prop · H30357 · 2015-12-01 00:00:00 — Enligt 13 § MDL ska en ansökan om förbud eller åläggande enligt dessa lagar göras till . Vissa särskilda bestämmelser gäller i fråga om rätten för sammanslut- ningar av näringsidkare att medverka i sådana mål (13 a § MDL). handlägger även mål enligt ytterligare ett antal lagar (jfr 1 § MfL) som innehåller bestämmelser om marknadsföring vil- ka hänvisar till marknadsföringslagen i fråga om sanktioner och proces- suell ordning. Exempel på sådana lagar är lagen (1992:1672) om paket- resor, tobakslagen (1993:581), lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verk- samhet, prisinformationslagen (2004:347), lagen (2005:59) om distans- avtal och avtal utanför affärslokaler samt lagen (2005:405) om försäk- ringsförmedling. Konkurrensrätten syftar till att undanröja hinder för en effektiv konkur- rens i näringslivet och därigenom skapa en sund marknad. avser reglerna dessutom att bidra till skapandet av en gemensam inre De grundläggande bestämmelserna inom EU:s konkurrensrätt återfinns i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUF-för- De centrala konkurrensrättsliga bestämmelserna i finns i konkurrenslagen (2008:579), KL. Till konkurrensrätten kan även hän- Prop. 2015/16:57 föras frågor om olagligt statsstöd. Till konkurrensrätten närliggande rätts- områden kan även hänföras vissa måltyper med konkurrensrättslig anknytning. De materiella bestämmelserna i konkurrenslagen är inriktade på att motverka tre slag av åtgärder som kan skada konkurrensens effektivitet: 1) gemensamma förfaranden som omfattar flera aktörer på marknaden (förbud mot konkurrensbegränsande samarbete), 2) ensidiga förfaranden (förbud mot missbruk av dominerande ställning) och 3) strukturella åtgärder (förbud mot företagskoncentrationer). Konkurrenslagen inne- håller också en regel som gör det möjligt att pröva konkurrenskonflikter som uppstår när staten, en kommun eller ett landsting säljer varor och tjänster på marknaden i konkurrens med privata aktörer (förbud mot konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet). Den regeln kompletterar förbuden mot konkurrensbegränsande samarbete respektive missbruk av dominerande ställning. kom det till in sex mål enligt konkurrenslagen. fick in fyra tvistemål och tre ärenden enligt konkurrenslagen. Förbuden mot konkurrensbegränsande samarbete och missbruk av dominerande ställning kan besluta om åläggande vid vite att upphöra med en pågående överträdelse av förbuden mot konkurrensbegränsande sam- arbete respektive missbruk av dominerande ställning. beslut överklagas till (7 kap. 1 § KL). Ett beslut av att inte meddela ett åläggande kan däremot inte över- klagas. I ett sådant fall får i stället ett företag som berörs av överträdelsen väcka talan i om att ett åläggande ska meddelas (3 kap. 2 § KL). beslut får inte överklagas. På talan av får besluta att ett företag ska betala en konkurrensskadeavgift för en redan begången över- trädelse av nämnda förbud (3 kap. 5 § KL). Tingsrättens dom över- klagas till (7 kap. 2 § KL). kan i stället för att väcka talan om konkurrensskadeavgift förelägga ett företag att betala en sådan avgift (avgiftsföreläggande, 3 kap. 16 § KL). Om företaget inte godkänner avgiftsföreläggandet kan talan om konkurrens- skadeavgift väckas. Ett godkänt avgiftsföreläggande kan undanröjas genom ett extraordinärt förfarande på samma sätt som ett strafföreläg- gande. När det gäller konkurrensbegränsande offentlig verksamhet kan talan mot en kommun eller ett landsting om förbud att bedriva viss verksamhet eller omprövning av ett tidigare meddelat beslut om förbud prövas av på talan av eller, såvitt avser omprövning, av det företag som beslutet riktas emot (3 kap. 32 § KL). Tingsrättens avgörande får överklagas till som är sista instans (7 kap. 2 § KL). 2015/16:57 Enligt konkurrenslagen finns ingen möjlighet att vidta straffrättsliga sanktioner mot konkurrensbegränsande åtgärder. En företrädare för ett företag kan däremot få näringsförbud (se lagen [2014:836] om närings- förbud). För konkurrensrättsliga mål av rent civilrättslig karaktär gäller en annan domstolsordning. Tvistemål på konkurrensrättslig grund, som mål om skadestånd eller om ogiltighet av avtal, handläggs av allmän domstol enligt bestämmelser. Även forum- regler gäller men är alltid behörig att pröva frågor om skadestånd (3 kap. 26 § KL). Talan om utdömande av vite handläggs också i allmän domstol. Även för dessa mål finns dock en särskild forumbestämmelse, enligt vilken alltid är behörig (6 kap. 2 § KL). Tingsrättens avgöranden får överklagas till hovrätt och i sista hand till . Detta gäller dock inte om ett skade- ståndsmål har kumulerats med ett mål om konkurrensskadeavgift. I sådana fall överklagas avgörandet till (7 kap. 2 § KL). Om det behövs för att ska kunna fullfölja sina upp- gifter enligt konkurrenslagen får verket ålägga t.ex. ett företag att tillhandahålla uppgifter eller ålägga någon att inställa sig till förhör. På ansökan av kan besluta att verket får genomföra en platsundersökning bl.a. hos ett företag för att utreda om företaget har överträtt något av förbuden i konkurrenslagen eller EUF-fördraget (5 kap. 3 § KL). En sådan undersökning får även göras på begäran av Europeiska kommissionen eller en myndighet i en annan medlemsstat. Tingsrättens beslut får överklagas till Marknadsdom- stolen som är sista instans (7 kap. 2 § KL). En företagskoncentration som är ägnad att påtagligt hämma förekomsten eller utvecklingen av en effektiv konkurrens inom landet eller en avse- värd del av det ska förbjudas. Om det är tillräckligt för att undanröja de skadliga effekterna av en företagskoncentration får en part i koncentra- tionen i stället för ett förbud åläggas att avyttra ett företag eller en del av ett företag eller att genomföra någon annan konkurrensfrämjande åtgärd. Ett förbud mot en företagskoncentration innebär att en rättshandling som utgör en del i koncentrationen eller som har till syfte att genomföra denna blir ogiltig. beslutar på talan av Konkur- rensverket om förbud eller åläggande vid vite med anledning av en före- tagskoncentration (4 kap. 13 § KL). Tingsrättens avgörande får överkla- gas till , som är sista instans (7 kap. 2 § KL). Det gäller vissa frister inom vilka får väcka talan (4 kap. 13 § andra stycket och 14 § KL) liksom inom vilka respektive måste avgöra ett mål (4 kap. 15 och 16 §§ KL). Ett förbud eller åläggande med anledning av en företagskoncentration får aldrig meddelas senare än efter det att företagskoncentrationen uppkom. Lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation, LEK, syftar till att enskilda och myndigheter ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och största möjliga utbyte vad gäller ur- valet av elektroniska kommunikationstjänster samt deras pris och kvali- tet. Regleringen i LEK har i flera delar konkurrensrättslig karaktär. Det gäller i synnerhet de bestämmelser enligt vilka den behöriga förvalt- ningsmyndigheten, , fattar beslut om fastställande av marknader, identifiering av företag med betydande marknadsin- flytande och åläggande av konkurrensfrämjande skyldigheter för sådana företag. Beslut enligt lagen kan överklagas till allmän förvaltnings- domstol (8 kap. 19 § LEK). Förvaltningsrättens beslut kan i sin tur överklagas till kammarrätten, som är slutinstans. Vid överklagande av beslut enligt LEK som gäller konkurrensfräm- jande skyldigheter finns det särskilda bestämmelser om handläggningen i förvaltningsdomstolarna. Sådana mål ska handläggas skyndsamt (8 kap. 23 § LEK). Det finns vidare regler om begränsningar i rätten att åberopa nya omständigheter eller nya bevis (8 kap. 24 § LEK). Offentlig upphandling är ett område som står konkurrensrätten nära och där EU-direktiv är i hög grad styrande. I regleras området i huvudsak av lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, , och lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, trans- porter och posttjänster. En ansökan om överprövning av upphandlande myndighets beslut görs hos allmän förvaltningsdomstol (se t.ex. 16 kap. 4 § ). Antalet upphandlingsmål i förvaltningsdomstolarna uppgår till drygt 3 000 mål . , som är tillsynsmyn- dighet på området, kan vid allmän förvaltningsdomstol ansöka om att en upphandlande enhet ska betala upphandlingsskadeavgift för det fall reg- lerna om upphandling allvarligt överträtts i ett upphandlingsförfarande (se t.ex. 17 kap 1 § ). Mål om skadestånd på grund av felaktig tillämpning av upphandlingslagstiftningen handläggs emellertid av allmän domstol (se t.ex. 16 kap. 21 § ). Bland EUF-fördragets konkurrensregler finns vissa bestämmelser om statligt stöd som har till syfte att förhindra att konkurrensförhållanden inom unionen snedvrids genom att medlemsstaterna otillbörligt gynnar vissa företag eller viss produktion ekonomiskt (artiklarna 107–109). Som utgångspunkt är statsstöd förbjudet. Under vissa förutsättningar får dock sådant stöd lämnas, men det måste då först ha godkänts av Europeiska kommissionen (det s.k. genomförandeförbudet). Av rätts- praxis från följer att svenska domstolar har en skyldighet att säkerställa förbudets effektiva genomslag. har också slagit fast att talan om vitesförbud eller skadestånd i anledning av olagligt statsstöd i avsaknad av annan reglering kan prövas av allmän domstol (NJA 2009 s. 625). gäller lagen (2013:388) om tillämpning av Europeiska unionens statsstödsregler som 2015/16:57 innehåller bestämmelser om dels en skyldighet för den som lämnat olag- ligt stöd att kräva tillbaka stödet, dels en skyldighet för den som tagit emot olagligt stöd att betala tillbaka detta. Talan om återbetalning av olagligt stöd handläggs av allmän domstol. 4.4.1Namn och utgivningsbevis för periodisk skrift Ärenden om byte av personnamn i vissa fall, bl.a. byte till ett nybildat efternamn, handläggs av som bl.a. prövar att namnet inte är förväxlingsbart med andra efternamn eller känne- tecken. Verkets beslut kan överklagas till Patentbesvärsrätten och i sista hand till . kom det in elva namnmål till Patentbesvärsrätten. Flertalet namnrättsliga ärenden handläggs dock av . Dess beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol. , som haft i uppdrag att se över namnlagen (1982:670), föreslår att ska vara prövningsmyndighet för samtliga namnärenden (se betänkande En ny lag om personnamn, SOU 2013:35). Betänkandet har remitterats och bereds vidare inom Justitie- departementet. Utgivningsbevis för periodiska skrifter registreras hos Patent- och regi- streringsverket enligt lagen (1991:1559) om föreskrifter på tryckfrihets- förordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Verkets slutliga beslut i ärenden om utgivningsbevis kan överklagas till Patent- besvärsrätten och därefter till . kom det inte in något mål om utgivningsbevis till Patentbesvärs- rätten (inkom det ett mål ). Företagshemligheter är information om affärs- eller driftsförhållanden i en näringsidkares rörelse som näringsidkaren håller hemlig och vars röjande är ägnat att medföra skada i konkurrenshänseende. Det kan vara både sådana uppgifter som har dokumenterats i någon form, inbegripet ritningar, modeller och andra liknande tekniska förebilder och enskilda personers kännedom om ett visst förhållande, även om det inte har dokumenterats på något särskilt sätt (1 § lagen [1990:409] om skydd för företagshemligheter, FHL). Lagen om skydd för företagshemligheter är en speciallagstiftning i skärningspunkten mellan flera olika rättsområden, främst yttrandefri- heten, konkurrensrätten, immaterialrätten och arbetsrätten. I centrala delar finns även en koppling till straffrätten. Reglernas överordnande syfte är att ha en konkurrensstimulerande effekt genom att de uppmuntrar till förnyelse, utveckling och investeringar inom näringslivet. Reglerna har till syfte att skydda endast sådana hemligheter hos en näringsidkare som har betydelse för en i samhällelig mening sund konkurrens (Fahlbeck, Lagen om skydd för företagshemligheter – En kommentar och Prop. 2015/16:57 rättsöversikter, 3 uppl., 2013, s. 38). Den som har angripit en företagshemlighet kan vid vite förbjudas att fortsätta detta angrepp (11 § FHL). Utgångspunkten är att en talan enligt lagen om skydd för företagshemligheter ska väckas i allmän domstol. Av lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister, LRA, följer dock att tvister som rör förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare (arbets- tvister) ska handläggas i en särskild ordning. Det gäller oavsett vilken fråga som tvisten rör i sak. Om en talan som rör företagshemligheter utgör en arbetstvist är således lagen om rättegången i arbetstvister tillämplig. Enligt den lagen prövas vissa typer av arbetstvister av Arbetsdomstolen som första och enda instans. I vissa fall ska talan väckas i tingsrätt. Arbetsdomstolen är överrätt vid överklagande av mål som har tagits upp av tingsrätt (jfr 1 kap. 1 § och 2 kap. 1–3 §§ LRA). 5 En samlad prövning Regeringens bedömning: Förutsättningarna för domstolarna att hand- lägga och avgöra immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden behöver förbättras. regeringens (Ds 2014:2 s. 163–165). Remissinstanserna: De remissinstanser som uttalar sig särskilt i denna fråga, bl.a. , , Patent- och registrerings- verket, , , , Svenska föreningen för immaterialrätt (SFIR), Ingenjörer och () instämmer i bedömningen och tillstyrker framhåller vikten av att den föreslagna reformen drivs fram utan ytterligare tidsutdräkt. anför att det på det marknadsrättsliga området redan finns en enhetlig och väl fungerande rättskipning som uppfyller mycket högt ställda krav på kvalitet och skyndsamhet genom att flertalet mål på detta område prövas Näringsliv och Företagarna är positiva till att en reform genomförs men menar att justeringar av förslaget bör göras när det gäller dels instans- ordningen för marknads- och konkurrensrättsliga mål och för immaterial- rättsliga invändningsärenden, dels rättens sammansättning i mål och ärenden om patent. anser att det finns ett stort reform- behov i riktning mot en enklare, snabbare och billigare process i framför allt förbuds- och intrångsmål och att detta reformbehov i viss mån gör sig gällande även för varumärkesrätten. det krävs åtgärder som går utöver den föreslagna reformen för att i nödvändig utsträckning effektivisera patentprocessen. livets Delegation för Marknadsrätt är positivt till att samla de aktuella mål- och ärendetyperna, men 2015/16:57 tillämpas i vart fall för de mål och ärenden som enligt nuvarande ordning handläggs i en instans (). Uppfattningen att en ny ordning för domstolsprövningen bör utgå från dagens system i Mark- nadsdomstolen delas av . Skälen för regeringens bedömning Vikten av en ändamålsenlig domstolsprövning Ett väl fungerande näringsliv är en förutsättning för ekonomisk tillväxt och en växande välfärd i . Ett gott företagsklimat främjar före- tagande, innovation och investeringar. För att uppnå detta är det nöd- vändigt att immateriella rättigheter kan skyddas. Det är nöd- vändigt att hinder för en effektiv konkurrens kan undanröjas och att väl fungerande marknader kan skapas och utvecklas. Genom en ökad kon- kurrens stiger effektiviteten, produktiviteten och konkurrenskraften hos företagen. Konkurrens stimulerar också innovation. En väl fungerande konkurrens gynnar också konsumenterna genom ökade valmöjligheter, högre kvalitet på produkter och lägre priser. På så sätt stärks den svenska konkurrenskraften. Såväl stärkt konkurrenskraft som goda förutsättningar för innovation och innovationstäta företag spelar en viktig roll för ökad sysselsättning. Av stor betydelse i sammanhanget är att det finns moder- na och tydliga regelverk inom de immaterialrättsliga, marknadsförings- rättsliga och konkurrensrättsliga områdena. Det är viktigt att det finns en ändamålsenlig domstolsprövning samt en väl fungerande och enhetlig prejudikatbildning för att upprätthålla regel- verken på de aktuella rättsområdena. Domstolsavgörandena kan påverka konkurrensförhållandena mellan företag och därmed dynamiken på marknaden. För företag och konsumenter, liksom för samhällsekonomin i stort, är det därför väsentligt att domstolsprövningen lever upp till högt ställda krav på kvalitet och effektivitet. En domstolsprövning som mot- svarar dessa krav och i förlängningen tydliggör rättsläget kan klargöra under vilka förutsättningar verksamheter får bedrivas och därmed bidra till förbättrad konkurrens. En förändring är nödvändig Domstolsprövningen av de immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena är splittrad. Den är utspridd på olika allmänna domstolar, allmänna förvaltningsdomstolar och specialdomstolar. Målen och ärendena tillhör de mest komplicerade och omfattande som handläggs i domstol. Behovet av särskild kompetens är tydligt i flera av dessa mål och ärenden. rör det sig om ett för- hållandevis litet antal mål och ärenden. Den nuvarande uppdelningen av prövningen på många olika domstolar försämrar möjligheterna att handlägga de immaterialrättsliga, marknads- föringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena effektivt och med hög kvalitet. Många av de berörda domstolarna har ett mycket begränsat antal mål och ärenden, vilket innebär svårigheter att bygga upp och upprätthålla nödvändig specialistkompetens. Erfarenhet av en av de aktuella mål- eller ärendetyperna kan i flera fall vara av värde vid handläggning av en annan mål- eller ärendetyp där sakfrågan är densamma eller närliggande. Nuvarande uppdelning på olika domstols- Prop. 2015/16:57 slag innebär att ett sådant erfarenhetsutnyttjande inte är möjligt. inte går att handlägga mål och ärenden av nu aktuella slag gemensamt innebär också ett ineffektivt resursutnyttjande till nackdel inte minst för parterna, som kan behöva föra flera separata domstolsprocesser rörande vad som i grunden är samma fråga. Att instansordningen är splittrad ökar vidare risken för en oenhetlig praxis på området eftersom samma typ av frågor kan prövas av olika prejudikatinstanser. Den problematiska situationen är särskilt tydlig i fråga om Patent- besvärsrätten och . Båda domstolarna har ett litet mål- och ärendeunderlag, vilket innebär en sårbarhet och ett dåligt resursutnyttjande. För Patentbesvärsrättens del innebär t.ex. osäkerheten kring bl.a. måltillströmning att rekryteringen av en ordinarie domare (teknisk ledamot) sköts upp , vilket fick till följd att domstolen under en del av året hade bristande bemanning av tekniska domare. I förlängningen finns också en risk för att den samlade kompe- vid domstolarna blir lidande på grund av otillräcklig praktisk erfarenhet av de olika där förekommande mål- och ärendetyperna. Det förhållandet att såväl Patentbesvärsrätten som har egna anslag innebär även svårigheter att tillföra extra resurser när till- fälliga behov uppstår. De senaste årens försämrade resursläge för Patent- besvärsrätten har även fått negativa återverkningar för hanteringen av patentmål i allmän domstol eftersom Patentbesvärsrätten under en följd av år inte har kunnat låna ut tekniska ledamöter i en omfattning som motsvarat de allmänna domstolarnas behov. För del har ett ansträngt resursläge inneburit att domstolen har behövt vidta stora besparingsåtgärder, vilket ytterst har påverkat handläggningstiderna i domstolen. Det kan sammanfattningsvis konstateras att den nuvarande splittringen gör domstolsprövningen svåröverskådlig och förenad med påtagliga brister. Åtgärder bör därför vidtas för att förbättra förutsättningarna för domstolarna att pröva immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga mål och ärenden effektivt och med hög kvalitet. Det finns också starkt stöd bland remissinstanserna för att en reform ska genomföras. De synpunkter som bl.a. och Företagar- na framför när det gäller instansordningen och rättens sammansättning behandlas i avsnitt 6.6 och 10. 5.2En enhetlig och koncentrerad domstolsprövning Regeringens bedömning: Domstolsprövningen av de immaterial- rättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena bör vara enhetlig och koncentrerad. Departementspromemorians förslag överensstämmer med regeringens bedömning (Ds 2014:2 s. 165–168). Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna, däribland Patentbesvärsrätten, , , , , Kammarrätten i , , Kommuner och Landsting, Ingenjörer, för Marknadsrätt, SFIR, SEPAF, Trä- och Möbelföretagen och Svenska uppfinnare- föreningen, tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. Några remissinstanser, bl.a. och tingsrätt, framhåller att det är viktigt att övriga domstolar inte utarmas genom att ytterligare måltyper som är juridiskt intressanta överlämnas till tillstyrker förslaget men anser att det, innan en reform genomförs, bör göras en fördjupad analys av hur domstolsorganisationen bör vara utformad för att förena kravet på en väl fungerande praxisbildning med skyndsamhet och rimliga process- Skälen för regeringens bedömning: Som anförs ovan bedöms det nödvändigt att förändra domstolsprövningen på immaterialrättens, marknadsföringsrättens och konkurrensrättens områden för att kunna säkerställa en hög kvalitet och effektivitet i dömandet. Det är i och för sig möjligt att genom skilda riktade åtgärder försöka åstadkomma förbättrade förutsättningar för den dömande verksamheten att handlägga mål och ärenden på de aktuella rättsområdena. t.ex. kunna vara att de aktuella domstolarna tillförs ökade resurser. skulle också kunna övervägas att i de olika domstolarna vidta åtgärder för att öka specialiseringsgraden hos domarna eller på annat sätt förbättra kompetensförsörjningen för dessa mål- och ärendetyper. sådant slag skulle visserligen kunna bidra till enstaka förbättringar av förutsättningarna för den dömande verksamheten, men endast på kort sikt och i begränsad omfattning. Sådana åtgärder innebär inte någon över- gripande eller långsiktigt hållbar lösning för domstolsprövningen av de aktuella målen och ärendena. Som anges i avsnitt 5.1 är svårigheterna att få till stånd en ändamåls- enlig domstolsprövning grundade framför allt i den splittrade domstols- Det låga mål- och ärendeantalet medför också att vissa av de domstolar eller domstolsenheter som prövar de olika mål- och ärendetyperna är relativt sett små, vilket kan innebära en risk för att verksamheten blir sårbar. De rättsliga och principiella samband som finns mellan de immaterialrättsliga, marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga målen och ärendena är tydliga (se avsnitt 5.3). Behovet av att kunna handlägga dessa mål och ärenden gemensamt och den kompetensförstärkning som följer av att mål och ärenden rörande samma eller liknande rättsliga frågeställningar prövas samlat kan inte uppnås utan att angripa problemet med den splittrade prövnings- Det är inte en tillfredsställande ordning att mål och ärenden som har ett gemensamt upphov fördelas på flera olika domstolsslag och instansordningar med de negativa konsekvenser som detta medför. minst för Patentbesvärsrätten och framstår en oförändrad ordning som ett ohållbart alternativ. domstolar finns det tydliga vinster med en samordning av de aktuella mål- och ärendetyperna. Det råder också en bred samsyn om att en samlad prövning skulle lösa många av de problem som prövningen av dessa mål- och ärendetyper brottas med. bifall av en övervägande majoritet av remissinstanserna gjort denna bedömning (se SOU 2010:44 s. 409 f.). Mot denna bakgrund anser regeringen att den enda rimliga lösningen är att skapa en mer enhetlig och koncentrerad domstolsordning. Ett enhetligt prövningsförfarande skulle komma till rätta med de problem som den nuvarande prövningsordningen lider av. Det skapar en mer bärkraftig dömande verksamhet och innebär att både resurser och kompetens kan användas mer effektivt, vilket rimligtvis innebär en snabbare och bättre handläggning.