prop · H3031 · 2015-09-21 00:00:00 — I sitt slutbetänkande Hela lönen, (SOU 2015:50) betonar dele- gationen två områden som särskilt angelägna att åtgärda för att främja jämställdhet i arbetslivet; tiden i arbete och ersättningen för arbete. Delegationens slutsats är att en förutsättning för att kvinnor ska kunna och vilja arbeta mer är att de erbjuds heltidstjänster där arbetsvillkoren och arbetsmiljön är så bra att det är möjligt att arbeta heltid. Vidare pekar delegationen på att ett villkor för att kvinnor ska kunna arbeta mer är att ansvaret för hem och barn fördelas jämnare mellan kvinnor och män. Delegationens förslag, som bereds i , utgör ett värdefullt underlag för överväganden om insatser för att främja jämställdheten på arbetsmarknaden. Dele- gationen föreslår bl.a. en minskning av det totala antalet föräldrapenningdagar och en tredelning av föräldraförsäkringen för vardera föräldern och som kan överlåtas till den andra föräldern. Regeringen vill se en föräldraförsäkring som bidrar till ett jämställt föräldraskap, som är bättre anpassad till en modern arbetsmarknad och de krav den ställer, samt till ett modernt familjeliv och för alla olika former av familjer. Regeringen har därför lagt förslag till om att införa en tredje reserverad månad i föräldrapenningen. Regeringen har också lämnat förslag till om att avskaffa det kommunala vårdnadsbidraget. 2Skillnader på arbetsmarknaden ger lägre arbetsinkomster för kvinnor I detta avsnitt studeras kvinnors och mäns möjligheter till försörjning genom betalt arbete. Utgångspunkten är utvecklingen av arbets- inkomster för kvinnor och män och hur den kan förklaras av situationen på arbetsmarknaden. 2015/16:1 Bilaga 3 2.1Kvinnors arbetsinkomster ökar snabbare än mäns Kvinnor har lägre inkomster från arbete än män. hade kvinnor av mäns arbetsinkomster, mätt i kronor var skillnaden ca 78 000 kronor.7 Kvinnornas arbetsinkomst har dock ökat snabbare än mäns (se diagram 2.1 och tabell 2.1). För kvinnor har den reala arbetsinkomsten ökat . Ökningen för män har varit . Diagram 2.1 Arbetsinkomst i förvärvsaktiv ålder 1995– 2013 Medianinkomst i kronor (priser) respektive kvinnors andel av mäns inkomst i procent, 20–64 år Kv/M (höger axel) Anm.: Arbetsinkomst är summan av lön och företagarinkomst. Källor: och egna beräkningar. I tabell 2.1 framgår nivån på olika gruppers arbetsinkomst i förhållande till medianen i hela gruppen kvinnor och män 20–. medianen för alla i 20–64 år och för män var den . Det innebär att kvinnors medianinkomst var av den sammantagna medianen för båda könen, och att medianinkomsten för män var högre än denna median. I alla studerade grupper var inkomstnivån lägre för kvinnor än för män både 1995 och 2013. 7 Arbetsinkomst definieras här som summan av löneinkomst och företagarinkomst. Inkomster karakteriseras vanligen av att många individer har låga eller medelhöga inkomster samt ett fåtal som har höga eller mycket höga inkomster. Sådana extremvärden kan få stor inverkan på medelvärdet medan medianvärdet inte påverkas. Det kan därför vara bättre att studera medianvärdet än medelvärdet när man vill beskriva inkomsterna i mitten av fördelningen. till ålder är det endast i åldersgruppen 45– som kvinnorna som hade en inkomstnivå över den sammantagna medianinkomsten för samtliga i åldern 20–. Den yngsta ålders- gruppen för både kvinnor och män har den lägsta arbetsinkomsten, vilket bl.a. kan förklaras av att många i denna ålder studerar eller är arbetslösa. För alla åldersgrupper utom bland ungdomar (20–) har kvinnors arbetsin- komster vuxit snabbare än mäns . I synnerhet kvinnor i åldersgruppen 55–har haft en snabb ökning av arbets- inkomsten. Tabell 2.1 Arbetsinkomst relativt medianen efter åldersgrupp och hushållstyp 1995 och 2013 Procent och procentuell utveckling, 20–64 år 20–24 år 25–34 år 35–44 år 45–54 år 55–64 år 0–6 år 0–6 år 7–17 år år, utan barn år, utan barn Anm.: (-) baseras på för få observationer för att anges. Statistiken för ensamstående män med barn 0–2013 baseras på ett litet urval personer och bör därför tolkas med försiktighet. Källor: och egna beräkningar. Sammanboende kvinnor och män har högre arbetsinkomster än de ensamstående oavsett om de har barn eller inte. Det är emellertid större skillnad mellan sammanboende kvinnors och mäns arbetsinkomster än mellan ensamstående kvinnors och mäns arbetsinkomster. För utrikes födda kvinnor och män har den relativa inkomstnivån förbättrats men den är fortfarande lägre än median- inkomsten. 2.2Lägre arbetskraftsdeltagande bland kvinnor En delförklaring till kvinnors lägre arbets- inkomster är att det är färre kvinnor än män som deltar på arbetsmarknaden, dvs. det är färre kvinnor som har arbetsinkomster. Kvinnornas arbetskraftsdeltagande ökade i , som arbetskraftsdeltagandet i stort sett var oförändrat för män (se diagram 2.2 och diagram 2.3).8 skedde ett antal politiska reformer för att underlätta kvinnors arbetskraftsdeltagande, som utbyggnaden av barn- och äldreomsorgen och införandet av föräldraförsäkringen. avskaffades också sambeskattningen vilket ökade framför allt kvinnornas ekonomiska utbyte av lönearbete. stabiliserades kvinnor- nas arbetskraftsdeltagande, och har legat lägre än männens. Arbetskraftsdeltagandet och skillnaden mellan kvinnor och män varierar över olika åldrar. Män har emellertid högre arbetskraftsdeltagande i samtliga åldersgrupper. Den största skillnaden är i gruppen 25–. Bland de äldsta kvinnorna 55–har arbets- kraftsdeltagandet fortsatt att stiga även och , vilket sannolikt är en förklaring till den positiva utvecklingen av arbetsinkomster för gruppen . 8 Statistiken i detta avsnitt bygger på arbetskraftsundersökningar och avser, om inget annat anges, åldersgruppen 15–enligt internationell definition. Anledningen till att andra åldersgrupper används i vissa diagram är att det saknas längre tidsserier för åldersgruppen 15–. 2015/16:1 Bilaga 3 Diagram 2.2 Arbetskraftsdeltagande bland kvinnor efter åldersgrupp 1970–2014 Andel av befolkningen 20–, procent 20–24 år 25–34 år 35–54 år 55–64 år Diagram 2.3 Arbetskraftsdeltagande bland män efter åldersgrupp 1970–2014 Andel av befolkningen 20–, procent 20–24 år 25–34 år 35–54 år 55–64 år Kvinnors lägre arbetskraftsdeltagande i ålders- gruppen 20–kan delvis förklaras av att kvinnor är sjuka (utanför arbetskraften) och heltidsstuderande i större omfattning än män.9 Det är också betydligt vanligare att kvinnor är hemarbetande än män.10 9 Sjuka omfattar personer utanför arbetskraften (som inte uppfyller villkoren för att vara heltidsstuderande) som uppgett sjukdom som skäl för detta. Gruppen sjuka innefattar både korttidssjuka (mindre än ) och långvarigt sjuka (), exempelvis förtidspensionärer av hälsoskäl och personer med sjukersättning som kommer att gälla framåt. Gruppen sjuk omfattar inte personer som är intagna för vård utan endast de som vistas för vård i hemmet, hos anhöriga eller liknande. 10 Detta avser personer utanför arbetskraften och baseras på personens egen bedömning av sin huvudsakliga verksamhet i arbetskraftsundersökning. 2015/16:1 Bilaga 3 Sjukdom och studier förklarar av skillnaden i arbets- kraftsdeltagande. Om hänsyn tas till dessa skillnader skulle det totala gapet i arbetskrafts- deltagandet på 2014 reduceras till omkring 2 procentenheter.11 Arbetskraften utgörs av sysselsatta och arbetslösa. Män arbetar i större utsträckning i sektorer som är mer konjunkturkänsliga och tenderar att drabbas hårdare av en ekonomisk nedgång än kvinnor.12 Arbetslösheten bland kvinnor och män var dock ungefär lika stor 2014 trots att konjunkturläget inte var i balans (se vidare utg.omr.14). Detta innebär att skillnaden i sysselsättningsgrad liknar skillnaden i arbets- kraftsdeltagande. Män har högre sysselsättningsgrad än kvinnor i alla studerade grupper även om skillnaden varierar i storlek (se tabell 2.2). I genomsnitt skiljer det mellan kvinnors och mäns sysselsättningsgrad. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män kan därför endast förklara en del av skillnaden i arbetsinkomst. Utrikes födda har en betydligt lägre sysselsätt- ningsgrad än inrikes födda, vilket är den huvud- sakliga förklaringen till gruppens lägre arbetsin- komster. Skillnaden i sysselsättningsgrad mellan utrikes födda kvinnor och män är större än skillnaden mellan inrikes födda kvinnor och män (se vidare utg.omr. Tabell 2.2 Sysselsättningsgrad för olika grupper 2005 och 2014 Andel av befolkningen 15–, procent 20–24 år 25–34 år 35–44 år 45–54 år 55–64 år därav m. barn m. barn under därav m. barn Totalt 15–74 år 2.3Kvinnor arbetar i yrken och sektorer med lägre löner Att de sysselsatta kvinnorna har lägre löner än männen är en viktig förklaring till att kvinnor har lägre arbetsinkomster. I genomsnitt uppgick kvinnors månadslön till av männens 2014 vilket innebär att det totala lönegapet mellan könen var eller ca per månad.13 Den könsuppdelade arbetsmarknaden är en förklaring till kvinnors lägre löner. Dels arbetar kvinnor och män i olika sektorer och yrken, dels har de olika befattningar där kvinnor är överrepresenterade i yrken och befattningar med lägre löner. 12 Wilkins och Wooden, Gender Differences in Rates of : 13 Detta avser en månadslön som är uppräknad till motsvarande heltid, Why Are Men to Lose Their ? vilket är det begrepp som genomgående används i avsnittet. Kvinnor och män arbetar i olika sektorer Den privata sektorn är den största arbetsgivaren för både kvinnor och män (se diagram 2.4 och diagram 2.5). Därefter är den kommunala sektorn störst för kvinnor där av de sysselsatta kvinnorna arbetade 2014. Bland männen arbetade i sektor vilket betyder att av de anställda i sektor är kvinnor. Den statliga sektorn sysselsätter av både kvinnorna och männen. Män är i en betydligt högre grad än kvinnor egenföretagare. Diagram 2.4 Sysselsatta kvinnor efter sektor 1970–2014 Antal i tusental, 16–64 år Anm.: infördes en ny mätmetod. Alla som arbetade i aktiebolag räknades Därefter räknas företagsledaren som egen företagare. Diagram 2.5 Sysselsatta män efter sektor 1970–2014 Antal i tusental, 16–64 år Anm.: infördes en ny mätmetod. Alla som arbetade i aktiebolag räknades Därefter räknas företagsledaren som egen företagare. Eftersom fler män än kvinnor är egna företagare blir brottet synligare för män än för I privat sektor uppgick kvinnors genomsnittliga månadslön 2014 till ca och män- nens månadslön till (se tabell 2.3). Det betyder att kvinnors lön var av männens eller att lönegapet var . 2015/16:1 Bilaga 3 lägsta genomsnittliga månadslönen återfinns bland kvinnor i sektor och den högsta bland män i privat sektor (tjänstemän). Kvinnor har i genomsnitt lägre lön än män i alla sektorer. Den största skillnaden finns i och den minsta i sektor. Om hänsyn tas till att kvinnor och män arbetar i olika yrken och sektorer, genom s.k. standard- vägning, återfinns den största skillnaden mellan kvinnors och mäns genomsnittliga löner i stället i privat sektor (se sista kolumnen i tabell 2.3). Tabell 2.3 Genomsnittliga månadslöner efter sektor 2014 Kvinnors lön i procent av Anm.: Tabellen visar månadslöner uppräknade till heltid. Standardvägningen tar hänsyn till att kvinnor och män arbetar i olika yrken och sektorer samt har olika utbildningsnivå, arbetstid och ålder (se underbilaga). Källor: och . Det totala lönegapet har varierat något , men jämfört med har lönegapet minskat (se diagram 2.6). Den viktigaste förklaringen till lönegapet i respektive sektor är att kvinnor är överrepresenterade i yrken där den genomsnittliga lönen är lägre. Diagram 2.6 Totalt lönegap mellan kvinnor och män efter sektor 1992–2014 Källor: och . 2015/16:1 Bilaga 3 minskade det totala löne- gapet mellan kvinnor och män med 2,4 procent- enheter. har undersökt hur stor del av minskningen som beror på att strukturen på arbetsmarknaden har förändrats och hur stor del som beror på att löne- ökningarna för kvinnor och män har varit olika stora. Resultaten visar att 60–av minskningen beror på att arbetsmarknaden var mindre könsuppdelad 2013 och resterande 30– beror på att kvinnor har haft större löneökningar än män i genomsnitt.14 Kvinnor och män har olika yrken De vanligaste yrkena bland kvinnor återfinns inom vård och omsorg samt utbildning (se tabell 2.4). Vanliga yrken bland män är lastbilsförare, mjukvaruutvecklare och företagssäljare. Den största yrkesgruppen bland kvinnor, underskö- terskor, har en månadslön på ca vilket ligger i nivå med den största yrkesgruppen bland män - lastbilsförare. Av de vanligaste yrkena är det dock två kraftigt mansdominerade yrken som sticker ut genom betydligt högre löner än övriga vanliga yrken. Mjukvaru- utvecklare och företagssäljare har båda månads- löner . I dessa grupper är också lönespridningen, mätt med kvoten mellan i lönefördelningen, betydligt större än i de andra yrkesgrupperna. Detta visar att möjligheten att göra lönekarriär är större inom dessa yrken. Tabell 2.4 De fem vanligaste yrkena 2014 Antal anställda, genomsnittlig månadslön i kronor och lönespridning Källor: och . Många studier med data finner att arbetsmarknaden i hade förhållandevis hög grad av könsmässig yrkessegregering i en internationell jämförelse. Nyare studier indikerar att detta är fallet.15 Trots att uppdelningen på arbetsmarknaden har minskat är den fortfarande hög. arbetade av de sysselsatta kvinnorna i yrken med en jämn könsbalans (40–) (se tabell 2.5). 15 Det vanligaste sättet att mäta könssegregering är Dissimilarity index (DI) som tolkas som den andel män eller kvinnor som måste byta yrkes- kategori för att uppnå könsbalans inom alla yrken på arbetsmarknaden. Den yrkesmässiga könssegregeringen har mätt på detta sätt minskat från 2000–2010. I en jämförelse med andra europeiska länder var könssegregeringen på den svenska arbetsmarknaden strax över genomsnittet, SOU 2014:81. Europeiska kommissionen har i en studie jämfört könssegregeringen –2007 i ett flertal europeiska länder bl.a. Resultaten visar att i början av perioden hade relativt hög grad av könssegregering men återfinns i mitten av fördelningen. Dessutom uppvisar den största 14 Löneskillnaden mellan kvinnor och män 2014. Vad säger den officiella minskningen , Root causes, implications and policy responses in the EU (Europeiska kommissionen 2009). Tabell 2.5 Grad av könsdominans 2013 Andel av de sysselsatta, procent 90–kvinnor, 0–män 60–kvinnor, 10–män 40–kvinnor, 40–män 10–kvinnor, 60–män 0–kvinnor, 90–män En förklaring till den könsuppdelade arbets- marknaden kan vara det internationellt sett höga arbetskraftsdeltagandet för kvinnor. som kvinnors arbetsutbud ökade byggdes välfärden ut vilket ledde till en ökad efterfrågan på arbetskraft i denna sektor och många kvinnor började arbeta där (se diagram 2.4). En betydande del av de tjänster som i utförs av kvinnor som avlönat marknadsarbete, t.ex. inom vård och omsorg, utförs som oavlönat arbete i hemmet i länder utanför Norden.16 Den kanske viktigaste förkla- ringen till den könsuppdelade arbetsmarknaden är de utbildningsval som kvinnor respektive män gör. Utbildningsvalen påverkar i stor utsträck- ning de yrken som kvinnor och män arbetar med. Även möjligheten till högre befattningar påverkas av utbildningens inriktning och längd.17 Kvinnor har osäkrare anställningar Tidsbegränsat anställda har en mer osäker ställning på arbetsmarknaden och ofta en mer osäker ekonomisk situation än de fast anställda. I gruppen tidsbegränsat anställda är kvinnor överrepresenterade. hade ungefär 342 000 kvinnor och 270 000 män en tidsbe- gränsad anställning. har andelen sysselsatta som är anställda på tids- begränsade kontrakt varit 2015/16:1 Bilaga 3 för kvinnor och för män. I offentlig sektor hade av kvinnorna och av männen tidsbegränsade anställningar 2014 (se diagram 2.7). I privat sektor var av kvinnorna och av männen tidsbegränsat anställda. Diagram 2.7 Tidsbegränsade anställningar som andel av antal anställda efter sektor 1987–2014 Andel av anställda 20–, procent 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 Unga kvinnor och män är tydligt överrepre- senterade bland anställda med tidsbegränsade anställningar. En högre andel kvinnor är dock tidsbegränsat anställda oavsett åldersgrupp (se diagram 2.8). Det finns studier som visar att personer som har tidsbegränsade anställningar har lägre lön och i mindre utsträckning får personalutbildning än personer som har fast anställning och att det finns risk för att vissa personer blir kvar i tids- begränsade anställningar under förhållandevis lång tid.18 16Nyberg, Könssegregering-Jämställt och könssegregerat, 2008. 17I tidigare års bilagor om ekonomisk jämställdhet ges en översikt till hur utvecklingen ser ut med avseende på utbildningsinriktning och längd. Se också Underlag till jämställdhetsutredningen och SOU 2015:50 för en beskrivning av hur mäns och kvinnors utbildningsval skiljer sig åt. 18 Se t.ex. SOU 2011:11 och Economic Surveys (2011). 2015/16:1 Bilaga 3 Diagram 2.8 Tidsbegränsade anställningar efter åldersgrupp 2014 Andel av anställda, procent 20–25–35–44 år 45–55–65–15–74 år En delförklaring till att tidsbegränsade anställ- ningar är vanligare bland kvinnor är att det är fler kvinnor som är föräldralediga eller sjukskrivna och det innebär att det oftare finns en tids- begränsad tjänst att fylla i de kvinnodominerade yrkena. Dubbelarbete, dvs. att kvinnor tar det största ansvaret för hemmet som de i allt högre utsträckning arbetar heltid, är en viktig orsak till varför kvinnor är sjukskrivna mer än män. Kvinnors arbete värderas ofta lägre än mäns och de sociala könsrollerna påverkar dess- utom arbetsmarknaden och kvinnors hälsa. Det finns indikationer på att sannolikheten att den tidsbegränsade anställningen ska övergå till en fast tjänst är större för män än för kvinnor och att risken för återkommande tidsbegränsade anställningar är större för kvinnor.19 Färre kvinnor än män är chefer chefer skiljer sig mycket åt mellan olika sektorer (se tabell 2.6). Endast staten har en könsfördelning som ligger inom jämställd- hetsintervallet (dvs. inom intervallet 40– ). Andelen chefer som är kvinnor är högst i och lägst i privat sektor. I förhållande till fördelningen av de anställda inom respektive sektor är män överrepresenterade som chefer i samtliga sektorer. Det finns dock en positiv trend i utvecklingen av andelen chefer som är kvinnor. Tabell 2.6 Chefer och anställda efter sektor 2013 Anm.: Anställda avser åldersgruppen 20–. Den ojämna könsfördelningen bland chefer är särskilt påtaglig på de allra högsta chefsposterna. Av börsföretagen är det som har en kvinna som styrelseordförande och som har en kvinna som verkställande direktör.20 Männens dominans i börsföretagens styrelser har minskat , 2015 hade andelen kvinnor ökat till (se diagram 2.9). Förutom att kvinnor och män arbetar i olika sektorer och yrken finns män i större utsträck- ning på högre befattningar eller chefsposter. var av alla chefer kvinnor och var män. 19 Se t.ex. , Språngbräda eller segmentering? studie av tidsbegränsat anställda (och utbildningspolitisk utvärdering 2001:1), m.fl., Kollektivavtalen arbetsmarknads- och utbildningspolitisk utvärdering 2012:19) och 20 Avser de företag som var registrerade på och NGM Arbetskraftsundersökningen, tredje kvartalet 2010. anställda (2010). Diagram 2.9 Ledamöter i börsföretagens styrelser 2000– Anm. : NGM-företag ingår inte 2008–2010. Källor: Styrelser och revisorer i 2014–2015 och SIS Ägarservice. Personer som rekryteras till bolagens styrelser och ledningsgrupper har ofta en utbildnings- bakgrund som ekonomer, jurister eller civil- ingenjörer. Kvinnor utgör över hälften av studenterna på landets ekonom- och jurist- utbildningar och en tredjedel av studenterna på civilingenjörsutbildningarna.21 En studie på svenska data visar att skillnaden mellan mäns och kvinnors sannolikhet att inneha en topposition i ett stort privat företag har minskat . Däremot är det fortfarande betydligt vanligare att män innehar toppositioner givet samma utbildning.22 En stor del av lönegapet kan förklaras Lönegapet på kan som beskrivits ovan till stor del förklaras av att kvinnor och män arbetar i olika yrken och befattningar. Om hänsyn tas till att män och kvinnor fördelar sig olika avseende vissa lönepåverkande faktorer som t.ex. utbildning, arbetslivserfarenhet, befattning, yrke, hel- eller deltidsarbete och sektor är lönegapet 2014 (se sista 2015/16:1 Bilaga 3 kolumnen i tabell 2.3).23 Det oförklarade lönegapet kan bero på diskriminering mellan kvinnor och män men det kan också bero på skillnader i faktorer som inte beror på kön, som individuella egenskaper eller arbetsuppgifter. Lönegapet är högre vid högre lönenivåer och tenderar dessutom att accelerera högst upp i lönefördelningen, detta brukar kallas för ”glastaket”. 2.4Kvinnor har kortare arbetstid Den viktigaste förklaringen till kvinnors lägre arbetsinkomster är att kvinnor har kortare arbetstid än män. I genomsnitt arbetade kvinnor mindre än män 2014, vilket motsvarar kortare arbetstid.24 Skillna- den i arbetstid har emellertid minskat med jämfört med vilket kan förklara den snabbare ökningen av kvinnors arbetsinkomster. Allt fler kvinnor arbetar heltid Andelen av de sysselsatta kvinnorna som arbetar heltid har ökat kontinuerligt och 2014 var andelen kvinnor som arbetade heltid högre än (se diagram 2.10). Nästan alla sysselsatta män arbetar heltid även om andelen deltidsarbetande ökat under perioden.25 21 Kvinnornas andel inom traditionellt manligt dominerade yrkes- områden som kräver eftergymnasial utbildning har successivt ökat t.ex. läkare, civilingenjör och jurist. I många yrkesgrupper är män i majoritet i de äldre åldersgrupperna, medan andelen kvinnor är betydligt högre bland de yngre. 22 SOU 2014:81. 23Löneskillnaden mellan kvinnor och män 2014. Vad säger den officiella lönestatistiken? 24Avser faktisk arbetad tid för sysselsatta 20–. 25 Med deltid avses en överenskommen arbetstid om mindre än . 2015/16:1 Bilaga 3 Diagram 2.10 Heltidsarbete 1970–2014 Andel av sysselsatta 20–, procent Den vanligaste anledningen till deltidsarbete 2014 för både kvinnor och män var att ett heltidsarbete saknades (se diagram 2.11). Därefter var den vanligaste orsaken till att kvinnor arbetade deltid att de tar hand om barn och/eller vuxen anhörig. Den näst vanligaste anledningen för män var studier. Antalet män som arbetade deltid för att ta hand om barn eller en anhörig var förhållandevis litet 2014, antalet har emellertid nästan fördubblats . Bland kvinnor har det skett en minskning på av andelen som arbetar deltid av denna anledning, vilket också innebär en minskning av antalet i sin helhet. Att fler kvinnor än män arbetar mindre än de skulle vilja kan bero på att det finns en stark del- tidsnorm i många kvinnodominerade branscher och att det kan vara svårt att bli erbjuden en heltidstjänst.26 Anledningen till att kvinnor arbetar deltid varierar emellertid mellan sektorerna. I såväl den kommunala som den privata sektorn var den vanligaste orsaken 2014 att heltidsarbete saknades som angav detta som orsak. För kvinnor sysselsatta i eller statlig sektor var den vanligaste orsaken till deltidsarbete vård av barn eller anhörig vuxen, angav detta som orsak. 26 Se t.ex. SOU 2005:66. Diagram 2.11 Orsak till deltidsarbete 2014 Antal i tusental, 20–64 år Förutom att kvinnor oftare arbetar deltid än män är de även mer frånvarande från arbetet. Detta leder till att det är ännu större skillnad mellan den faktiska arbetstiden för kvinnor och den faktiska arbetstiden för män. var den genomsnittliga överenskomna arbetstiden för män och för kvinnor . var den faktiska veckoarbetstiden för män och för kvinnor. Det betyder att kvinnors frånvaro i genomsnitt var och mäns frånvaro var . De främsta anledningarna till att kvinnor i större utsträckning än män är frånvarande från arbetet är föräldraledighet och sjukskrivning. Kvinnor med barn har kortare faktisk arbetstid än kvinnor utan barn (se diagram 2.12). Männens arbetstid påverkas inte av förekomsten av barn i samma utsträckning.