prop · H30319 · 2015-10-13 00:00:00 — Om fastighetsägaren i stället väljer att utföra tjänsterna med egen personal skulle – i avsaknad av särskilda regler – någon kostnad för mervärdesskatt på arbetskostnaderna inte uppkomma. För att göra det kostnadsneutralt att utföra fastighetstjänster med egen personal respektive inhyrd personal finns regler om s.k. uttagsbeskattning i ML. Reglerna innebär att en fastighetsägare ska betala mervärdesskatt på fastighetstjänster som denne utför på sin fastighet med egen personal. har granskat redovisning och kontroll av skatt i statliga myndigheter och kommuner. Resultatet av granskningen redovisas i granskningsrapporten – en fråga om förtroendet för offentlig förvaltning (RiR 2013:12). har i rapporten uppmärksammat att statliga myndigheter inte uttagsbeskattar fastighetstjänster som de utför i egen regi trots att det inte finns något undantag för staten i nuvarande lagstiftning. Med anledning av lämnade regeringen en skrivelse till (Skr. 2013/14:88). I skrivelsen uttalas att regeringen har för avsikt att granska reglerna om uttagsbeskattning av fastighetstjänster inom statliga Det finns mot denna bakgrund skäl att se över Prop. 2015/16:19 bestämmelserna. Av 2 kap. 8 § första stycket ML följer att en fastighetsägare ska betala mervärdesskatt på vissa tjänster som denne utför på egen fastighet i en ekonomisk verksamhet som varken medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning. Av paragrafens andra stycke framgår att tjänster som omfattas bland annat är byggnads- och anläggningsarbeten, reparationer och underhåll, lokalstädning, fönsterputsning eller annan fastighetsskötsel. Staten har enligt 8 kap. 8 § ML inte någon avdragsrätt för ingående skatt och lagen ger inte heller någon rätt till återbetalning av ingående skatt. Enligt 3 kap. 29 § ML är kommunernas uttag av varor och tjänster för eget behov undantagna från skatteplikt. Undantaget gäller däremot inte en kommuns uttag av tjänster för arbeten på stadigvarande bostad. Till och med omfattades även staten av samma undantag från uttagsbeskattning som kommunerna. Av förarbetena framgår att undantaget togs bort eftersom bedömningen gjordes att det inte fyllde någon funktion, se propositionen Mervärdesskatten och EG (prop. 1994/95:57 s. 121). Bestämmelsen om uttagsbeskattning i 2 kap. 8 § ML har stöd i artikel 27 i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet). Av artikel 27 framgår att medlemsstaterna för att hindra snedvridning av konkurrensen, efter samråd med mervärdesskattekommittén, med tillhandahållande av tjänster mot ersättning får likställa en beskattningsbar persons utförande av tjänster för rörelsens behov, om full avdragsrätt för mervärdesskatten på tjänsterna inte skulle ha förelegat om de hade tillhandahållits av en annan beskattningsbar person. 7.3Undantag för statens uttag av arbeten på egen fastighet Regeringens förslag: Statens uttag av fastighetstjänster undantas från skatteplikt i verksamhet med rätt till kompensation för mervärdesskatt. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , vid , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , och tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. Näringslivets Skattedelegation, till vilket yttrande och ansluter sig, förutsätter att förslaget är förenligt med . förslagets förenlighet med och dess likhetsprincip bör Skälen för regeringens förslag: Liksom inom den privata fastighetssektorn kan statliga myndigheter överväga att utföra fastighetstjänster på sina fastigheter med egen personal. myndigheter har ofta verksamhet som varken medför skattskyldighet eller rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt. lagstiftning medför därför att statliga myndigheter kan behöva uttagsbeskatta fastighetstjänster som utförs i egen regi. Statliga myndigheter har dock, med några få undantag, rätt till kompensation enligt förordningen (2002:831) om myndigheters rätt till kompensation för ingående mervärdesskatt. innebär att den ingående mervärdesskatten på upphandlade varor och tjänster inte blir en kostnad i den statliga verksamheten och syftar till att skapa konkurrensneutralitet i myndigheternas val mellan att producera varor och tjänster i egen regi och att köpa in dem. Kompensationssystemet betraktas således inte som en del av I samband med införandet av kompensationssystemet minskades de statliga myndigheternas anslag med ett belopp motsvarande det beräknade kompensationsbeloppet. myndigheternas anslag sedan införandet nettobudgeteras för att bara täcka myndigheternas utgifter exklusive mervärdesskatt. myndigheterna rekvirerade belopp betalas ut av och debiteras en inkomsttitel på statens budget. Uttagsbeskattning omfattas däremot inte av definitionen för ingående skatt i 8 kap. 2 § ML. Myndigheterna kan därför inte få kompensation för den mervärdesskatt som tas ut vid uttagsbeskattningen. om en myndighet utför en fastighetstjänst i egen regi och uttagsbeskattar den så blir det i praktiken dyrare än att köpa in tjänsten eftersom myndigheten i det senare fallet har rätt till kompensation. Även kommuner har ett särskilt kompensationssystem för att undvika För kommuner uppkommer däremot inte motsvarande problem eftersom kommunernas uttag av varor och tjänster för eget behov undantas från uttagsbeskattning enligt 3 kap. 29 § ML om det föreligger kompensationsrätt. Med hänsyn till detta bör mervärdesskattelagen ändras så att uttagsbeskattning av fastighetstjänster inte ska ske när en myndighet har rätt till kompensation för ingående skatt. Stöd för reglerna om uttagsbeskattning av arbeten i egen regi finns i artikel 27 i mervärdesskattdirektivet. För att förhindra snedvridning av konkurrensen kan en medlemstat enligt den bestämmelsen ta ut mervärdesskatt på en beskattningsbar persons utförande av tjänster för eget behov om denne inte skulle ha full avdragsrätt vid inköp av Uttagsbeskattningen syftar således till att förhindra att det uppkommer en snedvridning. Tjänster som utförs i egen regi ska därmed i mervärdesskattehänseende behandlas på ett likartat sätt som En uttagsbeskattning av de tjänster som undantas skulle som beskrivits ovan medföra en snedvridning av motsvarande slag som den EU-rättsliga regleringen är avsedd att förhindra. mot denna bakgrund inte utgöra hinder för den föreslagna ändringen. Regeringen föreslår därför att uttagsbeskattning inte ska ske när en Prop. 2015/16:19 myndighet har rätt till kompensation för ingående skatt. skatteplikt för statens uttag av fastighetstjänster bör därför införas. Förslaget föranleder ändringar i 3 kap. 29 § ML. 8Rätt till återbetalning vid omsättning av guld I mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, finns bestämmelser om att köparen kan bli skattskyldig vid förvärv av skattepliktigt investeringsguld, guldmaterial och halvfärdiga guldprodukter (omvänd skattskyldighet). Den som gör omsättningen är således inte skattskyldig för omsättningen i ett sådant fall. I andra fall av omvänd skattskyldighet finns särskilda bestämmelser om rätt till återbetalning för ingående skatt för den som gör omsättningen. En sådan regel saknas dock vid omvänd skattskyldighet som avser guld. Med anledning av det bör det övervägas om reglerna om återbetalning av ingående skatt behöver ändras. Köparen är skattskyldig vid omsättning mellan beskattningsbara personer som är eller ska vara registrerade till mervärdesskatt i landet, om omsättningen avser guldmaterial eller halvfärdiga produkter med en finhalt av minst eller avser investeringsguld vid frivillig skattskyldighet (1 kap. 2 § 4 a ML). Den som bedriver verksamhet som medför skattskyldighet har rätt till avdrag för ingående skatt (8 kap. 3 § ML). Med verksamhet som medför skattskyldighet avses en hel eller del av en verksamhet i vilken omsättningen medför skattskyldighet för den som omsätter varan eller tjänsten (1 kap. 7 § och 1 kap. 2 § första stycket 1 § ML). ML finns bestämmelser om återbetalning av ingående skatt för den som t.ex. omsätter bygg- och anläggningsarbeten och omsättning av utsläppsrätter med omvänd skattskyldighet (10 kap. 1 och 11 e §§ ML). Det saknas dock en reglering om återbetalning som gäller omvänd skattskyldighet vid omsättning av guld. har ansett att en säljare med stöd av reglerna i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet) kan få avdrag vid förvärv som avser omsättning av guld som omfattas av omvänd skattskyldighet (ställningstagande , dnr 131 300711-11/111). Mervärdesskattedirektivets huvudregel om avdragsrätt finns i artikel 168 där det framgår att varorna eller tjänsterna ska användas för den beskattningsbara personens beskattade transaktioner. 2015/16:19 8.3 Rätt till återbetalning av ingående skatt vid omvänd skattskyldighet avseende guld Regeringens förslag: En rätt till återbetalning av ingående skatt införs vid omsättning av guld med omvänd skattskyldighet. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: , vid , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , och tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. anser att konsekvensutredningen är bristfällig. I denna del hänvisas till avsnitt 14.6. Skälen för regeringens förslag: Det saknas särskilda regler i mervärdesskattelagen om avdragsrätt eller återbetalningsrätt för den som omsätter guld med omvänd skattskyldighet. Vid andra typer av omsättningar med omvänd skattskyldighet finns däremot regler om återbetalningsrätt för säljaren. Avdragsrätten är enligt 8 kap. 3 § ML knuten till en verksamhet som medför skattskyldighet. Med en sådan verksamhet förstås en verksamhet eller del av en verksamhet med omsättningar som säljaren är skattskyldig för. Mervärdesskattelagens regler om avdragsrätt är således kopplade till skattskyldigheten hos den som gör omsättningen. Som en följd av detta uppkommer inte heller någon avdragsrätt enligt ML för säljaren om det är köparen som är skattskyldig för omsättningen. Det skulle dock innebära att den ingående skatten som avser omsättningen skulle bli en faktisk skattebelastning för den som säljer guldet, trots att omsättningen beskattas. Mervärdesskattedirektivets bestämmelse om avdragsrätt i artikel 168 får också anses innebära att den som levererar guld har avdragsrätt om leveransen ska beskattas. Mot denna bakgrund bör det införas en rätt till återbetalning av ingående skatt som avser omsättning av skattepliktigt guld i de fall som förvärvaren är skattskyldig för omsättningen. Detta föranleder ändringar i 10 kap. 1 och 11 e §§ ML. Ansökan om återbetalning för beskattningsbara personer som är etablerade i annat EU-land Regler om återbetalning av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som är etablerade i andra EU-länder finns i rådets direktiv /9/EG om återbetalning enligt direktiv /112/EG av mervärdesskatt till beskattningsbara personer som inte är etablerade i den återbetalande medlemsstaten men i en annan medlemsstat. Reglerna innebär att ett särskilt elektroniskt förfarande kan användas när en beskattningsbar Prop. 2015/16:19 person ansöker om återbetalning i ett annat EU-land. Av 19 kap. 1 § mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, framgår att det elektroniska förfarandet vid återbetalning endast kan användas av utländska beskattningsbara personer. Utländsk beskattningsbar person definieras i mervärdesskattelagen. Enligt definitionen avses en beskattningsbar person som inte har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här i landet och som inte heller är bosatt eller stadigvarande vistas här (1 kap. 15 § ML). har behandlat kravet avseende fast etableringsställe för att en återbetalning ska behandlas enligt reglerna i direktiv /9/EG. För att nämnda direktiv inte ska vara tillämpligt krävdes enligt domstolen att beskattningsbara transaktioner faktiskt genomförs från det fasta etableringsstället i det EU-land i vilket ansökan görs (Dom och Widex, C-318/11 och C-319/11, EU:C:2012:666, punkt 37). Något motsvarande villkor om att transaktioner faktiskt ska ha genomförts från den fasta etableringen finns dock inte i mervärdesskattelagen. Av artikel 171.1 i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet) framgår att rätten till återbetalning för beskattningsbara personer som inte är etablerade i den medlemsstat där de köper varor och tjänster men i en annan medlemsstat ska ske enligt genomförandereglerna i direktiv /9/EG. Enligt artikel 3 i sistnämnda direktiv ska det tillämpas på beskattningsbara personer som : –inom den återbetalande medlemsstatens territorium varken har haft sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe från vilket affärstransaktioner genomförts, eller i avsaknad av ett sådant säte eller fast etableringsställe, inte heller varit bosatt eller stadigvarande vistats där. –inte har levererat några varor eller tillhandahållit några tjänster som anses ha levererats eller tillhandahållits i den återbetalande medlemsstaten. Från kravet på att det inte förekommit leveranser eller tillhandahållanden görs vissa undantag, bl.a. tillhandahållanden där förvärvaren är skattskyldig i enlighet med artiklarna 194–197 och artikel 199 i mervärdesskattedirektivet. har bedömt rekvisitet ”fast etableringsställe från vilket affärstransaktioner genomförts” i artikel 3. Domstolen ansåg att direktiv /9/EG ska tillämpas om inte beskattningsbara transaktioner faktiskt genomförts från det fasta etableringsstället i den medlemsstat som ansökan om återbetalning görs i. Det räcker inte att etableringsstället har potential att genomföra beskattningsbara transaktioner. Förekomsten av faktiskt utförda transaktioner är avgörande för om återbetalningsrätt inte ska föreligga, oberoende av om den som ansökt om återbetalning har ett 2015/16:19 fast etableringsställe eller inte (Dom och Widex, C-318/11 och C-319/11, EU:C:2012:666). ML finns särskilda regler om återbetalning av ingående skatt till utländska beskattningsbara personer. Med utländsk beskattningsbar person avses en beskattningsbar person som inte har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller ett fast etableringsställe här i landet och som inte heller är bosatt eller stadigvarande vistas här (1 kap. 15 § ML). Utländska beskattningsbara personer som är etablerade i andra EU-länder kan ansöka via en elektronisk portal (19 kap. 1 § ML). Den utländska beskattningsbara personen får inte ha omsatt några varor och tjänster inom landet (19 kap. 1 § första stycket ML). Undantag görs dock för vissa omsättningar som framgår av 19 kap. 1 § andra stycket ML. Det gäller exempelvis vissa omsättningar som förvärvaren är skattskyldig för enligt 1 kap. 2 § ML. 9.3Återbetalning till beskattningsbara personer som är etablerade i annat EU-land Regeringens förslag: Det elektroniska förfarandet för ansökan om återbetalning kan användas av beskattningsbara personer som är etablerade i andra EU-länder om de varken har sätet eller en sådan fast etablering från vilken affärstransaktioner genomförts här i landet. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag till lagtext är dock redaktionellt något annorlunda utformat. Remissinstanserna: , vid , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , och tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. FAR vill ha ett förtydligande avseende möjligheten för ett utländskt företag som är registrerat till mervärdesskatt att ansöka om återbetalning via det elektroniska förfarandet i 19 kap. Skälen för regeringens förslag: Möjligheten för företag från andra EU-länder att använda den elektroniska portalen för att ansöka om återbetalning gäller enligt mervärdesskattelagen endast för de som är utländska beskattningsbara personer. innebär därför att ett företag från ett annat EU-land som har ett fast etableringsställe i inte ska använda det elektroniska förfarandet i 19 kap. vid ansökan om återbetalning. Företaget ska i stället ansöka om återbetalning i en mervärdesskattedeklaration. avseende och Widex innebär dock att det elektroniska förfarandet ska användas även om företaget har ett fast etableringsställe från vilket det inte genomförs utgående beskattningsbara transaktioner. Användningen av det elektroniska förfarandet bör därför inte längre Prop. 2015/16:19 begränsas till utländska beskattningsbara personer. mot bakgrund av ovanstående en ändring av bestämmelsen 19 kap. 1 § ML avseende vilka företag från andra EU-länder som kan använda det elektroniska förfarandet vid återbetalning. Förutsättningen avseende etablering i bör ändras till att avse beskattningsbara personer som i landet varken har sätet eller ett fast etableringsställe från vilket affärstransaktioner genomförs. En förutsättning för att använda det elektroniska förfarandet kommer dock även i fortsättningen att vara att det, bortsett från vissa särskilda fall, inte ska ha förekommit några omsättningar inom landet (19 kap. 1 § första och andra styckena ML). Ett företag från ett annat EU-land som saknar en etablering från vilken affärstransaktioner genomförs inom landet men som är registrerad till mervärdeskatt, exempelvis för att det har omsatt varor eller tjänster i , ska på motsvarande sätt som tidigare ansöka om eventuell återbetalning i skattedeklaration (19 kap. 1 § tredje stycket samt 19 kap. 34 och 35 §§ ML). Förslaget föranleder ändringar i 1 kap. 14 §, 10 kap. 13 a och b §§, 19 kap. 1 och 8 §§ samt 20 kap. 1 och 2 §§ ML. 10Beskattningsmyndighet vid import av varor Kommuner och Landsting (SKL) har i skrivelse till (dnr Fi2014/03427/S2) föreslagit att kravet i 5 kap. 11 a § första stycket tullagen (2000:1281) att en importör ska agera i egenskap av beskattningsbar person enligt mervärdesskattelagen vid importen eller införseln för att ska vara beskattnings- myndighet vid import av varor ska tas bort. SKL anför som skäl för förslaget att bestämmelsen innebär att både och kan vara beskattningsmyndighet för kommuner och landsting vid import av varor. Det har medfört en ökad administrativ börda för kommunerna och landstingen. Enligt 1 kap. 1 § första stycket 3 mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, ska mervärdesskatt betalas vid import till av varor som är mervärdesskattepliktiga. var beskattnings- myndighet för mervärdesskatt vid import och skatten fastställdes och togs ut i den ordning som gäller för tull. Mervärdesskatt vid import redovisades därför i tulldeklaration. ändrades reglerna för hantering av mervärdesskatt vid import av varor. är nu beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import om en importör är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid en import. Med importör avses deklaranten eller, om deklaranten är ett ombud, ombudets huvudman dvs. den för vars räkning ombudet handlar. 2015/16:19 10.2 Förändring av reglerna om beskattnings- myndighet vid import av varor Regeringens förslag: ska även vara beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import av varor för juridiska personer som inte agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen eller införseln om de är registrerade till mervärdesskatt. Ändringen träder i kraft . Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , , , , och vid tillstyrker förslaget eller har inget att invända mot förslaget. Skälen för promemorians förslag: var beskattningsmyndighet för mervärdesskatt vid import och skatten fastställdes och togs ut i den ordningen som gäller för tull. är i stället beskattningsmyndighet för mervärdesskatten vid import om importören är registrerad till mervärdesskatt i och agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen. Dessa importörer ska således redovisa mervärdesskatten vid import i mervärdesskattedeklarationen. Det innebär bl.a. att den administrativa bördan för de importörer som omfattas av förändringen har minskat eftersom de bl.a. nu endast behöver vända sig till en myndighet avseende frågor om mervärdesskatt och för att enhetliga förfaranderegler blir tillämpliga när det gäller hantering av all mervärdesskatt, se propositionen Förändrad hantering av mervärdesskatt vid import (prop. 2013/14:16 s. 19). SKL har föreslagit att kravet på att importören ska agera i egenskap av beskattningsbar person för att mervärdeskatten vid import ska redovisas i mervärdesskattedeklarationen tas bort. Enligt SKL innebär det kravet att kommuner och landsting, som är registrerade till mervärdesskatt men kan agera både som beskattningsbar person och icke beskattningsbar person vid import, måste avgöra hur mervärdesskatten ska redovisas, dvs. om det är eller som är beskattningsmyndighet. Det medför enligt SKL en ökad administrativ börda för kommunerna och landstingen. En sådan förändring bör, som SKL påpekar, minska den administrativa bördan för de som berörs av ändringen. Kravet på att en importör ska agera i egenskap av beskattningsbar person i 5 kap. 11 a § tullagen bör därför tas bort. Sådana juridiska personer som är registrerade till mervärdesskatt i men inte agerar i egenskap av beskattningsbar person vid importen eller införseln ska således redovisa mervärdesskatt vid import av varor i sin mervärdesskattedeklaration. Utöver kommunerna och landstingen kommer även vissa andra juridiska personer såsom vissa stiftelser och staten att omfattas av den föreslagna ändringen. Skälet till att reglerna begränsades till att endast avse importörer som Prop. 2015/16:19 för importen eller införseln agerar i egenskap av beskattningsbar person är att privatpersoner som även bedriver enskild näringsverksamhet, för vilken de är registrerade till mervärdesskatt, inte skulle tvingas redovisa mervärdesskatt för privat import i närings- verksamhetens mervärdesskattedeklaration (prop. 2013/14:16 s. 19). För att undvika att denna situation uppkommer ska importören, förutom att vara registrerad till mervärdesskatt i , antingen agera i egenskap av beskattningsbar person eller vara juridisk person som inte agerar i egenskap av beskattningsbar person för importen eller införseln. Förslaget föranleder ändring av 5 kap. 11 a § tullagen. 11Mervärdesskatt vid överlåtelse av verksamhet Det har konstaterats att det finns en avvikelse mellan den svenska bestämmelsen i mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML, rörande överlåtelse av verksamhet och motsvarande bestämmelse i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt (mervärdesskattedirektivet), se bl.a. HFD 2014 ref. 1. Undantaget från mervärdesskatt för överlåtelse av verksamhet har tolkats EU-konformt, vilket innebär att sådan överlåtelse har behandlats som transaktioner som inte utgör omsättning i mervärdesskattehänseende. Det finns därför skäl att se över bestämmelsen och dess utformning. Av artikel 19 i mervärdesskattedirektivet följer att vid en överföring av samtliga tillgångar eller någon del därav, vare sig den sker mot ersättning eller gratis eller som tillskott till ett företag får medlemsstaterna anse att någon leverans av varor inte har ägt rum och att mottagaren träder i överlåtarens ställe. Vidare följer av samma artikel att medlemsstaterna får, i fall där mottagaren inte till fullo är beskattningsbara, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra snedvridning av konkurrensen. Medlemsstaterna får också anta de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra skatteundandragande eller skatteflykt genom utnyttjande av artikel 19. Enligt artikel 29 i direktivet ska artikel 19 tillämpas på motsvarande sätt på tillhandahållanden av tjänster. Enligt 3 kap. 25 § ML undantas från skatteplikt omsättning av tillgångar i en verksamhet när en sådan tillgång överlåts i samband med fusion eller liknande förfarande. Detta gäller under förutsättning av att förvärvaren skulle vara berättigad till avdrag för skatten eller återbetalning av skatten enligt 10 kap. 9–13 §§ ML.