prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — -skyldighet att tillämpa undantagen från källskatteförfarandet enligt artikel 13 (medgivande av den faktiska betalningsmottagaren till utbyte av upplysningar eller intyg från hemvistmedlemsstaten) gäller till och med eller till dess skyldigheten har fullgjorts. Från ovanstående föreskrivs i sin tur ett undantag för betalningar avseende konton för vilka lämnar uppgifter enligt DAC avseende 2016, dvs. nya konton som öppnats oktober– . Detta krävs för att undvika dubbelrapportering beträffande dessa konton. 8.3Allmänna utgångspunkter för upphävandet Regeringens förslag: Under förutsättning att förslaget godkänns av rådet ska bestämmelsen i 56 kap. 9 § andra stycket 8 upphöra att gälla. Regeringens bedömning: Några andra bestämmelser behöver inte ändras i svensk lag med anledning av att sparandedirektivet ska upphöra att gälla. Promemorians förslag och bedömning: I promemorian föreslås att 56 kap. 9 § andra stycket 8 ska upphävas . Remissinstanserna: anför att när upphävandet av sparandedirektivet beskrivs i allmänmotiveringen omnämns även de avtal som träffats med ett antal jurisdiktioner och som har sparandedirektivet som förebild. I dessa avtal finns, likt sparandedirektivet, bestämmelser om källskatt, avräkning och återbetalning. Verket gör i ett ställningstagande den bedömningen att avräkning ska göras enligt lag (1986:468) om avräkning av utländsk skatt så långt spärrbeloppet tillåter samt att återbetalning ska göras för resterande belopp som inte kan avräknas. vill påpeka att då punkten 8 i andra stycket upphävts kommer det helt saknas en reglering för återbetalning i SFL i situationerna rörande avtalen med de jurisdiktioner som omnämns ovan. Detta anser verket anmärkningsvärt då gällande avtal med andra jurisdiktioner även fortsättningsvis finns med denna innebörd. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Eftersom de nya Prop. 2015/16:29 bestämmelserna i ska ha företräde framför det reviderade sparandedirektivet (direktiv /48/EU) och då det finns en betydande överlappning blir vinsten med att låta de två instrumenten fungera parallellt minimal. Med anledning av kommissionens förslag och under förutsättning att förslaget godkänns av rådet ska sparandedirektivet upphävas . Vissa delar av sparandedirektivet ska dock tillämpas för att det inte ska förekomma något glapp i informationsutbytet. Vid införandet av sparandedirektivet i svensk lag användes inkorporering, vilket medförde att en ändring gjordes i 12 kap. 3 a § i, den numera upphävda, lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. Av bestämmelsen framgick att artiklarna 2–15 i rådets direktiv /48/EG skulle gälla som svensk lag. Denna bestämmelse var endast tillämplig vid taxering och ersattes därefter av den kompletterande lagstiftningen som beslutades för att genomföra direktivet (prop. 2004/05:113). Den bestämmelsen som behöver upphävas för att sparandedirektivet inte längre ska tillämpas är dock endast 56 kap. 9 § andra stycket 8 i SFL. Med anledning av att det ännu inte fattats ett formellt beslut inom EU ska 56 kap. 9 § andra stycket 8 i SFL ändras den dag då regeringen bestämmer (se avsnitt 9). I övrigt behöver inga justeringar göras för att sparandedirektivet ska upphöra . Med anledning av vad anför om avtal som träffats med ett antal jurisdiktioner och som har sparandedirektivet som förebild kan uppmärksammas att dessa avtal ingåtts mellan respektive jurisdiktion och EU. Avtalen har direkt effekt och det behövs därför i dessa fall inte någon svensk lagstiftning för att avtalen ska kunna tillämpas. Någon implementering av dessa avtal har därför inte skett i svensk rätt. Regeringens förslag: Den nya IDKAL ska träda i kraft . Övergångsbestämmelser ska tas in när det gäller de fasta datum som är satta som tidsfrister för genomförande av den initiala granskningen av befintliga konton. En övergångsbestämmelse ska även tas in om att rapporteringsskyldiga finansiella institut som blir sådana , ska anmäla till att de är rapporteringsskyldiga finansiella institut. Lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska träda i kraft , men i fråga om 2 § tillämpas första gången avseende uppgifter som avser . Även ändringarna i OSL ska träda i kraft . 2015/16:29 Ändringarna i SFL ska träda i kraft . Lagen ska tillämpas första gången på uppgifter som avser , i fråga om 24 kap. 2 a § och 34 kap. 3 § andra stycket, när det gäller uppgifter enligt 22 a kap. Lagen ska tillämpas första gången på uppgifter som avser även i fråga om 34 kap. 10 §, när det gäller uppgifter som avses i 34 kap. 9 a och 9 b §§. Lagen ska i övrigt tillämpas första gången på uppgifter som avser . Bestämmelsen i 56 kap. 9 § andra stycket 8 i SFL med anledning av upphävandet av sparandedirektivet ska dock träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. Regeringen ska även få meddela övergångsbestämmelser som behövs avseende 56 kap. 9 § andra stycket 8 SFL. Ändringarna i lagen om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning ska träda i kraft . Ändringarna i IDKL ska träda i kraft . Ändringarna i SdbL ska träda i kraft . Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I promemorian föreslås inte att bestämmelser avseende kontrolluppgiftsinlämning och information till den som uppgifterna berör enligt 22 a kap. ska tillämpas på uppgifter som avser . I promemorian föreslås att uppgifter till den kontrolluppgiftsskyldige enligt 34 kap. 9 a–9 d §§ ska lämnas i stället för . Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: Den granskningsprocedur som de rapporteringsskyldiga finansiella instituten ska genomföra för att identifiera rapporteringspliktiga konton skiljer sig åt beroende på vilken typ av konto det gäller. Kontona delas in i befintliga respektive nya och i konton som innehas av fysiska personer respektive av enheter. Det finns således fyra typer av konton. När det gäller befintliga konton föreskriver DAC tidsfrister för när granskningsprocedurerna ska vara genomförda. I CRS anges inga fastställda tidpunkter då dessa tidsfrister löper ut, men i kommentaren till CRS anges vilka tidpunkter jurisdiktionerna förväntas bestämma för när tidsfristerna löper ut. För del överensstämmer dessa tidpunkter med de som gäller enligt DAC. Den tidsfrist som först löper ut avser befintliga högvärdekonton som innehas av fysiska personer. Granskningen av sådana konton ska ha genomförts (se om detta även under avsnitt 6.1.2). Några tidsfrister finns dock inte när det gäller nya konton. Detta beror på att nya konton ska granskas i samband med att de öppnas. Nya konton är sådana konton som öppnas eller . IDKAL, som innehåller bestämmelserna om granskning av konton, bör därför träda i kraft . Det föreslås en bestämmelse i IDKAL om att rapporteringsskyldiga finansiella institut senast från att de blir sådana ska anmäla till att de är rapporteringsskyldiga finansiella institut. Med avseende på enheter som är rapporteringsskyldiga finansiella institut sedan före 2016, bör en övergångsbestämmelse tas in om att dessa ska göra anmälan . När det gäller den inledande granskning som ska göras av befintliga konton, finns också olika fasta datum för när granskningen ska ha genomförts. Beroende på vad det är för typ av konto ska granskningen av befintliga konton ha genomförts respektive . Eftersom det är fråga om fasta tidpunkter som blir inaktuella efter att de löpt ut bör bestämmelser om dessa tidsfrister tas in som övergångsbestämmelser till IDKAL. I lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton regleras bl.a. skyldigheter att överföra upplysningar till behöriga myndigheter i rapporteringspliktiga jurisdiktioner. Detta ska ske första gången då upplysningar ska överföras avseende . Innan uppgifterna överförs måste de dock ha lämnats till i form av kontrolluppgifter. Övriga bestämmelser i lagen blir aktuella för tillämpning först efter att det första utbytet av upplysningar har ägt rum. Det första utbytet ska som nämnts ske . Utbyte kan dock äga rum tidigare än så. Eftersom upplysningarna då ska avse , kan utbytet dock inte äga rum förrän efter utgången av 2016. Det första utbytet av upplysningar kommer således att ske mellan och . Lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton bör därför träda i kraft , men i fråga om bestämmelserna om skyldigheter att överföra uppgifter till behöriga myndigheter i andra stater och jurisdiktioner bör lagen tillämpas första gången i fråga om uppgifter som avser . I konsekvens med detta bör även lagen om ändring i OSL träda i kraft , eftersom den endast innebär att en hänvisning görs till lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Ändringarna i SFL gäller uppgifter som ska lämnas avseende . Sådana uppgifter lämnas normalt först , men den kontrolluppgiftsskyldige behöver samla in och bevara uppgifterna . Dessa ändringar bör därför träda i kraft och tillämpas första gången på uppgifter som avser . När det gäller tidpunkten för när kontrolluppgifter ska ha kommit in till och tidpunkten för när information ska lämnas till den som kontrolluppgiften avser bör dessa bestämmelser avseende 22 a kap. dock tillämpas på uppgifter som avser . Detta eftersom uppgifter enligt FATCA ska lämnas avseende och för att samtliga kontrolluppgifter med anledning av automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska inlämnas först till . Även bestämmelserna om att uppgifter till den kontrolluppgiftsskyldige ska lämnas först i stället för bör till följd av detta tillämpas på uppgifter som avser och ska lämnas första gången . Något beslut att upphäva sparandedirektivet har inte fattats . Det synes råda enighet mellan medlemsstaterna om att direktivet ska upphävas. När detta sker är dock inte klart. Ändringen i 56 kap. 9 § andra stycket 8 i SFL med anledning av upphävandet av sparandedirektivet bör inte träda i kraft innan sparandedirektivet har upphävts. bör därför träda i kraft den dag som regeringen bestämmer. I DAC 2 görs ändringar i DAC som inte endast har betydelse för det automatiska utbytet av upplysningar om finansiella konton, utan även för det sammarbete som i övrigt regleras i direktivet. föreslås här tas in i lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning. Av DAC 2 framgår att medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att tillämpa Ändringarna i lagen bör därför träda i kraft . Lagen (2015:62) om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av trädde i kraft . ändringar i den lagen som föreslås i denna proposition har karaktären av rättelser och justeringar. Ändringarna bör därför träda i kraft så snart som möjligt, vilket knappast är tidigare än . bör därför träda i kraft . Den ändring som föreslås i SdbL innebär att tillåts att i beskattningsdatabasen behandla uppgifter som behövs för handläggning av ärenden enligt lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om Eftersom den sistnämnda lagen föreslås träda i kraft bör även ändringarna i SdbL träda i kraft den Ändringarna i lagen om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning bör träda i kraft . Överväganden om andra alternativ 2014/15:41 Genomförande av avtal mellan och Amerikanska förenta staters regering för att förbättra internationell efterlevnad av skatteregler och för att genomföra FATCA övervägdes möjligheten att med genomförandet av FATCA även lämna de förslag som krävs för att genomföra CRS i svensk lagstiftning. Skillnaderna som finns mellan FATCA och CRS ansågs emellertid relativt betydelsefulla och FATCA ansågs i vissa delar mindre krävande för de rapporteringsskyldiga finansiella instituten än CRS. bakgrunden och med hänsyn till den korta tid som återstod innan skulle börja tillämpas ansågs det lämpligast att begränsa förslaget till genomförandet av . Såsom framgår under avsnitt 3.2 överensstämmer DAC 2 nästan helt Utgångspunkten för CRS och DAC 2 är en enda enhetlig rapporteringsstandard för finansiella konton och bedömningen är därför att ett gemensamt införande av DAC 2 och CRS samt gemensamma författningar där dessa regleras är att föredra. upphäva sparandedirektivet (direktiv /48/EG) medför att även denna upp i propositionen eftersom DAC 2 i stora delar överlappar sparandedirektivet och ska tillämpas i stället för sparandedirektivet i Prop. 2015/16:29 vissa fall. 10.2Konsekvenser för de offentliga finanserna Förslagen i propositionen syftar till att införa de bestämmelser om inhämtande och överföring av uppgifter som krävs enligt MCAA och DAC 2 för att genomföra den globala standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Förslagen berör enbart hur information ska lämnas till och därifrån vidarebefordras till andra stater eller jurisdiktioners behöriga myndigheter. Förslagen kommer således inte att medföra något förändrat skatteuttag i , och därmed inte heller några offentligfinansiella effekter. MCAA och DAC 2 innebär även att uppgifter ska lämnas från andra stater och jurisdiktioner till om finansiella konton i andra stater och jurisdiktioner som innehas av svenska personer. De upplysningar som på det sättet kommer till del kan medföra att skatt kan tas ut i fler fall än . Det är emellertid omöjligt att uppskatta hur stor sådan effekt som kan bli följden av de lämnade upplysningarna. , med instämmande av och , samt Näringslivets Skattedelegation, med instämmande av , Svensk Försäkring och , efterlyser en redovisning av effekterna och nyttan av rapporteringsskyldigheten. Med anledning av detta vill regeringen klargöra att informationsutbytet syftar till att rätt skattebelopp ska betalas i rätt land. I vilken utsträckning så sker eller inte sker när det gäller inkomster på finansiella konton kan inte avgöras. Något informationsutbyte av det slag som den globala standarden innebär har tidigare inte skett. Några offentligfinansiella effekter kan därför inte heller beräknas till följd av dessa lämnade uppgifter. Upphävandet av sparandedirektivet bedöms inte medföra några konsekvenser för de offentliga finanserna. 10.3Konsekvenser för enskilda och företag De finansiella institutens identifiering av rapporteringspliktiga konton Den granskningsprocedur som ska genomföras för att identifiera rapporteringspliktiga konton åligger de rapporteringsskyldiga finansiella instituten. För de rapporteringsskyldiga finansiella instituten medför således bestämmelserna en ökad administrativ börda som medför kostnader. När bestämmelserna införs kommer det att medföra en initial kostnad för att granska alla befintliga konton hos ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och bland dessa identifiera rapporteringspliktiga konton. Bestämmelserna innebär vidare en återkommande årlig kostnad för att identifiera rapporteringspliktiga konton bland de konton som öppnas , och för att undersöka om något konto som öppnats under ett har ändrat status från ej rapporteringspliktigt eller odokumenterat konto till rapporteringspliktigt konto. anser att redovisningen av förslagets påverkan på administrativa kostnader är bristfällig och samma kritik riktas mot de Näringslivets Skattedelegation, med instämmande av , Svensk Försäkring och , anser att det är anmärkningsvärt att kostnaderna för de finansiella instituten inte går att räkna fram. Regeringen vill därför framhålla Eftersom granskningsproceduren är ny är det inte möjligt att göra en rimlig uppskattning av vilka kostnader den kommer att medföra. Kostnaden kommer i stor utsträckning att variera mellan olika rapporteringsskyldiga finansiella institut beroende på bl.a. vilken verksamhet som bedrivs, hur många kontohavare institutet har och vilka uppgifter om kontohavarna som redan finns tillgängliga hos respektive på ett effektivt sätt kunna genomföra granskningsproceduren kommer det att krävas förändringar av exempelvis it-system, vilket medför en engångskostnad för de kostsamma dessa förändringar blir är sannolikt mycket varierande beroende på bl.a. vilket system det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har , och det är därför inte heller möjligt att uppskatta kostnaderna för dessa. Eftersom granskningsproceduren, som redan nämnts, är helt ny har underlag för att göra beräkningar med tillräcklig tillförlitlighet inte kunnat inhämtas. Beräkningar gjorda under sådana förutsättningar riskerar att bli mer missvisande än klargörande. anför att ingen information anges om att särskilda hänsyn har tagits till berörda företag när det gäller tidpunkt för ikraftträdande eller om behov av speciella informationsinsatser till de berörda vill därför upprepa att MCAA och DAC 2 föreskriver att genomförandelagstiftningen ska träda i kraft 2016 och att utbytet av upplysningar ska inledas 2017. kostnader som uppgett enligt nedan finns kostnader för anför vidare att ingen information redovisas om behov av särskild hänsyn till små företag. därför uppmärksamma att de finansiella institut som ska tillämpa lagstiftningen kan skilja sig åt i fråga om storlek och verksamhet. rimligt att tro att de institut som berörs mest av lagstiftningen är sådana som har ett stort antal kontohavare. Institut som har ett stort antal kontohavare kan tänkas ha större av att investera i it-system m.m. för att därigenom underlätta den löpande hanteringen när det gäller att identifiera rapporteringspliktiga konton. Det finns dock en relativt stor flexibilitet för de finansiella instituten att välja en metod för identifiering som passar det enskilda institutet bäst (se t.ex. avsnitt 6.1.7). Huvudregeln är exempelvis, när det gäller befintliga konton som innehas av fysiska personer, att ett rapporteringsskyldigt institut ska söka igenom de uppgifter som redan finns tillgängliga hos se om det finns några indikationer på att kontohavaren har hemvist i en annan stat Det är dock tillåtet att i stället tillämpa reglerna för granskning av nya konton som innehas av fysiska personer och inhämta ett intygande från kontohavaren om hans eller hennes hemvist. finansiella institut som t.ex. endast har ett mindre antal kontohavare kan det tänkas vara mindre betungande att inhämta intyganden från samtliga Prop. 2015/16:29 kontohavare än att söka igenom redan tillgänglig information för att hitta De finansiella institutens kontrolluppgifter till Utöver identifiering av rapporteringspliktiga konton åligger det de rapporteringsskyldiga finansiella instituten att lämna kontrolluppgifter till som innehåller de uppgifter som framgår av bestämmelserna. Uppgifterna ska lämnas för varje rapporteringspliktigt konto och kan innehålla en mängd olika uppgifter, såsom saldo eller värde, sammanlagd ränta, utdelning och annan avkastning och sammanlagd ersättning vid försäljning eller inlösen av tillgångar. Vilka uppgifter som ska lämnas varierar beroende på vilken typ av rapporteringspliktigt konto det rör sig om. Generellt kan dock sägas att en kontrolluppgift som ska lämnas enligt de föreslagna bestämmelserna normalt är betydligt mer omfattande än de kontrolluppgifter som lämnas enligt dagens regler. Eftersom flera av de uppgifter som ska lämnas enligt förslagen i denna proposition inte lämnas är det svårt att fullt ut jämföra tidsåtgången för lämnande av en kontrolluppgift enligt dagens regler med de föreslagna kontrolluppgifterna. Vissa paralleller kan dock dras mellan de kontrolluppgifter som föreslås lämnas och de kontrolluppgifter som inte längre behöver lämnas efter avskaffandet av förmögenhetsskatten. I samband med att förmögenhetsskatten avskaffades gjordes beräkningar för vilken minskning av den administrativa bördan det medförde att vissa kontrolluppgifter inte längre behövde lämnas. De berörda kontrolluppgifterna var KU 20 (ränteintäkter och fodringsrätter), KU 25 (ränteutgifter och skulder) samt KU 31 (Kontrolluppgift från företagens affärssystem). De uppgifter som skulle lämnas i dessa kontrolluppgifter överensstämmer inte helt med de uppgifter som ska lämnas enligt de aktuella förslagen. I brist på bättre jämförelsematerial kan dock vissa slutsatser dras av den administrativa börda som dessa kontrolluppgifter bedömdes medföra. Företagens administrativa kostnader förknippade med de nämnda kontrolluppgifterna finns uppskattade i databas . Mätningen av dessa kontrolluppgifter, KU 20, KU 25 samt KU 31, är gjord utifrån en indelning efter hur många kontrolluppgifter som lämnas av varje berört företag. Gruppindelningen är: (1) de företag som lämnar mer än 1000 kontrolluppgifter, (2) de som lämnar mellan 100 och 1 000 kontrolluppgifter, (3) de som lämnar mellan 50 och 100 kontrolluppgifter, (4) de som lämnar mellan tio och 50 kontrolluppgifter samt (5) de som lämnar högst tio kontrolluppgifter. Anledningen till att en uppdelning gjorts i olika grupper av kontrolluppgiftsskyldiga utifrån antalet lämnade kontrolluppgifter är att även om den totala tidsåtgången är högre för ett företag som lämnar många kontrolluppgifter, så sjunker tidsåtgången per lämnad kontrolluppgift i takt med att antalet lämnade uppgifter ökar. I finns uppskattat den tidsåtgång som beräknas för att lämna kontrolluppgifter för var och en av de fem olika grupperna samt hur många berörda företag som återfinns i de olika grupperna. för samtliga grupper och kontrolluppgifter är antagandet att det kostar ca att utföra arbetet. Tidsåtgången är, för var och en av KU 20, KU 25 och KU 31, uppskattad till: för grupp (1) , för grupp (2) , för grupp (3) , för grupp (4) , samt för grupp (5) . absoluta majoriteten av berörda företag, ca , finns i den grupp som lämnar upp till tio kontrolluppgifter, för att sedan successivt bli allt färre i de grupper som lämnar fler Med hänsyn till att de kontrolluppgifter som nu föreslås lämnas kan antas bli betydligt mer omfattande än de som uppgifterna i avser finns det dock skäl för att uppskatta tidsåtgången till den dubbla i förhållande till den tid som anges för dessa Antalet företag som kan antas bli skyldiga att lämna kontrolluppgift enligt de föreslagna reglerna kan med stöd av uppgifter ur databasen uppskattas till drygt 8 000. I brist på annat underlag antas fördelningen mellan kontrolluppgiftsskyldiga som ska lämna många respektive få kontrolluppgifter överensstämma med fördelningen mellan de kontrolluppgiftsskyldiga som lämnade de nämnda kontrolluppgifterna om förmögenhet. Om det antas att även timkostnaden för att lämna kontrolluppgift , men att det tar dubbelt så att lämna en sådan kontrolluppgift i förhållande till dem som lämnades om förmögenhet, kan den nu föreslagna kontrolluppgiftsskyldigheten antas öka de sammanlagda administrativa kostnaderna för alla Denna kostnad bedöms utgöra endast en liten del av den sammantagna kostnaden som regelverket avseende MCAA, CRS och DAC 2 innebär för ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut. Den stora kostnaden för institutet ligger i genomförandet av granskningsproceduren för att identifiera rapporteringspliktiga konton. Enskilda kontohavare ska i vissa fall inkomma med ett intygande som innehåller utländskt skatteregistreringsnummer till ett rapporterings- skyldigt finansiellt institut. Det kan även tänkas att kontohavaren i andra situationer måste svara på frågor eller inkomma med dokumentation för att underlätta för ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut att identifiera rapporteringspliktiga konton. Det är inte möjligt att uppskatta den ökning av den administrativa bördan som detta kan medföra för enskilda kontohavare, men ökningen bör vara relativt begränsad. Indirekt kan dock enskilda kontohavare även påverkas om de administrativa kostnader som förslagen medför för de rapporteringsskyldiga finansiella instituten övervältras på kunderna genom exempelvis höjda avgifter. Det är dock inte heller möjligt att förutse eller uppskatta några sådana effekter. I övrigt torde inte heller förslaget medföra några konsekvenser för jämställdheten mellan kvinnor och män.