prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — bör få underrättelse om förändringar beträffande val av värdepapperscentral, exempelvis om avtalet av någon anledning har upphört att gälla. Detta skulle kunna ske genom en underrättelse från om ett sådant laga- kraftvunnet beslut. Skälen för regeringens förslag Principen om aktiebokens offentlighet Principen om aktiebokens offentlighet har lång tradition i . Offentligheten har betydelse på flera sätt. För aktieägarna kan det vara av stor vikt att det går att få kunskap om övriga aktieägare. Informationen kan ha betydelse för den som önskar påverka en bolagsstämma genom fullmaktsinsamling m.m. eller för utövandet av någon rättighet som tillkommer en aktieägarminoritet av viss storlek. På ett liknande sätt kan den som överväger att köpa aktier ha intresse av att känna till vilka som utövar inflytande över bolaget. Också för anställda, leverantörer, kunder och andra intressenter i bolaget är det ofta viktigt att veta vem eller vilka som äger bolaget och bestämmer över dess inriktning. För det allmänna kan kunskap om aktieägarkretsen ha betydelse bl.a. i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Att aktieboken är offentlig har särskild betydelse i forsknings- och utredningssammanhang, se t.ex. betänkande Ägande och inflytande i svenskt näringsliv (SOU 1988:38). Om forskningsrapporter och betänkanden som utred- ningar lämnar innehåller uppgifter som är grundade på innehållet i aktieböcker skapar förutsättningar för en öppen och saklig debatt om ägarstrukturer i svenskt näringsliv. Indirekt tjänar aktiebokens offentlig- het därmed också demokratins intressen. Det finns andra bestämmelser som medför att i vart fall namnen på de större ägarna i publika bolag offentliggörs med uppgift om storleken på aktieinnehaven. Som exempel kan nämnas de s.k. flaggningsreglerna i 4 kap. lagen om handel med finansiella instrument och reglerna om registrering i det s.k. insynsregistret enligt lagen (2000:1087) om anmäl- ningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument. För den som vill ha en heltäckande bild av vem som är vem i svenskt näringsliv finns det emellertid knappast något riktigt bra alternativ till aktieböckerna. finns det andra omständigheter som talar mot att aktiebokens uppgifter ska vara allmänt tillgängliga. För det första kan offentligheten komma i konflikt med den enskildes intresse av en skyddad privat sfär som andra inte har insyn i. De offentlighetsintressen som bär upp den offentligrättsliga lagstiftningen gör sig givetvis inte gällande med samma styrka i aktiebolag som bedriver verksamhet utan anknytning till det offentliga. Integritetsaspekten väger dock knappast så tungt att den ger anledning att helt stänga aktieböckerna för allmän insyn. Mot ovanstående bakgrund gjorde regeringen vid införandet av den nuvarande aktiebolagslagen bedömningen att aktieboken eller, om aktie- boken förs med automatiserad behandling, en utskrift av aktieboken kost- nadsfritt ska hållas tillgänglig för den som så önskar (prop. 2004/05:85 s. 280–283). Som framgår av avsnitt 4.2.5 skiljer sig frågan om vem som är skyldig att föra aktieboken samt hur den ska föras och hållas tillgänglig åt beroende på om det rör sig om ett avstämningsbolag eller ett kupongbolag. För avstämningsbolag gäller, sedan ett avstämningsregister har upprättats, att den centrala värdepappersförvararen efter avtal med bolaget ansvarar för att föra och bevara aktieboken samt pröva frågor om att föra in aktie- ägare i den m.m. (5 kap. 12 § aktiebolagslagen). Bolaget och den centrala värdepappersförvararen ansvarar för att aktieboken hålls tillgänglig för alla som vill ta del av den (5 kap. 19 § samma lag). bokens offentlighet avser som huvudregel endast den vars innehav upp- går till mer än 500 aktier. Dessa krav är straffsanktionerade för bolagets del, i praktiken framför allt för styrelseledamöterna, men inte för styrelseledamöterna eller andra personer hos den centrala värdepappers- förvararen (30 kap. 1 § första stycket 2 och andra stycket samma lag). För avstämningsbolag baseras uppgifterna i aktieboken på den infor- mation som finns i avstämningsregistret. innehåller dock information om en rad förhållanden som inte kommer till uttryck i aktieboken (se 4 kap. 17–19 §§ kontoföringslagen, jfr 5 kap. 6 och 11 §§ aktiebolagslagen). Det gäller t.ex. uppgifter om pantsättning. De två för- teckningarna är alltså inte samma sak. Avstämningsregister förs i enlig- het med bestämmelserna i kontoföringslagen medan aktieboken förs i enlighet med bestämmelser i aktiebolagslagen. En skillnad av stor betyd- else är också att uppgifterna i aktieboken som huvudregel är offentliga, medan tystnadsplikt gäller för uppgifterna i ett avstämningsregister. I huvudsak är endast den vars rätt berörs berättigad till insyn i det registret. Det finns ett tidsmässigt samband på så vis att kravet gällande förandet av aktiebok görs beroende av att ett avstämningsregister har upprättats. Det finns emellertid betydande samordningsvinster med att låta värde- papperscentralen föra aktieboken. Eftersom aktieboken till betydande del avspeglar den information som finns i avstämningsregistret, är merkost- naden för värdepapperscentralen för att sammanställa aktieboken begränsad. Det gör att värdepapperscentralen kan tillhandahålla avstäm- ningsbolaget tjänsten till en konkurrenskraftig kostnad. En sådan lösning även för uppgifternas tillförlitlighet. Ansvaret faller emellertid i första hand på aktiebolaget, vars styrelse ansvarar för att ett avtal ingås med värdepapperscentralen (5 kap. 12 § tredje stycket aktiebolagslagen). Fråga uppkommer om aktiebolagslagens bestämmelser om förandet av aktiebok utgör en sådan bolagsrättslig bestämmelse som åtnjuter skydd i enlighet med artikel 49.1 andra stycket i förordningen om värdepappers- centraler, dvs. en bestämmelse som värdepapperscentralen i ett annat land ska beakta i enlighet med bestämmelserna i artikel 23.3 e i samma förordning. Det bör noteras att kraven i aktiebolagslagen träffar aktie- bolagens styrelser i första hand (värdepapperscentralen binds genom avtal med aktiebolaget). Det är även aktiebolaget, i egenskap av emittent, som ska ha rätt att fritt välja värdepapperscentral. Avgörande för tolk- ningen av bestämmelsen i artikel 49.1 andra stycket bör vara om emittenten har en praktisk möjlighet att välja en annan värdepappers- central, eftersom man annars kan hävda att emittentens rätt att välja värdepapperscentral inskränks. Som berörs i avsnitt 5 syftar förordningen bl.a. till att åstadkomma gränsöverskridande konkurrens mellan värdepapperscentraler inom EES. Även värdepapperscentraler från tredjeland får tillhandahålla tjänster, bl.a. i samband med aktieägarregister (artikel 25.1). Förordningen är direkt tillämplig och reglerar uttömmande frågor om vilken verksamhet som värdepapperscentraler får driva. Att föra aktiebok motsvarar ”tjänster i samband med aktieägarregister” enligt punkt 2 a, avsnitt B, i bilagan till förordningen. En sådan tjänst är frivillig för värdepapperscentralerna att tillhandahålla. Värdepapperscentralerna kan således knappast i lag åläggas att föra aktiebok, oavsett regeln i artikel 49.1 andra stycket om skydd för bolagsrätten. skulle i praktiken kunna innebära att en emittent inte kan välja en utländsk värdepapperscentral, medan med all sannolikhet kommer att fortsätta att tillhandahålla sådana tjänster. aktieboken är en frivillig uppgift gör att en värdepapperscentral bör få välja att inte tillhandahålla den tjänsten. Att göra det till en obligatorisk uppgift i skulle gynna den eller de, företrädesvis svenska, värde- papperscentraler som kommer att tillhandahålla den tjänsten. varande rör det sig alltså om . skulle alltså väsentligt inskränka emittentens valfrihet enligt artikel 49.1 och sannolikt innebära en i vart fall indirekt diskriminering av värde- papperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än . Regeringen anser därför till skillnad från att det inte är möjligt att ålägga värdepapperscentraler att föra aktiebok med stöd av artikel 49.1 i förordningen. Regeringen har visserligen förståelse för synpunkten från beträffande att förslaget om en avtalslösning kan framstå som en försämring för vissa emittenter. berörs ovan gör dock regeringen bedömningen att detta är en följd av Å andra sidan bör det inte ställas upp något hinder mot att ett avstäm- ningsbolag avtalar med en värdepapperscentral som tillhandahåller tjänster i samband med aktieägarregister att frivilligt föra aktiebok och svara för aktiebokens offentlighet. Som berörs ovan har ett sådant arran- gemang stora fördelar. Om värdepapperscentralens auktorisation medger att ”tjänster i samband med aktieägarregister” tillhandahålls, har värde- papperscentralen dessutom rätt att tillhandahålla denna tjänst inom EES. framför att även andra aktörer än värdepapperscentraler bör tillåtas att föra aktieboken, i linje med det som gäller i vissa andra länder. instämmande av , är tveksam till om den aktuella tjänsten bör vara förbehållen värdepapperscentraler mot bak- grund av att det rör sig om en tilläggstjänst enligt förordningen. regeringens mening bör restriktivitet tillämpas i fråga om vilka slags aktörer som ska tillåtas att föra aktieboken, inte minst med tanke på Under alla förhållanden saknas det förutsättningar för att närmare överväga denna fråga inom ramen för förevarande Sammanfattningsvis bör aktiebolagslagen ändras på så sätt att befatt- ningen med aktieboken blir en frivillig, snarare än obligatorisk uppgift för värdepapperscentraler och värdepapperscentraler från tredjeland som enligt förordningen får tillhandahålla tjänster inom EES. för aktieboken ska övergå från avstämningsbolaget till värde- papperscentralen, alternativt värdepapperscentralen från tredjeland, bör det dock krävas att parterna skriftligen har avtalat om att den sistnämnda ska ansvara för aktieboken. Eftersom ansvaret för aktieboken i viss mån är straffsanktionerat, bör ansvarsfördelningen vara tydligt reglerad. det inte finns något gällande avtal om att en värdepapperscentral ansvarar för aktieboken, bör det i stället vara bolagets styrelse som har ansvaret. Med anledning av bl.a. synpunkter bör det understrykas att det endast bör vara möjligt att överlåta ansvaret för aktieboken till en enda värdepapperscentral eller värdepapperscentral från tredjeland. Ansvaret ska således inte kunna delas mellan två eller flera aktörer. Om ett avstämningsbolag skulle anlita en annan värdepapperscentral för förandet av aktieboken än den som bolaget har anlitat för konto- föringen, kan praktiska problem uppstå med tillförlitligheten i upp- gifterna i aktieboken. Det gäller särskilt om bolaget parallellt anlitar en svensk och en utländsk värdepapperscentral. I förekommande fall är det styrelsen som är ansvarig för att med erforderlig aktsamhet välja en värdepapperscentral som ansvarar för aktieboken och ingå ett avtal med denne som säkerställer att innehållet i aktieboken är tillförlitligt. Det följer av att det är styrelsens uppgift att för bolagets räkning ingå avtalet att styrelsen är subsidiärt ansvarig för aktieboken. Som berör är dock styrelsen inte ansvarig för att föra aktieboken om det finns ett gällande avtal av nämnt slag. Utländska värdepapperscentraler som för aktieboken , och berör den angelägna frågan om tillfredsställande garantier för aktiebokens offentlighet då ansvaret för aktieboken överlåts till en ut- ländsk värdepapperscentral. Enligt regeringens mening bör det i för- hållande till promemorians förslag förtydligas i förslaget till ändring i aktiebolagslagen att ansvaret för aktieboken ska fullgöras i enlighet med bestämmelserna i den lagen. Med andra ord bör svensk rätt i före- kommande fall gälla även för värdepapperscentraler som är etablerade i ett annat land inom EES än och värdepapperscentraler från tredjeland. Detta förhållande bör framgå av det avtal som tecknas med värdepapperscentralen. Utöver denna avtalsenliga förpliktelse och skyldigheten enligt lag att följa svensk rätt bör roll vid tillsyn m.m. i fråga om värdepapperscentraler från andra länder inom EES och värdepappers- centraler från tredjeland beaktas. Skälet till det är att det rör sig om tjänster som tillhandahålls till en svensk emittent och således får anses tillhandahållas i . I fråga om värdepapperscentraler från andra länder inom EES föreslås i denna proposition att ska utöva viss tillsyn (se avsnitten 8.1 och 9.6). Beträffande värdepappers- centraler från tredjeland är visserligen ansvarig för att pröva frågor om godkännande m.m. Värdepapperscentralen från tredjeland är dock skyldig att vidta nödvändiga åtgärder för att möjliggöra efterlevnad bland sina användare av den nationella bolagsrätten i den medlemsstat där den avser att tillhandahålla värdepapperscentralstjänster (artikel 25.4 d). Dessa åtgärders lämplighet ska för svensk del bekräftas av Finansinspek- tionen. Det torde inte vara förenligt med reglerna i förordningen att ställa upp något ytterligare auktorisationsförfarande utöver det som anges i för- ordningen. roll i kombination med auktorisations- förfarandet och tillsynen i värdepapperscentralens hemland samt det kontraktuella åtagandet bör vara tillräckliga garantier för aktiebokens tillförlitlighet och offentlighet. Av de särskilda bestämmelser i aktiebolagslagen om förandet av aktie- boken som den aktuella värdepapperscentralen eller värdepappers- centralen från tredjeland är skyldig att följa kan nämnas 4 kap. 30 §, 5 kap., 8 kap. 45 §, 12 kap. 10 § andra stycket, 13 kap. 18 § andra stycket och 32 § andra stycket, 14 kap. 36 § andra stycket, 15 kap. 37 § första stycket och 20 kap. 21 §. Detta åläggande ryms bland de krav som enligt förordningen om värdepapperscentraler kan ställa på utländska värdepapperscentraler i fråga om att möjliggöra ”användarnas efterlevnad” av ”bolagsrätt eller annan liknande rätt” här i landet (artiklarna 23.3 e och 49.1 andra stycket, se även skäl 56). Liksom bör såväl avstämningsbolaget som värdepapperscentral- en, om denne för aktieboken, svara för att en utskrift eller annan fram- ställning av aktieboken hålls tillgänglig för allmänheten (5 kap. 19 § aktiebolagslagen). Särskilt om en annan värdepapperscentral än en svensk sådan har anlitats finns det praktiska skäl för att också bolaget ska vara skyldigt att tillhandahålla detta. Avstämningsbolaget bör vara skyldigt att anmäla för registrering i aktiebolagsregistret vilken värdepapperscentral som i förekommande fall har åtagit sig ansvaret för aktieboken. På så sätt kan vem som helst enkelt få reda på vart denne ska vända sig för att få del av innehållet i aktie- boken. Om en svensk värdepapperscentral anlitas finns det praktiska förutsättningar för att aktieboken ska vara tillgänglig i för var och en. Även om en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än eller en värdepapperscentral från tredjeland har anlitats, ska det vara möjligt att få reda på innehållet i aktieboken. Det kan t.ex. ske genom värdepapperscentralens webbplats, e-post eller vanlig post. På så sätt kan allmänheten i få insyn i aktieboken. Det behöver dock inte anges i lag hur kravet på offentlighet ska till- godoses. Visserligen kan den föreslagna ordningen, som berör, leda till att det blir bolaget som i ökad utsträckning kommer tillhandahålla utskrifter av aktieboken till allmänheten. Rege- ringen ser dock inte skäl för att närmare föreskriva hur allmänheten ska kunna få del av aktieboken, vilket också berör, eller att föreslå ytterligare sanktioner för värdepappers- centraler utöver dem som föreslås i denna proposition (se avsnitten 9.5 och 9.6). Det finns inte skäl att ändra kravet på offentlighet i fråga om innehav om mer än 500 aktier, som övervägdes vid införandet av aktiebolags- lagen (prop. 2004/05:85 s. 283–288). I aktiebolagslagen finns utöver 5 kap. 12 § en rad bestämmelser som rör förandet av aktieboken. Dessa bestämmelser behandlas nedan. I bolagsordningen får det tas in ett förbehåll om att en aktie av ett visst slag under vissa angivna förutsättningar och på närmare angivet sätt ska kunna omvandlas till en aktie av annat angivet slag (omvandlings- förbehåll, 4 kap. 6 § aktiebolagslagen). Om en aktie omvandlas, ska detta genast anmälas för registrering i aktiebolagsregistret. En omvandling är verkställd när den har registrerats i aktiebolagsregistret samt antecknats i aktieboken eller, om bolaget är avstämningsbolag, i avstämningsregistret. Detta är således den centrala värdepappersförvarens uppgift i fråga om avstämningsbolag. Bestämmelsen gäller dock rättsverkan av en regist- rering i avstämningsregistret och avser inte någon uttrycklig skyldighet för värdepappersförvararen. Någon lagändring krävs därför inte med anledning av förslaget i denna proposition om ansvaret för aktieboken. I bolagsordningen för ett aktiebolag får det tas in förbehåll om att en aktieägare eller någon annan ska ha rätt att lösa en aktie som har övergått till ny ägare (4 kap. 27 § aktiebolagslagen). Detta kallas hembuds- förbehåll. Denna möjlighet står öppen för både privata och publika aktie- bolag. Ett hembudsförbehåll ska innehålla uppgift om bl.a. vilka slag av förvärv som omfattas av förbehållet, vilka som ska ha lösningsrätt, hur villkoren för inlösen ska bestämmas samt inom vilken tid en tvist om inlösen ska prövas (4 kap. 28 § samma lag). I förbehållet ska det också kunna anges vem av överlåtaren och förvärvaren som under hembuds- tiden ska kunna rösta för en hembudspliktig aktie. I fråga om avstämningsbolag gäller att den centrala värdepappers- förvararen ska underrätta styrelsen om en hembudspliktig aktie i bolaget övergår till en ny ägare, i samband med att frågan om införande av den nye ägaren i aktieboken prövas (4 kap. 30 §). Motsvarande skyldighet gäller för den centrala värdepappersförvararen om en aktieägare vars aktier omfattas av hembudsförbehåll avlider. Denna bestämmelse förut- sätter således att värdepappersförvararen för aktieboken. Med tanke på förslaget om förändrad terminologi (se avsnitt 6.2), bör termen central värdepappersförvarare ersättas med värdepapperscentral. Därutöver bör bestämmelsen ändras på så sätt att skyldigheten för värdepappers- centralen gäller under förutsättning att det är värdepapperscentralen som ansvarar för aktieboken. Styrelseledamöter och verkställande direktörer i aktiebolag är som huvudregel skyldiga att anmäla sitt innehav av aktier i bolaget och andra bolag inom samma koncern (8 kap. 45 § aktiebolagslagen). Det gäller även förändringar i innehavet. De anmälda uppgifterna ska antecknas i aktieboken. Teckning av aktier vid nyemission eller med utnyttjande av optionsrätt och konvertering till nya aktier Vid nyemission, dvs. då nya aktier tecknas mot betalning, har aktie- ägarna företrädesrätt till de nya aktierna i förhållande till det antal aktier de redan äger. Denna företrädesrätt och förfarandet kring nyemission regleras i 13 kap. aktiebolagslagen. Om styrelsen i ett avstämningsbolag fattar beslut om tilldelning av aktier till aktietecknarna, ska en anmälan om det genast göras till den centrala värdepappersförvararen (13 kap. 18 § tredje stycket aktiebolagslagen). Anledningen till detta är att de tilldelade aktierna genast ska föras in i aktieboken (13 kap. 18 § andra stycket) och att den centrala värdepappersförvararen ansvarar för aktie- boken i avstämningsbolag (prop. 2004/05:85 s. 689). I samma kapitel finns ytterligare en särskild bestämmelse om uppgifter avseende ny- emission i aktieboken (13 kap. 32 § andra stycket). Nya aktier kan också tecknas mot betalning med utnyttjande av teck- ningsoptioner som bolaget har gett ut. Bestämmelser om detta finns i 14 kap. aktiebolagslagen. På motsvarande sätt som vid nyemission gäller att ett styrelsebeslut om tilldelning av aktier ska anmälas till den centrala värdepappersförvararen (14 kap. 36 § tredje stycket). Även i detta fall 2015/16:10 ska de tilldelade aktierna genast föras in i aktieboken (14 kap. 36 § andra stycket). Rätten till teckning av aktier vid såväl nyemission som vid utnyttjande av optionsrätt omfattas av de bestämmelser i kontoförings- lagen som gäller för aktier i avstämningsbolag (4 kap. 2 § andra stycket). Ett aktiebolag får under vissa förutsättningar emittera konvertibler (se bestämmelserna i 15 kap. aktiebolagslagen). Konvertiblerna kan helt eller delvis bytas mot aktier i bolaget (11 kap. 4 §). Vid konvertering, dvs. då detta utbyte sker, ska de nya aktierna genast föras in i aktieboken (15 kap. 37 § första stycket). Några ändringar, utöver ändrad terminologi, i dessa bestämmelser krävs inte till följd av förslaget om ansvaret för aktieboken. I stället bör det anses ingå i uppgiften att föra aktieboken (5 kap. 12 § andra stycket 1 aktiebolagslagen) att uppfylla de olika bestämmelserna om vilka uppgifter som ska föras in i aktieboken. Dessa bestämmelser bör dock förtydligas på så sätt att respektive anmälan ska ske till den värdepapperscentral som för avstämningsregistret eller motsvarande utländska register. Att aktieboken ska baseras på innehållet i ett sådant register framgår ovan. Ett aktiebolag får i vissa fall minska aktiekapitalet (20 kap. 1 § aktie- bolagslagen). Det kan bl.a. ske genom indragning av aktier (20 kap. 2 §). I ett sådant fall ska de indragna aktierna genast strykas ur aktieboken (20 kap. 21 §). Inte heller i fråga om denna bestämmelse krävs det någon ändring utöver det som anges beträffande nyemission m.m. i föregående stycke. Utövande av vissa rättigheter enligt aktiebolagslagen En aktieägare får inte utöva de rättigheter gentemot bolaget som aktierna ger förrän han eller hon är införd i aktieboken (4 kap. 37 § första stycket aktiebolagslagen). Av vissa andra bestämmelser i aktiebolagslagen, se ovan, framgår att en aktieägare först måste vara registrerad i avstäm- ningsregister för att sedan få sitt namn infört i aktieboken. Det finns också en bestämmelse som innehåller ett krav på att ägaren ska vara såväl antecknad i avstämningsregister som införd i aktieboken för att kunna utöva vissa rättigheter (4 kap. 39 §). berör att den kronologiska ordning som framgår av dessa bestämmelser är oklar och att det därför är lämpligt med en översyn av bestämmelserna om aktiebok och avstämningsregister i aktiebolagslagen. Enligt bolaget får denna oklarhet än större betydelse mot bakgrund av den föreslagna separationen av kontoföring respektive förandet av aktiebok. Enligt regeringens uppfattning finns det emellertid inte förutsättningar för en mer omfattande översyn av de berörda bestämmelserna i aktiebolagslagen i förevarande lagstiftningsärende. Regeringens bedömning: Det bör inte göras någon ändring i bestäm- melserna om rätt till insyn i avstämningsregister i kontoföringslagen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker promemorians bedömning eller har inget att invända mot den. anser att bestämmelser om insyn bör föras över från kontoföringslagen till aktiebolagslagen för att stärka bestämmelsernas ställning och med tanke på att motsvarande utländska bestämmelser i flera andra länder anses vara av aktiebolagsrättslig natur. , med instämmande av , anser att genomlysningen av ägarförhållandena i svenska aktiebolag komma att försämras till följd av förslagen i avsnitten 7.4 och 7.5. Skälen för regeringens bedömning: Var och en som är registrerad på ett avstämningskonto som ägare eller panthavare eller i annan egenskap har rätt att på begäran få besked från den centrala värdepappersförvararen om kontots innehåll, i den mån det berör den registrerades rätt (8 kap. 1 § kontoföringslagen). Kontots innehavare har därutöver rätt till ett besked om kontots innehåll en gång . Genom den förändrade terminologi som föreslås i avsnitt 6.2, ska dessa skyldigheter gälla för värdepappers- centraler. Till följd av den avgränsning som gäller för kontoföringslagens tillämpningsområde rör skyldigheterna i praktiken svenska värdepappers- centraler, vilket även berör.