prop · H2031390 · 2015-01-01 00:00:00 — I direktivet påminns om artikel 6 i , där det föreskrivs att de grundläggande rättigheter som garanteras i EU:s stadga om de grundläggande rättighe- terna och i bör respekteras (skäl 37). Någon uttrycklig avslagsgrund har dock inte införts i direktivet, eftersom stadgan och redan är bindande för alla medlems- stater. En utgångspunkt bör vara att det inte behövs någon särskild bestäm- melse för att myndigheter i ska beakta . Det saknas skäl att göra undantag från den utgångspunkten i fråga om behovet av en särskild vägransgrund för att tillse att en europeisk skyddsorder inte erkänns och verkställs i strid med . Motsvarande bedömning bör göras även i fråga om de tilläggsprotokoll till konventionen som gäller som lag här i landet och för unionsrättens bestämmelser om skydd för grundläggande fri- och rättigheter. Även när det gäller grundlagarna måste utgångspunkten vara att myndigheter i beaktar dessa även utan en särskild bestämmelse om detta. Om det, mot förmodan, skulle uppkomma en situation där erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder skulle stå i strid med de svenska grundlagarna, kan erkännande vägras utan en särskild vägransgrund om det. 2014/15:139 5.4.5 Regeringens förslag: Åklagaren ska vid prövning av frågan om huruvida en europeisk skyddsorder ska erkännas och hur den ska verkställas tillämpa bestämmelserna i lagen om kontaktförbud om delgivning, skyndsamhet vid handläggningen, offentligt biträde, utredning, partsinsyn, kommunikation och beslutets utformning. Vidare ska åklagaren tillämpa de bestämmelser i förvaltningslagen som gäller vid åklagarens handläggning av ärenden om kontaktförbud. Åklagaren ska också tillämpa de särskilda regler som gäller för kontaktförbud avseende gemensam bostad. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot förslaget. lyfter frågor om den praktiska tillämpningen av bestämmelserna och efterlyser en bestämmelse om att frågor om erkän- nande och verkställighet i ska behandlas skyndsamt. Skälen för regeringens förslag: Den verkställande statens lagstiftning ska tillämpas på meddelande och verkställighet av det beslut som erkän- ner och verkställer en europeisk skyddsorder (artikel 11.1). konstaterats ska åklagaren i ett ärende om en europeisk skyddsorder pröva dels frågan om det föreligger några formella hinder mot erkännande, dels frågan om hur verkställigheten ska ske. delen av prövningen kan ske på grundval av de handlingar som översänds till för erkännande och verkställighet av skyddsordern. Den andra delen av prövningen har likheter med den prövning som sker i ärenden om kontaktförbud. Vid handläggningen av ärendet hos åklagaren bör därför de förfaranderegler som gäller i ärenden om kontaktförbud så långt möjligt tillämpas. I ärenden om kontaktförbud får åklagaren för utredning anlita biträde av , och regler om partsinsyn, sekretess och kommuni- kation gäller för handläggningen (9–11 §§ lagen om kontaktförbud). kontaktförbudsärende ska vidare vissa förundersökningsregler i tillämp- liga delar gälla för utredningen, bl.a. om hållande av förhör (9 § andra stycket lagen om kontaktförbud). I promemorian föreslås att samtliga dessa bestämmelser ska tillämpas även i ärenden om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. terar att en europeisk skyddsorder kommer att innehålla de väsentliga uppgifter som ska ligga till grund för erkännande och verkställighet samt anför att skyddspersonen i normalfallet inte torde behöva underrättas om dessa uppgifter och att förbudspersonen ofta kommer att befinna sig Det är för oklart vilken betydelse ett yttrande från någon av de berörda ska tillmätas, huruvida uppgifterna i ett yttrande ska kontrolleras och huruvida uppgifterna ska kunna medföra att den europeiska skyddsordern inte erkänns eller verkställs. Vid utformningen av förfarandet för erkännande och verkställighet bör beaktas att ett övergripande syfte med att införa ett gränsöverskridande samarbete om skyddsåtgärder baserat på principen om ömsesidigt erkän- nande är att den skyddsbehövande inte ska behöva gå igenom dubbla förfaranden för att erhålla skydd. Även utan direktivet om en europeisk skyddsorder är det möjligt för en skyddsbehövande som kommer till att få sitt skyddsbehov tillgodosett genom att åklagare efter en fullständig tillämpning av reglerna i lagen om kontaktförbud prövar om ett kontaktförbud kan meddelas. Genom att tillämpa direktivet kan den prövning som redan gjorts i den utfärdande staten komma den skydds- behövande till godo på så sätt att förfarandet för utfärdande av en skyddsåtgärd i den verkställande staten förenklas och påskyndas. Mot den bakgrunden bör en utgångspunkt vid utformningen av förfarandet för erkännande och verkställighet vara att i möjligaste mån undvika bestäm- melser som fördröjer och förlänger den process som krävs för att få en skyddsåtgärd meddelad som rättssäkerheten för den som skyddsordern gäller mot inte får eftersättas. En prövning av om en europeisk skyddsorder ska erkännas och verk- ställas i går ut på att kontrollera om det föreligger några formella hinder mot erkännande och verkställighet i och att besluta om i vilken form verkställigheten ska ske. Som konstate- rar kommer de handlingar som översänds till för erkännande och verkställighet att innehålla de väsentliga uppgifter som behövs för att kontrollera förekomsten av formella hinder. Saknas det uppgifter i det formulär som har översänts, ska den utfärdande myndigheten föreläggas att komplettera. Denna del av prövningen innebär i huvudsak att åklaga- ren godtar förekomsten och giltigheten av den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten och erkänner den faktiska situation som beskrivs i den europeiska skyddsordern samt instämmer i att skydd bör tillhandahållas och bör fortsätta att tillhandahållas. Prövningen ska inte innefatta någon bedömning av de omständigheter eller rättsliga över- väganden som ligger till grund för den europeiska skyddsordern. För denna första del av prövningen förefaller behovet av utredning, kommunikation och partsinsyn begränsat. Frågan är i vilken utsträckning det andra ledet i prövningen, bedöm- ningen av hur verkställigheten av skyddsordern ska gå till, föranleder behov av att närmare kunna utreda sakförhållanden och behov av kommunikation och partsinsyn. Prövningen i denna del går ut på att avgöra vilket av de förbud som står till buds som ska tillämpas i det enskilda fallet. Till skillnad från vad som gäller vid den prövning som normalt föregår ett beslut om kontaktförbud ska det i ett ärende om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder inte göras någon prövning av om det finns ett skyddsbehov eller om det föreligger skäl att meddela en skyddsåtgärd i . Den huvudsakliga frågan är vilket sorts förbud som närmast motsvarar den skyddsåtgärd som beskrivs i skyddsordern, vilket är en fråga som åklagaren rimligen är bäst lämpad att bedöma. Det får antas att det som regel kommer saknas anledning att inhämta ytterligare utredning än de uppgifter som framgår av formuläret för att avgöra den frågan. Ett yttrande från någon av de berörda får som är inne på begränsad betydelse för de överväganden som ska göras. Det bör dock finnas en möjlighet för åklagaren att vid behov inhämta ytterligare utredning för det fall det trots allt behövs för att avgöra frågan om vilket förbud som bör meddelas i det enskilda fallet. Möjligheten i lagen om kontaktförbud att anlita polisens 2014/15:139 biträde i utredningen bör därför göras tillämplig även i ärenden om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. När det gäller frågan om kommunikation och partsinsyn kan konstate- ras att det i lagen om kontaktförbud redan finns långtgående möjligheter att avgöra ärendet utan att kommunikation har skett. förbud får avgöras utan kommunikation om sådan skulle vara uppenbart obehövlig, om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genomföra beslutet i ärendet eller om avgörandet inte kan skjutas upp (11 § lagen om kontaktförbud). Det får antas att kommunikation regel- mässigt är att bedöma som uppenbart obehövlig i ärenden om erkän- nande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. Det kan dock inte uteslutas att det på parternas eget initiativ inkommer uppgifter i ärendet. Sådana nya uppgifter bör kommuniceras, i enlighet med allmänna för- Bestämmelserna om kommunikation och partsinsyn i lagen om kontaktförbud bör därför vara tillämpliga även i ärenden om en europeisk skyddsorder. Den verkställande myndigheten ska informera den person som är orsak till fara, den utfärdande myndigheten och den skyddade personen om de åtgärder som har meddelats med anledning av ett erkännande av en europeisk skyddsorder (artikel 9.3). Informationen ska även innehålla eventuella rättsliga konsekvenser av en överträdelse av en meddelad åtgärd enligt nationell rätt. Ett beslut om kontaktförbud ska delges den som förbudet avses gälla (5 § lagen om kontaktförbud). kontaktförbud ska bl.a. ange förbudets innebörd och omfattning samt vilken påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra (12 § lagen om Med hänsyn till att ett beslut om verkställighet av en europeisk skyddsorder i allt väsentligt kommer motsvara ett beslut genom vilket åklagare har ålagt den mot vilken förbudet avses gälla kontaktförbud enligt lagen om kontaktförbud bör delgivningsbestämmel- sen gälla även i ett ärende om erkännande och verkställighet av en euro- Eftersom det kan antas att den som förbudet avses gälla mot i många fall kommer att befinna sig i den utfärdande staten kommer valet av form för delgivning vanligtvis stå mellan att begära bistånd från den utfärdande myndigheten med delgivning eller att över- sända beslutet om kontaktförbud med post och mottagningsbevis. garmyndigheten anför att det kan uppstå svårigheter vid lagföring av överträdelser om delgivning har skett med post och mottagningsbevis. Regeringen anser att frågan om vilken form för delgivning som är lämpligast i det enskilda fallet kan överlåtas till åklagaren att avgöra och noterar att frågan om möjligheterna till lagföring av eventuella överträ- delser måste vägas in i bedömningen. dighet i förhållande till den utfärdande myndigheten och till den skyddade personen kan föreskrivas i förordning. En europeisk skyddsorder ska erkännas med samma prioritet som skulle tillämpas i ett liknande nationellt fall, med beaktande av de särskilda omständigheterna i det enskilda fallet (artikel 15). fundet efterlyser en övergripande regel för inom vilken tid en europeisk skyddsorder ska verkställas. Regeringen delar uppfattningen att frågor om erkännande och verkställighet av en skyddsorder ska handläggas I fråga om kontaktförbud avseende gemensam bostad ska Prop. 2014/15:139 åklagarens beslut i ärendet meddelas med särskild skyndsamhet. skyndsamhetskrav bör gälla i ärenden om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. Regeringen delar promemorians bedömning att bestämmelserna om skyndsam handläggning i lagen om kontaktförbud bör göras tillämpliga även på dessa ärenden. Om en europeisk skyddsorder ska verkställas som ett förbud avseende gemensam bostad bör även övriga särbestämmelser som finns i lagen om kontaktförbud för dessa fall tillämpas. I dessa situationer är sålunda den mot vilken förbudet avses gälla skyldig att i vissa fall följa med till ett förhör och det ska bl.a. förordnas ett offentligt biträde för den som förbudet gäller eller avses gälla. Polis får avlägsna den mot vilken förbudet gäller från bostaden (6 och 7 a §§ samt 13 a § första stycket lagen om kontaktförbud). Ett offentligt biträde bör även kunna förordnas om en europeisk skyddsorder ska verkställas som ett förbud som motsvarar ett särskilt utvidgat kontaktförbud (jfr 7 a § lagen om kontaktförbud). Vid åklagarens handläggning av ärenden om kontaktförbud gäller vidare vissa bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223). Det rör sig bl.a. om myndigheternas serviceskyldighet, tolkning och möjlighet att underlåta motivering av beslut (13 § lagen om kontaktförbud). Dessa bestämmelser bör på motsvarande sätt gälla även i ärenden enligt den nya lagen. I avsnitt 5.5 lämnas förslag på en ändring i offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) för att uppgifter i ett ärende enligt den nya lagen ska omfattas av sekretess i samma utsträckning som i ett ärende enligt lagen om kontaktförbud och i ett ärende om en skyddsåtgärd enligt förord- ningen om civilrättsliga skyddsåtgärder. 5.4.6Innehållet i ett beslut om verkställighet Regeringens förslag: Ett beslut om verkställighet ska vara skriftligt och innehålla information om den som förbudet avses skydda och den som förbudet avses gälla mot, förbudets innebörd och omfattning, inklusive vilket slags förbud som den europeiska skyddsordern ska verkställas som. Beslutet ska också innehålla uppgift om de skäl som har bestämt utgången, åberopade paragrafer och vilken påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra. I beslutet ska det även finnas en upplysning om möjligheten att begära rättens prövning av beslutet. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt med rege- ringens förslag, utom såtillvida att det i promemorian i stället för en hän- visning till lagen om kontaktförbud föreslås en uttrycklig bestämmelse i den nya lagen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: En erkänd skyddsorder ska verkställas genom att åklagaren meddelar ett beslut varigenom den som skyddsordern gäller mot åläggs förbud att ha kontakt med den som skyddsordern avses skydda på motsvarande sätt som enligt lagen om 2014/15:139 kontaktförbud. I beslutet om verkställighet bör därför anges vilket slags förbud som har meddelats. I avsnitt 5.4.3 redovisas vilka utgångspunkter som ska gälla vid bedömningen av vilket slags förbud som ska meddelas. Beslutet om verkställighet bör också innehålla uppgifter om förbudets innebörd och omfattning i övrigt, bl.a. det meddelade förbudet ska bestå och eventuella undantag från förbudet. Utöver nu angivna uppgifter bör beslutet om verkställighet, på samma sätt som gäller för beslut om kontaktförbud, vara skriftligt och innehålla uppgifter om den som förbudet avses skydda och den som förbudet avses gälla mot, åberopade lagrum, vilken påföljd som överträdelse av förbudet kan medföra samt en upplysning om möjligheten att begära rättens prövning av beslutet om verkställighet. Vidare bör skälen för valet av förbud och för den övriga utformningen av förbudets innebörd och omfattning anges. Om erkännande vägras, bör parternas namn, skälen för ställningstagandet och åberopade lagrum anges. Därutöver bör en upplysning om möjligheten att begära rättens prövning av beslutet om vägran av erkännande lämnas. Att dessa uppgifter ska framgå av ett beslut om verkställighet kan åstadkommas genom en hänvisning till 12 § lagen om kontaktförbud som specificerar innehållet i ett beslut. Regeringens förslag: Åklagarens beslut i fråga om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder ska kunna prövas av rätten. Samma bestämmelser i lagen om kontaktförbud om delgivning och skyndsamhet som gäller vid åklagarens handläggning ska tillämpas. Därutöver ska tillämpas reglerna i lagen om kontaktförbud om hur och av vem rättens prövning kan begäras, om behörig domstol och om åklagarens skyldighet att i vissa fall föra talan för den som förbudet avses skydda. Även vissa andra regler i lagen om kontaktförbud ska tillämpas. Det gäller reglerna om inhibition, om möjligheten att meddela ett förbud fram till dess att ärendet avgjorts slutligt, om rättens sammansättning, om sammanträde, om rättegångskostnader, om tillämplig processlag, om vilka uppgifter som ska anges i ett beslut och om sammanläggning av ärendet med mål om allmänt åtal mot den som förbudet avses gälla mot. Promemorians förslag överensstämmer i sak med regeringens, utom såtillvida att det i promemorian föreslås att en begäran om rättens prövning endast ska kunna göras skriftligen. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot förslagen. lämnar dock synpunkter på det inledande förfaran- det vid en begäran om rättens prövning. Skälen för regeringens förslag: Den verkställande statens lagstiftning ska tillämpas på meddelande av beslut om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder, inklusive bestämmelser om rättsmedel mot beslut som meddelats i den verkställande staten med anledning av den europeiska skyddsordern (artikel 11.1). I direktivet ställs alltså inte något krav på medlemsstaterna att införa rättsmedel i förhållande till beslut om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. Frågan får i stället avgöras av den verkställande statens nationella rätt. Prövningen hos åklagaren i ärenden om erkännande och verkställighet av europeiska skyddsordrar företer stora likheter med vad som gäller i ärenden om kontaktförbud. En avgörande skillnad är att det i ärenden om erkännande och verkställighet inte ska göras någon bedömning av det underliggande skyddsbehovet, till skillnad från ärenden enligt lagen om kontaktförbud där denna bedömning är av central betydelse. Åklagaren har dock att pröva dels om en skyddsorder ska erkännas i , dels hur verkställigheten av en skyddsorder ska gå till i det enskilda fallet. I samband därmed har åklagaren att avgöra vilket sorts förbud som bäst motsvarar den skyddsåtgärd som har meddelats i den utfärdande staten. Åklagarens bedömning såväl beträffande frågan om en skyddsorder bör erkännas i som hur den i så fall ska verkställas bör kunna prövas av rätten. Regeringen har gjort samma bedömning i andra lagstiftningsärenden om genomförande av rättsakter om internationellt straffrättsligt samarbete inom EU (se t.ex. 3 kap. 14 § förslaget till lag om erkännande och uppföljning av beslut om övervakningsåtgärder inom Europeiska unionen, prop. 2014/15:116). Möjligheten till och förutsätt- ningarna för att få rättens prövning bör motsvara vad som gäller i ären- den om kontaktförbud. I ett ärende om kontaktförbud har den som har ålagts förbud eller den som förbudet avses skydda talerätt (14 § lagen om kontaktförbud). I pro- memorian föreslås att rätt att begära rättens prövning ska tillkomma den som beslutet angår, förutsatt att beslutet har gått honom eller henne emot. Precis som i ärenden om kontaktförbud bör den som har ålagts ett förbud genom ett beslut om verkställighet av en europeisk skyddsorder kunna begära ändring eller hävande av förbudet. När åklagaren har vägrat verkställighet av skyddsordern bör vidare den som skyddsordern är avsedd att skydda kunna föra ärendet till domstolen, liksom när den personen är missnöjd med omfattningen av det förbud som åklagaren har meddelat genom beslutet om verkställighet. konsta- terar att förslaget i promemorian, att den som beslutet angår ska kunna begära rättens prövning, kan tolkas vidare än motsvarande reglering i lagen om kontaktförbud och förordar i stället en formulering som följer lagen om kontaktförbud. Regeringen föreslår att det tas in en bestämmelse i den nya lagen som innebär att bestämmelsen i 14 § lagen om kontaktförbud ska tillämpas. Den som har ålagts förbud eller den som förbudet avses skydda får därmed rätt att begära rättens prövning av beslutet om verkställighet. I promemorian föreslås vidare att en begäran om rättens prövning endast ska få ske skriftligen, till skillnad från motsvarande reglering i lagen om kontaktförbud, där en sådan begäran kan ske skriftligen eller muntligen. ställer sig frågande till denna skillnad och efterlyser ytterligare motivering i frågan. Inte heller i denna fråga ser regeringen någon anledning att avvika från den ordning som gäller vid en begäran om rättens prövning i lagen om kontaktförbud. Motsvarande bestämmelse i lagen om kontaktförbud bör därför tillämpas även i ärenden om europeisk skyddsorder. Behörig domstol att pröva ärenden om kontaktförbud är den tingsrätt där åklagare som har prövat frågan om kontaktförbud ska föra talan i 2014/15:139 brottmål i allmänhet (15 § lagen om kontaktförbud). Som redogörs för i avsnitt 5.1 har direktivet om den europeiska skyddsordern samband med EU:s förordning om civilrättsliga skyddsåtgärder. Även i ärenden enligt EU-förordningen är behörig domstol den tingsrätt där åklagaren ska föra talan i brottmål i allmänhet vid överklagande av åklagarens beslut (se 3 § första stycket lagen (2015:197) med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om skyddsåtgärder i civilrättsliga frågor). Även om det kan sättas i fråga om en sådan forumregel innebär ett tillräckligt tydligt utpekande av behörig domstol (jfr prop. 2014/15:116 s. 85) bör behörig domstol att pröva åklagarens beslut om verkställighet av en europeisk skyddsorder vara densamma som gäller i ärenden om kontaktförbud och ärenden om civilrättsliga skyddsåtgärder. Behörig domstol bör alltså vara den tingsrätt där åklagare som har prövat skyddsordern ska föra talan i brottmål i allmänhet. Genom en hänvisning i den nya lagen till 15 § lagen om kontaktförbud kan detta åstadkommas. Vid rättens prövning i ärenden om kontaktförbud tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden, med vissa särskilt angivna särbestäm- melser. Dessa särbestämmelser är främst motiverade av kontaktförbudets särskilda karaktär och dess påtagligt straffrättsliga inslag (prop. 1987/88:137 s. 31–33). Rättens prövning enligt EU-förordningen om civilrättsliga skyddsåtgärder föreslås ske med tillämpning av lagen om domstolsärenden, utan hänsyn tagen till de särbestämmelser som gäller för ärenden om kontaktförbud (prop. 2014/15 s. 27 f.). I ärenden enligt EU-förordningen har rätten endast att göra en formell prövning. Med hänsyn därtill och till att förordningen endast rör skyddsåtgärder medde- lade i civilrättsliga frågor har det inte bedömts finnas skäl att tillämpa den särreglering som gäller på grund av de straffrättsliga inslagen i kontaktförbudsärendena. Rättens prövning av ett beslut om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder har dock ett närmare samband med den prövning som gäller vid rättens prövning i ärenden om kontaktförbud. De särregler som gäller enligt lagen om kontaktförbud bör därför tillämpas även i ärenden om erkännande och verkställighet av en europeisk skyddsorder. Därmed bör bestämmelserna om åklagarens skyldighet att föra talan för den som ett förbud avses skydda (16 §), om tingsrättens sammansättning (18 §), om sammanträde (19 §) och om möjlighet för rätten att sammanföra ärendet med ett brottmål (22 §) gälla i sådana ärenden. Därutöver bör även bestämmelserna om rättens möjlighet att inhibera åklagarens beslut (17 §) och om rättegångs- kostnader (20 §) gälla för ärenden enligt den nya lagen. I övrigt bör lagen om domstolsärenden gälla (21 § första stycket). Rättens beslut bör utformas på samma sätt som i ärenden om kontaktförbud (21 § andra stycket). 5.4.8Ändring av den europeiska skyddsordern Regeringens förslag: Om den europeiska skyddsordern ändras, ska åklagaren meddela ett nytt beslut om verkställighet, om det inte finns hinder mot erkännande. Promemorians förslag överensstämmer i allt väsentligt i sak med Prop. 2014/15:139 regeringens, utom såtillvida att promemorians förslag medger en möjlighet till omprövning av ett beslut om verkställighet vid ändrade för- hållanden. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot förslaget. anser att problem kan uppkomma vid tillämpningen av en proportionali- tetsregel. Skälen för regeringens förslag Den europeiska skyddsordern förlängs eller ändras på annat sätt