prop · H20357 · 2015-02-03 00:00:00 — Enligt regeringens mening bör bestämmelserna om betalning och preskription i LBF och LVM även gälla för sanktioner mot fysiska personer i ledningen av ett kreditinstitut och värdepappersbolag. Dessa bestämmelser, som omfattar beslut (inklusive allmän förvaltnings- domstols avgörande) behöver med anledning därav ändras så att det uttryckligen framgår att de även omfattar godkända sanktionsföreläg- ganden. Regeringens förslag: beslut om sanktionsföre- läggande får inte överklagas. Regeringens bedömning: Det finns inom ramen för gällande rätt möjlighet att undanröja ett godkänt sanktionsföreläggande enligt bestämmelserna om resning. Promemorians förslag avviker från regeringens förslag och bedöm- ning eftersom det i promemorian föreslås att ett sanktionsföreläggande ska kunna undanröjas på motsvarande sätt som ett strafföreläggande enligt regler. Remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. Skälen för regeringens förslag och bedömning: prövar frågor om sanktioner för fysiska personer för instituts överträdelser genom sanktionsföreläggande. Ett sådant beslut bör enligt regeringen inte kunna överklagas. En fråga som då uppkommer är hur man ska hantera godkända sanktionsärenden som visar sig vara felaktiga. Promemorians förslag innebär att ett sanktionsföreläggande ska kunna undanröjas på motsvarande sätt som ett strafföreläggande enligt regler (59 kap. 6 § första stycket ). Promemorians förslag bygger dock på att de överträdelseärenden, i vilka ett sanktions- föreläggande inte godtagits, prövas av allmän domstol. Med en modell där ansökan i stället görs hos allmän förvaltningsdomstol är en sådan ordning inte lämplig enligt regeringen. Regeringen gör däremot bedömningen att det enligt gällande rätt finns en möjlighet att undanröja sådana förelägganden genom beslut om resning. Förutsättningarna för att bevilja resning regleras i 37 b § förvaltningsprocesslagen. Av bestämmelsen följer att resning får beviljas om det på grund av något särskilt förhållande finns synnerliga skäl att pröva saken på nytt. I förarbetena uttalas att resning kan begäras i en mängd olika fall, och att även t.ex. beslut som inte kan överklagas utan vinner laga kraft ansetts kunna bli föremål för resning (prop. 1994/95:27 s. 165). Lagrådet gör dock bedömningen att det bör övervägas att införa en bestämmelse av det slag som föreslogs i promemorian. Anledningen till detta är att resningsinstitutet skiljer sig från modellen med undanröjande som ges i 59 kap. 6 § . En första skillnad är att resnings- institutet inte torde ge möjligheter till undanröjande i alla de situationer där så skulle kunna ske med en tillämpning av promemorians förslag. En annan skillnad är att det vid tillämpning av resningsinstitutet torde kunna förekomma att den som sanktionen riktas mot får åläggas att betala en högre avgift, något som inte skulle bli fallet med den reglering som föreslogs i promemorian. Regeringen noterar de skillnader som Lagrådet påpekar. Regeringen konstaterar dock att det för de sanktionsförelägganden som prövas av allmän förvaltningsdomstol, t.ex. avgiftsförelägganden på arbetsmiljö- området, saknas en möjlighet till undanröjande. Ett införande av en sådan bestämmelse som föreslås i promemorian skulle således innebära att det införs ett nytt förfarande i de allmänna förvaltningsdomstolarna. Regeringen gör vidare bedömningen att resningsinstitutet, för det fåtal fall det kan tänkas bli frågan om, får anses ge ett tillräckligt skydd för den fysiska personen. Vid en sammantagen bedömning finner regeringen att det inom ramen för detta lagstiftningsärende inte bör införas en möjlighet till undanröjande av sanktionsförelägganden. Genom att ett godkänt sanktionsföreläggande är slutligen avgjort av är det enligt 8 § 3 lagen (1971:289) om allmänna 2014/15:57 förvaltningsdomstolar kammarrätten som prövar resningsansökan. Kammarrättens beslut kan därefter överklagas till Högsta förvaltnings- domstolen där det krävs prövningstillstånd (33 och 35 §§ förvaltnings- processlagen). 5 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Promemorians förslag behandlar inte frågan. Remissinstanserna tar inte upp frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 162 i kapitaltäcknings- direktivet ska medlemsstaterna anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna ska tillämpas fr.o.m. . Det har inte varit möjligt att genomföra direktivets samtliga bestäm- melser i svensk rätt inom den i direktivet föreskrivna tidsfristen. Det är därför angeläget att ett fullständigt genomförande av direktivet kan ske . De nu föreslagna lagändringarna bör därför träda i kraft så snart det är möjligt, vilket bedöms vara . Äldre bestämmelser ska fortfarande gälla för överträdelser som ägt rum före ikraftträdandet. Av de nya reglerna i kapitaltäckningsdirektivet följer att administrativa sanktioner ska kunna beslutas mot fysiska personer. Genomförandet av direktivet i fråga om nya krav för beslut om sanktioner för fysiska personer medför ett visst merarbete för Finans- har i enlighet med förslag i budget- propositionerna tillförts ökade resurser bl.a. för att stärka arbetet med regelverken och utvidga tillsynen. bedömer att merkostnaderna för med anledningen av tillämpningen av nu aktuella regler ska hanteras inom för myndigheten Eftersom beslut avseende fysiska personer i vissa fall kan överklagas samt att de nya reglerna även innebär att inspektionen i vissa fall kommer att ansöka om sanktioner direkt i domstol, kan reglerna komma att medföra en ökning av antalet mål hos allmän Det bedöms dock endast röra sig om ett mindre bedömer att den ökade måltillströmningen kommer att kunna hanteras inom befintliga budgetramar. 2014/15:57 bedömning är således att de budgetära konsekvenserna för domstolarna hanteras inom de befintliga budgetramarna. De förändrade sanktionsreglerna bedöms inte öka den administrativa bördan för instituten. bedömer att förslagen endast medför begränsade effekter för företag. 7.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Andra stycket tas bort. Stycket innehåller en hänvisning till en äldre forumregel i LBF och försäkringsrörelselagen (2010:2043). Denna forumregel innebar att skulle pröva dröjsmålstalan i vissa regeringsärenden. Forumregeln togs bort från LBF och försäkringsrörelselagen (se prop. 2012/13:95). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. 7.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet Ändringen i andra stycket är en följd av att numreringen av punkterna i 1 kap. 5 § LBF har ändrats (se prop. 2013/14:228, SFS 2014:982). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse Ändringen i första stycket är en följd av att numreringen av punkterna i 5 § har ändrats (se prop. 2013/14:228, SFS 2014:982). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. Paragrafen genomför artikel 66.2 c–66.2 e i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen är ny och avser den som förvärvar, ökar, avyttrar eller minskar ett kvalificerat innehav av aktier eller andelar i ett kreditinstitut utan att anmäla detta till . ingripandemöjligheter utvidgas i förhållande till den som inte fullgör sina skyldigheter att ansöka om tillstånd eller underrätta inspektionen om kvalificerade innehav. Förutom de ingripande- möjligheter som finns i 6 och 7 §§ får besluta om sanktionsavgifter för en ägare som inte följer bestämmelserna i 1 eller Övervägandena finns i avsnitt 4.5. Paragrafen genomför artiklarna 65.2, 67.1, 67.2 d, 67.2 f och i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen är ny. Nuvarande 1 a § får en ny beteckning, 1 b §. I paragrafen anges när får vidta olika typer av ingripanden mot fysiska personer som ingår i ett kreditinstituts ledning. avses i denna lag banker, kreditmarknadsbolag och kreditmarknadsföreningar. I första stycket definieras den personkrets som kan bli föremål för ingripande, nämligen en styrelseledamot i kreditinstitutet, kredit- institutets verkställande direktör eller ersättare för någon av dem. I stycket görs även en uppräkning av de överträdelser som ska kunna föranleda ingripande. Uppräkningen motsvarar de överträdelser som anges i artikel 67.1 a–67.1 p i kapitaltäckningsdirektivet. I andra stycket behandlas situationen då en styrelseledamot eller verkställande direktör i kreditinstitutet, eller en ersättare för någon av dem, dessutom är en sådan ägare som avses i 14 kap. 7 a §. I en sådan situation ska punkterna 2 och 3 i första stycket inte gälla för den personen i fråga om det egna innehavet i institutet. Stycket införs på Lagrådets inrådan för att undvika situationer som innebär en kränkning av rätten i och EU:s rättighetsstadga att inte belasta sig själv. I tredje stycket anges vilka förutsättningar som gäller för ingripande enligt första stycket. Ett ingripande ska ske endast om kreditinstitutets överträdelse är allvarlig och personen i fråga uppsåtligen eller av grov oaktsamhet orsakat överträdelsen. I fjärde stycket anges vilka ingripanden som kan bli aktuella för överträdelser enligt första stycket. Ingripande får ske dels genom beslut att personen i fråga , lägst och högst , inte får vara styrelseledamot eller verkställande direktör i ett kreditinstitut, eller ersättare för någon av dem, dels genom beslut om sanktionsavgift. Dessa ingripanden får användas tillsammans eller var för sig. Finans- inspektionen får utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall avgöra vilken eller vilka ingripanden som bör komma i fråga. Övervägandena finns i avsnitten 4.4 och 4.5. Paragrafen genomför artikel 70 a, 70 b, 70 e och 70 h i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen ersätter nuvarande 1 b § som betecknas 1 c §. Paragrafen reglerar vilka hänsyn som ska tas vid valet av sanktion. Andra stycket ändras på så sätt att det, utöver kreditinstitut, också omfattar fysiska personer. Paragrafen behandlas närmare i författnings- kommentaren i prop. 2013/14:228 s. 311. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Paragrafen genomför artikel 70 f och i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen ersätter nuvarande 1 c § som betecknas 1 d §. anger hur ett antal olika faktorer som inte är hänförliga till själva överträdelsen ska inverka på valet av sanktion. Paragrafen ändras på så sätt att den, utöver kreditinstitut, också omfattar fysiska personer. Ändringen i andra stycket 2 innebär att det införs en möjlighet att beakta om den fysiska personen ”snabbt verkat för att överträdelsen ska upphöra” sedan den anmälts till eller påtalats av . Övriga ändringar i andra stycket är endast redaktionella. Paragrafen behandlas närmare i författningskommentaren i prop. 2013/14:228 s. 312. Paragrafen har justerats med beaktande av Lagrådets förslag. Lagrådet förordar emellertid att andra stycket utformas i form av tre alternativa punkter samt att passusen ”sedan den anmälts till eller påtalats av ” tas bort. Avsikten med regleringen är dock att punkterna ska vara kumulativa (se prop. 2013/14:228 s. 241 f.). För att i förmildrande riktning kunna beakta omständigheterna i andra stycket ska institutet eller den fysiska personen såväl ha samarbetat med på föreskrivet sätt som vidtagit (institutet) eller verkat för (fysiska personen) snabb rättelse. Enligt regeringens mening bör stycket därför inte utformas med tre alternativa punkter. Av detta följer också att passusen ”sedan den anmälts till eller påtalats av ” inte heller bör tas bort. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Paragrafen ändras på så sätt att det uttryckligen anges att den avser sanktionsavgifter för kreditinstitut. Förklaringen till det är att det införs en ny paragraf, 8 a §, som behandlar sanktionsavgifter för fysiska personer. Paragrafen genomför artiklarna 66.2 d, 66.2 e, 67.2 f och i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen är ny och anger storleken på den högsta sanktionsavgift som får fastställas för en fysisk person. Övervägandena finns i avsnitt 4.5. Paragrafen genomför artikel 70 c och 70 d i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen reglerar vilka hänsyn som ska tas vid fastställandet av Paragrafen ändras på så sätt att den, utöver kreditinstitut, utvidgas till att omfatta också fysiska personer. 2014/15:57 Paragrafen behandlas närmare i författningskommentaren i prop. 2013/14:228 s. 313 f. Övervägandena finns i avsnitt 4.6. Paragrafen är ny och reglerar förfarandet för beslut om sanktioner genom sanktionsföreläggande. Enligt första stycket ska ingripanden mot en styrelseledamot i kreditinstitutet, kreditinstitutets verkställande direktör eller ersättare för någon av dem, avseende institutets överträdelser enligt 1 a §, prövas av genom sanktionsföreläggande. I andra stycket anges att ett sanktionsföreläggande innebär att den som bedöms vara ansvarig för en överträdelse föreläggs att inom godkänna ett ingripande enligt 1 a § tredje stycket 1 eller 2 som är bestämt till tid eller belopp. Av tredje stycket framgår att ett godkänt föreläggande gäller som en domstols lagakraftvunna avgörande. Ett godkänt sanktionsföreläggande såvitt avser sanktionsavgift kan därmed verkställas enligt utsöknings- balkens bestämmelser. Övervägandena finns i avsnitt 4.7. Paragrafen är ny och anger de uppgifter som ett sanktionsföreläggande ska innehålla. För att kunna identifiera en överträdelse och avgränsa den mot andra förfaranden måste ett sanktionsföreläggande innehålla vissa specifika uppgifter. Av första stycket framgår vilka uppgifter som ett sanktions- föreläggande ska innehålla. Bestämmelsen är uppbyggd på liknande sätt som 48 kap. 6 § , som avser strafföreläggande. Enligt andra stycket ska sanktionsföreläggandet även innehålla en upplysning om att en ansökan om sanktion kan komma att ges in till domstol, om personen i fråga inte godkänner föreläggandet inom den tid som anger. Övervägandena finns i avsnitt 4.7. Paragrafen är ny och anger vad som gäller i fråga om domstolsprövning för det fall ett sanktionsföreläggande enligt 9 a § inte godkänts. Av första stycket framgår att får ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om att sanktionen ska beslutas. En sådan ansökan ska göras hos den förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande av eventuella beslut om ingripande mot överträdelse. I andra stycket anges att det krävs prövningstillstånd för överklagande till kammarrätten. Övervägandena finns i avsnitt 4.7. Paragrafen är ny och utgör en preskriptionsbestämmelse för sanktioner mot fysiska personer för kreditinstitutets överträdelser. Paragrafen innebär att en sanktion för en överträdelse enligt 1 a § får Prop. 2014/15:57 beslutas bara om sanktionsföreläggande har delgetts den som sanktionen riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen ägde rum. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Paragrafen ändras på så sätt att den utvidgas till att omfatta också sanktionsförelägganden. Övriga ändringar är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Paragrafen ändras på så sätt att den utvidgas till att gälla även för sanktionsförelägganden. Övriga ändringar är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 4.8. Paragrafen genomför artikel 66.2 c–66.2 e i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen avser möjligheter att ingripa mot den som driver tillståndspliktig verksamhet utan att vara berättigad till det. I det nya andra stycket utökas inspektionens möjligheter att ingripa genom en möjlighet att besluta om sanktionsavgift. Övriga ändringar är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 4.5. Ändringarna i första stycket innebär att en hänvisning till den nya bestämmelsen om sanktionsföreläggande i 15 kap. 9 a § införs. Hänvis- ningen till 15 kap. 18 § andra stycket ändras till 18 § tredje stycket, vilket endast är en följdändring. Övriga ändringar är endast språkliga. Övervägandena finns i avsnitt 4.9. 7.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet Ändringen i andra stycket är en följd av att numreringen av punkterna i 1 kap. 5 § LBF har ändrats (se prop. 2013/14:228, SFS 2014:982). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. 7.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden Paragrafen genomför artikel 66.2 c–66.2 e i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen är ny och motsvarar 14 kap. 7 a § LBF. kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen genomför artiklarna 65.2, 67.1, 67.2 d, 67.2 f och i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen är ny. Nuvarande 1 a § får en ny beteckning, 1 b §. Ändringarna motsvarar den nya lydelsen av 15 kap. 1 a § LBF. Se författningskommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen gäller endast fysiska personer i värdepappersbolag. Paragrafen genomför artikel 70 a, 70 b, 70 e och 70 h i kapitaltäcknings- direktivet. Paragrafen ersätter nuvarande 1 b § som betecknas 1 c §. Ändringarna motsvarar ändringarna i 15 kap. 1 b § LBF. Se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen genomför artikel 70 f och i kapitaltäckningsdirektivet. Paragrafen ersätter nuvarande 1 c § som betecknas 1 d §. Ändringarna motsvarar ändringarna i 15 kap. 1 c § LBF. Se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen ändras på så sätt att det uttryckligen anges att den avser sanktionsavgifter för ett svensk värdepappersinstitut, en börs eller en svensk clearingorganisation. Anledningen till detta är att det införs en ny paragraf, 9 a §, som behandlar sanktionsavgifter för fysiska personer. Paragrafen är ny och motsvarar 15 kap. 8 a § LBF. Se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen avser endast fysiska personer i värdepappersbolag. Ändringarna motsvarar ändringarna i 15 kap. 9 § LBF. Se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen är ny och motsvarar 15 kap. 9 a § LBF. Se författnings- kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen är ny och motsvarar 15 kap. 9 b § kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen är ny och motsvarar 15 kap. 9 c § kommentaren till den bestämmelsen. Paragrafen är ny och motsvarar 15 kap. 9 d § kommentaren till den bestämmelsen. och motsvarar ändringarna i 15 kap. 18 § Fjärde stycket omfattar, till skillnad från första stycket, enbart någon som driver värdepappersrörelse. Övriga ändringar är endast språkliga. Ändringarna i paragrafen motsvarar ändringarna i 15 kap. 11 § LBF. Se författningskommentaren till den bestämmelsen. Ändringarna i paragrafen motsvarar ändringarna i 15 kap. 14 § LBF. Se författningskommentaren till den bestämmelsen. Ändringen i första stycket innebär att en hänvisning till den nya bestämmelsen om sanktionsföreläggande i 25 kap. 10 a § införs. Övriga ändringar är endast språkliga. 7.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Ändringen i tredje stycket är en följd av att numreringen av punkterna i 1 kap. 5 § LBF har ändrats (se prop. 2013/14:228, SFS 2014:982). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. 7.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster Ändringarna i punkterna 18 och 25 är en följd av att numreringen av punkterna i 1 kap. 5 § LBF har ändrats (se prop. 2013/14:228, SFS 2014:982). Av förbiseende gjordes inte denna följdändring i samband därmed. 7.8Förslaget till lag om ändring i lagen (2014:968) om särskild tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag Ändringen är en följd av att hänvisningen i paragrafen till 6 kap. 9 och 11 §§ rätteligen ska vara till 6 kap. 10 och 12 §§ (se prop. 2013/14:228). L 176/338 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 53.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1)och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verk samhet i kreditinstitut (2) och och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (3) har ändrats avsevärt . Många av bestäm melserna i direktiven /48/EG och 2006/49/EG är tillämpliga på både kreditinstitut och värdepappersföre tag. För att öka tydligheten och se till att dessa bestäm melser tillämpas på ett enhetligt sätt bör de samlas i nya lagstiftningsakter som ska tillämpas på både kreditinstitut och värdepappersföretag, nämligen det här direktivet och och rådets förordning (EU) nr (1) EUT C 105, , s. 1. (2) EUT L 177, 30.6.2006, s. 1. (3) EUT L 177, 30.6.2006, s. 201. 575/2013 av (4). För att bli mer till gängliga, bör bestämmelserna i bilagorna till direktiven /48/EG och 2006/49/EG ingå i den normativa delen av det här direktivet och av den förordningen. (2)Detta direktiv bör bland annat innehålla bestämmelser om auktorisation att bedriva verksamhet, förvärv av kva lificerade innehav, utövande av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster, vilka befogenheter till synsmyndigheterna har i hem- respektive värdmedlems staten samt bestämmelserna om startkapital och om till synen av kreditinstitut och värdepappersföretag. Detta direktivs huvudsakliga mål och syfte är att samordna nationella bestämmelser om behörigheten att utöva verk samhet i kreditinstitut och värdepappersföretag samt de ras styrningsformer och tillsynsramar. Direktiven /48/EG och 2006/49/EG innehåller även tillsyns krav för kreditinstitut och värdepappersföretag. Dessa krav bör ingå i förordning (EU) nr 575/2013, som fast ställer enhetliga och direkt tillämpliga tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag, eftersom sådana krav är nära förbundna med de finansiella marknadernas funktion när det gäller en rad tillgångar som innehas av kreditinstitut och värdepappersföretag. Detta direktiv bör läsas i förening med förordning (EU) nr 575/2013 och bör, tillsammans med den förordningen, utgöra den rätts liga ram som styr bankverksamheten, tillsynsramarna och tillsynsreglerna för kreditinstitut och värdepappersföretag. (3)De allmänna tillsynskrav som fastställs i förordning (EU) nr 575/2013 kompletteras med individuella arrangemang som beslutas av de behöriga myndigheterna på grundval av deras fortlöpande tillsyn av varje enskilt kreditinstitut och värdepappersföretag. Dessa olika tillsynsarrangemang bör bland annat fastställas i detta direktiv, och de behö riga myndigheterna bör själva få bedöma vilka arrange mang som bör införas. När det gäller enskilda likviditets arrangemang bör de behöriga myndigheterna bland annat ta hänsyn till de principer som fastställs i Europeiska banktillsynskommitténs riktlinjer om likviditet (Guideli nes on Liquidity Cost Benefit Allocation) av den 27 okto ber 2010. (4) Se sidan 1 i detta nummer av EUT. Europeiska unionens officiella tidning L 176/339 (4)Enligt och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument (1), får värdepappersföretag som är auktoriserade av de behöriga myndigheterna i hemmed lemsstaten och står under tillsyn av dessa myndigheter etablera filialer och fritt tillhandahålla tjänster i andra medlemsstater. Det direktivet innehåller sålunda bestäm melser om samordning av de regler som styr auktorisa tion av och verksamhet i värdepappersföretag.