prop · H20357 · 2015-02-03 00:00:00 — 3.För skuldinstrument och betalningsben ska riskpositionens storlek vara lika med det effektiva teoretiska värdet av de utes tående bruttobetalningarna (inbegripet det teoretiska beloppet), omräknat till hemmedlemsstatens valuta och multiplicerat med skuldinstrumentets respektive betalningsbenets modifierade du ration, enligt vad som är tillämpligt. 4.En riskpositions storlek till följd av en kreditswapp ska vara lika med skuldinstrumentets teoretiska värde multiplicerat med den återstående löptiden för kreditswappen. Transaktioner med icke-linjär riskprofil 1.Instituten ska fastställa riskpositionernas storlek för trans aktioner med icke-linjär riskprofil i enlighet med följande styc ken. 2.En riskpositions storlek till följd av ett OTC-derivat med icke-linjär riskprofil, inbegripet optioner och optioner att ingå swappavtal ("swaptions"), där det underliggande instrumentet inte är ett skuldinstrument eller ett betalningsben, ska vara lika med deltaekvivalenten av det effektiva teoretiska värdet av transaktionens underliggande finansiella instrument i enlighet med artikel 280.1. En riskpositions storlek till följd av ett OTC-derivat med icke-linjär riskprofil, inbegripet optioner och optioner att ingå swappavtal ("swaptions"), där det underliggande instrumentet är ett skuldinstrument eller ett betalningsben, ska vara lika med deltaekvivalenten av det effektiva teoretiska värdet av det finan siella instrumentet eller betalningsbenet multiplicerat med den modifierade durationen för skuldinstrumentet respektive betal ningsbenet, enligt vad som är tillämpligt. i)som det effektiva teoretiska värdet om det gäller en trans aktion med linjär riskprofil, ii) som deltaekvivalent teoretiskt värdepref · ∂p , om det gäller en transaktion med icke-linjär riskprofil, = priset på det underliggande instrumentet, uttryckt V= det finansiella instrumentets värde (för en option: optionspriset), och p= priset på det underliggande instrumentet uttryckt i samma valuta som V. b)För skuldinstrument och betalningsben för alla transaktioner: i)som det effektiva teoretiska värdet multiplicerat med den modifierade durationen om det gäller en transaktion med linjär riskprofil, ii)som deltaekvivalent teoretiskt värde multiplicerat med den modifierade durationen,∂∂Vr , om det gäller en trans aktion med icke-linjär riskprofil, V = det finansiella instrumentets värde (för en option: optionspriset), och Vid fastställandet av riskpositioner ska instituten behandla sä kerheter enligt följande: a)Säkerheter som erhållits från en motpart ska behandlas som en fordran på denne enligt ett derivatkontrakt (lång position) som förfaller som fastställandet. b)Säkerheter som institutet har ställt till motparten ska be handlas som en skuld till denne (kort position) som förfaller som fastställandet. Ett institut ska beräkna en riskpositions storlek och tecken enligt följande: a) För alla andra instrument än skuldinstrument Om V är uttryckt i en annan valuta än referensvalutan, ska derivatet omräknas till referensvalutan genom multiplikation med den relevanta växelkursen. Instituten ska gruppera riskpositionerna i säkringsmäng der. Det absoluta beloppet för summan av de uppkomna risk positionerna ska beräknas för varje säkringsmängd. Nettorisk positionen ska vara resultatet av denna beräkning och ska med avseende på artikel 276.2 beräknas enligt följande: Vid beräkningen av ränteriskpositionen ska instituten till lämpa följande bestämmelser: L 176/174 Europeiska unionens officiella tidning 2.När det gäller ränteriskpositioner till följd av a)penningdepositioner som erhållits som säkerhet från motpar ten, b)betalningsben, och c)underliggande skuldinstrument, för vilka i varje enskilt fall ett kapitalkrav på högst ska tillämpas i enlighet med tabell 1 i artikel 336, varvid instituten ska hänföra dessa positioner till en av de sex säkringsmängderna per valuta som anges i tabell 4. För ränteriskpositioner till följd av underliggande skuld instrument eller betalningsben med en räntesats som är kopplad till en referensränta som uttrycker en allmän marknadsränte nivå, ska den återstående löptiden vara lika med den tid som återstår fram till nästa justering av räntesatsen. I alla övriga fall ska den vara lika med den återstående löptiden för det under liggande skuldinstrumentet eller, i fråga om ett betalningsben, den återstående tiden för transaktionen. 1.Instituten ska fastställa säkringsmängder i enlighet med punkterna 2–5. 2.Det ska finnas en säkringsmängd för varje utgivare av något av referensskuldinstrument som är underliggande instru ment för en kreditswapp. Kreditswappar som förfaller på det n:te fallissemanget i en korg ska behandlas på följande sätt: a)Storleken på en riskposition i ett referensskuldinstrument i en korg som är underliggande instrument för en kreditswapp som förfaller på det n:te fallissemanget ska vara referenss kuldinstrumentets effektiva teoretiska värde, multiplicerat med den modifierade durationen för det derivat som förfaller på det n:te fallissemanget med avseende på en förändring av referensskuldinstrumentets kreditspread. b)Det ska finnas en säkringsmängd för varje referensskuld instrument i en korg som är underliggande instrument för en viss kreditswapp som förfaller på det n:te fallissemanget. Riskpositioner från olika kreditswappar som förfaller på det n:te fallissemanget får inte tas med i samma säkringsmängd. c)Den multiplikator för motpartsrisk som är tillämplig på varje säkringsmängd som skapas för ett av referensskuldinstru menten till ett derivat som förfaller på det n:te fallissemanget ska vara följande: i)0,för referensskuldinstrument som har en kreditvär dering från ett erkänt kreditvärderingsinstitut motsva rande kreditkvalitetssteg 1–3. ii)0,för övriga skuldinstrument. 3.För ränteriskpositioner till följd av a)penningdepositioner som ställts som säkerhet till en motpart när motparten inte har några utestående skuldförbindelser med låg specifik risk, och b)underliggande skuldinstrument, för vilka enligt tabell 1 i artikel 336 ett kapitalkrav på ska tillämpas, ska det finnas en säkringsmängd för varje utgivare. När ett betalningsben efterliknar ett sådant skuldinstrument, ska det också finnas en säkringsmängd för varje utgivare av refe rensskuldinstrumentet. Ett institut får till samma säkringsmängd hänföra riskpositioner som uppkommer till följd av skuldinstrument från en viss ut givare eller referensskuldinstrument från samma utgivare som efterliknas av betalningsben eller som är underliggande instru ment för en kreditswapp. Andra underliggande finansiella instrument än skuldinstru ment ska endast hänföras till samma säkringsmängder, om de är identiska eller likartade instrument. I alla övriga fall ska de hänföras till separata säkringsmängder. Vid tillämpningen av denna punkt ska instituten enligt följande principer fastställa om de underliggande instrumenten är lik artade: a)När det gäller aktier är det underliggande instrumentet likar tat, om det har samma utgivare. Ett aktieindex ska betraktas som en separat utgivare. b)När det gäller ädelmetaller är det underliggande instrumentet likartat, om det avser samma metall. Ett ädelmetallindex ska betraktas som en separat ädelmetall. Europeiska unionens officiella tidning L 176/175 c)När det gäller elkraft är det underliggande instrumentet li kartat, om leveransrätterna och leveransskyldigheterna hän för sig till samma högbelastnings- eller lågbelastningsintervall . d)När det gäller råvaror är det underliggande instrumentet likartat, om det avser samma råvara. Ett råvaruindex ska betraktas som en separat råvara. Multiplikatorer för motpartsrisk (CCRM) för de olika ka tegorierna av säkringsmängder anges i följande tabell: Räntor för riskpositioner till följd av ett referensskuld instrument som är underliggande instrument för en kreditswapp och för vilket ett kapitalkrav på högst ska tillämpas enligt tabell 1 i avdelning IV i Räntor för riskpositioner till följd av ett skuldinstru ment eller referensskuldinstrument, för vilket ett ka pitalkrav på ska tillämpas enligt tabell 1 i kapitel 2 b avdelning IV. Ädelmetaller (utom guld) Andra råvaror (utom ädelmetaller och el) Underliggande instrument till OTC-derivat som inte tillhör någon av ovanstående kategorier De underliggande instrument för OTC-derivat som avses i tabell 5 punkt 10 ska hänföras till separata enskilda säkringsmängder för varje kategori av underliggande finansiellt instrument. 6.Det kan finnas transaktioner med icke–linjär riskprofil eller betalningsben och transaktioner med skuldinstrument som underliggande instrument, för vilka institutet inte kan fast ställa deltavärde respektive modifierad duration, enligt vad som är tillämpligt, med en instrumentmodell som de behöriga myn digheterna har godkänt för bestämningen av kapitalbaskrav för marknadsrisk. I sådana fall ska de behöriga myndigheterna an tingen fastställa riskpositionernas storlek och tillämpliga CCRMj med försiktighet eller kräva att institutet använder metoden i avsnitt 3. Nettning får inte beaktas (dvs. exponeringsvärdet ska bestämmas som om det fanns en nettningsmängd med bara en enskild transaktion). 7.Ett institut ska ha interna processer för att kontrollera att en transaktion, innan den tas med i en säkringsmängd, omfattas av ett nettningsavtal med rättslig verkan som uppfyller de till lämpliga kraven enligt avsnitt 7. 8.Ett institut som använder säkerheter för att reducera sina motpartsrisker ska ha interna processer för att kontrollera att säkerheterna, innan deras effekter beaktas i beräkningarna, upp fyller tillämpliga normer för rättslig förutsebarhet enligt kapitel A v s n i t t 6 M e t o d e n m e d i n t e r n a m o d e l l e r Tillstånd att använda metoden med interna modeller Om de behöriga myndigheterna finner att ett institut upp fyller kravet i punkt 2, ska de ge institutet tillstånd att använda metoden med interna modeller vid beräkningen av exponerings värdet för a)transaktionerna i artikel 273.2 a, b)transaktionerna i artikel 273.2 b, c och d, och c)transaktionerna i artikel 273.2 a–d. Om ett institut fått tillstånd att använda denna modell vid be räkning av exponeringsvärdet för någon av de transaktioner som anges i leden a–c i första stycket, får det även använda den på transaktionerna i artikel 273.2 e. Utan hinder av artikel 273.1 tredje stycket får ett institut välja att inte tillämpa denna metod på exponeringar som inte är av väsentlig betydelse med avseende på storlek eller risk. I så fall ska institutet på dessa exponeringar tillämpa någon av de me toder som anges i avsnitten 3–5, om de relevanta kraven för varje modell är uppfyllda. 2.För att de behöriga myndigheterna ska ge ett institut till stånd att använda metoden med interna modeller vid de beräk ningar som avses i punkt 1 ska institutet ha styrkt att det uppfyller kraven i detta avsnitt och de behöriga myndigheterna ska ha kontrollerat att institutets system för hantering av mot partsrisken är sunda och används korrekt. 3.De behöriga myndigheterna får ge institut tillstånd att genomföra metoden med interna modeller stegvis för olika transaktionstyper. av stegvis genomförande får instituten använda de metoder som anges i avsnitt 3 eller 5 för de transaktionstyper som de inte behandlar enligt metoden med interna modeller. L 176/176 Europeiska unionens officiella tidning Ett institut ska använda de metoder som anges i avsnitt 3 eller 5 på alla OTC-derivattransaktioner och transaktioner med lång avvecklingscykel för vilka institutet inte fått tillstånd enligt punkt 1 att använda metoden med interna modeller. Inom en koncern får en kombination av dessa metoder använ das på permanent basis. Inom ett institut får en kombination av dessa metoder endast användas, om en av metoderna används för de fall som anges i artikel 282.6. 5.Ett institut som fått tillstånd i enlighet med punkt 1 att använda metoden med interna modeller får inte återgå till att använda metoderna i avsnitt 3 eller 5, såvida det inte fått till stånd till detta av den behöriga myndigheten. De behöriga myn digheterna ska ge sitt tillstånd om institutet kan styrka att det finns goda skäl till detta. 6.Om ett institut inte längre uppfyller kraven i detta avsnitt, ska det anmäla detta till den behöriga myndigheten och an tingen a)redovisa en plan för den behöriga myndigheten för hur det åter ska kunna uppfylla kraven, eller b)styrka för den behöriga myndigheten att effekterna av den bristande efterlevnaden är oväsentliga. Om ett institut fått tillstånd i enlighet med artikel 283.1 att använda metoden med interna modeller vid beräkningen av exponeringsvärde för vissa av eller alla de transaktioner som anges i den punkten, ska dessa transaktioners exponeringsvärde mätas på nettningsmängdsnivå. I detta syfte ska institutet använda en modell genom vilken a)prognosfördelningen anges för de förändringar av nettnings mängdens marknadsvärde som kan tillskrivas förändringar av relevanta marknadsvariabler, som räntor och växelkurser, b)nettningsmängdens exponeringsvärde vid varje framtida tid punkt beräknas utifrån marknadsvariablernas förändringar. 2.För att modellen ska fånga upp effekterna av marginalavtal ska modellen för säkerhetens värde uppfylla de kvantitativa och kvalitativa kraven samt datakraven för metoden med interna modeller i enlighet med detta avsnitt och institutet får endast ta med godtagbara finansiella säkerheter enligt artiklarna 197, 198och 299.2 c och d i sina prognosfördelningar för föränd ringar av nettningsmängdens marknadsvärde. 3.Kapitalbaskravet för motpartsrisken avseende de motparts exponeringar för vilka institutet tillämpar metoden med interna modeller ska vara det högsta av följande: a)Kapitalbaskravet för de exponeringar som beräknas utifrån effektiv EPE med aktuella marknadsdata. b)Kapitalbaskravet för dessa exponeringar, beräknat utifrån ef fektiv EPE med en enda enhetlig kalibrering av stresstesterna för alla motpartsexponeringar som metoden med interna modeller tillämpas på. Med undantag för motparter för vilka man konstaterat en specifik korrelationsrisk enligt artikel 291.4 och 291.5 ska in stituten beräkna exponeringsvärdet som produkten av alfa (α) multiplicerat med effektiv EPE enligt följande: Exponeingsvärde ¼ α · effektiv EPE α = 1,4, såvida inte de behöriga myndigheterna kräver ett högre värde på α eller tillåter instituten att använda egna estimat i enlighet med punkt 9. Effektiv EPE ska beräknas genom att förväntad exponering (EEt) estimeras som den genomsnittliga exponeringen t, där beräkningen av genomsnittet ska grunda sig på relevanta marknadsriskfaktorers möjliga framtida värden. I modellen ska EE estimeras vid en följd av framtida tidpunkter: t1, t2, t3 osv. 5.Effektiv EE ska beräknas rekursivt som effektiv EEtk ¼ max feffektiv EEtk–1; EEtk g den aktuella tidpunkten betecknas med t0, och effektiv EEt0 är lika med den aktuella exponeringen. Effektiv EPE är lika med genomsnittlig effektiv EE under den framtida exponeringens första år. Om alla avtal inom nett ningsmängden löper ut inom mindre än , ska EPE vara lika med medelvärdet av EE fram till dess att alla avtal inom nett ningsmängden har löpt ut. Effektiv EPE ska beräknas som det vägda medelvärdet av effektiv EE: min f1 ar; löptidg effektiv EEtk · tk där vikterna tk ¼ tk – tk–1 tillämpas, om den framtida expone ringen beräknas som är ojämnt fördelade över tiden. Europeiska unionens officiella tidning L 176/177 7.Instituten ska beräkna måtten för EE eller toppexponering utifrån en fördelning av exponeringarna som tar hänsyn till möjligheten att denna kan vara annat än normalfördelad. 8.Ett institut får för varje motpart använda ett mått på den fördelning som beräknas enligt modellen vilket är försiktigare än produkten av α och effektiv EPE beräknat enligt ekvationen i punkt 4. 9.Utan hinder av punkt 4 får de behöriga myndigheterna tillåta att instituten använder egna estimat av α, där a)α ska vara lika med kvoten av det interna kapitalet vid en fullständig simulering av motpartsexponeringen för samtliga motparter (täljare) och det interna kapitalet baserat på EPE (nämnare), och b)EPE i nämnaren ska uppfattas som ett fast utestående be lopp. Vid estimering i enlighet med denna punkt får α inte understiga 1,2. 10.Vid estimering av α enligt punkt 9 ska ett institut säker ställa att täljare och nämnare beräknas på ett sätt som över ensstämmer med modellmetodiken, parameterspecifikationerna och portföljsammansättningen. Den metod som används för att estimera α ska bygga på institutets egen behandling av internt kapital, vara väl dokumenterad och bli föremål för oberoende validering. Institutet ska dessutom se över sina estimat av α minst varje kvartal och oftare om portföljens sammansättning varierar över tiden. Institutet ska också bedöma modellrisken. 11.Ett institut ska visa de behöriga myndigheterna att dess egna estimat av α leder till att täljarvärdet för de olika motpar terna beaktar väsentliga källor till beroende mellan fördelningar av marknadsvärden på transaktioner eller transaktionsportföljer för de olika motparterna. I de egna estimaten av α ska instituten ta hänsyn till graden av storleksmässig diversifiering inom port följerna. 12.Vid övervakningen av hur estimat enligt punkt 9 har använts, ska de behöriga myndigheterna ta hänsyn till den be tydande variation i estimaten av α som följer av risken för felangivelser i de modeller som används för täljaren, särskilt där det förekommer konvexitet. 13.Där så är befogat ska volatiliteten och korrelationen för de marknadsriskfaktorer som används i modellerna för mark nads- och kreditrisken villkoras med avseende på kreditriskfak torn för att återspegla eventuella ökningar av volatiliteten eller korrelationen under en ekonomisk nedgång. Exponeringsvärde för nettningsmängder som omfattas av ett marginalavtal Om nettningsmängden omfattas av ett marginalavtal och marknadsvärderas , får ett institut använda ett av de följande EPE-måtten: a)Effektiv EPE utan beaktande av eventuella säkerheter som innehas eller ställs genom marginalavtal samt eventuella sä kerheter som har ställts till motparten oavsett daglig vär dering och marginalavtal eller aktuell exponering. b)Ett tillägg för att ta hänsyn till exponeringens potentiella ökning under den avtalade marginalriskperioden samt det värde som är störst av i)den aktuella exponeringen, inklusive alla säkerheter som innehas eller har ställts, utom begärda säkerheter och säkerheter som är föremål för tvist, ii)den största nettoexponeringen, inberäknat säkerheter en ligt marginalavtalet, som inte skulle utlösa en begäran av säkerhet. Detta belopp ska avspegla alla tillämpliga trös kelvärden, minsta transfereringsbelopp, oberoende belopp och initialsäkerheter enligt marginalavtalet. c)Om modellen beaktar effekterna av marginalavtal i estime ringen av EE, får institutet använda modellens EE-mått direkt iekvationen i artikel 284.5, förutsatt att de behöriga myn digheterna ger sitt tillstånd till detta. De behöriga myndighe terna ska endast bevilja detta tillstånd, om de är förvissade om att effekterna av marginalavtal i estimeringen av EE be aktas korrekt i modellen. Med avseende på led b ska instituten beräkna tillägget som den förväntade positiva ökningen av transaktionernas marknads värde . Förändringar av säkerhetens värde ska avspeglas genom de schabloniserade volatilitetsjuste ringarna i enlighet med kapitel 4 avsnitt 3 eller genom de egna estimaten av volatilitetsjusteringar enligt den fullständiga meto den för finansiella säkerheter, men inga betalningar för säker heten får förekomma . Marginalrisk perioden styrs av de minimiperioder som anges i punkterna 2–5. För transaktioner med daglig omprövning av marginalsä kerhet och daglig marknadsvärdering ska marginalriskperioden i modellen för beräkning av exponeringsvärde med marginalavtal vara minst a)för nettningsmängder som endast består av repor, värdepappers- eller råvarulån samt marginallånetrans aktioner, och L 176/178 Europeiska unionens officiella tidning b) för alla övriga nettningsmängder. 3.För punkt 2 a och b gäller följande undantag: a)För alla nettningsmängder där antalet transaktioner översti ger 5 000 under ett kvartal ska marginal riskperioden för vara minst 20 bank dagar. Detta undantag ska inte gälla institutens handelsrela terade exponeringar. b)För nettningsmängder som innehåller en eller flera trans aktioner i samband med antingen en illikvid säkerhet eller ett OTC-derivat som är svårt att ersätta, ska marginalrisk perioden vara minst . Ett institut ska avgöra om säkerheten är illikvid eller om OTC- derivaten är svåra att ersätta vid påfrestningar på marknaderna, som utmärks av att det saknas varaktigt aktiva marknader där en motpart inom skulle erhålla ett flertal pris noteringar som inte skulle förändra marknaden eller utgöra ett pris som avspeglar en underkurs på marknaden (för säkerheter) eller en överkurs (för OTC-derivat). Ett institut ska överväga om de transaktioner eller värdepapper som det innehar som säkerhet är koncentrerade till en viss motpart och om institutet skulle kunna ersätta dessa transaktio ner eller värdepapper, om denna motpart plötsligt skulle utträda från marknaden. 4.Om ett institut under de senaste två kvartalen har varit inblandat i fler än två tvister om marginalsäkerhetskrav avse ende en viss nettningsmängd, vilka har varat längre än den till lämpliga marginalriskperioden enligt punkterna 2 och 3, ska institutet under de påföljande två kvartalen för denna nettnings mängd tillämpa en minst dubbelt så lång marginalriskperiod som den som anges i punkterna 2 och 3. 5.Om omprövning av marginalsäkerhet sker med N dagars mellanrum, ska marginalriskperioden vara minst lika lång som den period som anges i punkterna 2 och 3, F, plus N dagar minus . Det innebär följande: Marginalriskperioden ¼ F þ N – 1 6.Om den interna modellen beaktar marginalsäkerhetens effekt på förändringar av nettningsmängdens marknadsvärde, ska institutet modellera säkerheter, utom kontanta medel i samma valuta som själva exponeringen, tillsammans med expo neringen i sina beräkningar av exponeringsvärdet för OTC-deri vat och transaktioner för värdepappersfinansiering. 7.Om ett institut inte kan modellera säkerheter tillsammans med exponeringen, får det i beräkningarna av exponeringsvärdet för OTC-derivat och transaktioner för värdepappersfinansiering inte ta hänsyn till effekten av säkerheter, förutom kontanta medel i samma valuta som själva exponeringen, såvida det inte använder antingen volatilitetsjusteringar som uppfyller vill koren för den fullständiga metoden för finansiella säkerheter med egna estimat av volatilitetsjusteringarna eller de schabloni serade volatilitetsjusteringarna i enlighet med kapitel 4. Ett institut som använder metoden med interna modeller ska i sina modeller bortse från att exponeringsvärdets effekt minskar på grund av en klausul i ett avtal om säkerhet, enligt vilken säkerheten ska ställas om motpartens kreditkvalitet för sämras. Hantering av motpartskreditrisk – styrdokument, processer och system Varje institut ska fastställa och upprätthålla ramar för hantering av motpartstrisk. Dessa ramar ska omfatta a)styrdokument, processer och system för att säkerställa iden tifiering, mätning, hantering, godkännande och intern rap portering av motpartsrisker, och b)processer för att säkerställa att dessa styrdokument, processer och system efterlevs. Dessa styrdokument, processer och system ska vara principiellt sunda, tillämpas med integritet och dokumenteras. Dokumenta tionen ska innehålla en förklaring av de empiriska metoder som används för att mäta motpartsrisken. De ramar för hantering av motpartsrisk som krävs enligt punkt 1 ska beakta marknadsrisker, likviditetsrisker och rättsliga och operativa risker som är knutna till motpartsrisker. I synner het ska ramarna säkerställa att institutet följer följande principer: a)Det får inte inleda affärsverksamhet med en motpart utan att bedöma dennes kreditvärdighet.