prop · H203102 · 2015-04-15 00:00:00 — Av- skrivningarna speglar därmed hur tillgångens värde successivt förbrukas. Avskrivningarna i kommunsektorn uppgick till 2014. Det var en ökning jämfört med föregående år. Investeringsutgifterna för kommunsektorn uppgick till 2014. Det var en ökning jämfört med föregående år (se diagram 2.6). –uppgick den årliga ökningen av investeringsutgifterna i kommunsektorn till i genomsnitt . Kommunernas investeringsutgifter uppgick till 2014, vilket innebar en ökning på . Landstingens investerings- utgifter uppgick till , vilket innebar en ökning på . Av investeringsutgifterna i landstingen hade byggnader och mark den största procentuella ökningen, , av investeringsutgifterna inom materiella och immateriella anläggningstill- gångar. Byggnader och mark var också de materiella anläggningstill- gångar i landstingen som ökade mest, . Investeringsutgifter och avskrivningar 2005–2014 Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting () och Kommuner och Landsting. –ökade avskrivningarna snabbare än investeringsutgifterna. Så var även fallet 2012 och 2013. ökade åter investerings- utgifterna mer än avskrivningarna. Minskade avskrivningar innebär ett ökat behov att finansiera investeringarna via positiva resultat, upplåning eller försäljning av anläggningstillgångar. I diagram 2.7 visas den procentuella ökningen . Högre investeringsutgifter leder normalt till ökade avskrivningskostnader. Diagram 2.7 Årlig ökning av investeringsutgifter och avskrivningar i kommunsektorn 2005–2014 Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting () och Kommuner och Landsting. 2014/15:102 En stor del av investeringarna görs i kommun- och landstingsägda bolag, som ingår i den sammanställda redovisningen utifrån vissa kriterier (ägarandel och väsentlighet). I diagram 2.8 specificeras investerings- utgifterna uppdelade på kommuner, kommunägda företag, landsting och landstingsägda företag. Det saknas uppgifter för de kommun- och landstingsägda företagen, men ökade investerings- utgifterna inom de kommunägda bolagen, som de minskade inom de landstingsägda företagen. Diagram 2.8 Investeringsutgifter –2014 Källor: Räkenskapssammandrag för kommuner () och landstingens bokslut (Kommuner och Landsting). Anm.: Uppgift saknas för kommunägda och landstingsägda företag beroende på att informationsinsamlingen sker senare avseende kommunägda företag. Balansräkningen visar den finansiella ställningen . Balans- räkningen visar vilka tillgångar som kommunerna eller landstingen förfogar över och hur dessa tillgångar har finansierats. Differensen mellan tillgångarna och skulderna utgör det egna kapitalet. Kommunsektorns balansräkning 2010–2014 Miljarder kronor och procent 13/14, 10/14, Bidrag till statlig infrastruktur Summa eget kapital, 1Kommunernas och landstingens balansräkning 2014 är preliminär. 2RUR är förkortning av Resultatutjämningsreserv. En reservering inom eget kapital. Anm.: Beloppen avser värdet aktuellt år. Varje enskild rad är avrundad till miljarder kronor. Det innebär att det inte alltid går att summera delraderna till en totalsumma. Förändringen avser genomsnittlig förändring. Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). uppgick värdet av kommunsektorns totala Det var högre än vid föregående årsskifte (se tabell 2.2). Cirka hälften av tillgångarna bestod av materiella och immateriella tillgångar, som fastigheter, inventarier och olika rättigheter, t.ex. licenser. Samtliga tillgångar utom omsättningstill- gångarna ökade mer 2014 än det årliga genomsnittet 2005–2014. Värdet av kommunernas totala tillgångar ökade 2014 och 2010–2014 med i genomsnitt . materiella anläggningstillgångarna ökade 2005–2014 mer än värdet på de finansiella tillgångarna, men något mindre än värdet på omsättnings- Den procentuellt största ökningen stod bidrag till statlig infrastruktur för i genomsnittlig ökning. bidragen till statlig infrastruktur , eller 0,7 miljarder kronor, och uppgick till . Värdet av landstingens totala tillgångar ökade 2014 och 2010–2014 med i genomsnitt . Det var dock värdet på de finansiella anläggningstillgångarna som ökade mest i landstingen med i genomsnitt 2005–2014. 2014/15:102 på de finansiella anläggningstillgångarna . Värdet på de materiella och immateriella anläggningstillgångarna ökade 2014, vilket var något högre än den genomsnittliga årliga ökningstakten (9,). Den procentuellt största ökningen 2014 stod bidrag till statlig infrastruktur för , eller . Det totala värdet för bidragen till statlig infrastruktur uppgick till . Diagram 2.9 Tillgångar 2005–2014 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Avsättningar definieras som skulder som är ovissa när det gäller förfallo- tidpunkt eller belopp. Avsättningarna för kommunsektorn uppgick per till totalt . Det var en ökning jämfört med föregående år. Av avsättningarna avsåg pensionsförpliktelser intjänade efter 1998 (se diagram 2.10). Kommunernas avsättningar uppgick till totalt 2014, vilket var en ökning jämfört med . Avsättningarna för pensioner ökade och utgjorde av kommunens avsättningar, eller , 2014. Övriga avsättningar ökade jämfört med året innan. Totalt uppgick avsättningarna för landstingen till 2014, vilket var en ökning med eller jämfört med föregående år. Avsättningarna för pensioner utgjorde eller av landstingens totala avsättningar. Diagram 2.10 Pensionsavsättningar 2005–2014 Anm.: Pensionsavsättningar avser förpliktelser intjänade . Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunsektorns ansvarsförbindelser uppgick till 2013. Det var mer än 2012. Kommunernas ansvars- förbindelser uppgick till , medan landstingens ansvarsförbindelser uppgick till . De största ansvars- förbindelserna utgjordes av pensionsförpliktelser som tjänats in och av borgensförbindelser gentemot de kommunala företagen. Pensionsförpliktelser som tjänats in ska enligt KL inte tas upp bland avsättningarna i balansräkningen, utan redovisas som en ansvarsförbindelse i anslutning till denna. Skuldförändringar ska inte påverka resultatet. I diagram 2.11 redovisas pensionsskulden både in- klusive och exklusive ansvarsförbindelsen. Ansvarsförbindelserna för pensionsförpliktelser intjänade uppgick i kommunsektorn till , varav kommunernas del motsvarade och landstingens del . minskade ansvars- förbindelserna avseende pensionsförpliktelser i kommunsektorn med . Det beror på att pensionsutbetalningarna var högre än uppräkningen av pensionsförpliktelserna. Att uppräkningen blev låg beror på låga uppräkningstal för bl.a. inflation och ränta jämfört med . 2014/15:102 Diagram 2.11 Pensionsskuld 2005–2014 i kommunsektorn Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Kommunsektorns kortfristiga och långfristiga skulder uppgick till totalt 2014, varav de långfristiga skulderna uppgick till . Det var främst de långfristiga skulderna som ökade (se diagram 2.12). En stor del av de långfristiga skulderna utgörs av upptagna lån som vidareutlånats till kommunägda företag. Kommunernas långfristiga skulder utgjorde av kommun- sektorns totala långfristiga och kortfristiga skulder 2014. Kommunernas långfristiga skulder ökade med , eller , 2014. Ökningen var i genomsnitt 2005–2014. Landstingens långfristiga skulder utgjorde av kommun- sektorns totala långfristiga och kortfristiga skulder. De långfristiga skulderna ökade med 2014, vilket var en ökning 2014. Den låga ökningen förklarades av att skulden till på har omdefinierats i samtliga landsting från en långfristig till en kortfristig skuld eftersom den ska betalas . De kortfristiga skulderna i landstingen ökade med , eller , 2014. Diagram 2.12 Långfristiga skulder 2005–2014 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Soliditeten fortsatt stabil i kommunsektorn Skillnaden i balansräkningen mellan tillgångar och skulder/avsättningar utgör det egna kapitalet. Per uppgick det egna kapitalet till i kommunsektorn, vilket var en ökning jämfört med . Soliditet är ett nyckeltal som anger hur stor del av de totala till- gångarna som är finansierade med eget kapital och är ett mått på det långsiktiga finansiella utrymmet. Soliditeten exklusive ansvarsför- bindelsen för pensioner intjänade , dvs. soliditeten enligt balansräkningen, varierade för kommunsektorn mellan 2005–2014. Kommunernas soliditet varierade mellan , medan landstingens soliditet minskade från (se diagram 2.13). minskade soliditeten från till för kommunsektorn som helhet. Det var kommunerna som orsakade minskningen då deras genomsnittliga soliditet minskade från , medan landstingens genom- snittliga soliditet var oförändrad. 2014/15:102 Diagram 2.13 Soliditet enligt balansräkning 2005–2014 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). Soliditeten inklusive hela pensionsåtagandet är låg Soliditeten för kommunsektorn kan även beräknas inklusive hela pensionsåtagandet, dvs. inklusive den del av pensionerna som tjänats in och som redovisas som en ansvarsförbindelse (se diagram 2.14). Om hela pensionsåtagandet inkluderas låg soliditeten på för kommunsektorn 2014. Kommunernas soliditet uppgick till , medan landstingen hade en negativ soliditet på -. Kommunernas soliditet var på samma nivå 2014 som 2005, medan landstingen förbättrade sin soliditet från -2005 till -2014. Den kommun som hade högst soliditet beräknad på detta sätt hade per en soliditet på och kommunen med lägst soliditet, hade en soliditetet på -. Av kommunerna hade en positiv soliditet när hela pensionsskulden inkluderades. Samtliga landsting hade haft en negativ soliditet när hela pensionsskulden räknats med. redovisade dock ett landsting en svagt positiv soliditet (på något ). Det landsting som hade lägst soliditet hade en soliditet om -. Diagram 2.14 Soliditet inklusive hela pensionsskulden –2014 Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner och landsting (). 2014/15:102 3 Statsbidragen till kommuner och Statsbidragen till kommuner och landsting omfattar både generella och specialdestinerade statsbidrag. Med generella statsbidrag avses utbetalningar från anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning och anslaget 1:2 Utjämningsbidrag för LSS-kostnader under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Med specialdestinerade statsbidrag avses utbetalningar från ett stort antal anslag på statsbudgeten, inom andra utgiftsområden, som är avsedda för konsumtion i kommuner eller landsting. Till följd av denna avgränsning ingår inte kapital- transfereringar från staten till kommunsektorn, som uppgick till , i redovisningen. Enligt preliminära uppgifter uppgick statsbidragen till kommuner och landsting till 2014, varav var generella statsbidrag och specialdestinerade stats- bidrag. Jämfört med 2010 hade statsbidragen ökat med ca , vilket huvudsakligen berodde på att de generella bidragen hade ökat med ca 2010–2014 (se diagram 3.1). Diagram 3.1 Statliga bidrag till kommunsektorn 2010–2014 Källor: Budgetpropositionerna –2014 och statsbudgetens realekonomiska fördelning, preliminär uppgift avseende de specialdestinerade statsbidragen 2014 (). Jämfört med ökade statsbidragen 2014 med . De generella statsbidragen ökade med och de specialdestinerade statsbidragen med . generella statsbidragen berodde på en ekonomisk reglering om drygt Skr. 2014/15:102 till följd av sänkt skatt för pensionärer och en ökning med nästan till följd av ändringar i systemet för kommunalekonomisk utjämning. Utöver detta hade regleringar mellan staten och kommunsektorn om ca skett i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen. De generella statsbidragen till kommuner och landsting utbetalas, som tidigare anförts, från anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning och anslaget 1:2 Utjämningsbidrag för LSS-kostnader under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning fördelas enligt lagen (2004:773) om kommunalekonomisk utjämning. Syftet är att ge kommuner och landsting likvärdiga ekonomiska förutsättningar. Anslaget används dessutom som ett in- strument för ekonomiska regleringar mellan staten och kommunsektorn. Anslaget 1:2 Utjämningsbidrag till LSS-kostnader används för stats- bidrag till kommuner enligt lagen (2008:342) om utjämning av kostnader för stöd och service till vissa funktionshindrade. Systemet för kommunalekonomisk utjämning består av inkomstut- jämning, kostnadsutjämning, strukturbidrag, införandebidrag och en regleringspost. , som har både kommun- och landstingsuppgifter, omfattas av utjämningen för både kommuner och landsting. har förändringar skett i utformningen av systemet för kommunalekonomisk utjämning. Avgiften har sänkts för de kommuner och landsting som betalar inkomstutjämningsavgift. För att inte övriga kommuner och landsting ska få lägre bidrag när inkomst- utjämningsavgiften sänktes har ett särskilt bidrag införts inom ramen för strukturbidraget. I kostnadsutjämningen har förändringar och upp- dateringar gjorts. Vidare har strukturbidraget reducerats och ett nytt in- förandebidrag införts (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU3, rskr. 2013/14:69). I tabell 11 i bilaga 4 redovisas bidrag och avgifter inom utjämningssystemet uppdelade på kommuner respektive landsting. Kommunalekonomisk utjämning för kommuner 2014 I det kommunalekonomiska utjämningssystemet för kommunerna ut- betalades i bidrag till 282 kommuner 2014, medan 8 kommuner betalade avgifter som sammanlagt uppgick till . Den kommungrupp som mottog de i genomsnitt högsta bidragen i kronor per invånare var glesbygdskommuner. De i genomsnitt lägsta bidragen i kronor per invånare utbetalades till kommungruppen förorts- kommuner till storstäderna (se diagram 3.2). Diagram 3.2 Kommunalekonomisk utjämning för kommuner per Förortskommuner till större städer Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Kommunalekonomisk utjämning (). Inkomstutjämningen för kommunerna uppgick netto till 2014. Staten utbetalade i bidrag till kommunerna och betalades av kommunerna i avgifter. Inkomstutjämningen finansierades således till allra största delen av statliga medel. Jämfört med 2013 hade inkomstutjämningsavgifterna sammanlagt minskat med ca . Alla kommungrupper var bidragstagare i inkomstutjämningen. Per invånare var det kommun- gruppen glesbygdskommuner som tog emot de största bidragen (i genomsnitt per invånare). Lägst genomsnittligt bidrag er- höll kommungruppen förortskommuner till storstäderna (per invånare). Det var 14 kommuner som betalade en avgift och i genomsnitt uppgick avgiften till per invånare. Jämfört med 2013 var det en minskning med per invånare. Kostnadsutjämningen beräknas så att bidragen sammantaget motsvaras av lika stora avgifter. En genomsnittlig strukturkostnad beräknas och de kommuner som har en lägre strukturkostnad än rikets genomsnitt betalar en avgift, medan de kommuner som har en högre strukturkostnad än rikets genomsnitt erhåller ett bidrag. betalades ut i bidrag till kommunerna och lika mycket betalades in av kommunerna i avgifter. Även i kostnadsutjämningen utbetalades de i genomsnitt högsta bidragen per invånare till kommungruppen gles- bygdskommuner (per invånare). De i genomsnitt högsta avgifterna betalades av kommungruppen större städer (per invånare). Det var 280 kommuner som erhöll totalt i strukturbidrag 2014. De i genomsnitt högsta bidragen utbetalades till kommungruppen kommuner i glesbefolkad region (per De förändringar i systemet för kommunalekonomisk utjämning som Skr. 2014/15:102 trädde i kraft innebar betydande intäktsförändringar för vissa kommuner. För att mildra effekten av förändringarna infördes därför ett införandebidrag, som innebär att intäktsminskningar till följd av förändringarna fördelas och begränsas till högst per invånare och år. Totalt utbetalades i införandebidrag till kommunerna 2014. De i genomsnitt högsta bidragen utbetalades till kommungruppen förortskommuner till storstäderna (per invånare). De medel som anvisar anslaget för kommunalekonomisk utjämning fördelas på två anslagsposter, en för kommunerna och en för landstingen. Om nettot av bidragen och avgifterna i inkomstutjämningen, kostnadsutjämningen, strukturbidraget och införandebidraget är mindre än medlen på respektive anlagspost utbetalas mellanskillnaden med ett enhetligt belopp per invånare som ett regleringsbidrag. I det motsatta fallet får samtliga kommuner eller landsting i stället betala en reglerings- avgift, som också fastställs med ett enhetligt belopp per invånare. för kommunerna var positiv 2014. Regleringsbidrag om sammanlagt , eller per invånare betalades ut. Kommunalekonomisk utjämning för landsting 2014 I det kommunalekonomiska utjämningssystemet för landstingen ut- betalades i bidrag 2014. betalade som enda landsting en avgift som uppgick till eller per invånare. Det högsta bidraget per invånare utbetalades till (se diagram 3.3). Diagram 3.3 Kommunalekonomisk utjämning för landsting 2014 0 -1 000 Källa: Kommunalekonomisk utjämning (). 2014/15:102 Inkomstutjämningen för landstingen uppgick netto till 2014. Staten utbetalade i bidrag till landstingen. betalade som enda landsting en avgift om . Även inkomstutjämningen för lands- tingen är således i huvudsak finansierad av statliga medel. Det högsta bidraget per invånare utbetalades till (per invånare). Kostnadsutjämningen för landstingen är uppbyggd på motsvarande sätt som för kommunerna. betalades ut i bidrag till landstingen och ett lika stort belopp betalades in av landstingen i avgifter. I kostnadsutjämningen erhöll det högsta bidraget per invånare 2014 (per invånare). Den högsta avgiften per invånare betalade läns landsting (per invånare). erhöll alla landsting, utom ett, strukturbidrag, som samman- lagt uppgick till . På motsvarande sätt som för kommunerna infördes införandebidrag för landstingen 2014. Totalt utbetalades detta år i in- förandebidrag till 5 landsting. Högst bidrag utbetalades till (per invånare). för landstingen är uppbyggd på motsvarande sätt som för kommunerna. För landstingen var regleringsposten negativ 2014. Landstingen betalade en regleringsavgift på eller per invånare. 3.2.2Utjämning av kostnader för verksamhet enligt LSS finns det ett särskilt kostnadsutjämningssystem för verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. I utjämningssystemet enligt lagen (2008:342) om utjämning av kostnader för stöd och service till vissa funktionshindrade beräknas för varje kommun en standardkostnad per invånare och beroende på hur standardkostnaden avviker från den för riket genomsnittliga standardkostnaden, mottar kommunen ett bidrag från eller betalar en avgift till systemet. Bidragen och avgifterna är beräknade så att de sammanlagda avgifterna och bidragen uppgår till samma belopp, vilket innebär att utjämningssystemet är finansiellt neutralt för staten. –ökade omsättningen i utjämningssystemet . Den ökade omsättningen berodde på ökade kost- nader för verksamheten enligt LSS. fick hälften av kommunerna utjämningsbidrag och hälften betalade utjämningsavgifter. För enskilda kommuner kan avgifterna och bidragen vara betydande. Den högsta avgiften per invånare uppgick till och det högsta bidraget till per invånare. Diagram 3.4 visar hur nettot av bidragen och avgifterna per invånare fördelade sig på kommungrupperna 2014. Kommunerna i kommun- gruppen storstäder betalade de högsta avgifterna per invånare (), medan kommunerna i glesbefolkad region tog emot de Skr. 2014/15:102 högsta bidragen per invånare (). Diagram 3.4 Bidrag och avgifter 2014 i utjämningsystemet för kostnader enligt LSS Nettot avgifter/bidrag i kronor per invånare och kommungrupp 0 -200 -400 -600 -800 Förortskommuner till större städer Turism- och besöks- näringskommuner Kommuner i tätbefolkad region Kommuner i glesbefolkad region Källa: Utjämning av LSS-kostnader 2014 (). 3.3De specialdestinerade statsbidragen 2014 ökade utbetalningarna av specialdestinerade statsbidrag till kommuner och landsting med (se tabell 13 i bilaga 4). Ökningen berodde främst på att utbetalningarna från anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet ökade med . De special- destinerade statsbidragen utbetalades från 88 anslag, vilket var 1 anslag mindre än 2013. Anslaget 1:5 Bidraget till läkemedelsförmånerna under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och socialomsorg, som uppgick till , var det största anslaget som användes till specialdestinerade statsbidrag 2014. Det näst största var anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet, som uppgick till , följt av anslaget 1:2 Ersättningar och bostadskostnader under utgiftsområde 8 Migration, som uppgick till . Utbetalningarna av statsbidrag från anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg uppgick till , vilket motsvarade av de specialdestinerade statsbidragen till kommuner och landsting (se tabell 12 i bilaga 4). Utbetalningarna från anslagen under utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning samt utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet uppgick till 9,4 respektive , vilket 2014/15:102 motsvarade av de specialdestinerade stats- bidragen. Måluppfyllelsen av vissa specialdestinerade statsbidrag redovisas i avsnitt 6–8. Utöver detta har Kommuner och Landsting fördelat utvecklingsmedel för jämställdhetsintegrering 2008–2013 inom ramen för programmet Hållbar Jämställdhet. 3.4Statsbidragens betydelse för enskilda kommuner och landsting 2013 I följande avsnitt beskrivs statsbidragen i relation till kommunernas och landstingens övriga intäkter. De uppgifter som redovisas avser 2013 och är hämtade från kommunernas och landstingens räkenskapssammandrag. Denna redovisning kan skilja från redovisningen i statens budget, bl.a. på grund av att vissa bidrag kan periodiseras på olika sätt. Statsbidragen till kommunerna 2013 utbetalades totalt i statsbidrag till kommunerna, vilket motsvarade per invånare. Det generella statsbidraget uppgick till och de specialdestinerade bidragen till ca . Statsbidragen motsvarade i genomsnitt av kommunernas intäkter 2013, varav utgjordes av generella och av specialdestinerade statsbidrag. För av kommunerna motsvarade statsbidragen en högre andel av intäkterna än genomsnittet. I 4 kommuner motsvarade stats- bidragen eller mer av de samlade intäkterna. För 5 kommuner utgjorde statsbidragen en negativ andel av intäkterna, vilket berodde på att dessa kommuner betalade avgifter i de olika utjämningssystemen, huvudsakligen i systemet för kommunalekonomisk utjämning. När statsbidragen aggregeras på kommungruppsnivå var det i gruppen förortskommuner till storstäder som bidragen i genomsnitt hade den minsta betydelsen som finansieringskälla (se diagram 3.5). I denna kommungrupp motsvarade statsbidragen i genomsnitt av de samlade intäkterna. Andelen varierade emellertid för kommunerna i denna grupp från som lägst -till som högst av intäkterna. Även i kommungruppen storstäder motsvarade statsbidragen en mindre andel, av intäkterna, än riksgenomsnittet. Stats- bidragens betydelse varierade även mellan kommunerna i denna kommungrupp, från som lägst till som högst av intäkterna. I kommungruppen glesbygdskommuner utgjorde statsbidragen en inte oväsentlig finansieringskälla. För kommunerna i denna kommungrupp motsvarade statsbidragen i genomsnitt av intäkterna, som lägst och som högst . Den huvudsakliga för- klaringen till detta mönster var att kommunerna i denna grupp tog emot relativt stora bidrag i det kommunala utjämningssystemet, motsvarande i genomsnitt av intäkterna, men bidragande var också att dessa kommuner hade intäkter i form av specialdestinerade statsbidrag som var Skr. 2014/15:102 högre än riksgenomsnittet. Diagram 3.5 Generella bidrag, utjämningssystem och specialdestinerade statsbidrag för kommunerna 2013 Som andel av de samlade intäkterna Förortskommuner till större städer Turism- och besöks- näringskommuner Kommuner i tätbefolkad region Källa: Räkenskapssammandrag för kommuner 2013 (). Kommuner i glesbefolkad region Statsbidragen till landstingen 2013