prop · H20365 · 2015-03-11 00:00:00 — En viktig uppgift för polisinsatsen är övergången av verksamheten till nationella myndigheter och internationella organisationer. till slutet av 2014 hade insatsen en svensk chef. Förbättrad förmåga att genomföra krishanteringsinsatser EU:s förmåga att bidra till internationell fred och säkerhet är beroende av effektiva strukturer och kapaciteter för att besluta, planera, bemanna och genomföra militära och civila insatser. förlängdes EU:s operationscentrums (Opcen) mandat till 2016 och dess operationsområde utvidgades till koordinering och samordning av insatserna också i , utöver . Verksamheten inom ramen för den mellanstatliga europeiska försvarsbyrån () syftar till att stärka det europeiska förvars- samarbetet inom bland annat förmågeutveckling, forskning, materiel- utveckling och den försvarsindustriella basen. har lett arbetet med att ta fram ett ramverk för systematiskt och långsiktigt försvarssamarbete. syftar till att lägga grunden för ökad samordning och förmågeutveckling på försvarsområdet och antogs av rådet . har under arbetets gång verkat för att ramverket ska utgå från befintliga samarbetsprocesser inom EU och Nato och vara baserat på frivillighet och mellanstatlighet. har också samverkat i diskussioner med kommissionen och med . I stor utsträckning har en gemensam syn uppnåtts, med fokus på genomförandet av det nya försvars- och säkerhetsupphandlingsdirektivet och på generella åtgärder. Samarbete med andra aktörer EU:s samarbete med internationella och regionala organisationer är av stor betydelse. gav rådet den höga representanten i uppdrag att förhandla ett ramavtal om samarbete med FN om samarbete inom krishantering. Ett effektivt samarbete mellan EU och Nato är av betydelse för internationell krishantering. Vid Nato-toppmötet i betonades vikten av ett fortsatt samarbete, vilket även välkomnades av rådet . Samarbetet mellan EU och länderna inom Östliga partnerskapet har fortsatt att utvecklas inom frågor som rör den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP). Flera aktiviteter har genomförts. har fortsatt att bidra aktivt till samarbetet bl.a. genom att organisera besök till Nordiska stridsgruppens slutövning och EU:s insats i . Samarbetet med regionala afrikanska organisationer som Afrikanska unionen (AU) och den västafrikanska samarbetsorganisationen har fortsatt att spela en framträdande roll i EU:s arbete för att stärka fred och säkerhet i . Vid toppmötet mellan EU och AU lyftes fred och säkerhet fram som högsta prioritet i det fortsatta samarbetet. Bland flera uttalade nyckelambitioner ska den politiska dialogen och arbetsmetoderna utvecklas om hur säkerhetsutmaningar i gemensamt ska bemötas. Operationaliseringen av den afrikanska säkerhetsarkitekturen APSA ska stärkas, i synnerhet genom ökat stöd till regionala beredskapsstyrkan ASF och genom stöd till träning och förmågeuppbyggnad. fortsatte även samarbetet med ett antal länder utanför EU som deltar i unionens fredsfrämjande insatser. EU fattade beslut om ett 2014/15:65 ramavtal med och om deltagande i krishanterings- insatser. Fler liknande ramavtal med andra nationer är att vänta . Efter närmare förberedelser invigdes () formellt av , , , , , , , och . EIP är en oberoende organisation som ska bidra till och komplettera EU:s globala fredsarbete, framförallt genom medlingsinsatser och dialogarbete. Organisationen har sitt säte i . , kommissionen och EU:s utrikestjänst har erbjudits observatörsplatser i . I slutsatserna från rådet för utrikes frågor välkomnas bildandet av EIP och det noterades att dess resurser på ett flexibelt sätt ytterligare förstärker de handlingsmöjligheter som finns tillgängliga för EU inom området. Kvinnor, fred och säkerhet arbetar aktivt inom EU för att stärka genomförandet av 1325 (2000) och de efterföljande resolutionerna , 1888, 1889, 1960, 2106 och 2122 om kvinnor, fred och säkerhet. Resolutionerna behandlar frågan om hur krig och konflikter påverkar kvinnor och flickor samt kvinnors deltagande i konfliktlösning och i arbetet med att uppnå långsiktigt hållbar fred. Arbetet vilar på en helhets- syn på säkerhet, utveckling, mänskliga rättigheter och jämställdhet. har ett särskilt intresse av, och ansvar för, att resolution och de efterföljande resolutionerna genomförs fullt ut i EU:s freds- och säkerhetsskapande arbete – såväl i den gemensamma utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken som inom humanitära och återuppbyggnadsinsatser och långsiktigt utvecklingssamarbete i konflikt- och postkonfliktländer. I rådsslutsatserna vid rådet för utrikes frågor konstaterades att särskild uppmärksamhet ägnats åt stöd för resolution vid genomförandet av EU:s krishanteringsinsatser. har EU:s arbete med klimat och säkerhet framskridit. EU har internt och i internationella sammanhang fortsatt arbetet med bl.a. tidig varning och konfliktförebyggande, konflikthantering och fredsbyggande. Syftet med tidig varning är att identifiera och hantera konfliktrisker innan de blir materialiserade. Ett sätt att granska globala konfliktrisker har arbetats fram och tillämpats på prov i och , och håller nu på att presenteras globalt. EU har även varit fortsatt verksam inom ramen för överenskommelsen om fredsbyggande och statsbyggande i sviktande och konfliktdrabbade stater (”New for Engagement in Fragile States”). När det gäller genomförandet av överenskommelsen på landnivå har man varit mest aktiv i . EU som aktör i FN EU:s status i FN regleras av, och formaliserades genom, resolution 65/276 . har EU , med aktiv svensk medverkan, spelat en viktig roll i FN:s arbete. EU har fortsatt att vara drivande i flera förhandlingsprocesser, resolutioner och initiativ. Därutöver är många av EU:s medlemsstater betydande aktörer i FN. EU har talat i flera debatter i och regelbundet hållit anföranden i öppna tematiska och geografiska debatter i FN:s säkerhetsråd, bl.a. de årliga debatterna om resolution , barn i väpnad konflikt och skydd av civila. I FN:s arbete med att genomföra resolutionerna och 1820 (och de efterföljande resolutionerna) har EU varit en viktig aktör. och EU har också stöttat FN:s general- sekreterares särskilda representant för frågor om sexuellt våld i konflikt. Samarbetet mellan EU och FN när det gäller fredsfrämjande insatser har fortsatt att utvecklas . FN och EU genomför krishanterings- insatser sida vid sida i bland annat , , Kosovo och i . Koordinering av insatserna görs både i fält och mellan rådssekretariatet och i har konsoli- Möten har ägt rum mellan säkerhetsrådets medlemmar och EU:s kommitté för utrikes- och säkerhetspolitik. I FN är EU en ledande aktör inom de olika organ som behandlar EU har varit djupt engagerat i att verka för att för mänskliga rättigheter i ska bli ett verksamt forum för behandling av såväl utvecklingen i världens länder som av tematiska frågor på området. EU spelar en aktiv och pådrivande roll såväl i ansträngningarna för att uppnå millenniemålen inom FN som i förhandlingar om en ny dagordning efter 2015 med globala mål för hållbar utveckling. genom EU som talan förs. Rådsslutsatser antogs den 16 december som lade grunden för EU:s agerande i de multilaterala förberedelserna inför ett om dessa mål. EU har arbetat aktivt för fortsatt reformering och modernisering av FN:s styrning och förvaltning. Med i en drivande roll fick EU i gehör i generalförsamlingen för användningen av strukturerade dialoger i FN:s program och fonder, som väntas skapa flexiblare och mer förutsägbar finansiering. vikten av effektiv användning av organisationens resurser, prioriteringar i verksamheten och budgetar på rimliga nivåer. stater är överens om vikten av att reformera säkerhetsrådet finns ingen gemensam EU-position för hur en sådan reform bör se ut. har verksamhet dominerats av den ryska aggression som har lett till den pågående krisen i , vilket har genomsyrat även EU:s arbete i organisationen. EU har drivit frågan om krisen och 2014/15:65 möjligheter att bidra till en lösning på konflikten i såväl löpande verksamhet som vid den årliga översynskonferensen om den mänskliga dimensionen (HDIM) och det årliga ministermötet. I det löpande arbetet har EU inom den första dimensionen verkat för att förstärka kapacitet inom rustningskontroll och militär transparens, konfliktförebyggande och krishantering. Arbetet har dock försvårats till följd av krisen i . EU har även prioriterat arbetet inom tredje dimension, där frågor om mänskliga rättigheter, rättsstaten och demokrati, inklusive mediefrihet, behandlas. EU har även riktat fortsatt stort fokus på transnationella hot, cyberfrågor och gränssäkerhet. Samarbetet mellan och EU återspeglas i ett samarbetsavtal . Dessutom finns ett särskilt samarbetsavtal mellan och för grundläggande rättigheter i samt gemensamma biståndsprogram. har ett gemensamt ramverk för demokratiarbete och normutveckling inom arbetet för mänskliga rättigheter utvecklats. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande inträdde en skyldighet för EU att ansluta sig till om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. En anslutning skulle innebära att EU och dess institutioner kommer att sättas under extern kontroll av som kan hålla EU:s institutioner ansvariga för kränkningar av konventionen. Kommissionen har tidigare begärt att skulle yttra sig över om avtalsutkastet är förenligt med och meddelade att avtalsutkastet inte fullt ut ansågs förenligt med . En analys av domstolens yttrande görs nu inom för att reda ut vilka åtgärder som krävs för att anslutningen ska komma till stånd . Arbetet med anslutningen kommer således att fortsätta, men processen har även resulterat i ökad dialog även på andra områden och avsikten är att även se över möjligheterna för EU att ansluta sig till andra Europaråds- konventioner och att närma sig arbete på korruptions- området (GRECO). antog EU:s utrikesministrar prioriteringar för samarbetet med för åren 2014–2015. Konsultationer sker åter- kommande mellan generalsekreterare och kommissionens ordförande, kommissionens vice ordförande, höga representanten för utrikes frågor och säkerhetspolitik samt andra kommissionärer. Dessa konsultationer har bland annat resulterat i ett gemensamt uttalande om dödsstraffet. Det finns ett starkt stöd från EU till Internationella brottmålsdomstolens (ICC) arbete för att förebygga folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser och förhindra att förövarna av dessa brott får straffrihet. Stödet manifesterades och tydliggjordes 2011 genom ett rådsbeslut och Skr. 2014/15:65 handlingsplan om ICC. EU har fortsatt arbetet med genomförande av dessa dokument. Enskilda länder som ännu inte tillträtt Romstadgan uppvaktades med uppmaning om att tillträda den. Redan anslutna stater påmindes om den skyldighet de har att samarbeta med domstolen. Den höga representanten gjorde flera uttalanden till stöd för ICC, bl.a. vid fall av icke-samarbete med domstolen. EU verkade även för att de lagändringar som krävs för att leva upp till stadgans bestämmelser genomförs i statsparternas nationella lagstiftning. Stöd har vidare getts till enskilda organisationer som på olika sätt främjar universell anslutning till domstolens stadga och ICC:s arbete. 12.5Respekten för mänskliga rättigheter i världen EU har ett starkt engagemang och är en global aktör för de mänskliga rättigheterna. EU:s arbete baseras på det strategiska ramverk för mänskliga rättigheter och demokrati som EU:s utrikesministrar antog . innehåller en politisk deklaration och en handlingsplan med drygt 90 åtgärder som ska genomföras före utgången av året. En ny handlingsplan har förhandlats . Genomförandet av handlingsplanen följs upp i EU:s årliga rapport för mänskliga rättigheter. Utöver det strategiska ramverket har drygt 150 landstrategier utarbetats , med prioriteringar inom området mänskliga rättigheter för varje land, och arbetet med att genomföra dessa pågår. har EU antagit nya riktlinjer för yttrandefrihet online och offline. Riktlinjernas syfte är att ge stöd och vägledning åt ambassader och EU-delegationer runt om i världen i syfte att uppnå en mer enhetlig och tydlig gemensam EU-politik för mänskliga rättigheter. EU:s arbete för mänskliga rättigheter som skyddet av religions- och övertygelsefrihet, kampen mot dödsstraff, tortyr, våld mot kvinnor och diskriminering av hbt-personer, skyddet av människorättsförsvarare, barnets rättigheter, barn i väpnade konflikter och respekten för den internationella humanitära rätten har fortsatt i enlighet med de EU-riktlinjer som finns på dessa områden. har flera individuella fall där människorättsförsvarares mänskliga rättigheter kränkts tagits upp genom uppvaktningar och ut- talanden. EU har också systematiskt uppmärksammat, i tal och på andra sätt, den globala trenden mot att försvåra civilsamhällets möjligheter att verka. hölls EU:s årliga forum för frivilligorganisationer med temat frihet på nätet. FN:s arbete för mänskliga rättigheter har hög prioritet för EU. Rådet antog en strategi för EU:s agerande i för mänskliga rättigheter och FN:s generalförsamlings tredje utskott . I FN- arbetet bidrog EU till att situationen i fortsatt uppmärksammades, genom en förlängning av specialrapportörens mandat. Mandatet innehas av f.d. representant för mediefrihet som rapporterar om situationen för mänskliga rättigheter i . EU-länder har också varit mycket aktiva att presentera 2014/15:65 nationella initiativ som rönt brett stöd från EU, bl.a. på området kvinnors åtnjutande av mänskliga rättigheter. antogs en resolution om mänskliga rättigheter och internet, med konsensus och på svenskt initiativ, i för mänskliga rättigheter. I har EU framför allt arbetat för antagande av resolutioner om situationen för mänskliga rättigheter i , och samt tematiska resolutioner, exempelvis om religions- och övertygelsefrihet och om barnets rättigheter. EU:s särskilda representant () för mänskliga rättigheter har genomfört ett stort antal dialoger, resor och besök bl.a. i , , , och där han inledde EU:s dialog om mänskliga rättigheter. EU genomförde särskilda dialogmöten om de mänskliga rättigheterna med ett 30-tal organisationer och stater. har stött den särskilde representantens arbete genom sekondering av en rådgivare till EUSR:s stab. har verkat för en tydlig nedrustnings- och icke-spridningspolitik fortsatte EU att följa upp den strategi mot spridning av massförstörelsevapen som rådet antog 2003. Inom ramen för strategin antas regelbundet rådsbeslut till stöd för de olika internationella konventionerna på området. Uppföljning sker även genom en s.k. ickespridningsklausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland. fortsatte genomförandet av den handlingsplan om icke- spridning som EU antog 2008. Den höga representanten fortsatte att å de permanenta säkerhetsrådsmedlemmarnas (, , , och ) samt vägnar leda de diplomatiska samtalen med för att nå en lösning på frågan om kärntekniska program. sex månaders gemensam handlingsplan för förhandlingar som syftar till en allomfattande lösning trädde i kraft och förlängdes till Den gick i korthet ut på vissa begränsade sanktions- lättnader i utbyte mot vissa begränsningar i kärntekniska program och ökad transparens genom utökad övervakning av det internationella enades parterna om att fortsätta förhandla och förlänga handlingsplanen till . har stöttat EU:s sanktionspolitik mot och förespråkat en fortsättning av de diplomatiska ansträngningarna att lösa frågorna kring EU deltog aktivt i den tredje förberedande konferensen inför ickespridningsfördragets (NPT) översynskonferens . fortsatt engagerad i genomförandet av , som innehåller åtgärder för nedrustning, icke-spridning respektive fredlig användning av kärnenergi. EU verkade till stöd för processen för en massförstörelsevapenfri zon i . EU fortsatte också att stödja och bilaterala överens- om att minska de båda ländernas antal kärnvapen och uppmuntrade till vidare neddragningar av arsenalerna utöver transparens- och förtroendeskapande åtgärder. En universell ratificering av provstoppsavtalet (CTBT) förblir en utrikespolitisk målsättning för EU som fortsatt främja avtalets ikraftträdande. Som ordförandeland i EU och inkommande hög representant talade utrikesminister vid ministermötet i . Hon deltog också i det möte i provstoppsavtalsorganisationen som stod värd för . EU fördömde avfyrningar av ballistiska robotar . EU har även verkat för att förhandlingar ska kunna inledas om ett avtal som förbjuder produktion av klyvbart material för vapenändamål (FMCT). EU har uttryckt starkt stöd för 2118 (2013) och beslutet av Organisationen för förbud mot kemiska vapen (OPCW) om omedelbar eliminering av kemiska vapen. EU har bidragit med från GSFP-budgeten och instrumentet för fred och säkerhet för att stödja FN:s och OPCW: s gemensamma mission i samband med destruktionen av kemiska vapen. Flera av EU:s medlemsstater, däribland , har bidragit med finansiella och andra åtgärder till stöd för insatsen. EU gjorde ett undantag från sin förordning om frysning av syriska tillgångar för att göra det möjligt för att infria sina åtaganden att finansiera destruktionen av kemiska vapen och produktionsanläggningar. EU har uttryckt oro över OPCW: s rapporter om användning av klorgas som kemiskt vapen i , i strid med C- vapenkonventionen. EU:s arbete med att stärka skyddskapacitet för kemiska, biologiska, radiologiska och nukleära hot och risker för närområdet har fortsatt. EU har medverkat som medlem i det globala partnerskapet mot spridning av material och teknologi för massförstörelsevapen till terrorister, och deltagit i möten inom initiativet för en global hälsosäkerhetsagenda. Syftet är att minska hot från utbrott av smittsamma sjukdomar vare sig de sker med avsikt, till följd av olyckshändelser eller av naturliga orsaker. EU:s bistånd till ebola-drabbade länderna har uppmärksammats inom ramen för båda dessa initiativ. och handlingsplan för bekämpning av illegal spridning av små och lätta vapen (SALW), som antogs av 2005, har fortsatt att genomföras. Rådets slutsatser om införande av en särskild SALW-klausul i samarbetsavtal mellan EU och tredjeland, har fortsatt följts upp. Arbete pågår för att bredda innehållet i denna klausul till att också omfatta (ATT). EU bidrog aktivt till årets uppföljande möte för om SALW och till att mötet kunde enas om ett slutdokument som bekräftar och utvecklar åtagandena i handlingsplanen. EU talade för unionen vid årets översynskonferens för Ottawa- konventionen, som förbjuder antipersonella landminor, bl.a. om stödet till minoffer och behovet av samordning med andra relevanta konventioner. EU har även fortsatt verkat för universell anslutning till är samtliga EU:s medlemsstater parter till konventionen. Under årets statspartsmöte för konventionen om klusterammunition i höll EU ett gemensamt anförande om stödet till konventionen. EU betonade vikten av stöd till offren för klusterammunition och destruktion av existerande lager. EU, med stöd från bl.a. , fortsatte främja arbetet med att få till stånd en internationell uppförandekod för rymdaktiviteter baserat på det utkast som presenterades 2007, vilket har verkat för. EU anordnade en öppen konsultation i med deltagande av ett 60-tal länder. EU genomförde även breda konsultationer i samband med första utskottet i i syfte att söka bredast möjliga stöd för koden. har aktivt medverkat i utbytet av information om medlems- staternas tillämpning av den gemensamma ståndpunkten om vapenexport (2008/944/GUSP) och synen på enskilda exportdestinationer. Arbetet har inkluderat en förlängd översyn av den gemensamma ståndpunkten i enlighet med ståndpunktens artikel 15. Det beror i första hand på behovet av att anpassa ståndpunktens användarguide till ikraftträdandet av vapenhandelsfördraget ATT. Diskussioner har också förts om möjligheterna att utöka informationsutbytet när det gäller vissa särskilt känsliga destinationer. Översynen väntas komma att avslutas genom antagande av rådsslutsatser. ATT har sedan öppnandet för undertecknande samlat 122 underskrifter och 54 ratifikationer. Fördraget trädde i kraft . ATT är det första avtalet som sätter upp regler för internationell vapenhandel och har varit högt prioriterat för EU. Inom efter fördragets öppnande för underskrift hade samtliga medlemsstater skrivit under. EU har spelat en viktig roll under förhandlingarna och har bidragit aktivt till detta. ATT:s framgång är beroende av att så många stater som möjligt ratificerar och genomför avtalet. För att bidra till genomförandet har EU antagit ett treårigt program för genomförandestöd till tredjeland. och andra länder har anmält experter som står till förfogande för programmet. EU har även uppvaktat ett antal länder för att uppmuntra till undertecknande och tidig ratificering av fördraget. har i många fall deltagit i dessa uppvaktningar. Produkter med dubbla användningsområden Medlemsstaterna fortsatte sitt arbete att stärka regelverk, arbetsrutiner och samarbetsformer bl.a. som en följd av skyldigheter genom FN:s säkerhetsrådsresolutioner om icke-spridning och åtaganden i de multilaterala exportkontrollregimerna Australiengruppen, Nuclear Skr. 2014/15:65 , , Missilteknologikontrollregimen Dessa regimer reglerar produkter med dubbla användningsområden inom de nukleära, biologiska, kemiska och konventionella vapenområdena. antogs en EU-förordning (599/2014) som delegerar befogen- heter till kommissionen att uppdatera produktförteckningen i EU:s förordning om produkter med dubbla användningsområden. En översyn av EU:s exportkontroll för produkter med dubbla användningsområden inleddes med en grönbok 2011. Som en del i den pågående översynen presenterade kommissionen ett meddelande med optioner för hur EU:s exportkontrollsystem kan stärkas och ut- vecklas (se faktapromemoria 2013/14:FPM87). Rådet antog rådsslutsatser för att ge politisk vägledning i den fortsatta processen. Kommissionen avser återkomma med konkreta lagstiftnings- förslag och förslag till andra åtgärder . EU använder så kallade riktade sanktioner som ett utrikespolitiskt instrument för att påverka regimer i vissa länder. har EU genomfört FN-sanktioner, infört nya självständiga sanktioner eller förstärkt, förlängt, suspenderat eller moderniserat befintliga sanktioner när det gäller: –(Demokratiska republiken) –(avseende regionen ) –(främst avseende och ) Den rest som funnits av sanktionerna mot f.d. i form av åtgärder till stöd för krigsförbrytartribunalen kunde avvecklas. EU:s sanktioner mot vissa andra länder har lämnats oförändrade . EU har dessutom beslutat om sanktioner mot personer och enheter som saknar särskild koppling till ett bestämt land eller en bestämd region. Detta gäller personer och enheter som har samröre med al-Qaida-nätverket. Vidare finns en separat ordning för sanktioner mot andra som är inblandade i terroristhandlingar. har varit fortsatt drivande i frågan om rättssäkerhet och trovärdighet i EU:s sanktioner. EU har fortsatt sitt arbete mot terrorism internt inom unionen och externt med utgångspunkt i EU:s övergripande strategi mot terrorism. Terrorism är ett gränsöverskridande fenomen som kräver internationell samverkan baserad på multilaterala ramverk. På det externa området har EU i stor utsträckning fokuserat på utvecklingen i och och problemet med personer från medlemsstater som reser till konfliktområden i syfte att tränas eller delta i terroristaktiviteter. antogs en strategi för kampen mot terrorism/utländska stridande i och . deltog aktivt i utformningen av strategin, med särskilt fokus på mänskliga rättigheter, vikten av åtgärder för att förebygga radikalisering till våldsbejakande extremism och transparens i EU:s anti-terrorismarbete. antog EU:s utrikesministrar rådsslutssatser som fördömde kidnappningar utförda av terrorister i syfte att utverka lösensummor och uttalade stöd till medlemsstaternas insatser för att förhindra kidnappningar. EU har även fokuserat på förebyggande insatser med särskild betoning på att motverka rekrytering och radikalisering och att bygga upp rätts- och polisväsendet i tredjeland.