prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — Remissinstanserna: anför att promemorians förslag till 5 § andra stycket i lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ger intryck av att innebära en begränsning av hur upplysningar som utbyts mellan EU:s medlemsstater med stöd av DAC får användas på så sätt att de, till skillnad från upplysningar som utbyts med andra stater och jurisdiktioner med stöd av MCAA, inte får användas för uttag av socialavgifter. anför vidare att det är viktigt att klargöra vad som ingår i underrättelseskyldigheten vid överträdelser av sekretessen eller brister i skyddet av uppgifter, t.ex. vilken utredning ska göra. Skälen för regeringens förslag: Av avsnitt 3.1 i MCAA framgår bl.a. att beloppet och karaktären av en betalning till ett rapporteringspliktigt konto, vid tillämpning av avsnitt 2, får fastställas i enlighet med principerna i svensk skattelagstiftning. Detta innebär att när det i CRS talas om t.ex. ränta eller utdelning, får dessa begrepp tolkas i enlighet med deras betydelse i exempelvis IL. Detsamma framgår av artikel 8.3a i det ändrade DAC. Av avsnitt 3.2 i MCAA framgår att det vid informationsutbytet enligt avsnitt 2 ska uppges vilken valuta ett belopp anges i. En bestämmelse om detta bör därför tas in i den nya lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. I avsnitt 3.3 i MCAA anges att upplysningar ska utbytas från och med de kalenderår som anges i bilaga F och att uppgifterna ska utbytas från utgången av det kalenderår som uppgifterna avser. Uppgifter behöver dock endast utbytas avseende ett kalenderår om båda staterna eller jurisdiktionerna har genomfört de åtgärder och den lagstiftning som krävs för att utbyte avseende det kalenderåret ska kunna ske. Av bilaga F framgår att intentionen är att information ska utbytas första gången . Det innebär att uppgifterna som utbyts första gången ska avse . Av artikel 8.3a i DAC framgår att de upplysningar som ska utbytas är upplysningar avseende beskattningsperioder , dvs. upplysningar avseende och framåt. Av artikel 8.6b i DAC framgår att upplysningarna ska utbytas och från utgången av det kalenderår som upplysningarna avser. I avsnitt 5.1 i MCAA framgår att alla uppgifter som utbyts ska omfattas av sekretessregler och andra skydd i enlighet med Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden, inklusive de bestämmelser som begränsar användningen av de uppgifter som utbyts och, i den utsträckning det behövs för att säkerställa nödvändig skyddsnivå för personuppgifter, i enlighet med de skydd som kan specificeras av uppgiftslämnande behörig myndighet och som föreskrivs i dess nationella lag och förtecknas i bilaga C. I artikel 22 i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden anges att upplysningar som en part mottar ska behandlas som hemliga och skyddas på samma sätt som upplysningar som har erhållits enligt den interna lagstiftningen och, om det behövs för att säkerställa det skydd som krävs för personuppgifter, i enlighet med de skyddsregler som anges av den part som lämnar upplysningarna såsom föreskrivna i dess interna lagstiftning. Vidare anges det att sådana upplysningar får yppas endast för personer eller myndigheter (däri inbegripet domstolar och förvaltningsorgan eller organ som utövar tillsyn) som fastställer, uppbär eller driver in skatter eller handlägger andra verkställighetsåtgärder, åtal eller överklagande i fråga om dessa skatter eller som utövar tillsyn över nämnda verksamheter. Endast dessa personer eller myndigheter får använda upplysningarna och bara för sådana ändamål men de får yppa dem vid offentlig rättegång eller i domstolsavgöranden rörande dessa skatter. Att samma sekretess ska råda för upplysningar som tar emot med anledning av MCAA och direktivet som för upplysningar som erhållit enligt svensk lagstiftning följer redan av 27 kap. OSL. Någon särskild sekretessbestämmelse avseende de uppgifter som tas emot av i enlighet med CRS och DAC behöver därför inte tas in i svensk lag. Några generellt tillämpliga bestämmelser som begränsar rätten att använda uppgifter som tas emot med anledning av internationella överenskommelser om utbyte av upplysningar finns dock inte. En bestämmelse om den användarbegränsning som föreskrivs i artikel 22 i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden bör därför tas in i den nya lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. En hänvisning till denna bestämmelse bör också tas in i 9 kap. 2 § OSL. En sådan användarbegränsning innebär dock inte någon begränsning i enskilds rätt enligt tryckfrihetsförordningen att ta del av eller använda sig av allmänna handlingar. Några andra ändringar i OSL behöver inte göras för att genomföra MCAA och DAC 2. När det gäller uppgifter som tas emot med anledning av DAC fanns det redan före det ändringsdirektiv som ska genomföras bestämmelser om sekretess och användarbegränsningar i artikel 16. De befintliga bestämmelserna gäller även för de ytterligare uppgifter som utbyts med anledning av DAC 2. De befintliga bestämmelserna genomfördes i svensk rätt genom prop. 2012/13:4. Bland annat infördes lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning. I 20–23 §§ i den lagen finns bestämmelser om användning och vidarebefordran av upplysningar m.m. En bestämmelse bör tas in i lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton som anger att även de bestämmelserna gäller avseende upplysningar som tas emot till följd av utbyte som avses i DAC. Med anledning av det som anför avseende begränsning av vad upplysningar som utbyts enligt DAC får användas för jämfört med upplysningar som utbyts enligt MCAA, konstaterar regeringen att det som föreskrivs i den föreslagna 5 § andra stycket lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton är att även 20–23 §§ lagen om administrativt samarbete inom Europeiska unionen i fråga om beskattning gäller avseende upplysningar som tas emot till följd av utbyte som avses i DAC. Även om den lagen enligt 2 § inte gäller för socialavgifter anges det i 20 § första stycket andra meningen att upplysningar som tar emot får användas för fastställande och uppbörd av 2015/16:29 socialavgifter. Uppgifterna får således användas för fastställande och uppbörd av socialavgifter även om utbytet sker med stöd av DAC. I avsnitt 5.2 i MCAA anges bl.a. att en behörig myndighet ska underrätta koordineringsorganets sekretariat vid överträdelser av sekretessen enligt MCAA eller brister i skyddet och eventuella påföljder och avhjälpande åtgärder som detta har resulterat i. Med koordinerings- organet åsyftas här det koordineringsorgan som avses i artikel 24.3 i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden, se bilaga 1 till lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. En bestämmelse bör tas in i laget om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton om att ska göra sådana underrättelser. När det gäller det som anför om att det är viktigt att klargöra vad som ingår i underrättelseskyldigheten konstaterar regeringen att alla detaljer i innebörden av underrättelseskyldigheten inte framgår av MCAA eller dess kommentar. När det som i detta fall rör sig om en internationell standard som förutsätts tillämpas så lika som möjligt i alla stater och jurisdiktioner, finns det dock skäl att vara försiktig med att fastställa ensidiga nationella principer för tolkning. Internationellt pågår kontinuerligt arbete med att precisera detaljerna kring hur den globala standarden ska tillämpas. Regeringen deltar, liksom , i detta arbete. Se även avsnitt 6.2.5. 6.2.4Samarbete för att se till att avtalet följs och tillämpas Regeringens förslag: Bestämmelser ska tas in i den nya lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton om att ska underrätta den behöriga myndigheten i en annan stat eller jurisdiktion om det finns skäl att tro att felaktig eller ofullständig information har lämnats av ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i den andra staten eller jurisdiktionen eller att ett sådant finansiellt institut har begått en överträdelse av sina skyldigheter att lämna uppgifter. Bestämmelser ska även tas in om att , efter en motsvarande sådan underrättelse från en behörig myndighet i en annan stat eller jurisdiktion när det gäller ett svenskt rapporteringsskyldigt finansiellt institut, ska vidta de åtgärder som är möjliga enligt svensk lagstiftning för att inhämta korrekt och fullständig information eller för att avhjälpa överträdelserna. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 4 i MCAA föreskrivs att en behörig myndighet ska underrätta den andra behöriga myndigheten när den förstnämnda behöriga myndigheten har skäl att tro att ett fel har begåtts som kan ha lett till att felaktiga eller ofullständiga uppgifter har rapporterats eller att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut har brustit i sin efterlevnad av tillämpliga rapporteringskrav och förfaranden Prop. 2015/16:29 för kundkännedom i överensstämmelse med CRS. den underrättade behöriga myndigheten ska vidta alla lämpliga åtgärder som enligt sin inhemska lagstiftning står till buds för att avhjälpa de fel eller den bristande efterlevnad som beskrivs i underrättelsen. Bestämmelser om skyldigheter i enlighet med avsnitt 4 i MCAA bör tas in i lagen om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. Någon motsvarighet till avsnitt 4 i MCAA finns inte i DAC. Dock har samtliga EU:s medlemsstater undertecknat MCAA eller antas komma att göra det. Regeringens bedömning: Några bestämmelser behöver inte införas i svensk lag för att genomföra avsnitt 6 i MCAA. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: Som nämnt ovan är grunden för MCAA artikel 6 i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden (konventionen) som införts i svensk lag genom lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Artikel 6 i konventionen föreskriver att två eller flera parter automatiskt ska utbyta i artikel 4 angivna upplysningar i fråga om sådana kategorier av fall och i enlighet med de tillvägagångssätt som de ska bestämma genom ömsesidig MCAA är en sådan ömsesidig överenskommelse som avses i artikel 6 i konventionen. Med andra ord kommer det automatiska utbytet av upplysningar om finansiella konton att ske med stöd av konventionen, i fråga om sådana kategorier av fall och i enlighet med de tillvägagångssätt som anges i MCAA. I artikel 24 i konventionen finns bestämmelser om konventionens genomförande. Där föreskrivs bl.a. att parterna ska stå i förbindelse med varandra genom sina behöriga myndigheter för att tillämpa konventionen och att de behöriga myndigheterna i två eller flera parter ömsesidigt kan komma översens om hur konventionen ska tillämpas dem emellan (artikel 24.1) samt att om det mellan två eller flera parter uppkommer svårigheter eller tvistemål i fråga om tillämpningen eller tolkningen av konventionen, ska de behöriga myndigheterna i dessa parter söka lösa frågan genom ömsesidig överenskommelse (artikel 24.5). Eftersom även utbytet av upplysningar enligt MCAA kommer ske med stöd av konventionen, bedömer regeringen att bestämmelserna i artikel 24 i konventionen som utgångspunkt måste anses tillämpliga även vid detta informationsutbyte. I avsnitt 6.1 i MCAA anges att endera parten kan begära att samråd hålls med en eller flera av de behöriga myndigheterna om det uppstår svårigheter i fråga om genomförandet eller tolkningen av avtalet. ska hållas för att lämpliga åtgärder ska kunna vidtas för att säkerställa att Både avsnitt 6.1 i MCAA och artikel 24.5 i 2015/16:29 konventionen behandlar den situationen att det uppstår svårigheter i fråga om tillämpning och tolkning. Eftersom avsnitt 6.1 tar sikte på svårigheter specifikt när det gäller MCAA bör bestämmelserna där, enligt regeringens mening, ha företräde framför bestämmelserna i artikel 24.5 i konventionen i de fall där det gäller genomförandet eller tolkningen av just MCAA. Det bör därför övervägas att i förordningsform ta in en bestämmelse som specifikt avser MCAA och innebär att får begära att samråd hålls och att verket i övrigt får vidta de åtgärder som kan föranledas av det som föreskrivs i avsnitt 6.1 i MCAA. I LÖHS finns bestämmelser som allmänt gäller vid ömsesidig handräckning i skatteärenden, såsom t.ex. utbyte av upplysningar med främmande stat. Till LÖHS hör förordningen (1990:320) om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Av 16 § i nämnda förordning framgår bl.a. att om det finns ett avtal om t.ex. utbyte av upplysningar mellan och en främmande stat får den behöriga myndigheten ingå överenskommelse med myndighet i den främmande staten om det sätt på vilket t.ex. utbytet av upplysningar ska genomföras (jfr artikel 24.1 i konventionen). Mot bakgrund av att det här föreslås att bestämmelserna om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton ska tas in i en ny särskild lag i stället för att de tas in i LÖHS (se avsnitt 5.3), bör det övervägas att också ta in en ny särskild bestämmelse i förordningsform om att utses att vara behörig myndighet för att ingå s.k. behörigmyndighetsavtal om närmare regler och procedurer för utbyte av upplysningar enligt MCAA. Detta trots att grunden för denna nya bestämmelse skulle vara densamma som grunden för motsvarande bestämmelse i 16 § förordningen (1990:320) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, nämligen artikel 24.1 i konventionen. I avsnitt 3.5 i MCAA anges det med vilket it-format de behöriga myndigheterna ska utbyta uppgifterna. I avsnitt 3.6 anges sammanfattningsvis att de behöriga myndigheterna ska arbeta mot att komma överens om en eller flera metoder för dataöverföring och specificera dem i bilaga B. En ny särskild bestämmelse i förordningsform om att utses att vara behörig myndighet kan avse även det som sägs om behöriga myndigheter i avsnitten 3.5 och 3.6 i MCAA. I avsnitt 6.2 i MCAA anges att avtalet kan ändras genom en skriftlig överenskommelse mellan samtliga behöriga myndigheter för vilka avtalet har verkan. Om de behöriga myndigheterna inte kommer överens om annat börjar en sådan ändring gälla i den månad som följer efter utgången av en period om en månad räknat från den dag en sådan skriftlig överenskommelse har undertecknats av samtliga behöriga myndigheter. Det är regeringen som har ingått MCAA och denna möjlighet att komma överens om ändringar i avtalet bör inte överlåtas på . Bestämmelserna i avsnitt 6.2 i MCAA föranleder inte någon åtgärd i svensk lag. Någon motsvarighet till avsnitt 6 i MCAA finns inte i DAC 2. Regeringens bedömning: Några bestämmelser behöver inte införas i svensk lag för att genomföra avsnitt 7 i MCAA. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Inga remissynpunkter har lämnats som har anknytning till denna fråga. Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 7 i MCAA anges att en behörig myndighet, för undertecknandet av avtalet eller efter det att dess jurisdiktion har de nödvändiga lagarna för att kunna genomföra CRS, måste underrätta koordineringsorganets sekretariat om bl.a. att den lagstiftning som krävs för att genomföra CRS har införts samt de relevanta datum som gäller för befintliga konton respektive nya konto och tillämpning eller slutförandet av förfarandena för att identifiera rapporteringspliktiga konton. Vidare framgår när avtalet träder i kraft mellan två behöriga myndigheter och hur behörig myndighet kan avbryta utbytet av uppgifter med en annan behörig myndighet om den sistnämnda behöriga myndigheten anses ha brustit väsentligt i sin efterlevnad av avtalet. Här framgår även att en behörig myndighet kan säga upp sitt deltagande i avtalet, eller i förhållande till en viss behörig myndighet, genom att skriftligen underrätta koordineringsorganets sekretariat om detta. En sådan uppsägning ska börja gälla i den månad som följer efter att 12 månader gått sedan underrättelsen om avtalets uppsägning. I händelse av uppsägning ska alla uppgifter som tidigare tagits emot enligt detta avtal förbli konfidentiella och omfattas av villkoren i konventionen om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Med koordineringsorganet åsyftas här det koordineringsorgan som avses i artikel 24.3 i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden, se bilaga 1 till lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Någon motsvarighet till avsnitt 7 i MCAA finns inte i DAC 2. 6.3Icke rapporteringsskyldiga finansiella institut och konton som är undantagna från definitionen finansiellt konto 6.3.1Icke rapporteringsskyldiga finansiella institut Regeringens förslag: Bestämmelser ska tas in i den nya IDKAL om att svenska myndighetsenheter, internationella organisationer som har ett gällande värdlandsavtal med , riksbank, kvalificerade utfärdare av kreditkort, om de är finansiella institut, ska vara undantagna från rapporteringsskyldighet, under de förutsättningar som anges i punkterna B i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC. Bestämmelser ska även tas in i samma lag om att pensionsstiftelser och vinstandelsstiftelser ska vara undantagna från rapporteringsskyldighet. 2015/16:29 Regeringens bedömning: Några bestämmelser för att genomföra undantagen för smala pensionsfonder, företag för kollektiva investeringar, truster som dokumenteras av trustförvaltare eller pensionsfonder hos en myndighetsenhet, internationell organisation eller centralbank behöver inte tas in i svensk lag. Promemorians förslag och bedömning: Överensstämmer med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: , med instämmande av och , anser att det i lagstiftningen ska förtydligas att fackföreningar och vissa andra icke allmännyttiga ideella föreningar ska undantas från rapporteringsskyldighet även om de skulle vara finansiella institut. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I punkterna B i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC definieras begreppet icke rapporteringsskyldigt finansiellt institut. Bestämmelserna innehåller de materiella villkor som måste vara uppfyllda för att ett finansiellt institut ska vara undantaget från rapporteringsskyldighet. I punkterna B.1 i avsnitten VIII räknas de undantagna enheterna upp. I punkterna B.1 a anges att myndighetsenheter, internationella organisationer och centralbanker är undantagna, förutom avseende en utbetalning som hänför sig till en skyldighet som uppstått i samband med en sådan kommersiell finansiell verksamhet som ett specificerat försäkringsföretag, ett depåinstitut eller ett inlåningsinstitut ägnar sig åt. Bestämmelser om dessa undantag bör tas in i IDKAL. I punkterna B.1 b undantas breda pensionsfonder, smala pensions- fonder, pensionsfonder hos en myndighetsenhet, internationell organisation eller centralbank samt kvalificerade kreditkortsutfärdare. För att falla in under kategorin ”smal pensionsfond” krävs bl.a. att fonden har färre än 50 deltagare, regleras av offentlig myndighet och rapporterar in uppgifter om sina förmånstagare till skattemyndigheterna. Pensionsstiftelser och pensionsförsäkringar behandlas nedan och det bedöms inte finnas skäl att ta in några bestämmelser i svensk lag för att genomföra undantagen för smala pensionsfonder eller pensionsfonder hos en myndighetsenhet, internationell organisation eller centralbank. Bestämmelser ska dock tas in om undantag för breda pensionsfonder och kvalificerade utfärdare av kreditkort. I punkterna B.1 c finns en generell bestämmelse om att även enheter som inte räknas upp är undantagna om det är en enhet för vilken risken är låg att den används för skatteundandragande och den liknar någon av enheterna som anges i punkterna B.1 a och b samt definieras i nationell lagstiftning som ett icke rapporteringsskyldigt finansiellt institut, om den enhetens status som icke rapporteringsskyldigt finansiellt institut inte äventyrar syftena med CRS och DAC. De enskilda staterna och jurisdiktionerna ges här alltså en möjlighet att ensidigt undanta vissa enheter från rapporteringsskyldighet, så länge de uppfyller vissa kriterier. Av kommentaren till CRS framgår att punkten B.1 c avser att möjliggöra undantag för finansiella institut som är specifika för en viss jurisdiktion utan att någon överenskommelse om detta behöver nås genom förhandlingar mellan de deltagande staterna och jurisdiktionerna. motsvarande generell regel finns inte i de bilaterala avtal som stater och jurisdiktioner ingått med för att genomföra FATCA () och varje jurisdiktion har därför varit tvungen att i förhandlingarna med komma överens om eventuella specifika undantag. har under ett fåtal år förhandlat fram med mer än 100 stater och jurisdiktioner. Förhandlingarna har präglats av relativt stor transparens när det gäller de allmänna utgångspunkterna. De undantag som har gjorts i FATCA-avtalen avser enheter där risken är låg att de ägnar sig åt eller används för skatteundandragande. I kommentaren till CRS anges att stater och jurisdiktioner förväntas ha en enda lista för finansiella institut som är undantagna från rapporteringsskyldighet och inte olika listor beroende på vilken stat eller jurisdiktion avtalet har ingåtts med. Detta gäller dock naturligtvis inte de undantag som finns i modellen för men som medvetet inte tagits med i CRS och DAC. De undantag från rapporteringsskyldighet som finns i modellen för FATCA- avtal men medvetet utelämnats i CRS och DAC är undantagen som gäller finansiella institut med lokalt kundunderlag, lokala banker, finansiella institut med endast lågvärdekonton, uppdragsgivande investerings- enheter, uppdragsgivande kontrollerade bolag, uppdragsgivande investeringsbolag med begränsad ägarkrets, avtalsförmånsberättigade pensionsfonder och investeringsenheter som ägs helt av undantagna faktiska innehavare. Sådana undantag ska alltså inte tas in i den svenska lagstiftningen för genomförande av CRS och DAC 2. I FATCA- avtal finns dock undantag för två typer specifikt svenska enheter; pensionsstiftelser och vinstandelsstiftelser. Dessa enheter är sådana avseende vilka risken är låg att de används för skatteundandragande och de får anses likna de enheter som beskrivs i punkterna B.1 a och b. Deras status som icke rapporteringsskyldiga finansiella institut kan inte antas äventyrar syftena med CRS och DAC. Undantag från rapporteringsskyldighet bör därför även här göras för pensionsstiftelser och vinstandelsstiftelser. , med instämmande av och , anser att även fackföreningar och vissa andra icke allmännyttiga ideella föreningar ska undantas från rapporteringsskyldighet även om de skulle vara finansiella institut. Som nämnts ovan är en förutsättning för att andra enheter än de som nämns i punkterna B.1 a, b, d eller e ska kunna undantas från rapporterings- skyldighet i nationell lagstiftning att de är av samma art som de enheter som anges i punkterna B.1 a eller b. Enligt regeringens mening kan fackföreningar och andra icke allmännyttiga ideella föreningar inte anses vara likartade med sådana centralbanker, myndighetsenheter, internationella organisationer eller pensionsfonder som avses i punkterna B.1 a eller b. Något utrymme för att undanta dem från rapporteringsskyldighet finns därför inte. I punkterna B.1 d undantas företag för kollektiva investeringar. Undantagen från rapporteringsskyldighet avser här undantag för svenska finansiella institut. Undantaget för företag för kollektiva investeringar gäller för svenska investeringsenheter som regleras som företag för kollektiva investeringar. Av definitionen av enhet framgår att det inte endast är fråga om juridiska personer. En enhet kan också vara en annan juridisk konstruktion såsom en trust. När det är fråga om företag för 2015/16:29 kollektiva investeringar rör det sig för svensk del om värdepappersfonder och specialfonder.