prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — Av punkten 6 i avsnitt VI i kommentaren till CRS framgår att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet får välja om det vill inhämta ett intygande från början eller först se om det av den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig kan antas att kontohavaren inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Andra stycket harutformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen tar endast sikte på att utreda den omständigheten om en enhet har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion eller om så inte är fallet. Som framgår av 1 § och 2 kap. 20 § är ett konto, oavsett kontohavarens eller personernas med bestämmande inflytande hemvist, inte rapporteringspliktigt om det framgår av definitionen av ”rapporteringspliktigt konto” i 2 kap. 20 §, t.ex. om samtliga kontohavare är bolag vars aktier regelmässigt handlas på en etablerad värdepappersmarknad. Om så är fallet behöver inte kontohavarnas och personernas med bestämmande inflytande hemvist utredas, eftersom det rapporteringsskyldiga finansiella institutet redan från början kan avgöra att det inte är fråga om ett rapporteringspliktigt konto. För att komma fram till att så är fallet kan det rapporteringsskyldiga finansiella institutet dock först t.ex. behöva utreda om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet och vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Bestämmelser om hur ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska gå till väga för att fastställa detta finns i 3 § och 4 § första stycket. Se även avsnitt 6.1.5 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna A.2 a i avsnitten VI i CRS och i bilaga I till DAC. Här föreskrivs att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, för att fastställa om en enhet är en passiv icke- finansiell enhet, ska inhämta ett intygande om detta från kontohavaren, men att ett sådant intygande inte behöver inhämtas om det, utifrån den information som det rapporteringsskyldiga finansiella institutet har tillgång till eller information som är allmänt tillgänglig, kan antas att kontohavaren är en aktiv icke-finansiell enhet eller ett annat finansiellt institut än en sådan investeringsenhet som avses i 2 kap. 9 § första stycket 2 i en stat eller jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion. Begreppet passiv icke-finansiell enhet definieras i 2 kap. 22 § och begreppet finansiellt institut definieras i 2 kap. 6–10 §§. Vissa krav ställs på ett intygande för att intygandet ska anses vara giltigt. Av kommentaren till CRS framgår bl.a. att ett intygande är giltigt endast om 2015/16:29 det är undertecknat (eller på annat sätt bekräftat) av en person som är behörig att underteckna för kontohavaren eller personen med bestämmande inflytande. Vidare framgår att intygandet ska vara daterat och innehålla kontohavarens namn, adress, skatterättsliga hemvist och skatteregistreringsnummer. Uppgifterna får ha tagits fram på förhand av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om de redan finns registrerade. Det sistnämnda gäller dock inte uppgiften om i vilken eller vilka stater eller jurisdiktioner den intygande personen har skatterättslig hemvist. Denna uppgift måste alltså aktivt uppges av den intygande personen. Att ett intygande är bekräftat på något annat sätt än att det har undertecknats innebär att den intygande personen tillhandahåller det finansiella institutet en otvetydig bekräftelse på att personen intygar att uppgifterna är korrekta. Oavsett hur verifieringen sker förväntas det att det dokumenteras av det finansiella institutet på ett sätt som gör att institutet kan visa att intygandet har bekräftats, t.ex. genom elektronisk dokumentation som visar att verifiering har skett genom elektronisk signatur på internet (se vidare avsnitt 6.1.1 samt punkterna 7–16 i kommentaren till avsnitt IV och punkterna 14–17 i kommentaren till avsnitt V i CRS). Med skatteregistreringsnummer avses ”Taxpayer Identification Number” (). Information om utformningen av skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. Se även avsnitt 6.1.5 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att delvis genomföra punkterna A.2 b–c i avsnitten VI i CRS och i bilaga I till DAC. I första stycket anges att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet får förlita sig på information som inhämtats på grund av bestämmelser i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism för att fastställa vilka personer som är personer med bestämmande inflytande över en enhet. Vilka personer som är personer med bestämmande inflytande ska bedömas i enlighet med vad som anges i rekommendationerna från FATF. I andra stycket föreskrivs att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, för att fastställa om en person med bestämmande inflytande har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, i samband med att kontot öppnas ska inhämta ett intygande från den som öppnar kontot eller från personerna med bestämmande inflytande. Det är den som öppnar kontot eller personerna med bestämmande inflytande själva som ska intyga personernas med bestämmande inflytande status. Av bilaga II till DAC och av kommentaren till CRS framgår att det rapporteringsskyldiga finansiella institutet endast får använda sig av ett intygande, antingen från kontohavaren eller från en person med bestämmande inflytande, i syfte att fastställa huruvida den personen är en rapporteringspliktig person. Med detta klargörs alltså att en person med bestämmande inflytande över en enhet inte kan intyga var någon av de eventuella andra personerna med bestämmande inflytande över samma enhet har hemvist. Definitionen av en rapporteringspliktig person framgår av punkterna D i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC. Vissa krav ställs på ett intygande för att intygandet ska anses vara giltigt. CRS framgår bl.a. att ett intygande är giltigt endast om det undertecknat (eller på annat sätt bekräftat) av en person som är behörig att underteckna för kontohavaren eller personen med bestämmande inflytande. Vidare framgår att intygandet ska vara daterat och innehålla kontohavarens namn, adress, skatterättsliga hemvist och skatteregistreringsnummer. Uppgifterna får ha tagits fram på förhand av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet om de redan finns registrerade. Det sistnämnda gäller dock inte uppgiften om i vilken eller vilka stater eller jurisdiktioner den intygande personen har skatterättslig hemvist. Denna uppgift måste alltså aktivt uppges av den intygande personen. Att ett intygande är bekräftat på något annat sätt än att det har undertecknats innebär att den intygande personen tillhandahåller det finansiella institutet en otvetydig bekräftelse på att personen intygar att uppgifterna är korrekta. Oavsett hur verifieringen sker förväntas det att det dokumenteras av det finansiella institutet på ett sätt som gör att institutet kan visa att intygandet har bekräftats, t.ex. genom elektronisk dokumentation som visar att verifiering har skett genom elektronisk signatur på internet (se vidare avsnitt 6.1.1 samt punkterna 7–16 i kommentaren till avsnitt IV och punkterna 14–17 i kommentaren till avsnitt V i CRS). Med skatteregistreringsnummer avses ”Taxpayer Identification Number” (). Information om utformningen av skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. I tredje stycket anges att ett intygande som innehåller skatteregistreringsnumren ska inhämtas när det av uppgifter i ett intygande som avses i andra stycket framgår att en eller flera personer med bestämmande inflytande för en enhet som är en passiv icke- finansiell enhet har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Detta gäller dock endast om skatteregistreringsnumret inte anges redan i det första intygandet som inhämtats. Skatteregistreringsnumret måste alltså inte inhämtas separat i ett särskilt intygande, utan kan inhämtas redan i det intygande som inhämtas enligt andra stycket. Om vissa av personerna med bestämmande inflytande har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion medan andra inte har det behöver givetvis intyganden som innehåller skatteregistreringsnummer enbart inhämtas för personer med bestämmande inflytande som har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Med skatteregistreringsnummer avses ett ”Taxpayer Identification Number” (). Information om utformningen av skatteregistreringsnummer i andra deltagande stater och jurisdiktioner ska publiceras på webbplats. Se även avsnitt 6.1.5 och kommentaren till CRS. Paragrafen har ingen motsvarighet i avsnitten VI i CRS och i bilaga I till DAC. I punkten 21 i kommentaren till avsnitt VI i CRS framgår dock att förfarandet i punkten E.3 i avsnitt V i CRS ska användas vid ändrade omständigheter. Av första stycket första meningen framgår att vid ändrade omständigheter så ska det finansiella institutet på nytt genomföra 2015/16:29 granskningen enligt 1–4 §§ om den efter att en sådan granskning genomförts får tillgång till ytterligare information som medför att det finns skäl att anta att ett intygande eller annan dokumentation som inhämtats är oriktig eller inte är tillförlitlig. I första stycket andra meningen anges att kontot, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, är ett rapporteringspliktigt konto om det därefter fortfarande finns skäl att anta att intygande eller annan dokumentation är oriktig eller otillförlitlig. Bestämmelsen i första stycket andra meningen avser två situationer. Den ena situationen är att ett konto vid den inledande granskningen inte ansågs vara ett rapporteringspliktigt konto och omständigheterna sedan förändras genom att information tyder på att kontohavaren numera t.ex. har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Granskningsproceduren enligt 1–4 §§ ska då genomföras . Om något nytt tillförlitligt intygande eller någon annan tillförlitlig dokumentation inte kommer in ska kontot då anses vara rapporteringspliktigt. Den andra situationen är att kontot vid den inledande granskningen konstaterades vara ett rapporteringspliktigt konto med anledning av att kontohavaren t.ex. har hemvist i en eller flera andra stater eller jurisdiktioner och ändrade omständigheter tyder på att kontohavaren har hemvist i ytterligare en annan stat eller jurisdiktion. Ett nytt granskningsförfarande ska då inledas enligt 1–4 §§. Om ett tillförlitligt intygande eller annan dokumentation inte inkommer ska kontohavaren anses ha hemvist i samtliga stater eller jurisdiktioner, både de som uppkommit genom den inledande granskningen och de som uppkommit genom de ändrade omständigheterna. Kontot ska även fortsatt anses vara ett rapporteringspliktigt konto. Ändrade förhållanden är varje förändring eller tillägg av uppgifter avseende kontot eller avseende ett annat konto som är knutet till kontot om en sådan förändring eller ett sådant tillägg av uppgifter påverkar kontohavarens status. Av paragrafens andra stycke framgår att om informationen i första stycket första meningen avser information för att fastställa om en enhet är en passiv icke-finansiell enhet, ska enheten anses vara en passiv icke- finansiell enhet, om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte erhåller ett intygande eller annan dokumentation som tyder på att så inte är fallet. Om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte förmår att fastställa om kontohavaren är ett finansiellt institut, en aktiv icke- finansiell enhet eller en passiv icke-finansiell enhet ska kontohavaren behandlas som en passiv icke-finansiell enhet. Se även avsnitt 6.1.5 och kommentaren till CRS. Av paragrafens första stycke framgår att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut i vissa fall får tillämpa bestämmelserna om granskning av befintliga konton som innehas av enheter i stället för bestämmelserna i detta kapitel. Detta gäller om enheten som öppnar kontot redan har ett eller flera befintliga konton hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet eller hos en till detta närstående enhet. Av andra stycket framgår att när ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut tillämpar första stycket på ett nytt konto, räcker det att ett av kontona som avses i första stycket är ett rapporteringspliktigt konto för att samtliga sådana konton, om något annat inte anges i 2 kap. 20 §, ska Prop. 2015/16:29 anses vara rapporteringspliktiga. I tredje stycket anges att dokumentation som inhämtats vid granskningen av ett av de konton som avses i första stycket får användas även vid granskningen av övriga sådana konton. Se även avsnitt 6.1.7 och kommentaren till CRS. I paragrafen anges att i de fall då det rapporteringsskyldiga finansiella institutet är en central värdepappersförvarare som avses i 1 kap. 3 § lagen om kontoföring av finansiella instrument, är det i stället den som har antagits som kontoförande institut och som utför registreringsåtgärder som ska tillämpa bestämmelserna i 4–8 kap. med avseende på konton som är föremål för sådana registreringsåtgärder. Det kontoförande institutet är det finansiella institut som sköter kontakterna med dem som innehar de finansiella instrumenten som ett sådant konto omfattar och är därför bättre lämpat än den centrala värdepappersförvararen att ha ansvaret för att vidta de granskningsåtgärder som anges i 4–8 kap. för att fastställa om kontot är ett rapporteringspliktigt konto. Uppgifter om kontot behöver sedan lämnas av det kontoförande institutet till den centrala värdepappersförvararen för att den senare ska kunna uppfylla sina skyldigheter som rapporteringsskyldigt finansiellt institut enligt 22 b kap. SFL, se även avsnitt 6.2.2 om informationsuppgifter. I paragrafen anges även att den centrala värdepappersförvararen ska sammanställa och tillhandahålla det kontoförande institutet den information som det kontoförande institutet behöver för att tillämpa 4– 8 kap. Det rör sig främst om sådan information om tillgångar på konton som är av betydelse för det kontoförande institutets bedömning av vilken typ av granskning som ska göras, t.ex. om tillgångarna på ett konto överstiger de gränsvärden som finns för om ett konto alls behöver granskas. I paragrafens första stycke anges att om ett finansiellt institut uppfyller kriterierna för att vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut enligt 2 kap. 21 §, ska det men senast anmäla detta till . Anmälningskravet gäller endast för rapporteringsskyldiga finansiella institut. Det innebär dels att en enhet som inte är ett finansiellt institut inte behöver anmäla sig, dels att ett finansiellt institut som är undantaget från rapporteringsskyldighet enligt 3 kap. inte behöver anmäla sig. En skyldighet att anmäla sig uppstår dock för en svensk enhet som startar en verksamhet som gör att den blir ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och för en svensk enhet som förändrar sin verksamhet på ett sådant sätt att den blir ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut. I andra stycket anges att en enhet som inte längre uppfyller kriterierna för att vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut enligt 2 kap. 21 § men senast ska anmäla detta till . 2015/16:29 Att enheten upphör att vara ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut kan bero på att den avslutar sin verksamhet eller förändrar sin verksamhet på ett sätt som gör att den är ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut. Paragrafen har i allt väsentligt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna B och C i avsnitten II i CRS och i bilaga I till DAC. I första stycket anges att ett kontos saldo eller värde, om något annat inte anges, vid tillämpningen av 4–8 kap., ska fastställas per den av ett kalenderår eller av en annan lämplig rapporteringsperiod. Med annan lämplig rapporteringsperiod avses t.ex. det rapporteringsskyldiga finansiella institutets räkenskapsår eller den period för vilken det rapporteringsskyldiga finansiella institutet, i form av årsbesked eller liknande, rapporterar till kontohavarna med avseende på deras innehav. Vilken rapporteringsperiod som är mest lämplig för det finansiella institutet när det gäller att fastställa saldon eller värden på konton kan variera med hänsyn till det finansiella institutets verksamhet. En rapporteringsperiod ska dock vara sådan att den typiskt sett omfattar och upprepas i en cykel. I andra stycket anges att, när ett kontos saldo eller värde vid utgången av ett kalenderår har betydelse för granskningen enligt 4–8 kap., ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska räkna med kontots saldo eller värde per den för den rapporteringsperiod som löper ut med kalenderåret eller under kalenderåret. Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Se även avsnitt 6.1.1 och kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkten B i avsnitt VII i CRS och första stycket i punkten B i avsnitt VII bilaga I till DAC. Av paragrafen framgår att såvida det rapporteringsskyldiga finansiella institutet inte har tillgång till information om förmånstagaren som gör att det finns skäl att anta att han eller hon har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion, får det rapporteringsskyldiga finansiella institutet utgå från att en fysisk person som är förmånstagare (men inte försäkringstagare) i ett försäkringsavtal med kontantvärde eller ett livränteavtal och som erhåller en dödsfallsförmån inte har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut har skäl att anta att en förmånstagare har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion om det bland den information om förmånstagaren som det finansiella institutet har tillgång till finns sådana indikationer på att han eller hon har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion som avses i 4 kap. 2 § första stycket. Vidare framgår att 4 kap. 1–4 och 7 §§ ska tillämpas med avseende på försäkringsavtalet eller livränteavtalet om det finns skäl att anta att förmånstagaren har hemvist i en annan stat eller jurisdiktion. Se även kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra andra–fjärde styckena i punkten B i avsnitt VII i bilaga I till DAC och med anledning av kommentaren till punkten B i avsnitt VII i CRS. Av första stycket framgår att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut under vissa förutsättningar får betrakta ett konto som är en andel i ett gruppförsäkringsavtal med kontantvärde eller i ett grupplivränteavtal som ett konto som inte är ett rapporteringspliktigt konto fram till dess att ett belopp ska betalas ut till försäkringstagaren eller förmånstagaren. I andra stycket anges vad som avses med gruppförsäkringsavtal med kontantvärde. Begreppet försäkringsavtal med kontantvärde definieras i 2 kap. 22 §. I tredje stycket anges vad som avses med grupplivränteavtal. Begreppet livränteavtal definieras i 2 kap. 22 §. Se även kommentaren till CRS. I paragrafens första stycke föreskrivs att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut vid granskning av ett befintligt konto får tillämpa bestämmelserna om granskning av motsvarande nya konton i stället för bestämmelserna om befintliga konton. De tidsfrister som enligt andra och tredje punkterna i övergångsbestämmelserna gäller för granskningen av befintliga konton ska dock fortsatt gälla. Det innebär att granskningen av befintliga lågvärdekonton som innehas av fysiska personer och befintliga konton som innehas av enheter ska ha genomförts och att granskningen av befintliga högvärdekonton institutet med stöd av denna paragraf väljer att tillämpa bestämmelserna om granskning av nya konton. Eftersom det här är fråga om konton som redan har öppnats, ska de intyganden från kontohavarna eller, när det gäller konton som innehas av enheter, i vissa fall från personerna med bestämmande inflytande över kontohavaren, inhämtas när granskningen görs i stället för i samband med att kontona öppnas. I paragrafens andra stycke föreskrivs att ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut vid granskning av ett befintligt lågvärdekonto som innehas av en fysisk person får tillämpa bestämmelserna om granskning av högvärdekonton i stället för bestämmelserna om lågvärdekonton. De tidsfrister som enligt tredje punkten i övergångsbestämmelserna gäller för granskningen av lågvärdekonton ska dock fortsatt gälla. Det innebär att granskningen av befintliga lågvärdekonton som innehas av fysiska personer ska ha genomförts , även om det rapporteringsskyldiga finansiella institutet med stöd av denna paragraf väljer att tillämpa bestämmelserna om granskning av högvärdekonton. Se även kommentaren till CRS. Paragrafen har tagits in för att genomföra punkterna E.6 i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC. I paragrafen anges vad som ska räknas som styrkande dokumentation vid tillämpning av 4–7 kap. I första stycket 1 2015/16:29 anges att ett intyg om bosättning utfärdat av ett behörigt myndighetorgan i den stat eller jurisdiktion där betalningsmottagaren uppger sig vara bosatt, får räknas som styrkande dokumentation. Som behörigt myndighetsorgan nämns exempelvis regeringen, ett regeringsorgan eller en kommun. För svensk del innebär detta i första hand att personbevis får räknas som styrkande dokumentation. De relevanta uppgifterna i ett personbevis finns även i statens personadressregister (SPAR). Första stycket 1 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. För fysiska personer gäller också en giltig identitetshandling som utfärdats av ett behörigt myndighetsorgan och som innehåller personens namn och vanligtvis används för identifikationsändamål som styrkande dokumentation. När det är fråga om en enhet gäller en officiell handling som utfärdats av ett behörigt myndighetsorgan och som innehåller namn och adress för enhetens faktiska företagsledning i den jurisdiktion där enheten säger sig ha sin hemvist eller i den jurisdiktion där enheten registrerats eller etablerats som styrkande dokumentation. Av punkten 6 i bilaga II till DAC och punkten 153 till avsnitt VIII i CRS framgår att adressen för en enhets huvudkontor i allmänhet är platsen för dess faktiska företagsledning. Adressen för ett finansiellt institut där enheten har ett konto, en boxadress eller en adress som används enbart för att ta emot post är inte adressen för enhetens faktiska företagsledning, annat än om den är den enda adressen som används av enheten och anges som enhetens adress i dess organisationsdokument. En poste restante-adress är inte adressen för en enhets faktiska företagsledning. Slutligen gäller som styrkande dokumentation även årsredovisningshandling, kreditupplysning, konkursansökan eller rapport från . I andra stycket anges att när det är fråga om befintliga konton som innehas av enheter, ska som styrkande dokumentation även räknas klassificeringar i det rapporteringsskyldiga finansiella institutets arkiv med avseende på kontohavaren. Klassificeringarna ska ha fastställts på grundval av ett standardiserat system för branschkoder i överensstämmelse med det rapporteringsskyldiga finansiella institutets normala förfaranden för att granska den information som inhämtats för att upprätthålla kontakterna med kontohavaren eller på grund av bestämmelser i lagen) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism eller i annan författning. Detta gäller dock endast om det standardiserade systemet för branschkoder implementerats av det rapporteringsskyldiga finansiella institutet före . Ett standardiserat system för branschkoder är ett kodsystem som används för att klassificera verksamheter efter verksamhetstyp för andra ändamål än beskattningsändamål. Se avsnitt 6.1.6 och kommentaren till CRS.