prop · H3035 · 2015-11-03 00:00:00 — De omständigheter som ska beaktas är arten och omfattningen av företagets verksamhet och dess komplexitet. Det ska tolkas i vid bemärkelse och inkluderar såväl företagets verksamhets- inriktning, aktieägarstruktur, juridiska form, riskprofil, storlek och juridiska ställning, som graden av sammankoppling med andra institut eller med finanssystemet i allmänhet och komplexiteten hos företagets verksamheter m.m. Övervägandena finns i avsnitt 16.2. Paragrafen genomför delar av artikel 2 i krishanteringsdirektivet. Paragrafen innehåller definitioner. Definitionerna har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets förslag. När det gäller definitionen av krishanteringsdirektivet har dock regeringen valt att utforma hänvisningen till direktivet i enlighet med nya anvisningar för författningsskrivning. Övervägandena finns i huvudsak i avsnitt 6 eller i de avsnitt till vilka det hänvisas där. Paragrafen genomför delar av artikel 44.2 i krishanteringsdirektivet. Paragrafen innehåller en definition av kvalificerad skuld. kvalificerad skuld är en skuld som får skrivas ned eller konverteras. Definitionen inkluderar dock inte primärkapitalinstrument och supplementärkapitalinstrument, eller sådana skulder som räknas upp i punkterna 1–10. Av punkten 1 framgår att en garanterad insättning inte är en kvalificerad skuld. En definition av garanterad insättning finns i 1 §. Enligt punkten 2 utgör en skuld som är säkerställd inte en kvalificerad skuld. Med skuld som är säkerställd avses detsamma som ”skuld med säkerhet”, dvs. en skuld som är säkrad genom inteckning, panträtt eller ett avtal om säkerhet. Begreppet inkluderar bl.a. säkerställda obligationer och skulder i form av sådana finansiella instrument som används i syfte att säkra tillgångar som ingår i säkerhetsmassan och som är säkrade på ett sätt som motsvarar det som gäller för säkerställda obligationer. Punkten 3 behandlar en skuld som hänför sig till kundmedel och kundtillgångar. Dit hör exempelvis pengar och värdepapper som innehas för en privatpersons räkning. Det inkluderar också kundtillgångar eller kundmedel som innehas på uppdrag av UCITS-fonder enligt definitionen i artikel 1.2 i direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) eller AIF-fonder enligt definitionen i artikel 4.1 a i och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Av bestämmelsen framgår att skulder som hänför sig till sådana medel eller tillgångar inte utgör kvalificerade skulder, förutsatt att kunden är skyddad vid konkurs. Detta innebär att en skuld inte utgör en kvalificerad skuld, om den kan hänföras till kundmedel eller kundtillgångar för vilka separationsrätt vid konkurs föreligger. Av punkten 4 framgår att skulder hänförliga till kommissionsavtal enligt kommissionslagen (2009:865) eller annat avtal som innebär att institutet är redovisningsskyldigt för anförtrodda medel – i krishanteringsdirektivets engelska språkversion talas om ”fiduciary relationship” – inte utgör kvalificerade skulder. Punkten 5 undantar lån med kort löptid till andra institut, förutom institut i samma koncern. Det är lånets ursprungliga löptid som avgör huruvida undantaget är tillämpligt. På liknande sätt undantas enligt punkten 6 kortfristiga lån till system, operatörer eller deltagare i ett anmält avvecklingssystem. Här är det dock lånets återstående löptid som avgör huruvida undantaget är tillämpligt eller inte. Punkten 7 undantar skulder till anställda. En sådan skuld undantas dock inte avseende den rörliga delen av ersättningen om denna del av ersättningen inte regleras i ett kollektivavtal eller avser en risktagare med väsentlig inverkan. Med risktagare med väsentlig inverkan avses detsamma som i artikel 92.2 i kapitaltäckningsdirektivet. Punkten 8 behandlar en skuld till en borgenär inom affärs- eller handelssektorn. Som exempel på sådana skulder kan nämnas it-tjänster, försörjningstjänster och hyra, förvaltning och underhåll av lokaler. Av punkten 9 följer att skulder till skatte- och socialförsäkrings- myndigheter inte utgör kvalificerade skulder, förutsatt att sådana skulder har förmånsrätt enligt tillämplig lag. Någon prioritet för sådana skulder finns inte i svensk rätt. Bestämmelsen kan dock bli tillämplig på utländska skulder, med följd att undantaget då blir tillämpligt i fråga om de skulderna. Det följer av punkten 10 att ett instituts skuld till garantimyndigheten till följd av insättningsgarantiavgifter som institutet ska betala inte utgör en kvalificerad skuld. Övervägandena finns i avsnitt 22.22. Paragrafen genomför delar av artikel 2 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår var det finns ytterligare definitioner och förklaringar utöver de i 1 och 2 §§. Övervägandena finns i avsnitt 9.1, 22.2, 22.7, 22.14, 22.19, 22.34 och 23.1. Paragrafen genomför delar av artikel 10.1 och 10.6 i krishanterings- direktivet. Av första stycket framgår att ska upprätta en resolutionsplan för varje institut. Vad en sådan plan ska innehålla, hur ofta den ska upprättas m.m. avses framgå av föreskrifter meddelade av regeringen med stöd av 29 kap. 2 §. Upprättandet av resolutionsplanen ska enligt andra stycket föregås av samråd med och resolutionsmyndigheterna där betydande filialer är belägna. Omfattningen av samrådet med de resolutionsmyndigheter som ansvarar för de betydande filialerna får anpassas till behovet i varje enskilt fall. Av tredje stycket framgår att inte ska upprätta resolutionsplaner för institut som tillsammans med andra koncernföretag inom EES är föremål för gruppbaserad tillsyn. Sådana institut ska i stället omfattas av en koncernresolutionsplan som upprättas enligt 2 §. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 8.1.1. Paragrafen genomför delar av artiklarna 12.1, 12.2, 13.2 och 13.3 i Av första stycket framgår att om ett institut ingår i en koncern ska den omfattas av en koncernresolutionsplan. Den planen ska identifiera vilka åtgärder som resolutionsmyndigheten avser att vidta mot företaget i fråga och, i förekommande fall, vilka åtgärder som utländska resolutions- myndigheter avser att vidta mot där hemmahörande företag. En koncern kan bestå av enbart företag i . I en koncern kan det emellertid också finnas företag i andra länder inom EES. I båda dessa fall ska det upprättas koncernresolutionsplaner. koncern beror dock innehållet i resolutionsplanen på vad myndigheterna kan komma överens om. En gränsöverskridande koncern definieras i 2 kap. 1 § som en koncern med moder- och dotterföretag i flera länder Enligt andra stycket får en koncernresolutionsplan också ange hur resolutionen ska finansieras. När planen avser en gränsöverskridande koncern får planen i så fall innehålla en överenskommelse om att kostnaderna ska fördelas mellan finansieringsarrangemangen i de olika Hur kostnaderna ska fördelas mellan de olika finansieringsarrangemangen kommer sannolikt att framgå av olika fördelningsnycklar utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet. överenskommelse som träffas om finansieringen kommer att ligga till grund för överenskommelser om hur kostnaderna faktiskt ska fördelas om företaget fallerar. Finansieringsplaner är nämligen en del av de koncernresolutionsordningar som myndigheterna ska försöka komma överens om enligt 9 kap. Tredje stycket beskriver vem som ska upprätta en koncern- resolutionsplan för en koncern som inte är gränsöverskridande, och med vem samråd ska ske. Av fjärde stycket framgår att det är den samordnande resolutions- myndigheten som ska upprätta koncernresolutionsplanen för en Planen ska tas fram inom ramen för Planen ska tas fram tillsammans med de berörda resolutionsmyndigheterna och efter samråd med relevanta behöriga Den samordnande resolutionsmyndigheten får involvera resolutionsmyndigheter från tredjeland. Den svenska resolutionsmyndigheten () kan ingå i samarbetet antingen som samordnande resolutionsmyndighet eller i egenskap av resolutionsmyndighet för något av dotterföretagen. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.1 och 8.2.2. Paragrafen genomför artikel 13.4 första stycket, 13.7 och 13.10 i Paragrafen behandlar överenskommelser om koncernresolutionsplaner för en gränsöverskridande koncern. ska enligt första och andra styckena, oavsett om den är samordnande resolutionsmyndighet eller ansvarig för ett dotterföretag, försöka komma överens med de övriga relevanta resolutionsmyndigheterna om en koncernresolutionsplan för en gränsöverskridande koncern. överenskommelse ska, om möjligt, träffas . går av 14 § kan dock förlängas i avvaktan på att myndigheterna utreder vilka åtgärder som ska vidtas för att undanröja eventuella väsentliga hinder mot att hantera ett institut inom ramen för konkurs, likvidation eller resolution. Av tredje stycket framgår att när den är samordnande resolutionsmyndighet ska ompröva en överenskommelse om en koncernresolutionsplan och minimikravet på nedskrivningsbara skulder i där angivna fall. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 13.5 första stycket i krishanteringsdirektivet. Paragrafen beskriver vad som gäller om myndigheterna inte lyckas komma överens enligt 3 § och den svenska resolutionsmyndigheten () är samordnande resolutionsmyndighet. stycket ska Riksgäldskontoretdå fatta beslut om koncernresolutions- De övriga resolutionsmyndigheterna ska upprätta och anta planer för de individuella instituten. Enligt andra stycket ska inför beslutet beakta synpunkter och reservationer från de utländska Av detta följer också att i beslutet ska ange vilken hänsyn den tagit till de övriga myndigheternas synpunkter och varför den avviker från den bedömning som gjorts av de övriga Att beslutet ska vara motiverat följer av förvaltnings- lagen (1986:223). Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 13.6 första stycket i krishanteringsdirektivet. Paragrafen beskriver vad som gäller om myndigheterna inte lyckas komma överens enligt 3 § och Riksgäldskontoretinte är samordnande Enligt första stycket ska Riksgäldskontoretdå fatta beslut om resolutionsplanen för dotterföretag för vilka den ansvarar. samma sätt som när Riksgäldskontoretär samordnande resolutions- myndighet ska den, enligt andra stycket, inför beslutet beakta synpunkter och reservationer från de utländska myndigheterna och motivera beslutet. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 13.5 andra stycket, 13.6 andra stycket och 13.9 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafens första stycke framgår vad som gäller om en utländsk resolutionsmyndighet inom fristen hänskjuter ett ärende som avses i 4 eller 5 § till Europeiska bankmyndigheten () för bindande medling. Riksgäldskontoretska följa ett beslut från . Detta gäller dock inte om Riksgäldskontoretanser att beslutet kan få väsentlig finanspolitisk Om inte yttrar sig inom en månad, får fatta sitt beslut. Att Ebas beslut i ärenden om bindande medling inte ska inkräkta på medlemsstaternas finanspolitiska ansvar framgår av artikel 38 i förordning 1093/2010/EU (Eba-förordningen). Kriteriet att en invändning från medlemsstaten ska avse väsentlig inverkan på finanspolitiken följer av artikel 38.5 i Eba-förordningen. Som framgår av andra stycket får inte hänskjuta ett ärende till efter fyramånadersfristens utgång, se även 28 kap. 7 §. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 13.8 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att är bundet av beslut som fattas av utländska resolutionsmyndigheter och detta även om inte har deltagit i beslutet. Sådana beslut som fattas av utländska myndigheter kommer inte direkt att binda de svenska företagen, men möjligen deras moderföretag. kommer exempelvis att ligga till grund för Riksgäldskontoretbeslut om hur stort minimikravet på de nedskrivningsbara skulderna ska vara enligt Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 13.10 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att är skyldig att underrätta den samordnande resolutionsmyndigheten om den anser att en koncernresolutionsplan som beslutats kan få väsentlig finanspolitisk Möjligheten att göra gällande att ett beslut av kan få väsentlig finanspolitisk inverkan i en medlemsstat följer av Eba- förordningen, se författningskommentaren till 6 §. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför artikel 87 j i krishanteringsdirektivet. Av bestämmelsen framgår bl.a. att en koncernresolutionsplan som beslutas för en gränsöverskridande koncern som huvudregel ska följas av Myndigheten får dock avvika från planen, om den bedömer att resolutionsändamålen skulle uppnås effektivare med hjälp av Övervägandena finns i avsnitt 8.2.3. Paragrafen genomför delar av artiklarna 10.2 och 15 i krishanterings- Av första stycket framgår att när myndigheten upprättar en resolutionsplan för ett visst institut ska pröva i vilken utsträckning det är möjligt att hantera institutets fallissemang genom konkurs, likvidation eller resolution på ett sätt som inte leder till en allvarlig störning i det finansiella systemet i EES. får dock inte förutsätta att eller någon annan centralbank kommer att lämna likviditetsstöd på särskilda villkor eller något annat statligt stöd. Resolutionsplanen får förutsätta att resolutionsreserven används för sitt ändamål, men däremot inte att något annat statligt stöd ges. Av bestämmelsen framgår att ska pröva om det är möjligt att rekonstruera eller avveckla institutet. I det ligger bl.a. att ska ta hänsyn till om de åtgärder som myndigheten överväger är rimliga och trovärdiga. Av bestämmelsen framgår vidare att åtgärderna inte ska leda till allvarliga störningar i det finansiella systemet. I detta ligger också att de inte ska resultera i avbrott i kritiska verksamheter. Begreppet kritiska verksamheter definieras i 2 kap. 1 §. Resolutionsåtgärder mot systemviktiga institut kan förväntas leda till störningar av något slag, men så kan vara fallet oavsett vilken åtgärd som vidtas. Det får tas med i bedömningen av om det är möjligt att rekonstruera eller avveckla ett institut. Åtgärderna ska i största möjliga mån syfta till att undvika betydande negativa effekter på den finansiella stabiliteten. Enligt andra stycket ska prövningen föregås av samråd med de där nämnda myndigheterna. Omfattningen av samrådet med de resolutions- myndigheter som ansvarar för de betydande filialerna får anpassas till behovet i varje enskilt fall, jfr 1 § ovan. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets förslag. Eftersom paragrafen avser prövningen av möjligheten att rekonstruera eller avveckla ett institut har dock andra stycket utformats i enlighet härmed. Övervägandena finns i avsnitt 8.1.4. Paragrafen genomför delar av artikel 16 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att en bedömning ska göras av möjligheten att hantera en koncern – gränsöverskridande eller inte – om ett eller flera institut i den fallerar. Den bedömningen ska göras med utgångspunkt från möjligheten att hantera respektive koncernföretag, och enligt andra stycket i samråd med berörda utländska myndigheter. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets förslag. Eftersom paragrafen avser prövningen av möjligheten att rekonstruera eller avveckla koncernföretag har dock andra stycket utformats i enlighet härmed. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.4. Paragrafen genomför artikel 17.1–17.3 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår vilka åtgärder som ska vidta om myndigheten vid bedömningen enligt 10 § identifierar väsentliga hinder mot att rekonstruera eller avveckla ett institut genom konkurs, likvidation eller resolution. Om identifierar sådana hinder ska den, enligt första stycket, förelägga institutet att ange vilka åtgärder som institutet kan vidta för att minska hindren så att de är väsentliga eller undanröja dem. Av andra stycket framgår att inte får fatta beslut om upprättande av resolutionsplanen så länge processen för att undanröja de väsentliga hindren pågår. Processen för att undanröja väsentliga hinder kan avslutas på tre sätt. kan bedöma att de av institutet angivna åtgärderna är tillräckliga, eller besluta om åtgärder för att undanröja hinder eller avstå från att besluta om sådana åtgärder. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 8.1.5. Paragrafen genomför artikel 17.4 och 17.7 i krishanteringsdirektivet. Av första stycket framgår vilka åtgärder som ska vidta om den bedömer att de åtgärder som institutet föreslår är otillräckliga för att effektivt minska eller undanröja de väsentliga hindren mot rekonstruktion eller avveckling av institutet. då, efter samråd med , fatta ett beslut om vilka åtgärder som institutet ska vidta för att åtgärda de väsentliga hindren. får dock, enligt andra stycket, fatta ett sådant beslut bara om myndigheten kan visa att de åtgärder som institutet föreslagit inte är tillräckliga för att undanröja eller minska de väsentliga hindren och att de åtgärder som myndigheten föreslår är proportionerliga. Vid proportionalitetsbedömningen ska beakta det hot som de identifierade hindren utgör mot det finansiella systemets stabilitet och väga det mot den inverkan som de identifierade åtgärderna har på institutets verksamhet, dess stabilitet och dess förmåga att bidra till ska också ta hänsyn till vilka effekter åtgärderna kan få för den inre marknaden, det finansiella systemet och bedömning i den frågan ska framgå av beslutet. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 8.1.5. Paragrafen genomför artikel 17.2 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att ska underrätta bl.a. det företag i vilket myndigheten anser att det finns väsentliga hinder mot rekonstruktion eller avveckling. En sådan underrättelse, från Riksgälds- kontoret eller en utländsk resolutionsmyndighet, leder till att den tid som myndigheterna har på sig att fatta ett beslut förlängs. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.4. Paragrafen genomför artikel 18.1 i krishanteringsdirektivet. När ett institut ingår i en gränsöverskridande koncern ska Riksgälds- kontoret enligt förevarande paragraf försöka komma överens med de övriga resolutionsmyndigheterna om vilka åtgärder som ska vidtas för att undanröja eller minska eventuella hinder. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. 16 och 17 §§ Paragraferna genomför delar av artikel 18.2–18.4 i krishanterings- direktivet. Bestämmelserna i 16 och 17 §§ beskriver inledningen av förfarandet för att komma fram till vilka åtgärder som ska vidtas för att undanröja eller minska eventuella hinder mot att rekonstruera eller avveckla en gränsöverskridande koncern. Förfarandet liknar det som gäller för en resolutionsplan för ett enskilt institut, men med den skillnaden att det är de berörda resolutionsmyndigheterna i samråd och inte Riksgälds- kontoret ensamt som ska bedöma vilka åtgärder som ska vidtas. En ytterligare skillnad är att det i fråga om gränsöverskridande koncerner uppställs ett uttryckligt krav på att en rapport ska tas fram med en analys av de väsentliga hinder som finns mot att vidta effektiva resolutionsåtgärder beträffande koncernen. Dessutom framgår av 17 § att moderföretaget i koncernen får lämna synpunkter på rapporten och föreslå alternativa åtgärder. Paragraferna har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. Paragrafen genomför delar av artikel 18.4 och 18.5 första meningen i krishanteringsdirektivet. Paragrafens första stycke beskriver vad myndigheterna ska försöka komma överens om efter det att en rapport upprättats i enlighet med 16 § och moderföretaget haft möjlighet att komma in med synpunkter enligt 17 §. Överenskommelsen mellan myndigheterna ska träffas inom den tid som anges i andra stycket. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. Paragrafen genomför artikel 18.5 andra meningen i krishanterings- direktivet. Av paragrafens första stycke framgår att den överenskommelse som myndigheterna träffar ska vara motiverad och vem den ska överlämnas till. Överenskommelsen är bindande för . Riksgälds- kontoret ska enligt andra stycket omsätta beslutet i åtgärder mot institutet när det behövs. Det kan t.ex. bli nödvändigt om överenskommelsen innebär att ett svenskt institut ska ändra något i sin verksamhet. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. 20 och 21 §§ Paragraferna genomför delar av artikel 18.6 första och andra styckena och av artikel 18.7 första stycket i krishanteringsdirektivet. Paragraferna behandlar hur ska förfara i fråga om åtgärder för att undanröja eller minska eventuella hinder mot att rekonstruera eller avveckla en gränsöverskridande koncern, när de berörda myndigheterna inte har kommit överens. 2015/16:5 Av 20 § framgår att om myndigheterna inte kommer överens inom tidsfristen, ska med beaktande av synpunkter och reservationer från de övriga resolutionsmyndigheterna vidta mått och steg för att vidta åtgärder på koncernnivå, i enlighet med det förfarande som gäller i fråga om individuella institut som inte ingår i en finansiell koncern. ska således fatta beslut om åtgärder i enlighet med 13 §. Det framgår av 21 § att samma förfarande ska tillämpas gentemot svenska dotterföretag inom en koncern, i fall då myndigheterna inte kommit överens inom tidsfristen. Om inte är samordnande resolutionsmyndighet bör den i båda situationerna beakta den samordnande resolutionsmyndighetens beslut. Att besluten ska vara motiverade framgår av förvaltningslagen, jfr författningskommentaren till 4 §. Paragraferna har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. Paragrafen genomför artikel 18.6 tredje stycket, 18.7 andra stycket och 18.9 i krishanteringsdirektivet. Paragrafen behandlar Ebas bindande medling i olika avseenden, se författningskommentaren till 6 §. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. Paragrafen genomför artikel 18.8 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår att beslut som fattas av en utländsk samordnande resolutionsmyndighet enligt 18 §, liksom beslut motsvarande de i 20 eller 21 § som fattas av utländska myndigheter, gäller i och ska ligga till grund för eventuella beslut av , jfr författningskommentaren till 7 §. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.2.5. Paragrafen genomför artikel 17.5 i krishanteringsdirektivet. Av paragrafen framgår vilka åtgärder ett institut eller ett annat koncernföretag får föreläggas att vidta för att undanröja eller minska väsentliga hinder. Paragrafen har i allt väsentligt justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.1.5. Paragrafen genomför artiklarna 10.5, 11.1 och 13.1 samt delvis artikel 10.1. Av första stycket framgår att ett institut eller ett moderföretag inom EES ska ge det stöd och den hjälp som myndigheten behöver för att upprätta resolutionsplanen. I andra stycket anges att ska lämna en samman- Prop. 2015/16:5 fattning av den resolutionsplan som upprättats för ett institut eller moderföretag till det institutet eller moderföretaget. Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 8.1.2. 4 kap. Minimikravet på nedskrivningsbara skulder Paragrafen genomför delar av artikel 45.1, 45.4, 45.5 och 45.14 i krishanteringsdirektivet. Paragrafens första stycke innehåller en definition av minimikravet på nedskrivningsbara skulder. Vilka skulder som är kvalificerade framgår av 2 kap. 2 §. Det är emellertid inte alla kvalificerade skulder som får räknas med när kravet bestäms utan bara de som är ”medräkningsbara”.