prop · H20367 · 2015-03-17 00:00:00 — Förtroendeskapande åtgärder fyller fortsatt en viktig funktion. Däremot finns ett stort behov av att modernisera Wiendokumentet. Det uppdaterades och en ny översyn ska genomföras 2016, vilket kan komma att bli komplicerat med hänsyn till rådande förhandlingsklimat. Fördraget om observationsflygningar är inte ett OSSE-fördrag utan ett avtal mellan fördragets medlemsstater, men det har en stark koppling till . Den praktiska tillämpningen av fördraget har i allt väsentligt fungerat väl . Den politiska motsättningen mellan och , med anledning av ansökan om anslutning till fördraget, löstes till viss del . har fortfarande inte erhållit medlemskap, men och har slutat att motsätta sig arbetet i fördragets beslutsforum. kunde som första fördragsstat certifiera en digital sensor. har fortsatt att verka för ett aktivt genomförande av fördraget, bland annat genom att mot betalning ställa ett observationsflygplan till förfogande för andra fördragsstater. genomförde en extraordinär flygning över . Förhandlingarna om flygkvoter var särskilt komplicerade till följd av ryska invändningar mot genomförandet av flygningar. planeras en ny översynskonferens äga rum. Den senaste hölls 2010. 4.1.4Fördraget om konventionella väpnade styrkor i Fördraget om konventionella väpnade styrkor i har inte fungerat . Förhoppningar om att skapa ny förhandlingsdynamik avseende konventionell rustningskontroll införlivades inte. bedöms förutsättningarna som i stort sett obefintliga när det gäller att bryta de låsningar som finns och som förstärkts av den ryska aggressionen mot . 4.1.5 och den årliga säkerhetsöversynskonferensen Inom ramen för säkerhetskommittén diskuteras icke-militära aspekter av säkerhet, med fokus på gränsöverskridande hot. första beslutet någonsin om att upprätta förtroendeskapande åtgärder på området cybersäkerhet kunnat antas (ministermötet i ). Därutöver har arbetet med att bekämpa internationell terrorism fortlöpt. Ministermötet i antog en deklaration om roll för att motverka utländska terrorister med hänvisning till FN:s säkerhetsrådsresolutioner och 2178, samt en deklaration om roll när det gäller att motverka kidnappning och gisslantagande Skr. 2014/15:67 av terroristgrupper, i enlighet med 2133. har även fortsatt att fokusera på utvecklingen i och . har bidragit finansiellt till i , som arbetar med utbildning av gränspersonal och har koppling till områden som berörs av arbete. Den årliga säkerhetsöversynskonferensen överskuggades helt av den pågående konflikten i . 4.1.6Högkommissarien för nationella minoriteter Högkommissarien för nationella minoriteter (HCNM) inrättades 1992 och har sitt säte i . HCNM är främsta konfliktförebyggande instrument, med huvuduppgift att i ett tidigt skede identifiera och motverka etniska spänningar som kan äventyra freden, stabiliteten eller relationerna mellan deltagande stater. innehar från posten. HCNM verkar genom så kallad tyst diplomati, vilket innebär att regeringar i förtroende kan be om hjälp för att hantera spända situationer som riskerar att leda till konflikt. Alla deltagande stater har accepterat HCNM:s mandat och därmed dennes rätt att avge rekommendationer i minoritetsrelaterade frågor. Dessa frågor handlar ofta om rätt till medborgarskap, icke-diskriminering, möjligheter att använda sitt modersmål, utbildning på minoritetsspråk samt möjligheter att delta i och aktivt kunna påverka det politiska, sociala, ekonomiska och kulturella livet i det land där man är bosatt. HCNM är dock ingen ombudsman för minoritetsfrågor, eller inspektör av enskilda brott mot de mänskliga rättigheterna. HCNM är en institution som anses fungera väl och har ett starkt stöd från deltagarstaterna. har HCNM varit aktiv i en rad länder, inte minst i efter aggression och olagliga annektering av . Hon har öppet slagit fast att det inte finns några bevis för övergrepp mot den ryskspråkiga befolkningen på , men har vittnat om allvarliga kränkningar mot krimtatarer. Tillsammans med ODIHR genomförde HCNM även en omfattande utvärdering av situationen för mänskliga rättigheter i och 2014. HCNM har även besökt , , , , , , och Kosovo. Institutionen har även gett stöd till samarbete om flerspråkig utbildning mellan länderna i . Den ekonomiska och miljömässiga Kontoret för samordnaren av ekonomi- och miljöverksamhet upprättades och utgör en del av . Samordnarkontoret har till uppgift att stärka förmågan hos permanenta 2014/15:67 rådet och övriga institutioner att hantera ekonomiska och miljömässiga aspekter av säkerhet. Utgångspunkten är att ekonomisk utveckling och miljömässig hållbarhet är en förutsättning för säkerhet. Samarbetet bedrivs till största delen genom projektverksamhet, främst i och inklusive , och rör exempelvis transportfrågor och gränsöverskridande vattenhushållning. fältmissioner spelar en viktig roll för uppföljningen av projekten. Initiativen på miljöområdet syftar till att öka medvetenheten om miljöhot och vilken betydelse dessa har för ett lands eller en regions säkerhet. Samordnaren verkar mot korruption och penningtvätt samt arbetar för främjande av god samhällsstyrning och en fungerande rättsordning på ekonomi- och miljöområdet, liksom för att stärka kvinnors ekonomiska ställning. Samordnarens projektverksamhet har även bäring på migrationsrelaterade frågor med koppling till säkerhet. Under det ukrainska ordförandeskapet 2013 prioriterades frågor om energi och miljö och beslut fattades om miljökonsekvenserna av energirelaterade aktiviteter, liksom om skydd av energinät från naturliga och av människor skapade katastrofer. Det schweiziska OSSE- ordförandeskapet lade stor vikt vid bekämpning av korruption, och ett beslut om förebyggande av korruption fattades vid ministermötet , tillsammans med ett beslut om förstärkt arbete för att minska risken för naturkatastrofer. De politiskt bindande åtagandena i tredje, så kallade mänskliga dimensionen av det breda säkerhetsbegreppet, syftar till full efterlevnad av grundläggande fri- och rättigheter, att upprätthålla rättsstatens principer, att bygga upp och bevara demokratiska institutioner samt att motverka intolerans och diskriminering. Dagordningen för arbetet inom dimensionen antas årsvis. Arbetet är bland annat centrerat kring årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen (se avsnitt 4.3.1 nedan), tre tematiska kompletterande möten, ett tematiskt så kallat Human Dimension Seminar samt regelbundna möten inom kommittén för den mänskliga dimensionen. Evenemangen syftar framför allt till att se över deltagarstaternas implementering av åtagandena inom den mänskliga dimensionen och inkluderar även deltagare från civilsamhället. Utöver de specifika mötena tar deltagarländerna vid de veckovisa mötena i permanenta råd regelbundet upp konkreta frågor om länders tillkortakommanden när det gäller implementeringen av åtagandena i den mänskliga dimensionen. Vid kommittémötena finns också den återkommande agendapunkten om frivillig rapportering, där deltagarländer själva redogör för en aspekt av situationen för de mänskliga rättigheterna i det egna landet följt av en diskussion. och EU är pådrivande för att frågor om yttrandefrihet, mediefrihet och förenings- och mötesfrihet ska ges en framskjuten plats. Detta arbete bedrivs inte minst med hänsyn till den hårdnande repressionen i delar av och dess konsekvenser för Inför ministerrådsmötet i Skr. 2014/15:67 lade EU, på svenskt initiativ, fram två förslag till ministerrådsbeslut om yttrandefrihet respektive förenings- och mötesfrihet. Dessa vann brett stöd i kretsen av deltagarländer, med över 40 medförslagsställare, men diskuterades inte i detalj i formella förhandlingsformat. och EU har också lyft fram den oroande situationen för de mänskliga rättigheterna på efter olagliga annektering av den ukrainska halvön. Civilsamhällets roll för att upprätthålla OSSE-åtagandena inom den mänskliga dimensionen, både inom OSSE-strukturerna och i deltagarländerna, är en viktig fråga för och EU. stödjer också civilsamhällets engagemang i OSSE-kontexten finansiellt. och EU motsätter sig försök från en del deltagande stater att kringskära civilsamhällets deltagande i OSSE-arbetet. Vid ministermötet i fattades beslut som stärkte åtagandena vad avser religionsfrihet och romers rättigheter, medan konsensus inte kunde nås om säkerhet för journalister och rörelsefrihet. Året efter, vid ministermötet i , antogs endast en deklaration om antisemitism inom den mänskliga dimensionen, vilket avspeglar de politiska motsättningar som finns inom organisationen. Det schweiziska ordförandeskapet prioriterade arbetet mot tortyr och arrangerade ett möte på temat. Dock kunde deltagarländerna inte enas om det beslutsförslag om förebyggande av tortyr som det schweiziska ordförandeskapet lade fram vid ministermötet i . Vidare tog det schweiziska ordförandeskapet initiativ till olika tematiska möten , då yttrandefrihet, mänskliga rättigheter i ekonomisk kris samt samarbete mellan institutioner, och FN diskuterades. Även skydd av civilsamhällets försvarare av de mänskliga rättigheterna stod högt på dagordningen. samtliga fältkontor har genomfört aktiviteter inom den mänskliga dimensionen. Härutöver har autonoma institutioner bedrivit ett omfattande arbete, genom exempelvis valövervakning, stöd till uppbyggande av demokratiska institutioner, insatser för att stärka respekten för mänskliga rättigheter, bekämpa intolerans och diskriminering samt för att stärka medie- och yttrandefrihet (se vidare avsnitt 4.3.2 och 4.3.3). årliga översynskonferens om den årliga översynskonferens om den mänskliga dimensionen (HDIM) syftar till att granska och diskutera i vilken grad deltagarstaterna uppfyller sina OSSE-åtaganden inom den mänskliga dimensionen. Eftersom åtaganden är politiskt bindande, saknas en juridisk verifikationsmekanism för att kontrollera efterlevnaden. Det årliga mötet, som samlar både regeringsföreträdare och civilsamhällesrepresentanter från hela regionen, är därför en viktig avstämningspunkt, där en öppen diskussion möjliggör politiskt ansvarsutkrävande. Förhandlingarna om agendan för HDIM har varit svåra, är ett uttryck för de politiska skiljelinjerna mellan 2014/15:67 deltagarländerna. års HDIM kunde dagordningen inte antas förrän före själva mötet. Också vad gäller formatet finns meningsskiljaktigheter. Ett antal deltagande stater vill se ett förkortat HDIM med begränsat deltagande från civilsamhället, medan bland annat och EU vill bevara nuvarande format och främst är intresserade av utökade mekanismer för uppföljning av . Mötet 2014 slog rekord med över 1 200 deltagare, inklusive 700 från enskilda organisationer, och ett stort antal sidoevenemang. De mest välbesökta diskussionerna var de som handlade om yttrandefrihet, religionsfrihet samt tolerans och icke-diskriminering. Konflikten i fortsatte att överskugga både formella och informella diskussioner. I samband med HDIM 2014 arrangerade och ODIHR gemensamt ett seminarium om den vitbok om övergrepp mot romer i . Tillsammans med ett antal likasinnade länder var också arrangör av ett sidoevenemang om yttrandefrihet och propaganda, mot bakgrund av aggression mot . 4.3.2 Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter Kontoret för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) inrättades 1992 och har i uppdrag att bistå deltagarstaterna med att genomföra sina åtaganden inom den mänskliga dimensionen. specifikt arbetar ODIHR bland annat med att främja förutsättningarna för demokratiska val samt att bistå deltagarstaterna med att bygga upp och stärka demokratiska institutioner. Andra frågor som faller inom ODIHR:s breda mandat är jämställdhet, romers rättigheter, förenings- och mötesfrihet, religionsfrihet, rörelsefrihet, situationen för civilsamhällets försvarare av de mänskliga rättigheterna samt skyddet av de mänskliga rättigheterna i kampen mot terrorism. Kontoret har cirka 130 anställda och har sitt säte i . Valövervakningsmissionerna, som utgör ett av mer synliga verksamhetsområden, samordnas av ODIHR och genomförs i samarbete mellan ODIHR och parlamentariska församling (PA), enligt ett samarbetsavtal . meddelade PA:s ordförande att samarbetsavtalet inte längre gällde, vilket ledde till av försämrat arbetsklimat mellan Samarbetet tycks nu fungera igen och ODIHR och gör återigen gemensamma uttalanden om bedömningarna har , och , stödda av ett antal , ifrågasatt ODIHR:s valövervakningsmetodologi och opartiskhet och menat att ODIHR agerar politiserat. har varit tydliga i sitt stöd för ODIHR:s internationellt erkända bidrar också till ODIHR:s valverksamhet genom att skicka svenska observatörer till bidrar även till ODIHR:s övriga projektverksamhet och har bland annat gett stöd till ODIHR:s arbete för att utarbeta riktlinjer för förenings- och mötesfrihet. 2014/15:67 löpte mandatet ut för den tidigare chefen för , Han har ersatts av tysken . Mediefrihetsrepresentanten () inrättades 1997 och har till uppgift att följa utvecklingen på mediefrihetsområdet i deltagarstaterna samt att verka för att principer och åtaganden om yttrande- och mediefrihet följs. I mandatet ingår även att på ett tidigt stadium identifiera och uppmärksamma problem inom dessa områden och hantera problemen i samarbete med deltagarstaterna, övriga institutioner och andra relevanta organ. och EU är tydliga i sitt stöd för RFoM:s mandat, som är flexibelt nog att möta såväl existerande som nya hot mot yttrande- och mediefriheten i OSSE-området, inklusive på internet. RFoM uppmärksammar tillkortakommanden i brev och offentliga uttalanden, rapporterar regelbundet till permanenta rådet, gör besök i de deltagande staterna och sammanställer publikationer och rekommendationer om yttrande- och mediefrihet i OSSE-området. Institutionen har ett femtontal tjänstemän och har sitt säte i . Nuvarande RFoM, från Bosnien och , har ett förnyat mandat som löper ut . RFoM:s arbete fokuserar särskilt på frågor som rör säkerhet för journalister, pressfrihet och internetfrihet. pekade RFoM återkommande på den oroande utvecklingen i flera , där yttrande- och mediefriheten begränsas, inklusive på internet. RFoM uppmärksammade ett stort antal fall av våld mot journalister i OSSE- regionen, liksom flera fall där journalister har fängslats i strid med åtaganden om yttrande- och mediefrihet. Därtill har RFoM, mot bakgrund av den pågående säkerhetskrisen i regionen, uppmärksammat riskerna med statligt styrd propaganda och bristande mediepluralism. Hon har också gett stöd till deltagarländer som avser reformera sin medielagstiftning, bland annat genom rådgivning och juridiska analyser. bidrog med såväl finansiella som personalmässiga resurser till RFoM . gav bland annat stöd till institutionens flaggskeppsprojekt , som syftar till att säkerställa respekten för yttrande- och mediefrihet även i dagens förändrade medielandskap, där enskilda individer spelar en allt större roll, bland annat genom sociala medier. har enhet mot människohandel i en särskild representant för frågor som rör människohandel. Representantens uppgift är att bistå deltagande stater med genomförandet 2014/15:67 av åtaganden och användning av rekommendationerna i för bekämpande av människohandel. Det ukrainska 2013 valde att prioritera kampen mot människohandel, och kunde ett tilläggsdokument till handlingsplanen beslutas av ministermötet. jämställdhetsarbete omfattar kvinnors politiska deltagande, våld mot kvinnor samt kvinnors situation i samband med väpnade konflikter. I det senare arbetet är genomförandet av UNSCR 1325 centralt. arbetar aktivt för att stärka roll på området, inom EU och tillsammans med , och . Ramverken för jämställdhetsarbetet utgörs av handlingsplanen för jämställdhet som antogs 2004, ett ministermötesbeslut om kvinnor i konfliktförebyggande, krishantering och postkonflikthantering, som antogs 2005 baserat på ett svenskt initiativ, samt ministermötesbeslut om kvinnors deltagande i det politiska livet. Jämställdhet var en prioriterad fråga för det schweiziska ordförandeskapet 2014 och vid ministermötet i fattades ett beslut om att stärka arbete mot våld mot kvinnor, liksom ett intentionsbeslut om att utöka handlingsplanen för jämställdhet . Det är dock tydligt att det finns stora skillnader mellan deltagarstaterna i synen på jämställdhet. På finns en jämställdhetssektion som arbetar med verkställande av handlingsplanen, inte minst inom den militärpolitiska dimensionen. Även ODIHR arbetar med jämställdhetsfrågor, främst genom aktiviteter för att öka kvinnors politiska deltagande. Därtill arbetar med jämställdhetsfrågor genom sina fältmissioner. Avsevärda brister finns i det interna genomförandet av ramverken, inte minst när det gäller rekryteringen av kvinnor till chefsposter i organisationen. fältverksamhet är väl etablerad och utgör ett instrument som ger organisationen ett tydligt mervärde. De 15 fältmissionerna stödjer värdländerna i alla tre dimensioner av säkerhet på , i inklusive och i . också två mer specifika missioner upprättats till följd av konflikten i : den särskilda observatörsmissionen i och den mindre övervakningsmissionen vid två ryska gränsposteringar (se vidare avsnitt Fältnärvaron omnämns generellt som missioner, oavsett om dessa i Beslut om missionernas mandat konsensus och är inte sällan föremål för svåra förhandlingar. del har det varit viktigt att missionerna kan verka fritt med flexibla Skr. 2014/15:67 mandat, inklusive vad gäller kontakter med civilsamhället, och inte minst inom den mänskliga dimensionen. kom fältnärvaro att ifrågasättas av några deltagande stater i . I nedgraderades närvaron till en projektsamordnare , enligt azerbajdzjanska önskemål, men först efter hårt motstånd från EU och . Detta har medfört kringskurna möjligheter för att verka i landet. En liknande utveckling har skett i . beslutade att avveckla lokalkontor i . Därtill drev , trots hårt motstånd från EU och , igenom ett beslut om nedgradering av närvaron i Astana till ett programkontor. Det finns en betydande risk att detta ska skapa en dominoeffekt, inte minst i andra centralasiatiska länder. Nedgraderingarna skedde trots att en majoritet inom ansåg att missionerna inte hade uppfyllt sina mandat, framför allt inom den mänskliga dimensionen. Trots ansträngningar från det schweiziska OSSE-ordförandeskapet var det inte möjligt att återupprätta OSSE-närvaron i , då inte medger missionen tillgång till hela landets territorium. 2013 inkom det nya deltagandelandet med en önskan om OSSE-fältnärvaro i landet. Detta önskemål har dock inte kunnat hörsammas av , då det saknas konsensus för ett sådant beslut. bedriver betydande fältverksamhet på västra , med totalt sex fältmissioner i , och , , , och Kosovo. har fokus kommit att riktas mot valövervakningsfrågor, rustningskontroll och förtroendeskapande arbete, snarare än krishanterings- och stabiliseringsinsatser. Dessutom har arbetet varit inriktat på frågor kring nationella minoriteter och rättsstatsfrågor, inklusive stöd till kapacitetsbyggande. Den första missionen upprättades i och den senaste i , i samband med landets självständighet 2006. Mandaten för de olika missionerna är anpassade till situationen i varje enskilt land och huvudsakligen inriktade på demokrati och institutionsbyggande. Fältmissionen i Kosovo utgör en del av den internationella civila FN- närvaron och är med cirka 600 anställda största fältmission. Missionen, som inrättades 1999, har en hög grad av autonomi och uppgiften att ha en ledande roll i uppbyggandet av institutioner och demokrati samt mänskliga rättigheter i Kosovo. verksamhet lyfts i sammanhanget ofta fram som ett föredöme. Det gäller inte minst arbetet med stöd till genomförande av val. etablerade sin fältnärvaro i , , , och . verkar för att främja samarbete mellan länderna i , genom exempelvis projekt om regional samordning och utbildning av personal för gräns- och tullbevakning samt narkotikaspaning. har lämnat ekonomiskt stöd till flera projekt i regionen. arbetar också med konfliktlösning i södra efter de interetniska våldsamheterna mellan kirgiser och uzbeker . Den OSSE-ledda polisreformsinsatsen Initiative är fortsatt verksam i södra . Vid sidan av konfliktlösning arbetar fältkontoret i med gränsöverskridande vattenfrågor och polisreform. fältkontor i har bland annat drivit verksamhet inom rättstatsreformer, antikorruption och mänskliga rättigheter. I har arbetat med gränsövervakning, antikorruption, mänskliga rättigheter och jämställdhet. I verkar för narkotikabekämpning, antikorruption och antitrafficking, och i bland annat med förvaring av små och lätta vapen samt gränsövervakning. missioner i och inrättades . De har till uppgift att bidra till genomförandet av OSSE-åtaganden i de tre dimensionerna i länderna. Missionen i har ett brett mandat och arbetar bland annat med rättsliga reformer och kampen mot korruption. OSSE-närvaron i , som nedgraderades , har haft svårt att verka, men genomför aktiviteter som bland annat syftar till att motverka våld mot kvinnor och främja interreligiös tolerans. Missionen i inrättades 1993, med syfte att underlätta arbetet för en politisk lösning av konflikten om utbrytarregionen . Detta arbete har försvårats av allt större begränsningar från transnistrisk sida för missionen att röra sig fritt i utbrytarregionen. Härutöver har missionen bland annat arbetat med att rapportera om utvecklingen på mediefrihetsområdet i och bistå med expertis i frågor om människohandel liksom att stödja ansträngningar med att reformera rättssystemet. närvaro i etablerades 1994 och består av ett kontor för projektsamordning. Kontorets övergripande uppdrag har fortsatt varit att stödja arbete med demokratisk utveckling och rättstatlighet samt främjande av mänskliga rättigheter, men arbetet har intensifierats , givet utvecklingen i landet. Kontoret arbetar även med ekonomiska och miljömässiga respektive militärpolitiska säkerhetsaspekter. Kontoret har fått en mer betydelsefull roll, inklusive som språngbräda för den särskilda observatörsmissionen i och som stöd för OSSE-institutionernas arbete i landet. krishantering och de utdragna Konflikten om regionen –Karabach som ligger i , men till övervägande del befolkas av armenier, har pågått . Vapenvilan trädde i kraft och har i princip respekterats, även om incidenter har förekommit. har dock en ökning av väpnade incidenter med dödlig utgång längs stilleståndslinjen noterats. hade antalet döda och skadade nått högre siffror än totalt . nedskjutning av en armenisk militärhelikopter beskrivs som den allvarligaste incidenten sedan vapenvilan slöts 1994. verkar för en förhandlingslösning genom den så kallade Minskgruppen, som består av ett dussintal länder, däribland . Gruppens samordförande, , och , fungerar i praktiken som medlare. OSSE-ordförandeskapet har även en personlig representant för konflikten med kontor i . I dennes uppdrag ingår bland annat att övervaka vapenvilan samt skapa förtroende mellan parterna genom att upprätthålla kontakter med politiska och militära ledare. Kärnfrågorna som behöver lösas rör främst Nagorno–Karabachs framtida status, säkerhetsgarantier för områdets armeniska befolkning, tillbakadragande av armeniska trupper från azeriskt territorium samt situationen för flyktingar och internflyktingar. möttes ländernas presidenter i , och därefter följde möten i , och , vilket skapade förhoppning om att samtalen bar frukt och skulle leda till resultat. Nedskjutningen av en armenisk helikopter ledde dock till att relationerna försämrades. har verkat för att EU mer aktivt ska stödja Minskgruppen i dess uppdrag att medla i konflikten. Efter kriget mellan och diskuterades olika aspekter av konflikten intensivt inom . Trots ansträngningar av det dåvarande grekiska OSSE-ordförandeskapet kunde ingen överenskommelse nås om en förlängning av mandatet för OSSE- missionen i och missionen stängdes . Oenigheten i förhandlingarna gällde främst närvaro och rörelsefrihet över hela territorium, inklusive utbrytarregionerna och .