prop · H3031 · 2015-09-21 00:00:00 — Dessa har delats in i effekter av diskretionär politik, effekter som beror på kapitalvinster m.m., effekter som kan härledas till större utgifts- förändringar som inte är direkt knutna till konjunkturutvecklingen eller diskretionär politik samt ränteutgifter. Slutligen tillkommer en post som speglar alla övriga inkomst- och utgifts- förändringar 2015–2019. Av tabellen framgår att den diskretionära finanspolitiken bidrar med en förstärkning av sparandet om 2015. Inkoms- terna från kapitalskatter och återbetalningen av från Försäkring stärker sparandet . De specificerade utgifterna i tabell 9.6 ger däremot totalt ett i stort sett neutralt bidrag till det finansiella sparandet 2015. Posten Övrigt förklarar slutligen resterande av förstärkningen. Posten inkluderar bl.a. effekten av en förstärkt konjunktur och den s.k. automatiska budget- förstärkningen. Den sistnämnda effekten upp- står till följd av att skatteintäkterna normalt ökar i ungefär samma takt som BNP i löpande priser, medan de offentliga utgifterna ökar något långsammare vid en oförändrad politik. Anledningen till detta är att vissa utgifter, exempelvis barnbidragets nivå, är bestämda nominellt i kronor och därmed förblir oförändrade när ekonomin växer. Anslagen till de statliga myndigheterna kompenseras vidare inte fullt ut för att lönerna ökar, eftersom viss produktivitetsökning förutsätts i pris- och löne- omräkningssystemet. Utan nya aktiva beslut, eller med en fullt finansierad finanspolitik, förstärks därför de offentliga finanserna normalt automatiskt. ökar utgifterna för framför allt ålderspensioner samt sjukpenning, assistans- ersättning och migration jämfört med , vilket ger ett negativt bidrag till det finansiella sparandet. Dessutom ger utvecklingen av inkomster från kapitalskatter ett negativt bidrag till förändringen av sparandet 2016. Samman- taget gör dessa faktorer att det finansiella sparandet försvagas . Posten Övrigt medför i stället att sparandet ökar av BNP. För perioden –2019 förklaras för- ändringen mellan åren i större utsträckning av andra faktorer än de som är specificerade i tabellen, dvs. faktorer under posten Övrigt. Tabell 9.6 Faktorer som påverkar den årliga förändringen av det finansiella sparandet Procent av BNP. -0,1 -0,1 -0,3 -0,1 -0,1 -0,1 -0,1 -0,3 -0,2 -0,2 Anm.: Tabellen visar på utgifternas bidrag till den årliga förändringen, dvs. lägre utgifter för ålderspensioner medför att det finansiella sparandet förstärks 2015 jämfört med . 1 Kapitalvinster m.m. inkluderar effekten av återbetalningen av från Försäkring. Finanspolitikens effekter på efterfrågan En ofta använd indikator på finanspolitikens effekter på efterfrågan är förändringen av det strukturella sparandet. Det är ett grovt mått på finanspolitikens inriktning och innefattar inte bara aktiv finanspolitik i statens budget, utan även flera andra faktorer. Även de finanspolitiska åtgärdernas utformning påverkar dess effekt på efterfrågan, vilket inte beaktas i denna analys. Om förändringen i det strukturella sparandet är nära noll indikerar det att finanspolitiken, bortsett från effekten av de automatiska stabilisatorerna, har en neutral effekt på resursutnyttjandet i ekonomin. Om det strukturella sparandet i stället ökar eller minskar indikerar det att finanspolitiken har en åtstramande respektive expansiv effekt på resursutnyttjandet. Nedan redovisas en analys av förändringen av det finansiella sparandet 2015–2019. Analysen görs för att ge en övergripande bild av hur finanspolitiken påverkar efterfrågan framöver. Det bör dock framhållas att osäkerheten i analyser av detta slag är stor. Tabell 9.7 Indikatorer för impuls till efterfrågan Årlig förändring, procent av BNP -0,1 -0,1 -0,3 -0,4 -0,1 -0,1 -0,1 -0,1 -0,1 -0,1 -0,2 1 Avser utgifts- och inkomstförändringar 2015–2019 i förhållande till av beslutade, föreslagna och aviserade reformer (se tabell 9.2). Källor: och egna beräkningar. förväntas resursutnyttjandet i ekonomin öka och det negativa BNP-gapet minska med motsvarande av potentiell BNP (se sista raden i tabell 9.7). sådan ökning i resursutnyttjandet beräknas förstärka de offentliga finanserna med av BNP genom automatiska stabilisatorer (se rad två i tabell 9.7). sker en konjunkturell försämring av skatte- basernas sammansättning, som försvagar sparan- det av BNP (rad 3 tabell 9.7). Skillnaden mellan det finansiella sparandets förändring och nettoeffekten av de automatiska stabilisatorerna, skattebasernas sammansättning och engångseffekter utgör förändringen av det strukturella sparandet. De engångseffekter på det finansiella sparandet som redovisas 2016 och 2017 beror på periodiseringar av avgift till Europeiska unionen. Normalt ökar skatteintäkterna i ungefär samma takt som BNP i löpande priser, medan de offentliga utgifterna ökar något långsammare vid en oförändrad politik (se fördjupningsrutan Faktorer som påverkar utvecklingen av det finansiella sparandet i den offentliga sektorn 2015–2019). Utan nya aktiva beslut förstärks därför de offentliga finanserna automatiskt, vilket till stor del förklarar de positiva värdena för raden Övrigt i tabell 9.7. Den aktiva finanspolitiken i statens budget (rad 6 i tabell 9.7) lämnar ett bidrag som är svagt positivt 2015 och nära noll under resten av prognosperioden. Förändringen av det struktu- rella sparandet påverkas även av förändringar i sparandet i ålderspensionssystemet och kom- munsektorn. Medan sparandet förstärks margi- nellt i kommunsektorn 2015 och 2016, vilket har en svagt åtstramande effekt, så försvagas det i pensionssystemet 2016–2018, vilket verkar expansivt. Nettot av dessa förändringar i sparandet har en återhållande effekt på efter- frågan i ekonomin 2015, 2018 och 2019, då det strukturella sparandet förstärks, medan den är närmast neutral och 2017. Statens finanser förstärks kraftigt –2019. Såväl budgetsaldot i redovisningsstrukturen för statens budget som det finansiella sparandet enligt NR är negativt fram . Både det finansiella sparandet och budgetsaldot beräknas förstärkas med till ett överskott om av BNP 2019. Det finansiella sparandet i staten Statens inkomster utgörs i huvudsak av inkomster från skatter och avgifter på arbete samt skatt på kapital och konsumtion. Dessa inkomster uppgick av statens totala inkomster. Av resterande del svarade inkomster från kapital för , medan transfereringarna från övriga sektorer uppgick till . Enligt NR redovisas även vissa kalkylmässiga poster, i huvudsak kapitalförslitning, som inkomster. Dessa poster uppgick till av inkomsterna . Underskottet i statens finanser beräknas som andel av BNP minska (se tabell 9.8). Dels prognostiseras högre inkomster från skatter, framför allt skatt på kapital, dels lägre utgifter. Tabell 9.8 Statens inkomster och utgifter –2019 Miljarder kronor, om inte annat anges. Utfall , prognos –2019. -1,5 -0,7 -0,7 -0,2 1Inklusive beräkningsteknisk överföring till hushållen 2017–2019. 2Inklusive räntor på pensionsskulden. Källor: och egna beräkningar. medför de aviserade och föreslagna reformerna att både statens inkomster och utgifter växer snabbare än BNP. Det finansiella sparandet är dock i stort sett oförändrat jämfört med . förstärks sparandet i staten successivt och 2019 redovisar staten ett överskott som beräknas uppgå till av BNP. Från statens finansiella sparande till budgetsaldo Statens finansiella sparande visar förändringen av den finansiella förmögenheten, exklusive effekten av värdeförändringar. Budgetsaldot visar statens lånebehov med omvänt tecken och därmed dess påverkan på statsskulden. Det finansiella sparandet påverkas inte av försäljningar eller köp av finansiella tillgångar, t.ex. aktier, eller ökad utlåning, eftersom sådana transaktioner inte förändrar den finansiella förmögenheten. Däremot påverkas budgetsaldot och statsskulden av dessa transaktioner. Förutom denna principiella skillnad avviker redovisningen i statens budget i flera andra avseenden från redovisningen i NR. Budget- saldot redovisas kassamässigt, medan NR tillämpar en periodiserad redovisning. Denna skillnad påverkar framför allt redovisningen av skatteintäkter och ränteutgifter. Det finansiella sparandet beräknas 2015 bli ca högre än budgetsaldot (se tabell 9.9). Räntorna enligt redovisnings- principerna för statens budget försämrar budgetsaldot med i förhållande till det finansiella sparandet. De kassamässigt inbetalda skatterna beräknas bli lägre än de prognostiserade debiterade skatteintäkterna, vilket ytterligare tynger saldot i förhållande till det finansiella sparandet. Skillnaden förklaras både av upp- bördsförskjutningar, huvudsakligen hänförliga till juridiska personer, och betalningsförskjut- ningar, främst gentemot kommuner och landsting. Det innebär att de intäkter som hör till kommunsektorn inte beräknas bli fullt så stora som de utbetalningar staten gör till sektorn under kalenderåret. Däremot innebär för- säljningar av aktieinnehav och extra utdelningar m.m. att budgetsaldot förstärks med i förhållande till sparandet enligt NR. Övriga finansiella transaktioner, som framför allt avser lån till för upplåning i utländsk valuta och till , försvagar å andra sidan budgetsaldot med ca jämfört med sparandet enligt NR-redovisningen. beräknas det finansiella sparandet understiga budgetsaldot. Både de kassamässiga skatterna och räntorna blir högre än de periodiserade posterna. beräknas försäljningar av aktieinnehav och extrautdel- ningar m.m. förstärka budgetsaldot saktioner försvagar budgetsaldot med ytterligare i förhållande till sparandet enligt NR. Även 2017–2019 förstärks budgetsaldot av beräkningstekniskt antagna försäljningar av statens aktieinnehav. Likaså förstärker de kassa- mässigt inbetalda skatterna budgetsaldot i förhållande till det finansiella sparandet. Tabell 9.9 Statens finansiella sparande och budgetsaldo 2014–2019 Utfall , prognos –2019. Räntor, periodisering, Köp och försäljning av 1 Inkluderar justeringar avs. Källor: , och egna beräkningar. Regeringens förslag: Regeringen bemyndigas att ta upp lån enligt 5 kap. budgetlagen. Beräkningen av netto- utlåning enligt tabell 9.10 godkänns. Beräkningen av den kassamässiga korri- geringen enligt tabell 9.10 godkänns. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 kap. 3 § budgetlagen (2011:203) ska regeringens förslag till statens budget omfatta alla inkomster och utgifter samt andra betalningar som påverkar statens lånebehov. Ett budgetöverskott innebär ett minskat lånebehov för staten och att statsskulden därigenom normalt minskar. Det motsatta förhållandet gäller vid ett budget- underskott. För att statens budgetsaldo ska överensstämma med statens lånebehov redovisas nettoutlåning och en kassamässig korrigeringspost på utgiftssidan av statens budget. Underskottet i statens budgetsaldo minskar 2015 och vänds till överskott 2018 visade statens budget ett underskott på 2015–2017 väntas Budgetsaldot förstärks gradvis 2017 och beräknas vara positivt igen 2018. beräknas överskottet uppgå till . Utvecklingen av saldot redovisas i tabell 9.10 och diagram 9.4. Tabell 9.10 Statens budgetsaldo 2014–2019 Utfall , prognos –2019. In-/utlåning från Anm.: Beloppen är avrundade och summerar . 1Inklusive förändring av anslagsbehållningar. 2Avser utgifterna under utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. 3Riksgäldskontorets nettoutlåning beräknas uppgå till 4Avser infrastrukturlån (netto). 5Den kassamässiga korrigeringen beräknas uppgå till . Källor: , och egna beräkningar. Varierande nivå på statsskuldsräntorna Utgifterna för statsskuldsräntorna varierar mycket . Avgörande för ränte- utgifternas nivå är statsskuldens storlek, inhemska och utländska räntenivåer samt den svenska kronans växelkurs. Den upplånings- teknik som väljer kan på kort sikt få betydande effekter på de kassamässiga utgiftsräntorna, främst genom att utgifterna omfördelas över tiden, t.ex. genom över- eller underkurser i samband med emissioner av statsobligationer. uppgick ränteutgifterna till , vilket var ca lägre än vad som ursprungligen anvisades i statens budget . De lägre utgifterna var framför allt en effekt av högre överkurser vid emission (motsvarande ca ) än förväntat. Överkurser (eller underkurser) uppstår om marknadsräntan understiger (överstiger) kupongräntan vid emissionstillfället. Innehavaren av lånet erhåller under lånets löptid en kupongränta, och måste därför kompensera om kupongräntan överstiger marknadsräntan, alternativt kompenserar innehavaren om kupong- räntan understiger marknadsräntan. Över/- underkursen utgörs av den nuvärdesberäknade mellanskillnaden mellan marknadsräntan vid emissionstillfället och kupongräntan för lånets återstående löptid. prognostiseras ränteutgifter mot- svarande , vilket motsvarar en ökning från föregående år med ca . Den högre utgiftsnivån förklaras främst av stora valuta- och kursförluster samt av en relativt stor utbetalning av inflationskompensat då ett realobligationslån förfaller . Valutaförluster uppstår på samtliga instrument i utländsk valuta om valutakursen vid förfallotidpunkten är högre än vid emissions- tillfället och kursdifferenser (kursförluster i detta fall) uppstår vid förtidsinlösen av lån då marknadsräntorna inte är desamma som kupongräntan. I detta fall förklaras utgifterna av att marknadsräntan understiger kupongräntan. Realobligationer är lån där räntan är kopplad till utvecklingen av ett visst index som ger innehavaren av obligationen en viss avkastning i förhållande till jämförelseindexet då obligationen förfaller. Den exakta avkastningen bestäms således först när lånet löper ut och utvecklingen av det underliggande indexet fastställts. –2019 finns huvudsakligen två sinsemellan motverkande faktorer som påverkar ränteutgifterna: stigande marknadsräntor och en minskande statsskuld. Ränteutgifterna förväntas uppgå till 11–under dessa år. Diagram 9.4 Statens budgetsaldo 2000–2019 Utfall , prognos –2019. -50 -100 -150 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. Ränteutgifterna har sjunkit kraftigt , framför allt på grund av att räntenivåerna är markant lägre, men också till följd av att statsskulden minskat. av uppgick de genom- snittliga ränteutgifterna till ca 67 miljar- der kronor, vilket motsvarade av BNP. har ränte- utgifterna i genomsnitt uppgått till ca 21 miljar- der kronor eller av BNP. nettoutlåning minskar efter finanskrisen nettoutlåning är en post på budgetens utgiftssida som har stor betydelse för budgetsaldot. Nettoutlåningen omfattar både löpande statlig verksamhet, som t.ex. studielån, och tillfälliga poster, vilka oftast beslutas med kort varsel och därför inte går att förutse. På grund av dessa engångseffekter varierar netto- utlåningen kraftigt . har , 2009 och 2013, tagit upp lån i för förstärkning av valuta- reserven. Dessa lån uppgick tillsammans till . Vid omsättning av enskilda lån uppstår valutakurs- differenser, vilket påverkar nettoutlåningen. Fram förväntas valutakursförluster hänförliga till lån uppstå mot- svarande , vilket ökar netto- utlåningen. förväntas netto- utlåning uppgå till ca , varav merparten utgörs av ovan beskrivna valutakurs- differenser till följd av lån i . Regeringen avser att lämna förslag till som innebär att den s.k. stabilitets- avgiften, som betalas av banker och finansiella institut, ersätts av en resolutions- avgift. Avgiftsuttaget för resolutionsavgiften bedöms bli ungefär dubbelt så hög som avgifts- uttaget för stabilitetsavgiftens nivå 2012, och beräknas därmed uppgå till 6–, med undantag , då regeringen avser att föreslå att endast en halv resolutionsavgift tas ut. Statens budgetsaldo justerat för större engångseffekter påverkade engångseffekter budgetsaldot negativt med (se tabell 9.11). Framför allt påverkade upplåning för förstärkning av valutareserven och Kärnavfallsfondens minskade inlåning till saldot negativt. Den ökade skulden till följd av upplåningen för valutareserv motsvaras dock av en motsvarande fordran på . –2019 beräknas de större engångs- effekterna påverka budgetsaldot med mellan -5 och . görs ett beräkningstekniskt antagande om för- säljningar av aktier i statliga bolag om . Tabell 9.11 Statens budgetsaldo samt justering för större engångseffekter 2014–2019 Utfall , prognos –2019. Lån till andra länder Anm.: Beloppen är avrundade och summerar därför . 1För görs ett beräkningstekniskt antagande om försäljnings- inkomster från statens aktier motsvarande . 2Avser lån i . Källor: och egna beräkningar. Trots att avgiftsinkomsterna var lägre än pensionsutbetalningarna var det finansiella sparandet i ålderspensionssystemet positivt 2014. Överskottet motsvarade eller av BNP (se tabell 9.12), och förklaras av att direktavkastningen på AP- fondernas tillgångar var tillräckligt stor för att täcka avgiftsunderskottet. Detta förväntas också ske 2015 och 2016. bedöms kapitalinkomsterna inte vara tillräckligt stora för att täcka avgiftsunderskottet, vilket innebär att det finansiella sparandet i ålderspensions- systemet bedöms bli negativt. Tabell 9.12 Ålderspensionssystemets inkomster och utgifter –2019 Miljarder kronor om inte annat anges. Utfall 2014, prognos 2015– 2019. -0,1 -0,2 -0,2 Anm.: Beloppen är avrundade och summerar därför . Källor: och egna beräkningar. Alla inkomst- och tilläggspensioner som erhålls efter är följsamhetsindexerade. I ett läge då pensionssystemets finanser är i balans bygger följsamhetsindexeringen på förändringen av inkomstindex. Om pensionssystemets skulder överstiger systemets tillgångar aktiveras balanseringen, vilket innebär att följsamhets- indexeringen bygger på förändringen av balans- index, i stället för inkomstindex. Balanseringen är ett sätt att genom en justering av indexeringen säkerställa att pensionssystemets utgifter inte långsiktigt överstiger dess inkomster. Diagram 9.5 Utvecklingen av inkomstindex och balansindex 2009–2019 Fastställda tal 2009–2016, prognos 2017–2019. Anm.: Eftersom balansindex överstiger inkomstindex 2018 innebär det att balanseringen upphör, dvs. strängt taget existerar enbart inkomstindex 2018. bedöms balanstalet vara över 1,0000, vilket innebär att pensionerna även 2019 indexeras med inkomstindex. Balanseringen aktiveras på nytt när balanstalet är under 1,0000, vilket inte bedöms ske Källor: och egna beräkningar. Balansindex bestäms utifrån utvecklingen av inkomstindex och balanstalets storlek. Om balanstalet överstiger 1,0000 kommer balans- index att utvecklas starkare än inkomstindex det givna året, och omvänt kommer om balanstalet understiger 1,0000 balansindex i stället att ha en svagare utveckling än inkomstindex. Balanse- ringen är aktiverad så länge balansindex understiger nivån för inkomstindex. Balanseringen förväntas vara aktiverad fram (vilket framgår av att den tjockare linjen i diagram 9.5 ligger under den tunnare fram ). Detta innebär att pensionerna stiger med mer än utvecklingen av inkomstindex om balanstalet överstiger 1,0000. Till följd av det låga balanstalet utvecklades balansindex negativt 2014, trots att inkomstindex ökade . Eftersom balanstalet över- stiger 1,0000, ökar balansindex mer än inkomst- index under dessa år (se tabell 9.13). Eftersom balanseringen inte är aktiverad 2018 och 2019 bestäms följsamhetsindexeringen av inkomst- index, snarare än balansindex . Tabell 9.13 Inkomstindex, balanstal och balansindex 2014– 2019 Procentuell förändring om inte annat anges. Fastställda tal 2014– 2016, prognos 2017–2019. -1,1 -2,7 1Följsamhetsindexering innebär att inkomst- och tilläggspensionerna räknas om med utvecklingen av inkomstindex (eller balansindex) minus . motsvarar det förskott som läggs till pensionen när den beviljas. 2Balanstalet uttrycker inte procentuell förändring, utan anger systemets till- gångar i förhållande till dess skulder. Källor: och egna beräkningar. I beräkningarna tillämpas de av regeringen föreslagna förändringarna av reglerna för balanseringen och utformningen av inkomst- index (prop. 2014/15:125). De nya reglerna syftar till att jämna ut svängningarna mellan åren. Den nya balanseringen innebär i korthet att enbart en tredjedel av balanseringseffekten påverkar pensionerna. Den främsta förändringen av utformningen av inkomstindex innebär att det ska beräknas utifrån förändringen av den nominella snittinkomsten mellan de två närmast föregående åren, i stället för som som ett genomsnitt av de tre senaste årens reala utveck- ling av pensionsgrundande inkomst med tillägg av det senaste årets utveckling av konsument- prisindex. Det finansiella sparandet för kommunsektorn (kommuner och landsting) uppgick preliminärt till -, eller -0,av BNP 2014 (se tabell 9.14). bedöms kommunsektorn redovisa ett förbättrat finansiellt sparande jämfört med föregående år. Försäkring har beslutat att återbetala inbetalda till kommuner och landsting 2015. utvecklas skatte- underlaget i kommunsektorn betydligt bättre på grund av det förbättrade läget på arbets- marknaden. Den genomsnittliga kommunala skattesatsen ökade dessutom eller per i beskattningsbar inkomst. Ökningen av inkomsterna ger utrymme för mer konsumtion och investeringar i sektorn, som det finansiella sparandet förstärks jämfört med . Tabell 9.14 Kommunsektorns finanser 2014–2019 Miljarder kronor om inte annat anges. Utfall , prognos –2019. Skatter och bidrag, -0,5 -0,3 -0,2 -0,2 -0,3 -0,3 Anm.: Skatter och bidrag som andel av BNP inkluderar intäkter från den kommunala fastighetsavgiften. Faktisk utveckling av statsbidrag. 2Inkluderar nettoköp av mark och fastigheter. Källor: och egna beräkningar. Skatteinkomsterna fortsätter att öka i god takt 2016 och 2017, som statsbidragen höjs på grund av beslutade och föreslagna satsningar. Utgifterna ökar i en lägre takt och därmed förstärks det finansiella sparandet och det ekonomiska resultatet något (se diagram 9.6 och tabell 9.14). Under den senare delen av prognosperioden beräknas det finansiella sparandet försämras något, främst på grund av att skatteinkomsterna utvecklas något svagare. Förändringarna i demo- grafin innebär dessutom ett ökat tryck på de kommunala välfärdstjänsterna under prognos- perioden, som investerings-behovet är stort i sektorn. Det finansiella sparandet beräknas uppgå till -0,av BNP . Diagram 9.6 Utvecklingen av kommunsektorns inkomster och utgifter samt finansiellt sparande 2000–2019 Utfall –2014, prognos –2019. Finansiellt sparande (höger axel) 00 01 02 03 04 05 06 07 Källor: och egna beräkningar. Den offentliga sektorns nettoförmögenhet består både av realkapital och finansiella till- gångar, med avdrag för skulder. Realkapitalet, eller kapitalstocken, innefattar både materiella tillgångar, som t.ex. byggnader och anläggningar, och immateriella tillgångar, som t.ex. data- program. Större delen av den offentliga sektorns kapitalstock består av byggnader, vägar och annan infrastruktur som inte ger någon direkt avkastning. En del av kapitalstocken används för produktion av offentliga tjänster, som t.ex. skolor, sjukhus och kontorsbyggnader, medan infrastrukturen ger en samhällsekonomisk 92 De finansiella tillgångarna omfattar såväl olika fordringar på den privata sektorn som aktier. Aktieinnehaven kan vara likvida tillgångar förknippade med ett tydligt avkastningskrav, som t.ex. AP-fondernas aktieinnehav. Innehaven kan också vara en form för kontroll av real- kapital, som t.ex. statens ägande av . Diagram 9.7 Den offentliga sektorns nettoförmögenhet fördelad på sektorer Fördelningen av nettoförmögenheten på sektorer visar att statens andel är lägst då den offentliga sektorns skuld huvudsakligen består av statsskulden. Både den kommunala sektorns och statens nettoförmögenhet består till övervägande del av reala tillgångar, medan ålderspensionssystemets nettoförmögenhet utgörs av finansiella tillgångar. –ökade nettoförmögenheten med av BNP. har den dock varit i stort sett oförändrad (se diagram 9.7). Tabell 9.15 Den offentliga sektorns konsoliderade tillgångar Skulderna omfattar finansiella skulder samt statens och den kommunala sektorns åtaganden för tjänstepensioner.93 Den s.k. Maastricht- Anm.: och egna beräkningar.