prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — Kravet på fastställt formulär är teknikneutralt och begränsar inte möjlig- heterna till att använda elektronisk kommunikation (se prop. s. 856). 2015/16:10 Det är som fastställer formulär och tillhandahåller formu- lären, se 22 kap. 3 § skatteförfarandeförordningen. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. Punkten 1 innebär att lagändringarna träder i kraft . Enligt punkten 2 ska de nya bestämmelserna om åtaganden i 10 kap. 22 § och 23 kap. 8 § tillämpas första gången på åtaganden som lämnas efter . Det innebär bl.a. att värdepapperscentraler som hör hemma i en annan stat inom EES än ska göra skatteavdrag första gången från ersättningar som betalas ut efter och lämna kontrolluppgifter enligt 17 och 19–22 kap. och 23 kap. 2 § första gången om uppgifter som avser . Övervägandena finns i avsnitt 14.3. 16.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:484) om en databas för övervakning av och tillsyn över finansmarknaderna I paragrafen anges vilka slags uppgifter som får behandlas i den databas som lagen gäller. I punkten 2 görs en ändring av innebörden att även uppgifter som har samlats in med stöd av 9 kap. 3 § första stycket lagen om värdepappers- centraler och kontoföring av finansiella instrument får behandlas i data- basen. Bestämmelsen i lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument innebär i sin tur att en värdepapperscentral ska lämna upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter enligt föreskifter som meddelas med stöd av den lagen. Det bemyndigande som finns i 9 kap. 3 § tredje stycket lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument möjliggör bl.a. föreskifter om skyldighet att lämna sådana uppgifter som ska behandlas i databasen. Till följd av ändringen görs följdändringar avseende numreringen av punkterna i paragrafen. Övervägandena finns i avsnitt 8.4. 16.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2015:62) om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av 2 kap. 11 § I paragrafen tas ett nytt stycke, tredje stycket, in. Av stycket framgår att ett konto som har lagts upp hos en värdepapperscentral som hör hemma i en annan stat inom EES än , av ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i , alltid ska anses finnas hos det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutets fasta driftställe i . Med värdepapperscentral avses det- samma som i artikel 2.1.1 i förordningen om värdepapperscentraler. Av förordningen följer att enbart juridiska personer som är etablerade, dvs. hör hemma, inom EES kan vara värdepapperscentraler, se kommentaren till 1 kap. 3 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument. Vidare framgår det av tredje stycket att detsamma gäller om ett konto har lagts upp av ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i hos en sådan värdepapperscentral från tredjeland som avses i lagen om värdepap- perscentraler och kontoföring av finansiella instrument. Med värdepap- perscentral från tredjeland avses detsamma som i artikel 2.1.2 i förord- ningen om värdepapperscentraler. Av 19 § framgår att endast svenska finansiella institut kan vara rappor- teringsskyldiga finansiella institut enligt denna lag. Ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i anses vara ett svenskt finansiellt institut. De finansiella institut som avses i tredje stycket är sådana personer som avses i artikel 31.1 i förordningen om värde- papperscentraler (jfr definitionen av kontoförande institut i 1 kap. 3 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instru- ment). Av den artikeln framgår att om så krävs enligt nationell rätt, får en annan person än värdepapperscentraler ansvara för att utföra registre- ringar på värdepapperskonton som upprätthålls av värdepapperscentraler. I denna paragrafs första stycke anges att ett finansiellt konto är ett konto hos ett finansiellt institut. Det innebär bl.a. att en svensk värde- papperscentral är det rapporteringsskyldiga finansiella institutet när det gäller ett konto som har lagts upp för ett kontoförande institut, dvs. den som av en värdepapperscentral medgetts rätt att vidta registrerings- åtgärder i avstämningsregister (1 kap. 3 § lagen om värdepappers- centraler och kontoföring av finansiella instrument) hos den svenska värdepapperscentralen. Det gäller dock inte om det kontoförande institutet är registrerat som förvaltare av de finansiella instrument som kontot omfattar (se prop. 2014/15:41 s. 162). Genom det nya tredje stycket i paragrafen fastslås indirekt att detsamma inte ska gälla i fråga om konton som har lagts upp av svenska finansiella institut eller utländska finansiella instituts fasta driftställen i hos andra värdepapperscentraler än svenska sådana eller hos värdepapperscentraler från tredjeland. Det gäller oavsett om det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutet med fast driftställe är registrerat som förvaltare av de finansiella instrument som kontot omfattar eller inte. Att det här anges att kontot ska anses finnas hos det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutets fasta driftställe som har lagt upp kontot när det är fråga om en annan värdepapperscentral än en svensk sådan, innebär att ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe ska anses vara det rapporteringsskyldiga finansiella om förutsättningarna för detta i övrigt är uppfyllda, t.ex. att kontot är ett sådant finansiellt konto som avses i första och andra styckena. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. 8 kap. 1 § Ändringarna av paragrafen är till följd av att termen central värde- pappersförvarare ersätts med termen värdepapperscentral och att rubriken till lagen om kontoföring av finansiella instrument ändras till lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument (se avsnitten 6.2 och 6.3). Skyldigheten enligt paragrafen att tillämpa bestämmelserna i 4–8 kap. gäller endast finansiella institut som har antagits som kontoförande institut hos en svensk värdepapperscentral. En svensk värdepapperscentral är en värdepapperscentral som är etablerad i . Övervägandena finns i avsnitten 6.2 och 6.3. I punkten 1 anges att lagen träder i kraft . I punkten 2 anges att bestämmelserna i 2 kap. 11 § tredje stycket tillämpas första gången i fråga om . Det innebär att ett konto som har lagts upp för ett kontoförande institut hos en utländsk värdepapperscentral, från och med alltid ska anses finnas hos det kontoförande institutet. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. 16.13Förslaget till lag om ändring i lagen (2015:000) om identifiering av rapporteringspliktiga konton vid automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton 2 kap. 11 § I paragrafen tas ett nytt stycke, fjärde stycket, in. Av stycket framgår att ett konto som har lagts upp hos en värdepapperscentral som hör hemma i en annan stat inom EES än , av ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i , alltid ska anses finnas hos det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutets fasta driftställe i . Med värdepapperscentral avses det- samma som i artikel 2.1.1 i förordningen om värdepapperscentraler. Av förordningen följer att enbart juridiska personer som är etablerade, dvs. hör hemma, inom EES kan vara värdepapperscentraler, se kommentaren till 1 kap. 3 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finan- siella instrument. Vidare framgår att detsamma gäller om ett konto har lagts upp av ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i hos en sådan värdepapperscentral från tredjeland som avses i lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument. Med värdepapperscentral från tredjeland avses detsamma som i artikel 2.1.2 i förordningen om värdepapperscentraler. Av 21 § framgår att endast svenska finansiella institut kan vara rappor- teringsskyldiga finansiella institut enligt denna lag. Ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe i anses vara ett svenskt finansiellt institut. De finansiella institut som avses i fjärde stycket är sådana personer som avses i artikel 31.1 i förordningen om värde- Prop. 2015/16:10 papperscentraler (jfr definitionen av kontoförande institut i 1 kap. 3 § lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instru- ment). Av den artikeln framgår att om så krävs enligt nationell rätt, får en annan person än värdepapperscentraler ansvara för att utföra registre- ringar på värdepapperskonton som upprätthålls av värdepapperscentraler. I denna paragrafs första stycke anges att ett finansiellt konto är ett konto hos ett finansiellt institut. Det innebär bl.a. att en svensk värde- papperscentral är det rapporteringsskyldiga finansiella institutet när det gäller ett konto som har lagts upp för ett kontoförande institut, dvs. den som av en värdepapperscentral medgetts rätt att vidta registrerings- åtgärder i avstämningsregister (1 kap. 3 § lagen om värdepappers- centraler och kontoföring av finansiella instrument) hos den svenska värdepapperscentralen. Det gäller dock inte om det kontoförande institutet är registrerat som förvaltare av de finansiella instrument som kontot omfattar. Genom det nya fjärde stycket i paragrafen fastslås indirekt att detsamma inte ska gälla i fråga om konton som har lagts upp av svenska finansiella institut eller utländska finansiella instituts fasta driftställen i hos andra värdepapperscentraler än svenska sådana eller hos värdepapperscentraler från tredjeland. Det gäller oavsett om det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutet med fast driftställe är registrerat som förvaltare av de finansiella instrument som kontot omfattar eller inte. Att det här anges att kontot ska anses finnas hos det svenska finansiella institutet eller det utländska finansiella institutets fasta driftställe som har lagt upp kontot när det är fråga om en annan värdepapperscentral än en svensk sådan, innebär att ett svenskt finansiellt institut eller ett utländskt finansiellt instituts fasta driftställe ska anses vara det rapporteringsskyldiga finansiella om förutsättningarna för detta i övrigt är uppfyllda, t.ex. att kontot är ett sådant finansiellt konto som avses i första–tredje styckena. Övervägandena finns i avsnitt 13.2. 8 kap. 1 § Ändringarna av paragrafen är till följd av att termen central värde- pappersförvarare ersätts med termen värdepapperscentral och att rubriken till lagen om kontoföring av finansiella instrument ändras till lagen om värdepapperscentraler och kontoföring av finansiella instrument (se avsnitten 6.2 och 6.3). Skyldigheten enligt paragrafen att tillämpa bestämmelserna i 4–8 kap. gäller endast finansiella institut som har antagits som kontoförande institut hos en svensk värdepapperscentral. En svensk värdepapperscentral är en värdepapperscentral som är etablerad i . Övervägandena finns i avsnitten 6.2 och 6.3. I punkten 1 anges att lagen träder i kraft . I punkten 2 anges att bestämmelserna i 2 kap. 11 § tredje stycket tillämpas första gången i fråga om . Det innebär att ett konto som har lagts upp för ett kontoförande institut hos en värde- 2015/16:10 papperscentral som hör hemma i en annan stat inom EES än eller hos en värdepapperscentral från tredjeland, från och med alltid ska anses finnas hos det kontoförande institutet. Övervägandena finns i avsnitt 14.3. Den nya termen värdepapperscentral och ändringen av rubriken till lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument medför ett behov av följdändringar i ett flertal författningar. Utgångspunkten är att det inte ska göras några materiella ändringar i dessa författningar i förhållande till det som gäller utan enbart rena följdändringar. Genom den ändrade terminologin omfattas dock även värdepapperscentraler som är auktoriserade och etablerade i ett annat land inom EES än av dessa bestämmelser, vilket inte är fallet med termen central värdepap- persförvarare. Från svenska värdepapperscentraler och värdepappers- centraler som är etablerade i ett annat land inom EES än ska skiljas värdepapperscentraler från tredjeland (se definitionerna i 1 kap. 3 §, se även avsnitt 6.2). Dessa okomplicerade ändringar kommenteras inte särskilt. Med beaktande av Lagrådets synpunkter har det i följande bestämmel- ser uttryckligen angetts att det som avses är svensk värdepapperscentral: 5 kap. 4 och 8 §§ lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar, 5 kap. 4 och 8 §§ lagen (1995:1570) om medlemsbanker, 2 § lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag och 4 kap. 11 och 12 §§ lagen (2004:46) om värdepappersfonder. Övervägandena finns i avsnitten 6.2 och 6.3. Europeiska unionens officiella tidning L 257/1 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 909/2014 av om förbättrad värdepappersavveckling i Europeiska unionen och om värdepapperscentraler samt ändring av direktiv /26/EG och 2014/65/EU och förordning (EU) nr 236/2012 (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av förslaget till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Värdepapperscentraler bidrar tillsammans med centrala motparter i hög grad till att upprätthålla efterhandelsinfra struktur som skyddar finansmarknaderna och ger marknadsdeltagarna förtroende för att värdepapperstransaktioner utförs korrekt och punktligt, även av extrem stress. (2)På grund av sin nyckelposition i avvecklingsprocessen är de avvecklingssystem för värdepapper som drivs av värdepapperscentraler systemviktiga för värdepappersmarknadernas funktion. Eftersom avvecklingssystemen för värdepapper som drivs av värdepapperscentraler spelar en viktig roll i de innehavssystem för värdepapper genom vilka deltagarna rapporterar investerarnas värdepappersinnehav, är de också ett mycket viktigt verktyg för att kontrollera integriteten hos en emission, genom att de förhindrar otillbörlig skapande eller minskning av emitte rade värdepapper och därmed i hög grad bidrar till att upprätthålla investerarnas förtroende. Dessutom är avveck lingssystem för värdepapper som drivs av värdepapperscentraler i hög grad delaktiga i hanterandet av säkerheter för transaktioner knutna till penningpolitiska operationer och även i förfarandet för hanterande av säkerheter mellan kreditinstitut, vilket gör dem till viktiga aktörer i förfarandet för hanterande av säkerheter. (1) EUT C 310, 13.10.2012, s. 12. (2) EUT C 299, 4.10.2012, s. 76. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . L 257/2 Europeiska unionens officiella tidning (3)Medan och rådets direktiv /26/EG (1) minskade störningarna i ett avvecklingssystem för värdepapper till följd av insolvensförfaranden mot en deltagare i det systemet, är det nödvändigt att bemöta andra risker inom avvecklingssystem för värdepapper såväl som risken för insolvens eller avbrott i verksamheten hos den värdepapperscentral som driver avvecklingssystem för värdepapper. Ett antal värdepapperscentraler är utsatta för kredit- och likviditetsrisker på grund av att de tillhandahåller banktjänster i anknytning till avvecklingen. (4)Det ökande antalet gränsöverskridande avvecklingar till följd av utvecklingen av länkavtal mellan värdepappers centraler väcker farhågor om värdepapperscentralernas motståndskraft, i avsaknad av gemensamma stabilitetsregler, när de importerar risker som värdepapperscentraler från andra medlemsstater har utsatts för. Trots ökningen av antalet gränsöverskridande avvecklingar har de marknadsdrivna förändringarna i riktning mot en mer integrerad marknad för värdepapperscentralstjänster visat sig vara mycket långsamma. På en öppen inre marknad för vär depappersavveckling bör det vara tillåtet för alla investerare i unionen att investera i alla unionens värdepapper lika enkelt och genom att använda samma förfarande som för nationella värdepapper. Unionens avvecklingsmarknader är emellertid fortfarande fragmenterade över nationsgränserna och gränsöverskridande avveckling är fortfarande dyrare på grund av skillnader i nationella regler för avveckling och värdepapperscentralers verksamhet och be gränsad konkurrens mellan värdepapperscentraler. Den fragmenteringen hindrar och skapar ytterligare risker och kostnader för gränsöverskridande avveckling. Med tanke på värdepapperscentralernas systemrelevans bör konkur rens mellan dem främjas för att ge marknadsdeltagare möjlighet att välja leverantör och minska beroendet av någon enskild infrastrukturleverantör. I avsaknad av identiska skyldigheter för marknadsoperatörer och gemen samma stabilitetsstandarder för värdepapperscentraler kommer skilda åtgärder som sannolikt vidtas på nationell nivå att få en direkt negativ inverkan på säkerheten, effektiviteten och konkurrensen på unionens avvecklings marknader. Det är nödvändigt att undanröja de betydande hindren för den inre marknadens funktion, undvika snedvridning av konkurrensen och förhindra att sådana hinder och snedvridningar uppstår . Det är nödvändigt att inrätta en integrerad marknad för avveckling av värdepapper, utan åtskillnad mellan nationella och gränsöverskridande värdepapperstransaktioner, för att den inre marknaden ska kunna fungera väl. Därför bör den lämpliga rättsliga grunden för denna förordning vara artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), tolkad enligt Europeiska unionens domstols fasta rättspraxis. (5)Det är nödvändigt att i en förordning fastställa ett antal enhetliga skyldigheter, som ska gälla för marknadsdeltagare i fråga om vissa aspekter av avvecklingscykeln och avvecklingsdisciplinen, och införa ett antal gemensamma krav för värdepapperscentraler som driver avvecklingssystem för värdepapper. De direkt tillämpliga bestämmelserna i en förordning bör säkerställa att alla marknadsoperatörer och värdepapperscentraler omfattas av identiska direkt till lämpliga skyldigheter, standarder och regler. En förordning bör öka säkerheten och effektiviteten i avvecklingen inom unionen, genom att förhindra att eventuellt skiljaktiga nationella regler införs genom införlivandet av ett direktiv. En förordning bör minska komplexiteten i regelverken för marknadsoperatörer och värdepapperscentraler till följd av olika nationella regler och göra det möjligt för värdepapperscentraler att tillhandahålla sina tjänster på gränsöverskridande basis utan att behöva följa olika uppsättningar nationella regler för exempelvis värdepappers centralers auktorisation, tillsyn, organisation eller risker. En förordning som inför identiska krav på värdepappers centraler bör också bidra till att undanröja snedvridning av konkurrensen. (6)krävde rådet för finansiell stabilitet mer robusta grundläggande marknadsinfrastrukturer och begärde att de befintliga standarderna skulle ses över och förbättras. och regleringssystem (CPSS) inom Banken för internationell betalningsutjämning (BIS) och perstillsyn (Iosco) antog globala standarder för finansmarknadsinfrastruktur. De standarderna har ersatt BIS rekommendationer , som anpassades 2009 genom icke-bindande riktlinjer på europeisk nivå av Europeiska centralbankssystemet (ECBS) och . Med hänsyn till finans marknadernas globala karaktär och värdepapperscentralernas systemvikt måste det skapas en internationell sam ordning kring de stabilitetskrav som de omfattas av. Denna förordning bör följa de befintliga principerna för finansmarknadens infrastruktur som har utvecklats genom CPSS-Ioscos. Kommissionen och Europeiska tillsyns myndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) () inrättad genom och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (2) bör i nära samarbete med medlemmarna i ECBS säkerställa över ensstämmelse med befintliga och framtida standarder, när de utarbetar eller föreslår ändringar i de tekniska standarderna för tillsyn och genomförande samt de riktlinjer och rekommendationer som avses i den här för ordningen. (1) och rådets direktiv /26/EG av om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper (EGT L 166, , s. 45). (2) och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av om inrättande av en europeisk tillsyns myndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG och om upphävande av kommissionens beslut /77/EG (EUT L 331, 15.12.2010, s. 84). Europeiska unionens officiella tidning L 257/3 (7)Rådet betonade i sina slutsatser av behovet av att stärka säkerhet och sundhet i avveck lingssystemen för värdepapper och att ta itu med de rättsliga hindren för efterhandel inom unionen. (8)En av ECBS:s grundläggande uppgifter är att främja väl fungerande betalningssystem. Därför utövar medlemmarna i ECBS tillsyn genom att säkerställa effektiva och sunda clearing- och betalningssystem. Medlemmarna i ECBS fungerar ofta som avvecklingsagenter för kontantdelen av värdepapperstransaktionerna. De är också betydande kunder hos värdepapperscentralerna, som ofta hanterar ställandet av säkerheter i samband med transaktioner knutna till penningpolitiska operationer. Medlemmarna i ECBS bör genom samråd i hög grad vara delaktiga i auktorisation och tillsyn av värdepapperscentraler, erkännande av värdepapperscentraler från tredjeland och god kännande av vissa länkar mellan värdepapperscentraler. För att förhindra uppkomsten av parallella uppsättningar av regler bör de genom samråd också i hög grad vara delaktiga i fastställandet av tekniska standarder för tillsyn och genomförande samt av riktlinjer och rekommendationer, även om kommissionen och bör ha huvudansvaret för fastställandet av sådana tekniska standarder, riktlinjer och rekommendationer i enlighet med denna förordning. Denna förordning bör inte påverka Europeiska () och de nationella centralbankernas ansvar för att säkerställa effektiva och sunda clearing- och betalningssystem i unionen och andra länder. Denna förordning bör inte hindra medlemmarna i ECBS från att få tillgång till information som är relevant för utförandet av sina uppgifter, inbegripet övervakningen av värdepapperscentraler och andra finansmarknadsinfrastrukturer. (9)Medlemmarna i ECBS, andra organ som utför liknande uppgifter i vissa medlemsstater eller andra offentliga organ som ansvarar för eller ingriper i förvaltningen av den offentliga skulden i unionen får själva tillhandahålla ett antal tjänster, till exempel drift av ett avvecklingssystem för värdepapper, som skulle innebära att de klassificeras som en värdepapperscentral. Sådana enheter bör, när de agerar som värdepapperscentraler utan att inrätta en separat enhet, vara undantagna från kraven på auktorisation och tillsyn, vissa organisatoriska krav och kapitalkrav och krav avseende placeringsinriktning men bör omfattas av återstående stabilitetskrav för värdepapperscentraler. Om sådana medlemsstatsenheter agerar som värdepapperscentraler, bör de inte tillhandahålla sina tjänster i andra medlems stater. Eftersom medlemmarna i ECBS fungerar som avvecklingsagenter för avvecklingsändamål, bör de också vara undantagna från kraven i avdelning IV i denna förordning. (10)Denna förordning bör vara tillämplig på avveckling av transaktioner i alla finansiella instrument och verksamheter hos värdepapperscentraler, såvida inte annat anges. Denna förordning bör inte heller påverka annan unionslag stiftning i fråga om specifika finansiella instrument, som och rådets direktiv /87/EG (1) och åtgärder som har antagits enligt det direktivet.