prop · H30373 · 2015-12-21 00:00:00 — Till energi- marknadens aktörer hör även som också kommer att beröras av den nya lagen. Även fjärrvärmeföretag berörs och i sammanställningen på inspektionens webbplats finns ca 250 sådana företag upptagna. Även på vattentjänstområdet berörs många aktörer. Sådan verksamhet bedrivs i 290 kommuner, men antalet aktörer är färre eftersom en del kommuner sköter driften av allmänna va-anläggningar även i Totalt bedöms ca 200 aktörer inom vattentjänstverk- samheten beröras av de nya bestämmelserna. Som framgår ovan omfattas Prop. 2015/16:73 inte nätelement som används för att tillhandahålla dricksvatten av den ansvarar för långsiktig planering av transportsystemet för vägtrafik, järnvägstrafik, sjöfart och luftfart och berörs av förslagen. Företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät tillhör de ak- törer som berörs mest av förslagen. Sådana företag ska vara anmälda hos PTS och var ca 300 företag anmälda hos myndigheten. Därutöver berörs fastighetsägare, särskilt av de föreslagna reglerna om tillträde till infrastruktur i byggnader och reglerna om krav på infra- struktur i byggnader. Kommunerna har många olika roller och berörs därigenom av försla- gen på flera olika sätt: dels är många nätinnehavare kommunalt ägda bolag eller så ingår de i den kommunala förvaltningen, dels är många kommuner ägare av bostadsbolag och kommer att beröras i egenskap av fastighetsägare. Vidare berörs en rad myndigheter, som på olika sätt kommer att hand- lägga ärenden med koppling till utbyggnad av bredband, t.ex. PTS, lant- mäterimyndigheter och domstolar. Sådana myndigheter som har sektors- ansvar för infrastrukturer som omfattas av förslagen kommer att beröras i den utsträckning som den av regeringen utsedda tvistlösningsmyndig- heten önskar höra respektive myndighet i specifika tvistlösningsärenden. Även myndigheter som regeringen bemyndigar att meddela föreskrifter kommer att beröras. Detta kan komma att gälla exempelvis och . 18.3Konsekvenser för olika aktörer 18.3.1 Konsekvenser för staten I avsnitt 8.2, 9.3 och 10.6 föreslås en möjlighet att hänskjuta tvister om tillträde, samordning och information till ett tvistlösningsorgan. förslag kommer att leda till kostnader dels för den myndighet som utses till tvistlösningsmyndighet, dels för de myndigheter som den utsedda myndigheten ska höra vid vissa typer av tvister eller annars vid behov. Vidare kommer kostnader att uppstå hos de allmänna förvaltningsdom- Hur höga de årliga kostnaderna blir är till stor del avhängigt av antalet tvistlösningsärenden, men även ärendenas komplexitet. bedöms bli hög i och med att skyldigheterna är relativt ingripande och åläggs aktörer i vitt skilda branscher med olika förutsättningar och vill- Som anges i avsnitt 14 ligger det nära till hands att PTS blir den myndig- het som regeringen utser till tvistlösningsmyndighet. Det är svårt att förutse i vilken utsträckning som möjligheten till tvistlösning enligt den nya lagen kommer att användas och hur tillströmningen av tvistlösnings- ärenden kommer att se ut . Det är därmed svårt att på förhand bedöma hur höga kostnader som myndigheten kommer att ha för tvist- lösningsärenden enligt den nya lagen. I avsnitt 15 föreslås att tillhanda- hållare av allmänna kommunikationsnät som är anmälda enligt 2 kap. 1 § LEK ska vara skyldiga att betala en avgift som ska täcka myndighetens kostnader för tvistlösning enligt den nya lagen. Beslut som tvistlösningsmyndigheten fattar ska enligt förslaget i av- snitt 16 kunna överklagas till domstol. Detta innebär konsekvenser för de allmänna förvaltningsdomstolarna som får en ny typ av mål att hantera. Hur höga kostnaderna blir beror på antalet beslut som i praktiken kom- mer att överklagas. Som framgår ovan anser regeringen att osäkerheten om antalet tvistlösningsärenden som kommer att lämnas in är stor. innebär i sin tur att det finns en osäkerhet kring hur höga kostnaderna för domstolarna kommer att bli. Kammarätten i , Förvaltnings- rätten i och ifrågasätter promemorians kost- Regeringen gör dock bedömningen att förslagen, vilka i flera avseenden skiljer sig från promemorians, bör innebära en ökad tydlighet vad gäller exempelvis prisvillkor för tillträde till fysisk infra- Detta bör, enligt regeringens mening, innebära att antalet tvist- lösningsärenden kan förväntas bli färre. Regeringen bedömer vidare att det inte kan förväntas bli en måltillströmning till de allmänna förvalt- ningsdomstolarna , utan först . överklagade mål till domstol enligt den nya lagen kommer att belasta statsbudgetens utgiftsområde 4, Rättsväsendet. I avsnitt 14 föreslås bestämmelser om tillsyn. Det ligger nära till hands att PTS blir den myndighet som regeringen utser som tillsynsmyndighet. I avsnitt 15 föreslås att tillhandahållare av allmänna kommunikationsnät som är anmälda enligt 2 kap. 1 § LEK ska vara skyldiga att betala en avgift som ska täcka kostnaderna för tillsyn enligt den nya lagen. Kostnader som förslagen föranleder hos andra myndigheter än de kost- nader som nämns ovan bedöms kunna tas inom befintlig ram. I avsnitt 10.1 föreslås att regeringen ska utse en myndighet att ansvara för den informationstjänsten för utbyggnad av bredbandsnät som ska finnas och det ligger nära till hands att PTS får ansvar för denna. ringen har också gett PTS i uppdrag att utveckla en webbtjänst som mot- svarar vissa av de krav som förslaget ställer på informationstjänsten och har även tilldelat myndigheten särskilda medel för detta. I avsnitt 11 föreslås en tidsgräns för viss tillståndsprövning. gäller tillståndprövning enligt 44 § väglagen tyder remissvaren på att sådana ärenden avgörs inom den föreslagna tidsgränsen . Effekterna bedöms därför bli begränsade. Konsekvensen av att införa en sådan tidsgräns bedöms dock för lantmäterimyndigheternas handlägg- ning bli att även mindre viktiga förrättningar enligt ledningsrättslagen kommer att få förtur, enbart av det skälet att ledningarna ingår i ett elek- troniskt kommunikationsnät för allmänt ändamål. myndigheterna utför många olika typer av samhällsviktiga förrättningar som avstyckningar för bostads- och industriändamål, gemensamhetsan- läggningar i exploateringsområden, ledningsrätter för stam- och region- nätet för starkström, servitutsbildningar för att bl.a. trädsäkra järnvägarna kommer de nu aktuella ledningarna och anläggningarna alltså att be- handlas med förtur. Det finns därför en risk för att tidsgränsen kan leda till längre handläggningstider för andra förrättningar som lantmäterimyn- digheterna har att utföra. Den prioritering av vissa av lantmäterimyndig- heternas ärenden som förslaget innebär är dock nödvändig för att svara mot direktivets krav. Den i avsnitt 13.1 föreslagna bestämmelsen om tillträde till infrastruk- Prop. 2015/16:73 tur i byggnader kommer att innebära att den myndighet som regeringen utser ges fler uppgifter och ökade befogenheter och att det således kan komma att innebära vissa kostnader för denna myndighet. I de fall statliga myndigheter kan anses vara nätinnehavare inträffar samma konskevenser för dessa som för övriga nätinnehavare, se avsnitt 7.3 och 18.3.3. Om staten äger byggnader kommer den att påverkas av de föreslagna bestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation och i , se avsnitt 18.3.4. Kommunen har flera uppgifter och roller där de föreslagna bestämmel- serna får begränsade konsekvenser vad gäller kostnader. Kommunerna kan ha olika roller i form av markägare, planläggare och tillståndsgivare när det gäller bygg- och marklov. Kommuner, eller kommunala bolag, kan vara nätinnehavare, och kan i många fall även vara bredbandsut- byggare. De kommunala stadsnäten bör t.ex. falla in både under defini- tionen av nätinnehavare och under definitionen av bredbandsutbyggare, då de är tillhandahållare av allmänna kommunikationsnät. I de fall som en kommun bedriver verksamhet som gör att den kan an- ses vara en nätinnehavare eller en bredbandsutbyggare kommer den att påverkas av de föreslagna bestämmelserna i den nya lagen, på samma sätt som övriga som faller in under nämnda definitoner. Den kommer således få samma rättigheter, som rätt till ersättning, och skyldigheter som anges i avsnitt 18.3.3. En kommun är exempelvis ett offentligt or- gan. Detta innebär att en kommun kan komma att omfattas av den före- slagna skyldigheten att samordna bygg- och anläggningsprojekt samt lämna information om sådana projekt. En sådan skyldighet uppkommer även, som nämns ovan, för privata aktörer vars projekt är helt eller delvis offentligt finansierade. Om kommunen äger byggnader kommer den att påverkas av de före- slagna bestämmelserna i lagen om elektronisk kommunikation och i , se avsnitt 18.3.4. I avsnitt 8 lämnas förslag som innebär att nätinnehavare under vissa för- utsättningar ska medge tillträde till befintlig fysisk infrastruktur. förslag kan medföra visst merarbete för nätinnehavarna. havare har dock rätt till rättvis och rimlig ersättning för lämnat tillträde, vilket i de flesta fall ska motsvara kostnaderna för tillträdet och därtill ett För bredbandsutbyggare kan möjligheten att få tillträde till fysisk infrastruktur innebära att kostnaderna för att bygga ut eller anlägga ett bredbandsnät sänks, vilket bör påverka investeringsviljan positivt. I avsnitt 9 lämnas förslag som innebär att vissa nätinnehavare under vissa förhållanden ska samordna sina bygg- eller anläggningsprojekt med Detta gäller t.ex. en nätinnehavare som har fått ett offentligt bidrag för sitt projekt. Förslagen kan medföra visst mer- arbete för nätinnehavaren men ska inte medföra förseningar eller mer- kostnader för nätinnehavarens projekt. För bredbandsutbyggarna bör för- slagen medföra möjlighet till att sänka kostnaderna för utbyggnaden, vilket också bör påverka investeringsviljan positivt. Enligt regeringens förslag i avsnitt 10.2 ska en nätinnehavare endast vara skyldig att på skriftlig förfrågan från en bredbandsutbyggare lämna information om den fysiska infrastrukturen. förslag, som innebär en skyldighet för nätinnehavare att tillgängliggöra informationen i informationstjänsten utan skriftlig förfrågan, bör rege- ringens förslag leda till lägre administrativa kostnader och vara mindre betungande för nätinnehavarna. Enligt förslagen om skyldighet att göra information om planerade och pågående bygg- och anläggningsprojekt tillgänglig, se avsnitt 10.5.1, kan detta ske antingen genom informationstjänsten för utbyggnad av bredband- snät eller genom annan elektronisk tjänst. Detta bör vara mindre betung- ande och bör innebära lägre administrativa kostnader jämfört med det förslag som lämnas i promemorian. Trots detta kommer skyldigheterna som föreslås i avsnitt 10 att med- föra vissa kostnader. Kostnaderna kan variera beroende på nätinnehava- rens storlek och innehav av fysisk infrastruktur respektive antalet bygg- För de nätinnehavare som enligt avsnitt 9.1 är skyldiga att samordna bygg- och anläggningsprojekt handlar det dels om en engångskostnad då nätinnehavaren ska ansluta sig till informations- tjänsten eller annan elektronisk tjänst och lägga in information initialt, dels om löpande kostnader då informationen ska uppdateras och ärenden Även att lämna ut information direkt till bredbandsut- byggaren efter begäran kan innebära visst merarbete och vissa mindre kostnader för nätinnehavaren, se avsnitt 10.2. bör tillgång till information underlätta utbyggnaden av bredbandsnät. I avsnitt 12 föreslås att byggnader ska utrustas på visst sätt. av ledningar, kanalisation eller annan utrustning redan under konstruk- tionen av en byggnad, eller vid ombyggnation, medför begränsade till- äggskostnader och sker i redan i stor utsträckning, särskilt vad Att i stället utrusta byggnader i efterhand med den utrustning som krävs för bredbandstillgång kan däremot ge upphov till stora kostnader och kan utgöra en betydande del av den samlade kostna- den för utbyggnad av bredbandsnät. Bestämmelsen kan påverka både enskilda och företag. Endast byggnader där det finns slutanvändare, t.ex. bostäder eller arbetsplatser, omfattas av den föreslagna skyldigheten. ska även vara möjligt att undanta vissa kategorier av byggnader från skyldigheterna om dessa skulle bli för betungande. naderna för samtliga som potentiellt omfattas av skyldigheterna mini- I avsnitt 13.1 föreslås en bestämmelse om tillträde till infrastruktur i För dem som äger eller förfogar över infrastruktur för elek- tronisk kommunikation i byggnader, vilket kan vara både företag och enskilda, kan en tillämpning av den föreslagna bestämmelsen innebära vissa ökade kostnader. Den som begär tillträde ska lämna ersättning för dessa kostnader, se vidare avsnitt 13.1. Det bör i sammanhanget betonas att bestämmelsen om tillträde till infrastruktur ska tillämpas proportio- nellt och avser fall då parallell infrastruktur är olönsam eller tekniskt Bestämmelsen ska inte heller gälla om tillträde i stället ges till ett befintligt bredbandsnät på objektiva, öppet redovisade, pro- Prop. 2015/16:73 portionella och icke-diskriminerande villkor, under förutsättning att slut- användarna inte kan anses gynnas av ett tillträde till den fysiska infra- strukturen i byggnaden. Eventuella kostnader och olägenheter bör vanli- gen vara begränsade i förhållande till det värde som i realiteten tillförs byggnaden genom den investering för vilket tillträde söks. Kostnaderna kan även förväntas uppvägas av den samhällsekonomiskt positiva effekt för konkurrensen, och därmed för slutkundspriser och utbud, som en användning av bestämmelsen skulle få. Inverkan på privat egendom minimeras bl.a. genom att den tillträdande parten säkerställer att de på- verkade delarna av byggnaden återställs fullständigt. I avsnitt 15 föreslås att tillhandahållare av allmänna kommunikations- nät som är anmälda enligt 2 kap. 1 § LEK ska vara skyldiga att betala en avgift för tvistlösning och tillsyn enligt den nya lagen. Kretsen som en- ligt förslaget ska åläggas att betala en avgift motsvarar den krets aktörer som direktivet avser att främja och utgör i ca 300 företag. Re- spektive företag bör betala en skälig andel av den sammantagna kost- naden. Som anges i avsnitt 15 bedöms tillhandahållarna dra en sådan nytta av bestämmelserna att det är motiverat att de är med och bidrar till finansieringen av tillsyns- och tvistlösningsverksamheten. De föreslagna bestämmelserna bör leda till att konsumenter och andra slutanvändare får större tillgång till prisvärda bredbandstjänster med hög hastighet. Detta kan ske indirekt genom att utbyggnaden av bredbandsnät påskyndas och genom att kostnaderna för denna minskar, vilken kan leda till minskade slutkundspriser. Det kan också ske mer direkt genom att tillträde ges till infrastruktur för elektronisk kommunikation i den bygg- nad där den enskilde t.ex. bor. Enskilda kan även komma att påverkas av den föreslagna bestämmel- sen om utrustning av byggnader, se avsnitt 12, och vad som anges i av- snitt 18.3.3. Påverkan bör vara begränsad mot bakgrund av att många byggnader redan är utrustade på det aktuella sättet. Det kommer även att finnas vissa undantag från kraven som gör att alltför betungande effekter undviks. En enskild som också är en hyresvärd kan komma att påverkas av den föreslagna bestämmelsen om tillträde till infrastrutkur för elektronisk kommunikation i byggnader, se avsnitt 18.3.3. I avsnitt 8 föreslås bestämmelser som syftar till att befintlig infrastruktur ska kunna användas för utbyggnad av bredbandsnät. infrastruktur som redan finns är inte bara till fördel för bredbandsutbygg- aren utan kan även vara till fördel för miljön. grävarbeten innebära stora påfrestningar på miljön men även på omgiv- ningen i övrigt, t.ex. boende i området. Om en fiberkabel kan dras i ett befintligt rör innebär det en avsevärd fördel jämfört med det ingrepp som krävs om nya rör ska grävas ner. Att olika aktörer delar på den fysiska 2015/16:73 infrastruktur som redan finns, när det är möjligt, är alltså positivt på flera sätt. Att olika aktörer arbetar tillsammans, vilket är syftet med de bestäm- melser som föreslås i avsnitt 9, kan även det leda till positiva effekter för miljön, t.ex. genom att antalet grävarbeten minskar. I glesbygd kan ett samarbete medföra att endast en arbetsväg behöver anläggas och att eventuella behov av skogsröjning minimieras. I stadsmiljö kan samord- ning av projekt även underlätta trafiksituationen för väg- och gångtrafik- anter. För omgivningen kan flera av varandra oberoende grävprojekt innebära stora påfrestningar. De föreslagna bestämmelserna bedöms inte påverka människors hälsa och bedöms sakna betydelse för jämställdheten mellan könen. Några särskilda informationsinsatser bedöms inte behövas. 18.4Konsekvenser av tidpunkten för förslagens ikraftträdande Ikraftträdandet av den föreslagna regleringen, och när det gäller ändringarna i , kommer att påverka såväl företag som myndigheter. Enligt avsnitt 10.1 och 14 ligger det nära till hands att regeringen utser PTS till tvistlösningsmyndighet och till tillsynsmyndighet samt att vara ansvarig för informationstjänsten för utbyggnad av bredbandsnät. I så fall bedöms tidpunkten för ikraftträdandet inte innebära några problem för myndigheten. PTS bedöms, mot bakgrund av myndighetens erfarenhet av den befintliga webbtjänsten Ledningskollen, kunna utveckla en informat- ionstjänst för utbyggnad av bredbandsnät som uppfyller den nya lagens krav inom ramen för tiden fram till ikraftträdandet. Som nämns ovan har också PTS fått i uppdrag att utveckla en tjänst som motsvarar vissa av de krav som ställs på informationstjänsten. PTS har dessutom, i egenskap av sektorsmyndighet för elektronisk kommunikation, erfarenhet av både reglering, tvistlösning och tillsyn i liknande tillträdesfrågor, inklusive prissättning för tillträde enligt LEK. PTS bör därför kunna organisera sig för att hantera tvistlösning och tillsyn även enligt den nya lagen. Tidpunkten för ikraftträdandet bedöms ge , lantmäterimyn- digheterna och väghållningsmyndigheterna tillräcklig tid för att verksam- heten ska hinna anpassas till de nya bestämmelserna. Detsamma gäller för nätinnehavare och fastighetsägare. 19.1Förslaget till lag om åtgärder för utbyggnad av bredbandsnät 1 § Denna lag syftar till att främja utbyggnad av bredbandsnät. Lagen genomför och rådets direktiv /61/EU av om åtgär- der för att minska kostnaderna för utbyggnad av höghastighetsnät för elektronisk kommunikation. Bestämmelser som genomför direktivet finns även i väglagen (1971:948), led- ningsrättslagen (1973:1144), lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation och (2010:900). Paragrafen anger syftet med lagen och har sin motsvarighet i artikel 1 i och rådets direktiv /61/EU av om åtgärder för att minska kostnaderna för utbyggnad av höghastighets- nät för elektronisk kommunikation (direktivet). Paragrafen har justerats enligt Lagrådets förslag. Övervägandena finns i avsnitt 7.1. Det första stycket knyter an till artikel 1 i direktivet, i vilken syftet med direktivet anges. I andra stycket lämnas upplysningen att det även i andra författningar finns bestämmelser som genomför direktivet. Vilka dessa bestämmelser är framgår av avsnitt 2.2–2.5. 2 § I denna lag avses med bredbandsnät: elektroniskt kommunikationsnät som kan leverera tjänster för bredbandstillgång med en hastighet av Mbit/s, bredbandsutbyggare: den som avser att anlägga eller bygga ut ett bredbands- nät, fysisk infrastruktur: passiva nätdelar som är avsedda att rymma andra nätdelar utan att själva bli aktiva, såsom kanalisationer, , tillsynsbrunnar, manhål, kopplingsskåp, byggnader, ingångar till byggnader, antenninstallationer, torn och stolpar, och nätinnehavare: den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en infrastruktur avsedd för att tillhandahålla 1.en transporttjänst, eller 2.en tjänst för produktion, transport eller distribution av gas, el, uppvärmning eller vatten. Paragrafen innehåller definitioner av termer som används i lagen och genomför artikel 2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. De i definitionerna använda termerna allmänt kommunikationsnät och elektroniskt kommunikationsnät har samma betydelse som i 1 kap. 7 § lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK). Ett bredbandsnät är ett elektroniskt kommunikationsnät som kan leve- rera tjänster för bredbandstillgång med en hastighet av Mbit/s. Det som avses är överföringshastighet av data. tionsnät kan vara trådbundna eller trådlösa. Bredbandsutbyggare är den som har för avsikt att anlägga eller bygga ut ett bredbandsnät. Förutom redan etablerade aktörer omfattar defini- tionen nya aktörer som har för avsikt att anlägga ett nät. Fysisk infrastruktur är passiva nätdelar som är avsedda att rymma andra nätdelar utan att själva bli aktiva. Det handlar om t.ex. kanalisationer, mas- ter, tillsynsbrunnar, manhål, kopplingsskåp, byggnader, ingångar till bygg- nader, antenninstallationer, torn och stolpar. Exempelvis en väg utgör inte fysisk infrastruktur i denna lags mening. Kablar, inbegripet svart fiber, utgör inte heller fysisk infrastruktur. Svart fiber kallas en fibertråd eller kabel som inte är aktiverad, men är avsedd att bli det. genom att den i båda ändarna ansluts till aktiv utrustning. I en aktiv fiber- tråd skickas datatrafik med hjälp av ljussignaler. avses t.ex. fästen och övriga mekaniska stödsystem och stödkonstruktioner som krävs för att montera antenner mot annan passiv infrastruktur, t.ex. torn, eller stolpar. Däremot avses inte en antenns aktiva del. delar som används för att tillhandahålla dricksvatten omfattas inte av lagen, se 1 kap. 3 § första stycket. Nätinnehavare omfattar den som tillhandahåller ett allmänt kommunika- tionsnät och den som tillhandahåller en infrastruktur avsedd för att tillhan- dahålla en transporttjänst eller en tjänst för produktion, transport eller dis- tribution av gas, el, uppvärmning eller vatten. fattar tjänster för transport med användning av sådan infrastruktur som järnväg, väg och gata, hamn och flygplats. Termen el omfattar även of- En tjänst för produktion, transport eller distribution av vatten innefattar även bortskaffande eller behandling av avloppsvatten Som framgår av 1 kap. 3 § första stycket omfattas inte infra- struktur för dricksvatten av lagen. Definitionen omfattar både privata och offentliga aktörer. tillhandahållare av infrastruktur gäller att infrastrukturen ska vara avsedd för att tillhandahålla vissa typer av tjänster. Exempelvis utgör inte sådana gemensamhetsanläggningar som används enbart av medlemmarna själva en infrastruktur som är avsedd för att tillhandahålla en tjänst. förvaltar en sådan anläggning faller därför utanför definitionen. Ytterligare ledning för tolkning av termerna kan hämtas från direktivet och från praxis kring dessa. Exempelvis kan ledning för vem som är en nätinnehavare hämtas från EU-rättslig praxis rörande ter- men företag, som används i direktivets definition. Det bör således handla om någon form av ekonomisk verksamhet, utan att verksamheten för den sakens skull måste bedrivas i vinstsyfte, jämför avsnitt 7.3. 3 § Denna lag gäller inte fysisk infrastruktur som används för att tillhandahålla Denna lag gäller inte , Säkerhetspolisen, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Försvarsmakten, och Paragrafen innehåller begränsningar av lagens tillämpningsområde i vissa avseenden och har utformats med utgångspunkt i Lagrådets förslag. genomför delvis artikel 2.2 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitten 7.3 och 7.4. Enligt första stycket gäller inte lagen fysisk infrastruktur som används för att tillhandahålla dricksvatten. Med detta avses dricksvatten enligt definitionen i artikel 2.1 i rådets direktiv /83/EG av 1998 om kvaliteten på dricksvatten. I andra stycket undantas , Säkerhetspolisen, Myndig- Prop. 2015/16:73 heten för samhällsskydd och beredskap, Försvarsmakten, Försvarets mate- rielverk och från lagens bestämmelser.