prop · H203146 · 2015-08-28 00:00:00 — motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism. för till att kunskapen om våldsbejakande extremism ska öka och att före- byggande insatser och metoder ska utvecklas. Avsikten är att myndig- heter, kommuner och det civila samhällets organisationer inklusive trossamfund genom dessa åtgärder mer samordnat och effektivt ska kunna bidra till att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. gärderna som genomförs omfattar följande fem områden: – Nationell samordning för att värna demokratin mot våldsbejakande Nyckeln till ett framgångsrikt förebyggande arbete är en fungerande samverkan mellan relevanta myndigheter och organi- – Åtgärder för att värna demokratin och alla människors lika värde och Åtgärder inom detta område riktar sig brett till alla inom relevanta grupper som t.ex. elever, ungdomar, berörda yrkesgrupper De syftar till att minska grogrunderna för antidemokratiskt beteende och våldsbejakande ideologier. åtgärder fångar även upp de individer som är i riskzonen och de som redan har anslutit sig till våldsbejakande extremistiska rörelser. – Åtgärder mot identifierade risker. Åtgärderna inom detta område syf- tar till att utveckla arbetet för riskgrupper och problem kopplade till – Åtgärder för att individer ska lämna våldsbejakande extremistiska Åtgärderna inom detta område syftar till att utveckla insatser som riktar sig till individer som är eller har varit involverade i vålds- bejakande extremistiska rörelser. – Stärkt nordiskt och internationellt kunskaps- och erfarenhetsutbyte. Det internationella kunskaps- och erfarenhetsutbytet har bidragit till att utveckla det nationella arbetet i för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Detta utbyte kommer att fortsätta. Något som kräver särskild uppmärksamhet är extremist- och terrorist- gruppers användning av internet och sociala medier för spridande av propaganda och annat material som glorifierar och uppmanar till våld, våldsbejakande ideologier och terrorism. Detta leder till att grupperna stärks och att fler personer radikaliseras och rekryteras. grundlagen ger ett starkt skydd för yttrandefriheten. kande möjligheter som internet ger måste också värnas. 2014/15:146 vara rustat för att bemöta propaganda och antidemokratiska budskap även när de sprids på internet eller i sociala medier. Regeringen anser att det bästa sättet att bemöta propaganda för våldsbejakande extremism och terrorism är med kunskap. har tidigare på uppdrag av regeringen tagit fram ett digitalt utbildningsmaterial i syfte att öka barns och ungas medie- och informationskunnighet och därigenom stärka deras förmåga att ifrågasätta antidemokratiska och våldsbejakande budskap på internet och i sociala medier som uppmanar till hot och våld för en ideologisk sak. har fått i uppdrag att utveckla till att också omfatta insatser för att värna demokratin mot våldsbejakande extremism genom att stärka barns och ungdomars medie- och informationskunnighet. Kampanjen ska särskilt inriktas mot att stärka barns och ungas förmåga att använda sin yttrandefrihet och respektera mänskliga rättigheter, öka den demokratiska delaktigheten och stimulera till källkritik och eget kritiskt tänkande i relation till medier. Det finns dock behov av ytterligare kunskap för att förstå, analysera och bemöta den våldsbejakande propaganda som förekommer på internet och i sociala medier och vilken roll sociala medier spelar för radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremism och terrorism. På initiativ av den nationella samordnaren har därför Försvarshögskolan fått ett uppdrag att kartlägga våldsbejakande extremism i sociala medier. I uppdraget ingår också att beskriva hur olika länder i använder sociala medier i det förebyggande arbetet. Uppdraget ska redovisas till den nationella samordnaren . Regeringen ska verka för att –den kunskap, de förslag och den strategi som den nationella samordnaren har fått i uppdrag att ta fram tas till vara, –den kunskap och de förslag som tas fram i enlighet med de uppdrag som regeringen redovisar i skrivelsen Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism (skr. 2014/15:144) tas till vara och att eventuellt behov av ytterligare åtgärder tillgodoses. Brottsförebyggande metoder syftar till att bekämpa brottslighetens orsaker. Kunskap om vilka riskfaktorer och drivkrafter som är av betydelse för att någon utvecklar ett kriminellt beteende, och om vilka åtgärder som är effektiva för att reducera risken för detta, är avgörande för att förebygga kriminalitet. Genom riktade insatser mot exempelvis ungas kriminalitet och rekrytering till kriminella grupper, som sociala insatsgrupper och avhopparverksamhet, kan riskfaktorer och drivkrafter påverkas och brottsligheten minskas. Av betydelse är också insatser som kan påverka stereotypa normer som kopplar samman maskulinitet och våld. I kommunerna pågår ett utvecklingsarbete i samverkan med olika aktörer i samhället där man arbetar med bl.a. våldsförebyggande program i skolan. I den nationella samordnarens uppdrag ingår att förbättra samverkan mellan myndigheter och kommuner. För att förebygga brott är självklart 2014/15:146 samverkan mellan och kommunala aktörer av stor vikt. Brottsbekämpande myndigheters förebyggande arbete riktar sig framför allt mot potentiella riskgrupper och mot potentiella brottstillfällen. brottsförebyggande verksamhet ska bedrivas underrättelsestyrt och problemorienterat. Det innebär att myndigheten utifrån de uppgifter som finns om brottsligheten inom ett givet område sätter samman en lokal problembild. Med denna som grund analyseras sedan vilka orsaker som antas ligga bakom brottsligheten så att åtgärder och metoder för att angripa problemen kan identifieras. kan dock inte på egen hand bekämpa brottslighetens orsaker på ett effektivt sätt, eftersom många av de åtgärder som är verkningsfulla faller inom ramen för andra aktörers verksamheter, t.ex. , skolan och ideella och religiösa verksamheter. Det brottsförebyggande arbetet måste därför bedrivas i nära samverkan mellan samtliga dessa verksamheter. På de flesta ställen i landet har tecknat samverkansöverenskommelser med kommunerna. Omfattningen av dessa varierar men de utgör en bra grund för arbetet med att stärka samverkan mellan bl.a. polis och kommun. Med sin unika kunskap om brottsligheten och dess utveckling inom ett visst geografiskt område kan bidra med relevant information vid framtagandet av de gemensamma lokala problembilder som ska styra det lokala brottsförebyggande arbetet. En utgångspunkt bör vara att problematiken med utländska terroriststridande ska fångas upp i lokala problembilder och också omfattas av samverkansöverenskommelser där det är relevant. För att möjliggöra detta krävs att Säkerhetspolisens kunskap förmedlas till och att den når ut i alla berörda lokalpolisområden. För att det brottsförebyggande arbetet ska vara effektivt och framgångsrikt krävs att samtliga relevanta aktörer på lokal nivå samverkar vid och bidrar till framtagandet av problembilderna och i genomförandet av de åtgärder som följer av dessa. Om det finns tecken på särskilda problem med radikalisering i ett visst område behöver insatser riktas dit. Allmän kunskap om vad som påverkar en person att utveckla ett kriminellt beteende är relevant även för att reducera risken för att någon väljer att ägna sig åt terroristbrottslighet. Befintlig kunskap om vilka som väljer att ansluta sig till terroristgrupper tyder dock på att det finns stor variation i bakgrund och drivkrafter. Problemet är komplext och det krävs därför olika åtgärder för olika individer. Som framgår av avsnitt 1.3 varierar betydelsen av driv- och dragningskrafter mellan olika personer. Det behövs dock en mer samlad kunskap om vilka dessa krafter är, liksom om vilka åtgärder som är relevanta för att motverka dem. Det behöver kunna avgöras om befintligt brottsförebyggande arbete är tillräckligt eller om ytterligare metoder behöver utvecklas och tillämpas praktiskt. Ytterligare kunskaper behövs även för att bättre kunna identifiera personer som redan befinner sig i en radikaliseringsprocess. Inom pågår ett arbete för att skapa en nationell modell för arbetet mot våldsbejakande extremism, innefattande kontakt- skapande verksamhet och delgivning av lägesbilder till samverkande genomförs också kunskapshöjande insatser på området. genomför instruktörsutbildningen COPPRA (Community Policing and Prevention of Radicalisation). Efter genomförd utbildning ska instruktörerna fortbilda relevant personal i att upptäcka och förebygga våldsbejakande radikalisering på lokal nivå. Regeringen ser positivt på att detta arbete har initierats och fortsätter. Regeringen avser att utveckla det lokala brottsförebyggande arbetet, bl.a. genom att förstärka den nationella samordningen på området. kommer att få i uppdrag att analysera inom vilka områden det finns behov av ett förstärkt stöd och att ge förslag till hur en nationell stöd- och samordningsfunktion kan konstrueras vid myndigheten. De strukturer som redan finns på plats för det brottsförebyggande arbetet ska utvecklas och det problemorienterade arbetssättet förstärkas. Dessa satsningar kommer att vara till gagn för att förebygga terroristbrottslighet. Verksamhet för att stödja personer som vill lämna kriminella nätverk, s.k. avhopparverksamhet, bedrivs på olika håll i landet. Det finns dock få lokala verksamheter som fångar upp de individer som behöver stöd och hjälp att lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. Som framgår av föregående avsnitt har den nationella samordnaren i uppdrag att stötta relevanta aktörer i arbetet med att ta fram avhopparverksamhet för individer som vill lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. och Säkerhetspolisen, genom , har här en viktig funktion att fylla genom att när det är möjligt och lämpligt delge relevanta aktörer information om vilka individer som kan behöva stöd och hjälp med att lämna våldsbejakande extremistiska rörelser. Arbetet vid myndigheter inom rättsväsendet Alla myndigheter inom rättsväsendet har en viktig funktion att fylla när det gäller det förebyggande arbetet. Åklagare kan i enskilda brottsutredningar se tecken på radikalisering i samband med att en personutredning görs. Den informationen bör vidarebefordras till som kan se till att den tas om hand i det lokala brottsförebyggande arbetet. I domstolarna kan det under en rättegång komma fram tecken på att den tilltalade är på väg att radikaliseras eller redan är radikaliserad. Det är viktigt att sådan information förmedlas till de myndigheter som har att verkställa en eventuell påföljd så att den kan tas tillvara i det förebyggande arbetet. Inom ramen för Kriminalvårdens verksamhet pågår ett arbete med att identifiera personer, grupper och fenomen som tyder på pågående rekryteringar till våldsbejakande extremism. Organisationen och kompetensen att hantera denna problematik har utvecklats . Kriminalvården medverkar i flera nationella och internationella samarbeten som ger möjligheter till kunskaps- och erfarenhetsutbyte om förebyggande åtgärder. Lärdom kan dras av de händelser som skett i vår omvärld där gärningsmän bedöms ha radikaliserats inom fängelsemiljön. I har Kriminalvården en utbyggd underrättelseverksamhet, anstaltsavdelningarna är relativt små i förhållande till andra länders avdelningar, det finns en medveten strategi vid placering av intagna och personal arbetar nära de intagna i vardagen. 2014/15:146 skyddande faktorer i sammanhanget, men radikalisering kan givetvis förekomma även på svenska anstalter. Det är därför angeläget att Kriminalvården upprätthåller sitt underrättelsearbete och fortsätter att inhämta kunskap om såväl individer som andra myndigheters och staters erfarenheter. Personal inom myndigheten behöver ha kunskap om t.ex. tecken på radikalisering och förmåga att på rätt sätt hantera information som kommer till deras kännedom. Regeringen har gett Kriminalvården i uppdrag att göra en kartläggning av metoder och arbetssätt som kan användas för att förebygga våldsbejakande extremism hos klienter. Kartläggningen ska även omfatta metoder och arbetssätt som kan användas i arbetet med de klienter som redan är anslutna eller på annat sätt har koppling till våldsbejakande extremistiska grupper. har fått ett motsvarande uppdrag avseende verkställighet av påföljder på behandlingshem. Regeringen ska verka för att –samordningen i det lokala brottsförebyggande arbetet stärks, –kunskapen ökar om vilka faktorer som bidrar till terroristbrottslighet, –myndigheterna inom rättsväsendet tar till vara kunskap om vilka faktorer som bidrar till terroristbrottslighet och anpassar det förebyggande arbetet i enlighet med detta, –kunskapshöjande åtgärder inom rättsväsendet genomförs, –Säkerhetspolisen och fortsätter att utveckla sitt samarbete så att kunskapsspridning kan ske effektivt och operativ information kan nå ut lokalt, –arbetar för att lokala problembilder ska omfatta aspekter som rör radikalisering och terrorism, –Kriminalvården upprätthåller och utvecklar det arbete som bedrivs inom myndighetens säkerhetsorganisation. På det förebyggande området är det tydligt att aktörer som inte har uttalade uppdrag att arbeta mot terrorism har en central roll i arbetet med att motverka radikalisering och därmed förebygga terrorism. Nyckelaktörer är socialtjänst, skola, föreningar och samfund, ideella organisationer, religiösa ledare och politiker. och Säkerhetspolisen bidrar i samverkan med kommuner med information och insatser. Kriminalvården arbetar med återfallsförebyggande insatser för dömda personer och har också goda möjligheter att förebygga och uppmärksamma radikalisering i kriminalvårdens miljöer. som har ansvar för att bedriva tvångsvård och verkställa sluten ungdomsvård är också en viktig aktör på detta område. Även åklagarväsendet och domstolsväsendet har betydelsefulla funktioner att fylla. 2.2Förhindra – motverka och minska förmåga och möjlighet att begå terroristattentat –Att brottsbekämpande myndigheter ska ha ändamålsenliga och rättssäkra verktyg för att förhindra att terroristattentat begås. –Att arbetet med att upptäcka och bekämpa finansiering av terrorism ska effektiviseras och i högre grad integreras med den övriga terrorismbekämpningen. –Att kriminaliseringen av terroristbrottslighet ska vara ändamålsenlig och uppfylla internationella åtaganden. Även med ett väl fungerande förebyggande arbete kommer det inte att gå att fullt ut motverka att personer utvecklar en avsikt att begå terroristbrottslighet. I dessa fall måste brottsligheten förhindras genom att förmågan och möjligheterna att genomföra brottsplanerna begränsas. Avgörande för framgång i arbetet är att berörda myndigheter har tillräcklig kunskap om de personer som har utvecklat avsikt att begå terroristbrottslighet. har ett antal attentat i västvärlden genomförts av ensamagerande gärningsmän, vilka utgör en särskild utmaning i detta sammanhang. Med hjälp av information kan brottsplaner avbrytas, brott utredas och lagföras och finansiering av terrorism motverkas. På så sätt kan ett attentat i många fall förhindras. Området Förhindra delas därför in i två delar: Tillgång till och utbyte av information och Möjlighet att agera. Tillgång till och utbyte av information Tillgång till information är en grundläggande förutsättning för myndigheternas möjligheter att förhindra terroristbrottslighet. Myndigheterna måste ha tillgång till adekvat information i rätt tid och de måste också ha möjlighet att bearbeta och analysera denna information. Det är dock inte alltid den myndighet som har tillgång till viss information i sin verksamhet som också har till uppgift att analysera den eller handla utifrån den. En myndighet kan behöva dela information som den har tillgång till med en myndighet som har behov av den, eller begära information som den har behov av från en myndighet som har tillgång till den. Möjlighet till samverkan och informationsutbyte, såväl på strategisk nivå som i den operativa verksamheten, är därför av stor vikt inom området Förhindra. mot terrorism är ett gott exempel på strategisk samverkan. Rådet har inte ett formellt uppdrag men är ett nätverk av fjorton myndigheter som på nationell nivå arbetar för att förbättra samordningen och effektivisera myndigheternas arbete mot terrorism. Under rådet finns en permanent arbetsgrupp för kommunikationsfrågor, som bl.a. har till uppgift att säkerställa att det finns fungerande kanaler för kommunikation mellan myndigheterna när detta behövs. Inom pågår också ett arbete för att stödja myndigheternas strategiska arbete för att anpassa sig till förändrade hotnivåer. Regeringen ser positivt på myndigheternas samverkan och avser att följa arbetet. Myndigheterna i rådet bör fortsätta använda sig av möjligheterna att dela information med varandra så att den samlade kunskapen tas tillvara på ett så effektivt sätt Ett annat exempel på strategisk samverkan är den informella perma- nenta arbetsgruppen Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT). Där samarbetar Säkerhetspolisen, och Försvars- makten (Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten). har inrättats av myndigheterna för att de gemensamt ska kunna göra stra- tegiska terrorhotbedömningar mot och svenska intressen på lång och kort sikt. Dessa hotbedömningar syftar till att ge tidig förvarning om förändringar som kan påverka hotbilden och som kan kräva åtgärder. Samarbetet möjliggör ett tillvaratagande av de tre myndigheternas sam- Säkerhetspolisen har pekat på ett behov av att kunna medge de övriga myndigheterna inom NCT direktåtkomst till de upp- gifter i myndighetens verksamhet som behövs för samarbetet, för att på så sätt effektivisera arbetet. Det är Säkerhetspolisen som har huvudansvaret för att förhindra terro- Myndigheten har en unik ställning genom att vara både en polismyndighet och en säkerhetstjänst. har också en central roll på området. Myndigheterna ska samarbeta med varandra i den utsträckning som behövs för att verksamheten ska kunna De båda myndigheternas verksamhet måste präglas av Huvuddragen i ansvarsfördelningen mellan dem framgår av författning och regleringsbrev och de har därutöver träffat flera överenskommelser om samverkan. att det finns en god samverkan mellan myndigheterna, bl.a. inom ramen för Nationella som myndigheterna har inrättat gemensamt och som består av medarbetare från båda myndigheterna. Säkerhetspolisen och måste fortsätta att utveckla sitt samarbete för att uppnå tydliga ansvarsförhållanden och ett väl utvecklat Som framgår av avsnitt 2.1 är det viktigt att Säker- hetspolisens kunskap når ut lokalt. Säkerhetspolisen har också behov av den kunskap och information som finns lokalt för att effektivt kunna utföra sitt uppdrag, och det är därför lika viktigt att den kunskap och information som har genom sitt lokala arbete kommer Säkerhetspolisen till del. Utöver utbyte av tillgänglig information har myndigheterna behov av att kunna inhämta ytterligare information. Viss information kan inhämtas genom öppna kanaler. Eftersom terroristbrottslighet ofta är gränsöver- skridande finns även ett behov av ett effektivt internationellt informa- Vid sidan om den informationsinhämtning som sker genom öppna kanaler och genom samarbete mellan myndigheter nationellt och interna- tionellt, finns det behov av att dolt kunna inhämta information. gen beslutade om permanentande av vissa lagbestämmelser om hemliga tvångsmedel, nämligen om hemlig rumsavlyssning, preven- tiv användning av vissa hemliga tvångsmedel och möjligheten till utökad användning av hemliga tvångsmedel vid utredning av brott inom Säker- anpassades också regelverket om preven- tiva tvångsmedel för att bättre möta Säkerhetspolisens behov när det gäller att förhindra bl.a. terroristbrott. Regeringen ser adekvat reglering av användandet av hemliga tvångsmedel som en nödvändig del av brotts- bekämpande myndigheters möjlighet att kunna hålla jämna steg med Skr. 2014/15:146 brottsligheten. Tekniken utvecklas ständigt och sättet att kommunicera har genomgått stora förändringar det . Kriminella har anpassat sig till de möjligheter som tekniken ger och de brottsbekämpande myndigheterna måste kunna hantera detta. är det viktigt att den personliga integriteten skyddas vid användandet av tvångsmedel. Regeringen kommer att noga följa utvecklingen. Regeringen ska verka för att –uppgiftsutbytet inom NCT effektiviseras, –de brottsbekämpande myndigheterna har möjlighet att utbyta och utbyter information i den omfattning som behövs för en effektiv terrorismbekämpning, –de brottsbekämpande myndigheterna använder sig av befintliga möjligheter att utbyta information med andra stater i den omfattning som behövs för en effektiv terrorismbekämpning, –de brottsbekämpande myndigheterna ges förutsättningar att, med hänsyn till skydd av den personliga integriteten och rättssäkerheten, upprätthålla sin förmåga att inhämta information. Med hjälp av tillgänglig information kan myndigheter agera för att förhindra terroristattentat. Det kan t.ex. ske genom att motverka finansiering av terrorism, inleda förundersökning för de terroristrelaterade brott som kan misstänkas och om möjligt lagföra dem som kan misstänkas för brotten. Motverka finansiering av terrorism Ett sätt att stödja och möjliggöra genomförande av terroristattentat är att finansiera sådana. åtgärder mot finansiering av terrorism, liksom mot penningtvätt, har kontinuerligt förbättrats. I takt med att brottsligheten förändras måste arbetet fortsätta ses över och utvecklas, både vid berörda myndigheter och hos verksamhetsutövare. presenterades skrivelsen En nationell strategi för en effektiv regim för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism (skr. 2013/14:245). Ett av de prioriterade områden som identifieras i den nationella strategin är kunskapshöjande åtgärder. genomförs därför bl.a. en insats ledd av Försvarshögskolans och terrorismstudier för att höja kunskapsnivån och medvetenheten hos myndigheter och verksamhetsutövare beträffande finansiering av terrorism. Det finansiella systemet utnyttjas vid finansiering av terrorism och information om finansiella transaktioner och tillvägagångssätt behöver kunna utbytas. Kraven på verksamhetsutövare att göra bedömningar av riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i verksamheten skärptes genom lagändringar som trädde i kraft (se prop. 2014/15:80). har ett system på plats för att samla in och få tillgång till denna typ av information genom den upplysningsskyldighet som de finansiella och icke-finansiella verksamhetsutövarna har enligt Det är viktigt att alla rapporteringsskyldiga verk- 2014/15:146 samhetsutövare uppfyller sin rapporteringsskyldighet och att informationen lämnas på ett ändamålsenligt sätt. Säkerhetspolisen har det primära ansvaret för att förhindra terroristbrottslighet. Det är emellertid enhet Finanspolisen som är finansunderrättelseenhet och har till uppgift att ta emot information om misstänkta transaktioner från verksamhetsutövarna. Både Säkerhetspolisen och Finanspolisen måste därför ha förmåga att analysera informationen och att kontinuerligt återkoppla hur brottsligheten utvecklas till de rapporteringsskyldiga verksamhetsutövarna och tillsynsmyndigheterna. Finanspolisen och Säkerhetspolisen måste även fortsättningsvis ha ett nära samarbete i dessa frågor. Möjligheterna till kunskapsutbyte mellan tillsynsmyndigheterna, de brottsbekämpande myndigheterna och rapporteringsskyldiga verksamhetsutövare kan förstärkas ytterligare genom en ändamålsenligt utformad och effektiv mekanism för samordning och koordinering. I sammanhanget är det viktigt att belysa att tillsynsmyndigheterna besitter värdefull kunskap om arbetet för att motverka finansiering av terrorism som kan vara av värde för brottsbekämpande myndigheter i alla delar av terrorismbekämpningen. På motsvarande sätt är kunskapen som de brottsbekämpande myndigheterna har värdefull för tillsynsmyndigheterna i utformandet av en effektiv tillsyn.