prop · H30369 · 2015-12-17 00:00:00 — Regeringens skrivelse 2015/16:69 Politik för hållbart företagande Regeringen överlämnar denna skrivelse till . Regeringen har aviserat en mer ambitiös politik för hållbart företagande. I denna skrivelse redovisas regeringens syn på en rad av frågor kopplade till ett hållbart företagande, såsom mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljöhänsyn och antikorruption, men också jämställdhet, barnrättsperspektivet, mångfald, affärsetik och beskattning. I skrivelsen görs klart att hållbart företagande inte bara är en självklar del av näringspolitiken utan också en del av många andra områden, såsom finansmarknadspolitiken, miljöpolitiken, regionala tillväxtpolitiken, arbetsmarknadspolitiken, handelspolitiken och biståndspolitiken. Av skrivelsen framgår även regeringens förväntningar på företagens hållbarhetsarbete och rekommendationer om hur arbetet bör bedrivas. Skrivelsen har utarbetats med stöd av en interdepartemental arbetsgrupp i och efter dialog med intressenter – företag, myndigheter, fackföreningar, civilsamhället, akademi m.fl. En ny politik för hållbart företagande ............................................... Globala utmaningar kräver global samverkan .................... Regeringens syn på hållbart företagande............................ Internationella riktlinjer för hållbart företagande .............................. Vad innebär hållbart företagande?...................................... riktlinjer för multinationella företag .................... FN:s Global Compact ......................................................... 2.4FN:s vägledande principer för företag och mänskliga kärnkonventioner och trepartsdeklarationer ............. FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling .......................... Rapportering och standarder .............................................. Företagens ansvar för miljö och klimat........................................... Miljökvalitetsmålen utgör grunden .................................. En ambitiös klimatpolitik ................................................. Hållbar konsumtion och produktion ................................. Företagens ansvar för social utveckling .......................................... Jämställdhet som ledstjärna.............................................. Respekt för mänskliga rättigheter..................................... Mångfald och nyanländas etablering ................................ Företagens ansvar för intern styrning och transparens .................... Arbetet mot korruption ..................................................... Politik för hållbart värdeskapande .................................................. 6.1Hållbart företagande i näringspolitiken och regionala En hållbar finansmarknadspolitik..................................... En hållbar frihandelspolitik .............................................. Hållbart företagande i utvecklingssamarbetet .................. Hållbar offentlig upphandling .......................................... Slutsatser och prioriteringar ................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 En ny politik för hållbart företagande 1.1Globala utmaningar kräver global samverkan Globala utmaningar kräver globala svar och åtgärder. Överordnat handlar det om att säkerställa en rättvis utveckling för människor på jorden och att inte överutnyttja våra gemensamma naturresurser. Ingen enkel lösning står till buds och ingen aktör kan ensam vända utvecklingen. Vår vilja och förmåga att samverka mellan alla samhällets aktörer på global, nationell, regional och lokal nivå kommer att vara avgörande. Ända sedan , Vår gemensamma framtid (1987), gjorde begreppet hållbar utveckling känt över världen har näringslivets roll i denna varit omdiskuterad. ser vi en utveckling där näringslivet med kraft uttryckt sin vilja och ambition att ta ansvar för den globala utvecklingen och efterfrågar regelverk som möjliggör ekonomisk tillväxt inom planetens gränser. En hållbar tillväxt och en rättvisare fördelning av de ekonomiska resurserna är en förutsättning för ett miljömässigt och socialt hållbart samhälle. Innovativa och nytänkande företag, såväl stora som små, utvecklar produkter och tjänster som bidrar till lösningen på både sociala och miljömässiga utmaningar. Framtiden kräver ett ännu närmare samarbete mellan stater, multilaterala organisationer, företag, arbetsmarknadens parter och civilsamhället. Näringslivets långsiktiga ekonomiska tillväxt är beroende av att vi i samverkan lyckas finna vägar att möta de globala hållbarhetsutmaningarna, t.ex. genom att bidra till FN:s nya Agenda 2030. Näringslivets bidrag är nödvändigt för att vi ska kunna skapa en hållbar utveckling för våra barn och barnbarn. 1.2Regeringens syn på hållbart företagande Målet för regeringens näringspolitik är att stärka den svenska konkurrenskraften och skapa förutsättningar för fler jobb och växande företag så att når lägst arbetslöshet i EU . Hållbart företagande har en självklar roll i en modern näringspolitik som skapar förutsättningar för att svenska företag ska fortsätta utvecklas, växa på de marknader i världen som växer, samt vara attraktiva för investerare och medarbetare. Omställningen till ett hållbart samhälle rymmer såväl utmaningar som möjligheter för företag. Hållbart företagande innebär att agera ansvarsfullt genom att följa internationella normer och riktlinjer, minimera negativ påverkan på samhället, samt bidra till en hållbar samhällsutveckling. Men det är också ett förhållningssätt där företag använder nytänkande, innovation och hållbar konsumtion och produktion för att bidra till lösningar på samhällets gemensamma utmaningar i bred samverkan. Transparens och öppenhet är självklara byggstenar för att förtjäna allmänhetens förtroende. Således innebär ett strategiskt arbete 2015/16:69 med hållbart företagande såväl riskhantering som affärsmöjligheter för näringslivet. Regeringens ansvar är att ställa tydliga krav, men också stödja näringslivet i deras hållbarhetsarbete. vill regeringen uppmuntra, underlätta och möjliggöra för företag att maximera sin positiva påverkan och ta tillvara de affärsmöjligheter som finns inom ramen för omställningen till en hållbar utveckling. Därför är hållbart företagande inte bara en självklar del av näringspolitiken utan också en integrerad del av många politikområden. Viktiga styrmedel finns inom ramen för t.ex. finansmarknadspolitiken, miljöpolitiken, regionala tillväxtpolitiken, arbetsmarknadspolitiken, handelspolitiken och biståndspolitiken. ska också vara ledande i att integrera jämställdhetsperspektivet i agendan för hållbart företagande. Det sammanhållande ansvaret för hållbart företagande ligger hos närings- och innovationsministern, som har aviserat en mer ambitiös politik för hållbart företagande. Frågan ska ses som en bärande del i förutsättningarna för att svenska företag ska kunna skapa, växa och exportera. Regeringens definition av hållbart företagande utgår från principerna i FN:s Global Compact som omfattar mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljöhänsyn och antikorruption. Därtill finns en rad anslutande frågor som t.ex. jämställdhet, barnrättsperspektivet, mångfald, affärsetik och beskattning. Denna skrivelse till syftar till att redovisa regeringens syn på hållbart företagande, och på vilket sätt regeringen verkar och avser att verka för detta framöver. Skrivelsen har utarbetats i , efter samråd med 120 representanter för olika intressenter vid fyra dialogmöten.1 Förhoppningen är att skrivelsen ska vara en värdefull utgångspunkt och vägledning för företag och andra intressenter som vill verka för hållbart företagande och en hållbar samhällsutveckling i stort. 2Internationella riktlinjer för hållbart företagande 2.1Vad innebär hållbart företagande? Hållbart företagande utgår från att företag ska bedriva en verksamhet som gynnar en hållbar utveckling enligt den definition som slogs fast av 1987, nämligen ”en hållbar utveckling är en utveckling som tillfredsställer dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillfredsställa sina behov”. 1 Intressentdialoger har genomförts med representanter för företag, myndigheter, fackföreningar, civilsamhället, akademi, m.fl. i , (i samarbete med CSR ) och (i samarbete med CSR och TEM). har även mottagit 14 skriftliga inlagor från olika intressenter. EU-kommissonen har i sin strategi för Corporate Social Responsibility Skr. 2015/16:69 (CSR) –2014 definierat hållbart företagande som företagens ansvar för den egna verksamhetens påverkan på samhället, och lyfte bl.a. fram företagens sociala och miljömässiga ansvar. FN:s Global Compact (se nedan) pekade 1999 i första hand ut fyra områden för företags ansvarstagande: mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljöhänsyn och antikorruption. Även förkortningen ESG används, som står för Environment (miljö), Social (samhällsansvar) och Governance (styrning). Denna indelning genomsyrar också dispositionen i skrivelsen. Regeringen har valt att i denna skrivelse använda termen hållbart företagande. I det begreppet inkluderas CSR. Med hållbart företagande menas att agera ansvarsfullt och minimera risken för negativ påverkan. Det innebär också möjligheter till värdeskapande och nya innovativa affärsmodeller där företagen arbetar strategiskt, är transparenta och samarbetar med andra aktörer i samhället. Hållbart företagande ses också som en nödvändighet för företagens överlevnad. Det bidrar till tillväxt som i sin tur bidrar till jobbskapande. Det finns ett antal internationella riktlinjer som kan vara till stöd för arbetet med hållbart företagande. Nedan presenteras några av dessa. 2.2OECD:s riktlinjer för multinationella företag riktlinjer för multinationella företag är gemensamma rekommendationer från regeringar till multinationella företag på hur affärsverksamheter bedrivs ansvarsfullt. Närmare 50 regeringar har anslutit sig till riktlinjerna sedan de framförhandlades . De innehåller icke-bindande principer, men de länder som har anslutit sig gör en bindande utfästelse om att tillämpa riktlinjerna och uppmuntra multinationella företag att följa dem i sin verksamhet. Riktlinjerna är uppdelade i tio kapitel och omfattar bl.a. mänskliga rättigheter, arbets- och anställningsförhållanden, miljö, korruption, konsumentintressen, vetenskap och teknik, konkurrens och beskattning. Ett centralt begrepp i riktlinjerna är konskevensanalys (s.k. due diligence). Det är den process som ett företag genomför för att identifiera, förhindra, begränsa och ansvara för negativ påverkan. Den bör utgöra en del av riskhanteringssystemen och beslutsfattandet inom företaget. Typen och omfattningen av en due diligence kan variera företag emellan. De länder som har anslutit sig till riktlinjer har också förbundit sig att inrätta en nationell kontaktpunkt (NKP), till vilken man kan anmäla företag som man anser har brutit mot riktlinjerna. NKP:n ska även informera om och främja riktlinjerna, samt vara ett forum för dialog i frågor som rör riktlinjernas implementering. NKP:n kan inte överpröva domstolsbeslut men kan avge rekommendationer och medla mellan parter. NKP är en trepartssamverkan mellan staten och arbetsmarknadens parter. Staten representeras av flera departement i med Utrikesdepartmentet som ordförande. Arbetsgivarna representeras av och . Arbetstagarna representeras av LO, , , och . 2015/16:69 Den svenska NKP:n har hanterat fyra anmälningar sedan revideringen av riktlinjer 2011. FN:s Global Compact etablerades 1999 och är ett nätverk av företag, organisationer och akademi med huvudkontor i . Initiativet, som i första hand riktar sig till företag, syftar till att ta ett aktivt ansvar för tio erkända principer inom områdena mänskliga rättigheter, arbetsvillkor, miljö samt bekämpning av korruption. Global Compact främjar även näringslivets engagemang i bredare FN-initiativ som t.ex. de nya hållbarhetsmålen i Agenda . Initiativet har ca 13 000 deltagare, av vilka ca 8 000 är företag. Från är närmare 200 signatärer anslutna (2015). Det finns även ca 100 lokala och regionala nätverk, bl.a. ett i . Medlemmarna i Global Compact ska redovisa hur man främjar principerna genom en s.k. Communication on progress (COP). De tio principerna är: 1.stödja och respektera internationellt erkända mänskliga rättigheter, 2.försäkra sig om att företaget inte är delaktigt i brott mot mänskliga rättigheter. 3.upprätthålla föreningsfrihet och erkänna rätten till kollektiva förhandlingar, 8.främja större miljömässigt ansvarstagande, 9.uppmuntra utveckling och spridning av miljövänlig teknik. 10.motarbeta alla former av korruption, inklusive utpressning och bestickning. Den stödjer Global Compact finansiellt genom ett årligt bidrag. 2.4FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter antogs dokumentet FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter enhälligt av för mänskliga rättigheter. Detta ramverk bygger på tre pelare: 1. statens skyldighet att skydda de mänskliga rättigheterna, 2.företags ansvar att respektera de mänskliga rättigheterna, vilket innebär att deras verksamhet inte ska bidra till kränkningar av mänskliga rättigheter och att företagen ska agera för att förhindra sådana, 3.möjlighet att få sin sak prövad om rättigheterna inte respekteras. De vägledande principerna riktar sig till alla stater och företag och de mänskliga rättigheterna framgår bl.a. av FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter, FN:s konvention om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt kärnkonventioner och trepartsdeklarationer. Stater har blivit ombedda att implementera FN:s vägledande principer nationellt och företag att utgå ifrån principerna i sitt arbete. blev det sjätte landet i världen att anta en nationell handlingsplan för företagande och mänskliga rättigheter i linje med FN:s vägledande principer (se även avsnitt 4.3). enades om en deklaration i syfte att stödja implementeringen av FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter. Deklarationen uppmanar medlemsstaterna att bl.a. anta nationella handlingsplaner för att genomföra FN:s principer. 2.5ILO:s kärnkonventioner och trepartsdeklarationer Internationella arbetsorganisationen () fyller en viktig roll för att bistå sina medlemsländer att främja goda och anständiga arbetsvillkor men även värna värden som demokrati, mänskliga rättigheter, rättvisa, social grundtrygghet och jämställdhet på arbetsmarknaden. Globaliseringen i form av fria kapitalrörelser, informationsflöden, migration, strukturomvandling och utflyttning av företag inverkar på regeringars möjligheter att reglera ekonomiska och sociala förhållanden. Genom sin normbildande verksamhet tillförsäkrar en gemensam, global minimistandard av rättigheter på arbetsmarknaden. Särskilt viktiga är de åtta s.k. kärnkonventionerna: Nr 29 om tvångs- eller obligatoriskt arbete (1930), Nr 87 om föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten (1948), Nr 98 om organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten (1949), Nr 100 om lika lön mellan män och kvinnor (1951), Nr 105 om avskaffande av tvångsarbete (1957), Nr 111 om diskriminering i anställning och yrkesutövning (1958), Nr 138 om minimiålder för barnarbete (1973), och Nr 182 om avskaffande av de värsta formerna av barnarbete (1999). De stater som ratificerat en konvention har åtagit sig att respektera konventionen till sitt fulla innehåll. har ratificerat samtliga åtta kärnkonventioner. Även icke bindande deklarationer spelar stor roll för legitimiteten för de globala arbetsrättsliga normerna. Trepartsdeklarationen om grundläggande principer och rättigheter i 2015/16:69 arbetslivet är ett instrument för att uppnå produktiv sysselsättning med anständiga arbetsvillkor (eng. decent work) i den globala ekonomin. Trepartsdeklarationen om social rättvisa för en rättvis globalisering lyfter fram organisationens särskilda ansvar att hantera globaliseringens sociala dimension. Trepartsdeklarationen om multinationella företag är riktlinjer för multinationella företag, regeringar och arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer inom områden som arbetsvillkor och relationer mellan arbetsmarknadens parter. har ökat sin samverkan med multinationella företag och medlemsstaterna för att förbättra arbetsförhållandena i globala leverantörskedjor. Exempel på det är Better Work Programme, och Accord som kom till efter olyckan i textilfabriken 2013 där de stora klädmärkena förbinder sig att verka för bl.a. bättre arbetsmiljö och större möjligheter till arbetstagarinflytande. 2.6FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling enades världens stater om en agenda för hållbar utveckling med bl.a. 17 nya globala mål som gäller (Agenda 2030). Agendan rör alla delar av hållbar utveckling som fred, rättvisa, jämlikhet, fattigdomsbekämpning, ekonomisk utveckling, klimat och miljö. Agendan är universell, dvs. den ska genomföras av alla länder, såväl nationellt som internationellt. Aktörer inom det civila samhället, akademin, näringslivet och fackföreningsrörelsen har varit involverade i framtagandet av Agenda 2030. Näringslivet har en central uppgift i genomförandet och företag uppmanas att använda sin kreativitet och innovationsförmåga för att bidra till att uppnå målen. Global Compact konstaterar att företagen kan bidra inom alla de 17 målen, och uppmanar företag att arbeta mot några av de mest relevanta frågorna utifrån sin egen verksamhet. Global Compact m.fl. har varit involverat i utarbetandet av verktyget SDG , som ska hjälpa företag att anta en strategisk ansats för att kunna bidra till genomförandet av Agenda 2030. Regeringen avser att tillsätta en kommitté med uppgift att samordna det nationella genomförandet av Agenda 2030 i , bl.a. i nära dialog med det civila samhället. Politiken för global utveckling (PGU) kommer att utgöra ett centralt verktyg i vårt genomförande av Agenda 2030. PGU syftar till att alla politikområden ska bidra till en rättvis och hållbar global utveckling, som genomsyras av ett rättighetsperspektiv och utgår från fattiga människors perspektiv på utveckling. Hållbart företagande är ett viktigt område för detta arbete och ingår i de handlingsplaner för hur de nya globala målen för hållbar utveckling ska uppnås, som tas fram av departementen. En PGU-skrivelse, som bygger på handlingsplanerna, kommer att presenteras för . Utöver ovanstående riktlinjer för hållbart företagande finns ett flertal rapporteringsverktyg och standarder som kan bidra till och underlätta ett hållbart företagande. Nedan redovisas några av de mest centrala av dessa. Global Reporting Initiative (GRI) är en oberoende organisation med ett uttalat syfte att främja användandet av hållbarhetsrapportering hos företag. GRI är ett av de vanligaste ramverken för hållbarhetsrapportering, som även används som underlag för att förstå hur företaget arbetar med hållbarhetsfrågor. Integrerad Rapportering (IR) är ett globalt initiativ som syftar till att företagen rapporterar om sitt hållbarhetsarbete i själva årsredovisningen och inte i separata hållbarhetsrapporter. Genom IR tydliggörs sambanden mellan samtliga komponenter som bidrar till företagens framgångar, vilket ska underlätta det strategiska arbetet och beslutsfattandet i organisationen. Carbon (CDP) är en oberoende, internationell organisation som arbetar för dialog kring företags klimatpåverkan och strategier för att föra denna kunskap vidare till investerare. ISO 14001 är en frivillig internationell standard för miljöledningssystem. Standarden hjälper företag att identifiera och systematiskt minska sin påverkan på miljön på ett kostnadseffektivt sätt, t.ex. för att minska användningen av energi, råvaror eller avfall. ISO 26000 är en frivillig internationell standard för socialt ansvarstagande, som bl.a. SIS () har varit med om att utveckla. Standarden anger vad företag eller organisationer kan göra för att bidra till en hållbar framtid och tar bl.a. upp miljö, mänskliga rättigheter, konsumentfrågor, antikorruption och affärsetik. Svensk kod för bolagsstyrning är ett led i näringslivets självreglering för att förbättra styrningen i börsnoterade bolag. trädde en reviderad version i kraft som bl.a. betonar den affärsmässiga betydelsen av hållbarhet, mångfald och jämställdhet. Enligt koden handlar god bolagsstyrning om att säkerställa att bolag sköts hållbart, ansvarsfullt och effektivt. I koden finns regler om att styrelserna bör ha en jämn könsfördelning. Barnrättsprinciperna har utarbetats på internationell nivå av och tillsammans med Global Compact och är ett verktyg som hjälper företag att förstå sin påverkan på barns rättigheter. De tio principerna omfattar bl.a. ansvarsfull markandsföring, eliminering av barnarbete, säkra produkter för barn och familjevänliga arbetsplatser. Regeringens tydliga förväntan är att företag verksamma i eller i utlandet ska ha de internationella riktlinjerna för hållbart företagande som utgångspunkt för sitt arbete, både hemma och i utlandet. 2015/16:69 De internationella riktlinjerna inbegriper i första hand riktlinjer för multinationella företag, FN:s Global Compact, FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter, kärnkonventioner och trepartsdeklarationer. Därutöver uppmuntrar regeringen näringslivet att analysera Agenda 2030 och dess mål för hållbar utveckling och arbeta mot några av de mest relevanta frågorna utifrån sin egen verksamhet. Rent konkret kan arbetet med hållbart företagande bl.a. handla om följande. att fastställa en värdegrund som utgångspunkt för sitt hållbarhetsarbete, som genomsyrar företagets affärskultur, att ha en uppförandekod och policyåtagande på högsta nivå, som bl.a. inkluderar att man avser respektera internationella riktlinjer för hållbart företagande, inklusive organisationsfriheten och rätten att teckna kollektivavtal, att arbeta strategiskt, fastställa mål och följa upp sitt arbete. att kartlägga och ha kontroll över risker och förbättringsmöjligheter i sin värdekedja och ha gjort bedömningar av var ansvaret ligger för riskerna och var företaget kan påverka i positiv riktning, att ha rutiner i företaget för att identifiera och hantera risker och möjligheter utifrån verksamhetens storlek, karaktär och sammanhang, inklusive konsekvensanalys (eng. due diligence), att söka nya affärsmodeller som bidrar till att minska negativ påverkan och bidrar till en hållbar utveckling, att identifiera affärsmöjligheter och utveckla produkter och tjänster som bidrar till lösningar på sociala och miljömässiga utmaningar, att samarbeta med andra bolag och organisationer om hållbarhetsutmaningar och möjligheter. att vara transparent och rapportera kring risker och möjligheter samt påverkan på samhället, såväl positiv som negativ, att föra dialog med de viktigaste intressenterna, att införa riktlinjer och processer för hur personer kan slå larm (visselblåsa) internt om missförhållanden. Hållbart företagande rymmer såväl risker och utmaningar, som möjligheter till nya och innovativa affärsmodeller. Förutsättningarna för företagens arbete med hållbart företagande varierar beroende på storlek, samt inom vilka branscher och i vilka länder de är verksamma. Ansvaret för hållbart företagande är företagens, men utvecklingen är ett samspel mellan företag, intressenter samt samhällsaktörer. Regeringen och myndigheter kan ha en uppmuntrande, stödjande och pådrivande roll. Regeringen bör även bidra med kunskapsutbyte över nationsgränserna inom organisationer som t.ex. FN och EU samt bilateralt. Fackliga organisationer kan genom kollektivavtal och globala ramavtal säkra rättigheter och villkor i företagen och deras underleverantörer. Civilsamhällesorganisationer kan identifiera problem och arbeta konstruktivt med företag, både hemma och i utlandet, för att försöka hitta Skr. 2015/16:69 gemensamma lösningar. Konsumenter och investerare är viktiga aktörer för att inrikta och belöna företagens arbete.