prop · H20395 · 2015-03-17 00:00:00 — 3.Denna förklaring gäller inte de till medlemsstaterna i Eu ropeiska unionen hörande territorier där fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) inte till lämpas, och den påverkar inte sådana åtgärder eller stånd punkter som de berörda medlemsstaterna kan komma att anta inom ramen för protokollet på dessa territoriers väg nar och i deras intresse. 4.Europeiska unionens medlemsstater har tilldelat unionen exklusiv behörighet avseende åtgärder som antas med artikel 100 i EUF-fördraget som grund. Genom parlamentets och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av om transportörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss har sådana åtgärder antagits med avseende på artiklarna 1, 1a, 2.2, 3–16 och artiklarna 18, 20 och 21 i konventionen i dess lydelse enligt Atenprotokollet och bestämmelserna i riktlinjer. 5.Det ligger i sakens natur att utövandet av den behörighet som medlemsstaterna har överfört till Europeiska unionen enligt EUF-fördraget ständigt förändras. Inom ramen för EUF-fördraget får behöriga institutioner fatta beslut där man fastställer räckvidden av Europeiska unionens behö righet. Europeiska unionen förbehåller sig därför rätten att ändra denna förklaring i enlighet därmed, utan att detta utgör en nödvändig förutsättning för utövandet av dess behörighet vad gäller de frågor som regleras i Atenpro tokollet. Europeiska unionen kommer att delge Internatio nella sjöfartsorganisationens generalsekreterare den änd rade förklaringen.”. 3.Den eller de personer som har utsetts i enlighet med punkt 1 i denna artikel ska göra det förbehåll som ingår i IMO:s riktlinjer när instrumentet för unionens anslutning till Atenpro tokollet deponeras. Europeiska unionens officiella tidning L 8/3 Unionen ska deponera sitt instrument för anslutning till Atenprotokollet . 1.Medlemsstater ska inom rimlig tid, om möjligt , vidta de åtgärder som krävs för att deponera instrumenten för ratifikation av eller anslutning till Atenprotokollet. 2.Medlemsstater ska göra det förbehåll som ingår i IMO:s riktlinjer när deras instrument för ratifikation av eller anslutning till Atenprotokollet deponeras. L 8/4 Europeiska unionens officiella tidning 2002 ÅRS PROTOKOLL TILL 1974 ÅRS ATENKONVENTIONEN OM BEFORDRAN TILL SJÖSS AV PASSAGERARE OCH DERAS RESGODS DE STATER SOM ÄR PARTER I DETTA PROTOKOLL, SOM ANSER att det är önskvärt att se över Atenkonventionen om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, upprättad i , för att tillhandahålla ökad ersättning, införa ett strikt skadeståndsansvar, åstadkomma ett förenklat förfarande för justering av ansvarsgränserna och sörja för obligatorisk försäkring till förmån för passagerarna, SOM ERINRAR OM att guldfranc som beräkningsenhet ersätts med särskilda dragningsrätter genom protokoll till konventionen, SOM NOTERAR att protokoll till konventionen, om ökad ersättning och ett förenklat förfarande för upp datering av ansvarsgränserna, inte har trätt i kraft, HAR KOMMIT ÖVERENS om följande. I detta protokoll avses med 1.konventionen: Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, 2.organisationen: Internationella sjöfartsorganisationen, 3.generalsekreteraren: organisationens generalsekreterare. Artikel 1.1 i konventionen skall ersättas med följande: a) med bortfraktare förstås en person som har träffat ett befordringsavtal eller på vars vägnar ett befordring savtal har träffats, oavsett om befordran utförs av bortfraktaren själv eller av en utförande transportör; b)med utförande transportör förstås den som, utan att vara bortfraktare, i egenskap av ägare eller betraktare av ett fartyg eller den som i en redares ställe har hand om driften av ett fartyg faktiskt utför hela befordringen eller en del av denna; c)med bortfraktare som faktiskt utför hela befordringen eller en del av den förstås den utförande transportören eller bortfraktaren, i den mån den sistnämnde fak tiskt utför befordringen;”. 1.Artikel 1.10 i konventionen skall ersättas med följande: med organisationen förstås Internationella sjöfartsorga nisationen;”. I artikel 1 i konventionen skall följande punkt läggas till som punkt 11: med generalsekreteraren förstås organisationens general sekreterare.”. Artikel 3 i konventionen skall ersättas med följande: Bortfraktaren skall vara ansvarig för skada som uppstått som följd av dödsfall eller personskada som drabbat en pas sagerare till följd av en sjöfartsolycka, i den mån skadan beträffande denna passagerare vid en och samma händelse inte överstiger 250 000 beräkningsenheter, såvida inte bortfraktaren bevisar att olyckan a)orsakades av krigshandling, fientligheter, inbördeskrig eller uppror eller av naturhändelse av osedvanlig karaktär, som inte har kunnat undvikas och vars följder inte har kunnat förhindras, eller b)i sin helhet har vållats av tredje man genom handling eller underlåtenhet med avsikt att orsaka skada. Bortfraktaren skall även vara ansvarig i den omfattning ska dan överstiger den beloppsgräns som angivits ovan, om inte bortfraktaren visar att den händelse som orsakade skadan inte uppkom genom fel eller försummelse av bortfraktaren. 2.Bortfraktaren skall vara ansvarig för skada som uppstått som följd av dödsfall eller personskada som drabbat en pas sagerare på grund av någon annan händelse än en sjöfarts olycka, om den händelse som orsakade skadan berodde på fel eller försummelse av bortfraktaren. Bevisbördan för fel eller försummelse ska ligga på käranden. 3.Bortfraktaren skall vara ansvarig för skada som uppstått som en följd av förlust av eller skada på handresgods, om den händelse som orsakade skadan berodde på fel eller för summelse av bortfraktaren. Fel eller försummelse av bortfrak taren skall antas föreligga om skadan har vållats av en sjö fartsolycka. Europeiska unionens officiella tidning L 8/5 4.Bortfraktaren skall vara ansvarig för skada som uppstått som en följd av förlust av eller skada på annat resgods än handresgods, om inte bortfraktaren visar att den händelse som orsakade skadan inträffade utan fel eller försummelse av bortfraktaren. 5.Vid tillämpningen av denna artikel avses med a)sjöfartsolycka: förlisning, kantring, sammanstötning eller strandning, explosion eller brand i fartyget eller fel i far tyget, b)fel eller försummelse av bortfraktaren: beteckningen inbegri per även fel eller försummelse av bortfraktarens anställda i tjänsten, c)fel i fartyget: funktionsoduglighet, brist eller åsidosättande av gällande säkerhetsföreskrifter i fråga om någon del av fartyget eller i dess utrustning vid användning för utrym ning, evakuering eller passagerares ombord- eller iland stigning, eller vid användning för framdrivning, styrning, säker navigering, förtöjning, ankring, angörande av eller avgång från kaj- eller ankringsplats, eller skadekontroll efter vattenfyllning, eller vid användning för sjösättning av livräddningsredskap, och d)skada: beteckningen inbegriper inte straffliknande skades tånd (så kallade exemplary or punitive damages). 6.Bortfraktarens ansvar enligt denna artikel avser endast skada som härrör från händelser som har inträffat under befordringen. Bevisbördan för att den händelse som orsakat skadan har inträffat under befordringen och omfattningen av skadan skall ligga på käranden. 7.Bestämmelserna i denna konvention påverkar inte bortfraktarens regressrätt gentemot tredje man eller rätten att göra invändning om medvållande enligt artikel 6 i denna konvention. Denna artikel påverkar inte rätten till ansvars begränsning enligt artiklarna 7 och 8. Ett antagande om en parts fel eller försumlighet eller placering av bevisbördan hos en part hindrar inte att bevis ning som talar till den partens fördel beaktas.”. Följande artikel skall läggas till som artikel 4a i konventionen: Den bortfraktare som faktiskt utför hela eller en del av en passagerarbefordran, för vilken denna konvention gäller, med ett fartyg som är registrerat i en fördragsslutande stat och är godkänt för befordran av fler än tolv passagerare, är skyldig att ta och vidmakthålla försäkring eller annan ekono misk säkerhet, såsom en garanti ställd av bank eller liknande finansiell institution, för att täcka sitt ansvar enligt denna konvention för dödsfall eller personskada som drabbat pas sagerare. Försäkringen eller säkerheten skall uppgå till minst 250 000 beräkningsenheter per passagerare vid en och samma händelse. När en behörig myndighet i en fördragsslutande stat har fastställt att kraven enligt punkt 1 har uppfyllts skall ett certifikat som intygar detta utfärdas för fartyget. För ett fartyg som är registrerat i en fördragsslutande stat skall certifikatet utfärdas eller bestyrkas av den behöriga myndigheten i den stat där fartyget är registrerat. För ett fartyg som inte är registrerat i en fördragsslutande stat får certifikatet utfärdas eller bestyrkas av den behöriga myndigheten i någon för dragsslutande stat. Certifikatet skall följa den förlaga som återges i bilagan till denna konvention, och skall innehålla följande uppgifter: a)Fartygets namn, signalbokstäver och registreringsort. b)Namnet på den bortfraktare som faktiskt utför hela be fordringen eller en del av den, och den ort där dennes huvudsakliga rörelse bedrivs. c)Fartygets IMO-nummer. d)Den ställda säkerhetens art och varaktighet. e)Namn och den ort där den huvudsakliga rörelsen bedrivs beträffande försäkringsgivaren eller annan person som till handahåller ekonomisk säkerhet, samt den ort där försäk ringen utfärdats eller säkerheten ställts. f)Certifikatets giltighetstid, som inte får vara längre än för säkringens respektive den ekonomiska säkerhetens giltig hetstid. 3.a) En fördragsslutande stat får bemyndiga en av staten erkänd institution eller organisation att utfärda certi fikatet. Institutionen eller organisationen skall under rätta staten varje gång ett certifikat utfärdas. Den fördragsslutande staten bär i varje enskilt fall det fulla ansvaret för att ett på detta sätt utfärdat certifikat är fullständigt och korrekt, och skall vidta de åtgärder som krävs för att uppfylla denna skyldighet. b)En fördragsslutande stat skall underrätta generalsek reteraren om i)vilka specifika ansvarsområden som delegerats till den erkända institutionen eller organisationen och vilka villkor som gäller för bemyndigandet, L 8/6 Europeiska unionens officiella tidning ii)ett bemyndigande återkallas, iii)när bemyndigandet eller återkallelsen får verkan. Bemyndigandet får ges verkan tidigast efter det att generalsekreteraren underrättats. c)En institution eller organisation som har bemyndi gats att utfärda certifikat enligt denna punkt skall åtminstone ha befogenhet att återkalla ett certifikat om de villkor som ställdes för utfärdandet inte har uppfyllts. Institutionen eller organisationen skall un derrätta den stat för vars räkning certifikatet utfär dades om återkallelsen. 4.Certifikatet skall avfattas på den utfärdande statens of ficiella språk. Om detta är ett annat språk än engelska, franska eller spanska skall certifikatet innehålla en översätt ning till något att dessa språk; statens officiella språk får utelämnas om staten beslutar detta. 5.Certifikatet skall medföras ombord på fartyget, och en kopia skall ges in till de myndigheter som för fartygsregistret eller, om fartyget inte är registrerat i en fördragsslutande stat, till myndigheten i den stat som har utfärdat eller bestyrkt certifikatet. 6.En försäkring eller annan ekonomisk säkerhet som av annan anledning än att dess giltighetstid enligt certifikatet har löpt ut kan upphöra att gälla tidigare än efter det att den sagts upp hos de myndigheter som avses i punkt 5, uppfyller kraven i denna artikel endast om certifikatet åter lämnats till myndigheten eller ett nytt certifikat utfärdats un der dessa . Detta gäller även ändringar som in nebär att försäkringen eller säkerheten inte längre uppfyller kraven enligt denna artikel. 7.Om inte annat följer av denna artikel skall villkoren för certifikatets utfärdande och giltighet fastställas av den stat där fartyget är registrerat. 8.Ingenting i denna konvention skall tolkas som att det hindrar en fördragsslutande stat från att förlita sig på upp lysningar från andra stater eller från organisationen eller an dra internationella organisationer om den ekonomiska ställ ningen för den som tillhandahåller försäkring eller annan ekonomisk säkerhet enligt denna konvention. En fördragsslu tande stat som förlitar sig på sådana upplysningar är dock inte befriad från sitt ansvar i egenskap av stat som utfärdar certifikatet. 9.Certifikat som utfärdats eller bestyrkts enligt en för dragsslutande stats bemyndigande skall för tillämpningen av denna konvention godtas av övriga fördragsslutande stater och tillerkännas samma giltighet som certifikat som utfärdats eller bestyrkts av dem, även om certifikatet avser ett fartyg som inte är registrerat i en fördragsslutande stat. slutande stat som anser att den försäkringsgivare eller garant som anges i certifikatet inte har ekonomisk förmåga att upp fylla de förpliktelser som följer av denna konvention får när som helst begära överläggningar med den stat som har ut färdat eller bestyrkt certifikatet. 10.Talan om ersättning som täcks av försäkring eller an nan ekonomisk säkerhet enligt denna artikel får föras direkt mot försäkringsgivaren eller den som tillhandahåller den eko nomiska säkerheten. Det belopp som anges i punkt 1 utgör ansvarsgränsen för försäkringsgivaren och den som tillhanda håller den ekonomiska säkerheten även om bortfraktaren eller den utförande transportören inte har rätt att begränsa sitt ansvar. Svaranden får göra gällande de invändningar som den bortfraktare som avses i punkt 1 skulle ha fått göra enligt denna konvention, med undantag för invändningar om kon kurs eller likvidation. Svaranden får åberopa att skadan har orsakats genom försäkringstagarens uppsåtliga handlande, men svaranden får inte göra gällande andra invändningar som svaranden hade kunnat göra i en rättegång där försäk ringstagaren väckt talan mot svaranden. Svaranden har alltid rätt att få bortfraktaren eller den utförande transportören instämda i målet. 11.De belopp som tillförsäkras genom försäkring eller annan ekonomisk säkerhet i enlighet med punkt 1 får endast användas för betalning av fordringar som grundas på denna konvention, och i och med utbetalningen av sådana belopp upphävs i motsvarande mån ansvarigheten enligt konventio nen. 12.En fördragsslutande stat får inte tillåta att sjöfart be drivs med fartyg under dess flagg som omfattas av denna inte ett certifikat har utfärdats enligt punkterna 2 eller 15. 13.Om inte annat följer av denna artikel skall varje för dragsslutande stat genom sin nationella lagstiftning se till att det för alla fartyg godkända för befordran av fler än tolv passagerare, oavsett registreringsstat, som anlöper eller läm nar hamnar inom dess territorium finns försäkring eller an nan ekonomisk säkerhet i den omfattning som anges i punkt 1i den utsträckning denna konvention är tillämplig. 14.Om den fördragsslutande stat som har utfärdat certi fikatet enligt punkt 2 har meddelat generalsekreteraren att den håller ett register i elektroniskt format, tillgängligt för alla fördragsslutande stater, varigenom det kan bekräftas att certifikatet utfärdats och som gör det möjligt för de fördrags slutande staterna att fullgöra sina skyldigheter enligt punkt 13, får en fördragsslutande stat utan hinder av punkt 5 med dela generalsekreteraren att den för de ändamål som avses i punkt 13 inte kräver att fartyg som anlöper eller lämnar hamn inom dess territorium skall medföra ombord eller upp visa det certifikat som krävs enligt punkt 2. Europeiska unionens officiella tidning L 8/7 Bestämmelserna om försäkring och annan ekonomisk säkerhet i denna artikel gäller inte fartyg som ägs av en fördragsslutande stat och som inte är täckt av försäkring eller annan ekonomisk säkerhet. Sådant fartyg skall dock ombord medföra ett certifikat utfärdat av behörig myndighet i farty gets registreringsstat som bestyrker att fartyget ägs av den staten och att ansvaret är täckt intill det belopp som anges i punkt 1. Certifikatet skall så nära som möjligt följa den förlaga som avses i punkt 2.”. Artikel 7 i konventionen skall ersättas med följande: 1.Bortfraktarens ansvar enligt artikel 3 för en passagerares död eller personskada skall inte i något fall överstiga 400 000 beräkningsenheter per passagerare vid en och samma hän delse. Om skadeståndet enligt domstolslandets lag skall beta las ut i form av periodiska utbetalningar får det kapitaliserade värdet inte överstiga denna gräns. 2.En fördragsslutande stat får genom särskilda bestäm melser i sin nationella lagstiftning reglera den ansvarsgräns som anges i punkt 1, men den nationella ansvarsgränsen, om en sådan fastställts, får inte vara lägre än vad som anges i punkt 1. En fördragsslutande stat som tillämpar denna punkt skall underrätta generalsekreteraren om ansvarsgränsen eller frånvaron av gräns.”. Artikel 8 i konventionen skall ersättas med följande: Ansvarsbegränsning för förlust av eller skada på resgods 1.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på hand resgods skall inte i något fall överstiga 2 250 beräknings enheter per passagerare och befordring. 2.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på for don inbegripet resgods i eller på fordonet skall inte i något fall överstiga 12 700 beräkningsenheter per fordon och be fordring. 3.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på annat resgods än som nämns i punkterna 1 och 2 skall inte i något fall överstiga 3 375 beräkningsenheter per passagerare och befordring. 4.Bortfraktaren och passageraren kan komma överens om att bortfraktaren skall ha rätt att göra ett avdrag, som utgör passagerarens självrisk, från skadans belopp med högst 330 beräkningsenheter vid fordonsskada och högst 149 beräk ningsenheter per passagerare vid förlust av eller skada på annat resgods.”. Artikel 9 i konventionen skall ersättas med följande: 1.Med beräkningsenhet avses i denna konvention en sär skild dragningsrätt enligt Internationella valutafondens be stämmelser. De belopp som avses i artiklarna 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 skall räknas om till domstolslandets natio nella valuta på grundval av valutans kurs i förhållande till den särskilda dragningsrätten den dag då domen meddelades eller den dag som parterna har kommit överens om. För fördrags slutande stater som är medlemmar av Internationella valuta fonden beräknas värdet av den nationella valutan uttryckt i särskilda dragningsrätter enligt den beräkningsmetod som In ternationella valutafonden den dagen tillämpar för sin verk samhet och sina transaktioner. För fördragsslutande stater som inte är medlemmar av be räknas värdet av den nationella valutan uttryckt i särskilda dragningsrätter på det sätt som staten i fråga bestämmer. 2.Stater som inte är medlemmar av Internationella valu tafonden och vars lagstiftning inte tillåter att punkt 1 till lämpas får vid statens ratifikation, godtagande eller godkän nande av eller anslutning till konventionen, eller när som helst därefter, lämna en förklaring om att den beräknings enhet som avses i punkt 1 skall motsvara . enligt denna punkt motsvarar guld av 0,900 finhet. Omräkningen från guldfranc till nationell valuta skall ske enligt den berörda statens lag. 3.Beräkningen enligt punkt 1 sista meningen och omräk ningen enligt punkt 2 skall göras på ett sådant sätt att de belopp som anges i artiklarna 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 får ett realvärde i den fördragsslutande statens nationella va luta som så långt möjligt är lika med vad som skulle ha blivit fallet om beräkningen gjorts enligt de tre första meningarna i punkt 1. En fördragsslutande stat skall underrätta generalsek reteraren om vilken beräkningsmetod som staten tillämpar enligt punkt 1 eller om resultatet av omräkningen enligt punkt 2 när staten deponerar sitt ratifikations-, antagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument avseende denna konvention, samt när staten ändrar beräknings- eller omräk ningsmetod.”. Artikel 16.3 i konventionen skall ersättas med följande: Villkoren för förlängning av eller avbrott i preskrip tionstiden skall bestämmas enligt domstolslandets lag, men talan enligt denna konvention får inte i något fall väckas senare än L 8/8 Europeiska unionens officiella tidning a)efter det att passageraren steg i land eller, om detta är senare, skulle ha stigit i land, dock senast b)efter det att käranden fick eller rimligen borde ha fått kännedom om den skada eller förlust som händelsen orsakat.”. [återges ej] [återges ej] Artikel 18 i konventionen skall ersättas med följande: Avtalsvillkor som fastställts före den händelse som orsakat en passagerares död eller personskada eller förlust av eller skada på passagerarens resgods och som syftar till att befria den som är ansvarig enligt denna konvention från ansvar gente mot passageraren eller till att bestämma en lägre ansvarsgräns än som har fastställs i denna konvention är, med undantag för vad som föreskrivs i artikel 8.4, ogiltiga, liksom avtals villkor som syftar till att flytta bevisbördan från bortfraktaren eller den utförande transportören eller begränsa den valmöj lighet som anges i artikel 17.1 eller 17.2; ogiltigheten av ett sådant avtalsvillkor skall dock inte föranleda att befordring savtalet blir ogiltigt, utan detta förblir underkastat denna kon vention.”. Artikel 20 i konventionen skall ersättas med följande: Denna konvention ger inte upphov till något ansvar för skada som orsakats av en atomolycka a)om den driftansvarige för en kärnanläggning är ansvarig för skadan enligt av om skadeståndsansvar på atomenergins område i dess ly delse enligt tilläggsprotokollet av , eller av om ansva righet för atomskada, eller enligt ändringar eller protokoll till dessa som har trätt i kraft, eller b)om den driftansvarige för en kärnanläggning är ansvarig för skadan enligt nationell lagstiftning om ansvarighet för atomskada som i alla hänseenden är lika förmånlig för den skadelidande som Paris- eller , eller enligt ändringar eller protokoll till dessa som har trätt i kraft.”. 1.Den certifikatsförlaga som bifogas detta protokoll skall införlivas med konventionen såsom bilaga till denna. 2.Följande artikel skall läggas till som artikel 1a i konven tionen: Bilagan till denna konvention utgör en integrerad del av konventionen.”. 1.Mellan parterna i detta protokoll skall konventionen och detta protokoll läsas och tolkas såsom ett enda instrument. 2.Konventionen i sin lydelse enligt detta protokoll skall till lämpas endast på skadeståndsanspråk som grundas på händelser som inträffat efter det att protokollet trätt i kraft för respektive stats vidkommande. 3.Artiklarna 1–22 i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll skall tillsammans med artiklarna 17–25 i detta pro tokoll och bilagan till det utgöra och kallas Atenkon vention om befordran till sjöss av passagerare och deras res gods. Följande artikel skall läggas till som artikel 22a i konventionen: Slutbestämmelser i denna konvention är artiklarna 17–25 protokoll till Atenkonvention om beford ran till sjöss av passagerare och deras resgods. Beteckningen fördragsslutande stater i denna konvention avser fördragsslu tande stater i protokollet.”. Undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännande och anslutning 1.Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande i organisationens högkvarter från till , och skall därefter vara öppet för anslutning. Europeiska unionens officiella tidning L 8/9 En stat kan uttrycka sitt samtycke till att bli bundet av protokollet genom a)undertecknande utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller b)undertecknande med förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande följt av ratifikation, godtagande eller god kännande, eller c)anslutning. 3.Ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning sker genom deponering av ett formellt instrument för detta ändamål hos generalsekreteraren.