som behövs för att verksamheten ska kunna bedrivas ändamålsenligt. Personaltätheten bör anpassas efter behoven hos målgruppen som stödboendet vänder sig till. Närmare bestämmelser i frågan bör kunna meddelas i andra föreskrifter än lag. Kommunen ska ansvara för tillgången till stödboenden Utredningen har föreslagit att varje kommun ska ansvara för att det finns tillgång till insatser som behövs för att kunna möta enskildas och familjers olika behov av vård utanför det egna hemmet. Kommunerna ansvarar för att det finns tillgång till familjehem och HVB för enskilda och familjer som behöver vårdas och bo utanför det egna hemmet. Det är viktigt att det i lagstiftningen är tydligt att varje kommun ansvarar för att det finns tillgång till de placeringsalternativ som är reglerade i lag. De reglerade placeringsalternativen ska spegla de behov som barn och unga har och därför måste kommunerna kunna säkerställa tillgången till placeringsalternativen. Regeringen föreslår därför att kommunerna ska ha ett i lag tydligt angivet ansvar för att det finns tillgång till stödboenden, på samma sätt som de ansvarar för att det ska finnas tillgång till familjehem och HVB. Stödboenden ska bedrivas i samråd med socialnämnden Utredningen har föreslagit att vård i stödboende ska bedrivas i samråd med socialnämnden. Förslaget innebär att socialnämnden ansvarar för att den enskilde får den vård han eller hon behöver. Det innebär också att ansvaret kvarstår även efter det att den enskilde har tagits emot i ett stödboende, dvs. för själva boendet. Regeringen delar utredningens bedömning. Motsvarande reglering finns avseende familjehem och HVB och bör även gälla för stödboenden. 2015/16:43 Avgränsningar i förhållande till andra stödinsatser Utredningen har utvecklat hur stödboende ska avgränsas i förhållande till andra insatser från . Om den unge har ett eget hyreskontrakt är boendet exempelvis inte en del av ett stödboende. Unga kan ha skaffat sig ett eget hem, av egen kraft eller med hjälp av föräldrar eller andra i nätverket, som de kan vara i behov av olika insatser, t.ex. kontaktperson eller ekonomiskt bistånd. Ett annat exempel kan vara att erbjuder stöd till ett boende i form av en inackordering hos ett tidigare familjehem, efter det att placeringen har upphört. Dessa boenden med öppenvårdsinsatser är inte att betrakta som stödboenden. Regeringens bedömning: Stödboenden för barn och unga bör omfattas av regelbunden tillsyn och bör närmare regleras i Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Inspektionen för vård och omsorg () avstyr- ker förslaget på frekvenstillsyn och konstaterar att myndigheten kommer att ha svårigheter att nå den grupp unga som är placerade på stödboenden i enskilda lägenheter. menar att det inte går att utöva tillsyn i de ungas lägenheter utan samtycke. i län anser det motiverat att omfattningen av tillsynsbesöken för stödboenden bör vara densamma som för hem för vård eller boende (HVB), åtminstone inled- i uttrycker vikten av att verksamheter som bedriver stödboende omfattas av tillsyn. kommun ställer sig tveksam till att tillsynen ska vara aktuell för personer som är myndiga som kommunen har förståelse för att gräns- dragningen kan vara problematisk. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen delar utredningens bedömning att stödboenden för barn och unga bör omfattas av Det är en viktig förutsättning för att tryggheten och säkerheten för de boende ska kunna säkerställas. Stödboenden är en helt ny placeringsform för barn och unga, som under vissa förutsättningar bl.a. ska kunna ta emot barn i åldrarna 16 och I förhållande till vad som gäller för HVB kommer stödboenden att ha en mer begränsad bemanning, och därför ställa krav både på viss självständighet och viss mognad hos de boende. Det är därför av stor vikt att stödboenden omfattas av en systematisk och regelbunden tillsyn för att säkerställa att målen för verksamheten uppnås. och omsorg () bör ansvara för tillsynen. kan utgå från den lokal där personalen finns. önskvärt att tillsyn bör ske i barnets eller den unges boende måste dennes samtycke först inhämtas. Den som genomför en inspektion ska samtala med de barn och unga som samtycker till det. har i myndighetens budgetunderlag –2018 föreslagit att på frekvenstillsyn i socialtjänstförordningen avskaffas. Frekvenstillsynen behandlas särskilt i kapitel 7 Frekvenstillsyn av vissa Prop. 2015/16:43 verksamheter för barn och unga. Regeringen anser att tillsyn av verksamheter med stödboenden bör ske i samma omfattning som HVB för barn och unga, dvs. minst en gång . Regeringens förslag: Ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ ska ha tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg för att yrkesmässigt få bedriva stödboende för barn och unga i åldern 16–. En kommun eller ett landsting som driver verksamhet med stödboende och en kommun som genom avtal har överlämnat till enskild att driva sådan verksamhet ska anmäla denna verksamhet till Inspektionen för vård och omsorg. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Den övervägande majoriteten av remissinstan- serna har inte haft några synpunkter på förslaget. Inspektionen för vård och omsorg påpekar att det finns skäl att anta att verksamheter kommer att ansöka om tillstånd för stödboende med en målgrupp som omfattar både barn, unga och vuxna . Myndigheten menar att det faktum att ett sådant hem enbart delvis skulle omfattas av tillståndsplikt blir en svårhanterlig konstruktion. anser inte att stödboenden som vänder sig till enskilda ska omfattas av tillståndsplikt. Kommunen anser att socialnämnden eller motsvarande får helhetsansvaret för att insatsen håller god kvalitet. Skälen för regeringens förslag: Enligt 7 kap. 1 § första stycket 1 SoL får ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ inte bedriva yrkesmässig verksamhet i form av hem för vård eller boende (HVB) utan tillstånd av Inspektionen för vård och omsorg (). Tillstånd att bedriva sådan verksamhet får beviljas endast om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet (7 kap. 2 § SoL). Regeringen anser att det bör vara ett motsvarande krav på tillstånd för verksamhet som bedriver stödboende. Regeringen föreslår därför att ett bolag, en förening, en samfällighet, en stiftelse eller en enskild individ ska ha tillstånd från för att yrkesmässigt få bedriva stödboenden för barn och unga i åldern 16−20 år. Tillstånd ska endast få lämnas om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet. Enligt 7 kap. 1 § andra stycket SoL behövs inte tillstånd för verksamhet som kommunen genom avtal enligt 2 kap. 5 § SoL har överlämnat till enskild att utföra. En kommun eller ett landsting som driver verksamhet med HVB och en kommun som genom avtal har överlämnat till enskild att driva sådan verksamhet ska anmäla denna verksamhet till (7 kap. 1§ tredje stycket SoL). Regeringen anser att motsvarande bör gälla verksamhet som bedriver Regeringen föreslår därför att en kommun eller ett landsting som driver verksamhet med stödboende för barn och unga i åldern 16−20 2015/16:43 år samt en kommun som genom avtal har överlämnat till enskild att driva sådan verksamhet ska anmäla denna verksamhet till . Regeringen anser att tillståndsplikten ska gälla verksamheter med stödboenden som vänder sig till både barn i åldern 16–som unga i åldern 18–. bör hantera praktiska frågor till följd av förslaget inom ramen för sin verksamhet. Den nya placeringsformen stödboende, inklusive tillståndplikt för enskilda att bedriva stödboenden, föreslås träda i kraft . Tillstånd får enligt 7 kap. 2 § SoL beviljas endast om verksamheten uppfyller kraven på god kvalitet och säkerhet. För att säkerställa en rättsäker prövning och möjliggöra för den tillståndsprövande myndigheten att anpassa prövningen efter nya bedömningsgrunder för stödboende och kommande föreskrifter anser regeringen att bör ges möjlighet att kunna bevilja tidsbegränsade tillstånd. De tidsbegränsade tillstånden bör gälla under längst från den dag tillståndet beviljades. ges också tid att inspektera de nya verksamheterna och bygga upp en erfarenhet och kunskap kring kvalitetskrav och säkerhet för den nyinrättade boendeformen. ska ha ett övergripande ansvar Regeringens förslag: ska ha ett övergripande ansvar vid en placering i ett stödboende för barn och unga på motsvarande sätt som gäller för placering i familjehem och hem för vård eller Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet av remissinstanserna har inte särskilt Skälen för regeringens förslag ansvar vid placering utanför det egna hemmet finns bestämmelser i som reglerar socialnämndens ansvar vid placering utanför det egna hemmet. Enligt 6 kap. 7 § SoL ska social- nämnden medverka till att barn som vårdas i ett familjehem, jourhem, annat enskilt hem eller ett hem för vård eller boende (HVB) får en god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. nämnden ska vidare verka för att barnen får lämplig utbildning och den hälso- och sjukvård som de behöver. vårdnadshavarna och föräldrarna råd, stöd och annan hjälp som de Enligt 6 kap. 7 a § SoL ska socialnämnden i fråga om de barn som vårdas i familjehem, jourhem eller HVB lämna dem som vårdar sådana barn de råd, stöd eller annan hjälp som de behöver. 7 b § SoL ska socialnämnden noga följa vården av de barn och unga som vårdas i ett familjehem, jourhem eller HVB främst genom regelbundna personliga besök i det hem där barnet eller den unge vistas, enskilda samtal med barnet eller den unge, samtal med den eller dem som tagit emot barnet eller den unge i sitt hem och samtal med vårdnadshavarna. 2015/16:43 Enligt samma bestämmelse ska socialnämnden vidare särskilt uppmärk- samma barnets eller den unges hälsa, utveckling, sociala beteende, skolgång samt relationer till anhöriga och andra närstående. Av 6 kap. 7 c § SoL framgår att det ska finnas en av socialnämnden särskilt utsedd socialsekreterare som ansvarar för kontaktakterna med barnet eller den unge när vård ges i ett familjehem eller ett HVB. Socialsekreteraren ska besöka barnet eller den unge regelbundet i den omfattning som är lämplig utifrån barnets eller den unges behov och önskemål. Av 11 kap. 3 § SoL framgår att socialnämnden ska upprätta en vårdplan och en genomförandeplan när någon behöver vårdas i ett HVB eller i ett familjehem. Regeringen föreslår att socialnämnden, på motsvarande sätt som gäller för familjehem och HVB, ska ha ett övergripande ansvar även för barn och unga som bor och vårdas i ett stödboende. Regeringens förslag: Stödboenden som tar emot barn ska inför en anställning, ett uppdrag, en praktiktjänstgöring eller liknande kontrollera om den person som erbjuds tjänsten eller liknande förekommer i belastnings- eller misstankeregistret. Inspektionen för vård och omsorg ska kunna återkalla ett tillstånd att driva verksamhet i form av stödboende om den som bedriver verksamheten har underlåtit att iaktta bestämmelserna om obligatorisk registerkontroll och underlåtenheten är av allvarligt slag. Utredningens förslag: Överensstämmer i sak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser har ställt sig positiva eller inte haft någon erinran mot att införa en obligatorisk registerkontroll. Samhällets styvbarn föreslår att all personal ska registerkontrolleras, för att inte den nya placeringsformen ska ta över personal som inte har registerkontrollerats. Skälen för regeringens förslag: Regeringen delar utredningens förslag att det inför en anställning, ett uppdrag, praktiktjänstgöring eller liknande i ett stödboende ska göras en kontroll i misstanke- och belastningsregister. På samma sätt som gäller för hem för vård eller boende (HVB) bör registerkontrollen i stödboenden regleras i lagen (2007:171) om registerkontroll av personal vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn. Lagens namn bör därför ändras. I lagrådsremissen föreslås att lagen ska benämnas lag om registerkontroll av personal vid hem för vård eller boende eller stödboenden som tar emot barn. Lagrådet har föreslagit att lagen bör ges en mer generell utformning så att rubriken inte behöver ändras varje gång en ny boendeform ska omfattas av lagen. Lagrådet föreslår att lagen därför ska benämnas lag om registerkontroll av personal vid vissa boenden som tar emot barn. Regeringen ansluter sig till Lagrådets förslag till utformning av rubrik till lagen. 2015/16:43 Förslaget innebär att såväl offentligt som privat drivna stödboenden som tar emot barn ska omfattas av den obligatoriska registerkontrollen. Regeringen anser inte att det är lämpligt att införa en lagstiftning som möjliggör registerkontroll av personal som redan har ett anställningsavtal. Om verksamheten underlåter att iaktta den obligatoriska registerkontrollen ska tillståndet, i likhet med vad som gäller för HVB, kunna återkallas. 5.6Övriga ändringar i socialtjänstlagen och i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade Regeringens förslag: Vissa ändringar ska göras i socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade som en följd av införandet av placeringsformen stödboende. Det gäller bestämmelser om kommuners ansvar mot varandra, hantering av handlingar hos och i enskild verksamhet och sekretess. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte yttrat sig över förslagen. Skälen för regeringens förslag Kommuners ansvar mot varandra 2 a kap. SoL handlar om ansvarsfördelningen mellan kommuner i fråga om stöd och hjälp enligt socialtjänstlagen. Enligt 2 a kap. 1 § SoL är det den kommun där den enskilde vistas som ansvarar för att den enskilde får det stöd och den hjälp han eller hon behöver, om inte annat följer av 2 a kap. 3–5 §§ SoL.