prop · H20363 · 2015-03-12 00:00:00 — Uppgifter som avslöjar ras, etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening eller som rör hälsa eller sexualliv får inte användas som sökbegrepp i ärendedatabasen (14 §). Namn eller firma samt personnummer, samordningsnummer eller organisationsnummer får enligt 15 § förordningen under vissa förutsättningar användas som sökbegrepp. I förordningen finns även bestämmelser om utlämnande av uppgifter bl.a. till statistikmyndighet och utländsk myndighet (17 och 18 §§). Be- träffande rättelse av uppgifter och skadestånd hänvisas till bestämmelserna i personuppgiftslagen (19 §). Vidare innehåller förordningen bestämmelser om gallring och om överklagande av beslut enligt förordningen (20 och 21 §§). 6.1.2Förordningen om register över strafförelägganden Enligt förordningen om register över strafförelägganden får det med hjälp av automatiserad databehandling föras register över strafförelägganden. Det får föras tre olika typer av register, lokala register över strafförelägganden inom åklagarväsendet och (2 §), ett centralt register över strafförelägganden vid (3 §) och ett register över uppbörd i ärenden om strafföreläggande hos (4 §). Ett lokalt strafförelägganderegister får användas för handläggning av ärenden om strafföreläggande och för tillsyn (5 § första Det centrala strafförelägganderegistret får även användas för visst uppgiftslämnande enligt strafföreläggandekungörelsen (1970:60) Prop. 2014/15:63 och för planering, uppföljning och framställning av statistik (6 § första får användas för uppbörd enligt bötesverkställighetslagen (1979:189) i ärenden om strafföreläggande och för tillsyn, planering, uppföljning och framställning av statistik (7 § första stycket). , och är registeransvariga för de lokala strafförelägganderegister som förs av respektive myndighet (5 § andra stycket). är även registeransvarig för det centrala strafförelägganderegistret (6 § andra stycket) och är personuppgiftsansvarig för uppbördsregistret (7 § andra stycket). I förordningen anges särskilt att de registeransvariga myndigheterna får ha terminalåtkomst till sina respektive register (8 §). Utöver det får ha terminalåtkomst till register. Förordningen anger vilka uppgifter ett strafförelägganderegister och uppbördsregister får innehålla (9 och 10 §§). Den reglerar även vilken sambearbetning av uppgifter som är tillåten (12–15 §§), dvs. vilka uppgifter som får lämnas från ett strafförelägganderegister eller uppbördsregistret till ett annat register och vilka uppgifter från andra register som får tillföras det centrala strafförelägganderegistret och uppbördsregistret. Förordningen reglerar vilka sökbegrepp som får användas i registren (17 och 18 §§). Förordningen innehåller även en bestämmelse om när uppgifterna ska gallras (19 §). Efter samråd med och får meddela föreskrifter om tillämpningen av bestämmelserna om de lokala strafförelägganderegistren (11 §). En utredare har haft i uppdrag att med utgångspunkt i bl.a. den behandling av personuppgifter som utförs enligt förordningen om register över strafförelägganden vid uppbörd överväga behovet av förändringar och lämna förslag till nödvändiga författningsförändringar. Uppdraget redovisades (Ds 2015:5, Uppbörd av böter). 6.2.1Centralt system för åklagarväsendets brottmålshantering och använder sig av samma datoriserade system i den operativa åklagarverksamheten, Cåbra. Systemet sattes i drift 2007. Det ersatte de två äldre system – Brådis och En- Vis – som tidigare användes i brottmålshanteringen. Cåbra är ett ärendehanteringssystem. Det används vid bl.a. diarieföring, dokumenthantering och beslut av olika slag av såväl åklagare som administratörer i brottmålshanteringen. Systemet innehåller en del som består av ärendeuppgifter och en del som innefattar en s.k. integrerad dokumenthanteringsfunktion. Det sistnämnda innebär att framställandet av dokument, t.ex. en begäran om häktning, tekniskt sett är en del av systemet. Ärenden kan föras in i Cåbra genom elektronisk överföring av ärenden från polisen, eller eller genom registre- ring av en anmälan i pappersform från t.ex. eller en Flertalet ärenden förs in i Cåbra elektroniskt. randet inleds med att ärendeuppgifter från polisens system Rationell anmälningsrutin (RAR), från system Tudor eller från Skatte- verkets system BA-stödet förs över till en elektronisk kö i Cåbra. viss behandling av den mottagande åklagarkammaren godkänns ärendet och tilldelas ett ärendenummer. själv gå in i polisens, eller system och föra över ärenden till Cåbra. Via Cåbra går det att hämta in och kontrollera en Om en person har en sekretessmarke- ring kommer detta att presenteras i Cåbra. och samordningsnummer är sökbara i Cåbra. kan åklagarväsendet elektroniskt expediera alla för- undersökningsbeslut och tvångsmedelsbeslut och direktiv som skrivs i Cåbra till polisens ärendehanteringssystem Datoriserad utredningsrutin – Tvångsmedel (DurTvå). Polisen kan elektroniskt expediera häktnings- promemorior, förundersökningsprotokoll och underlag för beslut om åtalsprövning till och . elektroniskt inkomna eller expedierade handlingar diarieförs automatiskt i Cåbra-ärendets diarium. Elektroniska handlingar som kommit in från polisen är också tillgängliga i ärendet. Utöver dessa funktioner, som syftar till snabbare handläggning och automatiserad diarieföring, finns möjlighet för åklagaren – vad gäller ärenden som pågår på åklagarens egen enhet – att få direktåtkomst till DurTvå i ärendena. kan elektroniskt expediera förundersöknings- beslut och direktiv till datasystem BU-stödet och elektro- niskt motta förundersökningsprotokoll m.m. från det systemet. En åklagare har numera möjlighet att skicka stämningsansökan och förundersökningsprotokoll elektroniskt till domstolar. munikation med domstolarna kan vara elektronisk. I Cåbra kan en mängd personuppgifter registreras. uppgifter är grundinformation om en person som namn, personnummer Personens roll i ärendet, t.ex. utpekad person, målsägande eller vittne, registreras också. Även brottsmisstanke, eventuella tvångs- medel och externt ärendenummer, t.ex. tingsrättens målnummer, registre- Varje uppgift är länkad till ett ärende. Mängden och typen av upp- gifter varierar från ett ärende till ett annat. En del av uppgifterna är – i likhet med uppgifter hos övriga brottsbekämpande myndigheter – av Cåbra innehåller olika sökmöjligheter. Det går bl.a. att söka på upp- gifter som namn, personnummer och externt ärendenummer. dock inte att göra någon fritextsökning i de dokument som finns sparade Det gäller oavsett om de har framställts i den integrerade dokumenthanteringsfunktionen eller om de t.ex. kommit in till kammaren i elektronisk form och sparats i Cåbra via diariet. Inom respektive myndighet har en åklagare normalt åtkomst till ären- den som handläggs av en annan åklagare. Det gäller oavsett vilken kam- mare ärendet handläggs vid. Det är dock möjligt att åtkomstskydda ett ärende eller handlingar i ett ärende. I Cåbra finns integrerat länkar till belastningsregistret och misstanke- Prop. 2014/15:63 registret. Länkarna leder inte direkt in i registren. För åtkomst krävs att användaren har användarnamn och lösenord. Det sker viss överföring av information mellan Cåbra och belastningsregistret, misstankeregistret respektive DurTvå. När polisen i sina system anger att en åklagare är förundersökningsledare avseende en viss brottsmisstanke upphör den elektroniska kommunikationen mellan polisens system och misstankeregistret avseende den brottsmisstanken. Sedan brottsmisstanken lottats in i Cåbra tar detta system över kommunikationen med misstankeregistret. Om åklagaren beslutar att förundersökningen ska gå åter till polisen återupptar polisens system kommunikationen med misstankeregistret. En ändring i Cåbra beträffande brottskod, rubricering eller uppgift om tidpunkt och plats för ett misstänkt brott överförs momentant till misstankeregistret och DurTvå. När det i ärendet i Cåbra läggs till uppgift om en domstols domsreferensnummer och laga kraft tas uppgifterna beträffande den aktuella brottsmisstanken bort från misstankeregistret. Vederbörande domstol för in uppgifter i belastningsregistret om ett begånget brott när dom har meddelats i målet. Beslut om åtalsunderlåtelse, godkända strafförelägganden och beslut om kontaktförbud och tillträdesförbud förs över från Cåbra till belastningsregistret. Rapporteringen av frågor som rör kontaktförbud och tillträdesförbud gäller oavsett om det är åklagaren eller domstolen som har fattat beslutet. När en lagföring ska registreras i belastningsregistret via Cåbra begär Cåbra automatiskt ett samordningsnummer för den utpekade personen om han eller hon saknar personnummer. Samtliga beslutsunderrättelser som skapas i Cåbra beträffande en person som har en komplett adress skickas till för central utskrift och brevutskick. Information om strafförelägganden skickas till för central utskrift och uppbörd av förelagt belopp. skickar sedan tillbaka information till Cåbra om godkännanden, betalningar och bestridanden m.m. Cåbra kommunicerar även med Brottsförebyggande rådets datorsystem. Enligt förordningen (2001:100) om den officiella statistiken är statistikansvarig myndighet på rättsväsendets område, med undantag för domstolarnas verksamhet. Systemet ALP IM används av och för att registrera alla de typer av ärenden som inte registreras i Cåbra. Systemet används även i den administrativa verksamheten vid myndigheterna. ALP IM är helt fristående från andra datorsystem. All information som tillförs systemet läggs in manuellt. ALP IM är endast tillgängligt för anställda i åklagarväsendet. ALP IM används för den grundläggande registreringen när ärenden läggs upp, i den löpande diarieföringen av allmänna handlingar och för sökningar bland ärendena. De ärenden som är av intresse här och som hanteras i ALP IM är bl.a. riksåklagarens ärenden som rör verksamheten i , utländska framställningar om rättslig hjälp i brottmål eller annat straffrättsligt samarbete samt riksåklagarens och utvecklings- 2014/15:63 centrumens överprövnings- och tillsynsärenden. Administrativa ärenden och ärenden som rör åklagarverksamheten skiljs åt i systemet genom att de läggs in i olika nummerserier. ALP IM och ärendehanteringssystemet Cåbra skiljer sig tekniskt åt i vissa avseenden. Som exempel på skillnader kan nämnas att beslut i tillsyns- och överprövningsärenden skrivs i vanliga ordbehandlingsprogram men registreras i ALP IM. Det ska jämföras med Cåbras integrerade dokumenthanteringsfunktion. Det går heller inte att länka elektroniska dokument till ALP IM. Vid sidan av Cåbra och ALP IM används även ordbehandlings- och kalkylprogram som Word och Excel i åklagarväsendets brottsbekämpande verksamhet för att framställa dokument och bearbeta information. använder i sin polisiära verksamhet en variant av polisens system DurTvå för de brottsutredningar som i sin helhet hanteras inom myndigheten. Systemet har inte kontakt med misstankeregistret och belastningsregistret. håller även på att införa ett datoriserat ärendehanteringssystem för hemliga tvångsmedel. Dessa är kvarhållande av försändelser på befordringsföretag, hemlig avlyssning av elektronisk kommunikation, hemlig övervakning av elektronisk kommunikation, hemlig kameraövervakning och hemlig rumsavlyssning. Ett första försök att införa ett sådant system (Argos) avbröts eftersom systemet inte uppfyllde kraven. Den behandling av personuppgifter som krävs för de hemliga tvångsmedlen är därför tills vidare . Framtida elektronisk ärendehantering inom Rättsväsendets myndigheter bedriver ett arbete för att skapa ett elektroniskt informationsflöde som möjliggör att viss informa- tion kan återanvändas av andra myndigheter i rättskedjan (RIF-arbetet). Med rättskedjan avses flödet inom rättsväsendets myndigheter, från poli- sen till Kriminalvården. En sådan ordning innebär stora effektivitets- Arbetet syftar till att införa en helt elektronisk ärende- hantering i rättskedjan. Härigenom blir det möjligt att lättare följa ett ärende från polisanmälan till verkställd dom. För arbetet har ett särskilt råd inrättats, rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (), som består av verkscheferna för samtliga deltagande myndigheter. Som anges i avsnitt 6.2.1 skickas strukturerad elektronisk information, dvs. avsända data som kan bearbetas och återanvändas, mellan polis och åklagare genom sammanlänkningen mellan polisens system DurTvå och åklagarväsendets Cåbra. Vidare finns det en digital sammanlänkning mellan Cåbra och domstolarnas system . turerad information i stämningsansökningar och till viss del i förunder- sökningsprotokoll skickas elektroniskt från åklagare till domstolar. strukturerad information skickas också elektroniskt mellan och genom en sammanlänkning mellan Cåbra och Prop. 2014/15:63 datasystem BU-stödet. 7En lag om behandling av personuppgifter i åklagarväsendets operativa verksamhet 7.1Det finns behov av lagstiftning Regeringens förslag: De grundläggande principerna för behandling av personuppgifter i åklagarväsendets verksamhet ska regleras i en ny lag, som benämns åklagardatalag. Utredningens förslag överensstämmer i sak med regeringens. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna ställer sig bakom förslaget eller lämnar det utan invändningar. Skälen för regeringens förslag: utgör användningen av datorer i myndigheternas verksamheter det naturliga sättet att arbeta på. Åklagarväsendet utgör inget undantag. En av förutsättningarna för att verksamheten vid och ska kunna bedrivas ändamålsenligt och effektivt är att myndigheternas personal har tillgång till ett rationellt it-stöd för behandling av personuppgifter. Digitaliseringen underlättar inte bara en effektiv hantering av åklagarmyndigheternas behandling av personuppgifter. Den möjliggör även ett digitaliserat informationsutbyte med andra myndigheter i rättskedjan, vilket bl.a. innebär att ett ärende kan följas elektroniskt genom hela rättskedjan, det s.k. RIF-arbetet (se avsnitt 6.3). och behandlar en stor mängd personuppgifter i sina datasystem. Många av de uppgifter som behandlas är av särskilt känsligt slag eftersom de rör bl.a. personer som är misstänkta för brott eller har utsatts för brott. Denna behandling är nödvändig för att myndigheterna ska kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt men den skulle, om den används felaktigt, kunna utgöra ett hot mot enskildas personliga integritet. Behandlingen är även nödvändig för det ovan nämnda RIF-arbetet. Personuppgiftslagen (1998:204) är en central författning som skyddar människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter. Personuppgiftslagen är subsidiär till annan författning vilket innebär att bestämmelser i annan lag eller förordning som avviker från personuppgiftslagen gäller framför bestämmelserna i personuppgiftslagen. Den personuppgiftsbehandling som förekommer i åklagarväsendets verksamhet regleras , förutom av bestämmelserna i personuppgiftslagen, huvudsakligen av förordningen (2006:937) om behandling av personuppgifter inom åklagarväsendet. Både och regeringen har uttalat att myndighetsregister som innehåller ett stort antal registrerade och har ett särskilt känsligt innehåll bör regleras särskilt i lag, även om det inte har krävts lagform enligt regeringsformen (jfr bet. 1990/91:KU11 s. 11 och 1997/98:KU18 s. 48 samt prop. 1990/91:60 s. 58 och prop. 1997/98:44 s. 41). trädde emellertid en ny lydelse av 2 kap. 6 § regerings- formen i kraft. Bestämmelsen innebär att enskilda är skyddade mot åt- gärder från det allmänna som innefattar betydande intrång i den person- liga integriteten, om det sker utan samtycke och innebär övervakning eller kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. get med bestämmelsen i 2 kap. 20 § regeringsformen innebär den nya lydelsen av 2 kap. 6 § att åtgärder som innebär betydande intrång i den personliga integriteten måste regleras i lag. Genom en särskild över- gångsbestämmelse fortsätter dock äldre regleringar att gälla fram till 2016 även om de innebär betydande intrång. Personuppgifter behandlas i åklagarväsendets verksamhet utan att den enskildes samtycke inhämtas och kan innebära en kartläggning av den enskildes personliga förhållanden. I förarbetena till 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen framhåller regeringen att flera omständigheter ska vägas in vid bedömningen av vad som anses vara ett betydande in- trång, bl.a. uppgifternas karaktär och omfattning. terna är, desto mer ingripande måste det allmännas hantering av uppgif- terna normalt anses vara. Vid bedömningen av intrångets karaktär är också ändamålet med behandlingen av betydelse. En hantering som syf- tar till att utreda brott kan normalt anses vara mer känslig än t.ex. en be- handling som uteslutande görs för att ge en myndighet underlag för för- bättringar av kvaliteten i handläggningen (prop. 2009/10:80 s. 183–185). I åklagarväsendets operativa verksamhet, som till allra största delen är brottsbekämpande, behandlas i huvudsak samma typer av känsliga upp- gifter som har ansetts motivera att personuppgiftsbehandlingen regleras i lag för del (prop. 2011/12:45 s. 62). personuppgiftsbehandlingen inom åklagarväsendets operativa verk- samhet till stor del torde falla inom det grundlagsskyddade området. begränsning av grundlagsskyddet måste göras genom lag. reglering för övriga brottsbekämpande myndigheter har lag- Mot bakgrund av det anförda bör behandlingen av personuppgifter i åklagarväsendets verksamhet regleras särskilt i lag. som utredningen föreslår, vara att skapa en så teknikneutral och flexibel lagstiftning som möjligt. Ingen remissinstans ifrågasätter denna utgångs- Den nya lagen bör ge ramarna för åklagarväsendets personupp- giftsbehandling utan att närmare reglera formerna för behandlingen. sådan teknikneutral lagstiftning förutsätter att det – i syfte att värna den personliga integriteten – införs bestämmelser som reglerar åklagarväsen- dets möjlighet att behandla personuppgifter. Vidare måste det ställas höga krav på kontroll och tillsyn av verksamheten, både internt och Den nya lagen bör omfatta sådan behandling som omfattas av Härmed avses helt eller delvis automatiserad be- handling av personuppgifter och behandling av personuppgifter som ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personupp- gifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt sär- Utredningen föreslår att lagen ska benämnas lag om behandling av uppgifter i åklagarväsendets brottsbekämpning. Namnet ansluter till den gällande förordningen och författningarna som reglerar personuppgifts- behandlingen inom och brottsbekämpande Prop. 2014/15:63 verksamhet. Den lag som reglerar polisens personuppgiftsbehandling inom brottsbekämpningen benämns däremot, liksom den tidigare lagen på området, polisdatalagen. Den lag som reglerar personuppgiftsbehandling kallas kustbevakningsdatalag. Mot denna bakgrund, och då det finns anledning att anta att lagen i vardagligt tal kommer att kallas åklagardatalagen, anser regeringen att lagen bör benämnas åklagardatalag. Lagens syfte och skyddet för den personliga Regeringens förslag: Syftet med lagen ska vara att ge åklagar- väsendet möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsen- ligt sätt i sin operativa verksamhet och att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks vid sådan behandling. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Justitiekanslern anser att det är svårt att bedöma förslaget på grund av brister i redovisningen av avvägningen mellan verksamhetsbehov och integritetsintressen. Justitiekanslern anser att det saknas tillräckligt underlag för att ställa sig bakom förslagen i betänkan- det men finner inte underlag för att ifrågasätta förslagen. Skälen för regeringens förslag: Som Justitiekanslern anför kräver en lag av nu aktuellt slag en grundlig analys av de delvis motstående intres- sena effektivitet och integritet. I det följande redovisas en sådan analys på ett övergripande plan. En av de grundläggande förutsättningarna för att åklagarväsendet ska kunna bedriva sin verksamhet effektivt och rättssäkert är, som nyss nämnts, att och har tillgång till bra verksamhetsstöd i form av en väl fungerande och modern En annan förutsättning är att åklagarväsendet kan utbyta information med andra myndigheter i elektronisk form. avgörande betydelse eftersom åklagarväsendet befinner sig mitt i Vidare utförs ofta den huvudsakliga insamlingen av infor- mation, dvs. själva utredningsarbetet, av andra myndigheter än Åklagar- Av naturliga skäl förekommer det därför ett omfattande informationsutbyte mellan åklagarmyndig- heterna och andra, framför allt med polisen, men även med , och skattebrottsenheterna vid . del kan dock anmärkas att insamlingen av in- formation till stor del utförs inom myndigheten. skickar viss information i förundersök- ningar till åklagare i strukturerad elektronisk form, vilket innebär att avsända data kan bearbetas och återanvändas av den mottagande myn- Dessa förundersökningar skickas genom en sammanlänkning av polisens system DurTvå och åklagarväsendets Cåbra. sätt skickas förundersökningsprotokoll från till Ekobrotts- bör även andra myndigheter som biträder åklagare i 2014/15:63 deras brottsutredningar kunna skicka utredningsmaterial på motsvarande sätt. Hanteringen av strafföreläggande sköts genom datoriserade rutiner hos åklagarna och . Åklagare kan skicka både stämningsansökan och förundersökningsprotokoll elektroniskt till tingsrätterna. ska även domstolarna kunna skicka bl.a. avgöranden elektroniskt till åklagarna. Inom ramen för det internationella samarbetet måste uppgifter också kunna utbytas elektroniskt med brottsbekämpande myndigheter i andra länder, för att inte effektiviteten i samarbetet ska hämmas. Hantering av personuppgifter på det nu beskrivna sättet kan innebära en risk för intrång i enskildas personliga integritet. Det är därför viktigt att hitta en väl avvägd balans mellan å ena sidan skyddet för den personliga integriteten och å andra sidan samhällets rättmätiga krav på att åklagarnas arbete bedrivs på ett effektivt sätt och att personer som begår brott lagförs. Intrång i den personliga integriteten måste alltid stå i rimlig proportion till det intresse som ska tillgodoses med behandlingen av personuppgifterna. Begreppet personlig integritet är inte definierat i vare sig lag eller annan författning. Innebörden av begreppet har varit föremål för överväganden i flera utredningar. Även i andra sammanhang, bl.a. i den rättsvetenskapliga forskningen, har försök gjorts att beskriva innebörden av begreppet, se t.ex. i SvJT 1971 s. 695, betänkande Tvångsmedel Anonymitet Integritet (SOU 1984:54 s. 42) och delbetänkande Skyddet för den personliga integriteten. Kartläggning och analys (SOU 2007:22, del 1, s. 52–65). Någon entydig och allmän accepterad definition av begreppet finns dock inte. Gemensamt för beskrivningarna tycks emellertid vara att de alla utgår från att en kränkning av integriteten innebär ett oönskat intrång i en fredad sfär som den enskilde bör vara tillförsäkrad (se prop. 2005/06:173 s. 15, 2009/10:85 s. 67 och 2009/10:80 s. 175). Även om det alltså inte är möjligt att entydigt ange vad som avses med begreppet personlig integritet får det anses stå klart att vissa faktorer är särskilt viktiga att ta hänsyn till när det gäller att bedöma intrånget i den personliga integriteten vid automatiserad behandling av personuppgifter. Sådana faktorer är arten av de personuppgifter som ska få behandlas, vilka som ska ha tillgång till uppgifterna – genom direktåtkomst eller på annat sätt – hur sökning ska få ske, hur personuppgifterna ska få sparas och vilken kontroll av verksamheten som finns. Ju fler uppgifter som får behandlas, ju större möjligheter till sammanställningar och sökningar som ges och ju som uppgifterna får sparas, desto större är, typiskt sett, risken för integritetsintrång.