prop · H203127 · 2015-06-30 00:00:00 — Inför en assisterad befruktning med donerade könsceller måste därför makarna, de registrerade partnerna eller samborna genomgå en särskild prövning. Vid prövningen ska en läkare bedöma om det med hänsyn till makarnas, partnernas eller sambornas medicinska, psykologiska och sociala förhållanden är lämpligt att behandlingen äger rum. Behandlingen får utföras endast om det kan antas att det blivande barnet kommer att växa upp under goda förhållanden. Läkarens bedömning bör utgå från parets möjlighet och förmåga att fungera som föräldrar under barnets hela uppväxt. I prövningen av parets psykologiska och sociala förhållanden bör en yrkesutövare med beteendevetenskaplig kompetens delta (SOSFS 2009:32). Vid assisterad befruktning av ensamstående kvinnor kommer donerade Prop. 2014/15:127 spermier att användas. Inför en sådan behandling bör det därför, på samma sätt som i andra fall av assisterad befruktning med donerade könsceller, krävas en prövning av om det är lämpligt att behandlingen genomförs. Prövningen bör, liksom den prövning som gäller för par, syfta till att säkerställa att det blivande barnet växer upp under goda förhållanden. Flera remissinstanser anser att den särskilda prövningen för ensamstående kvinnor bör förstärkas, t.ex. genom att den kompletteras av en utredning som utförs av socialnämnden och som motsvarar en s.k. medgivandeutredning. Det kan visserligen komma att finnas likheter mellan ensamadoptanters medgivandeutredning inför beslut om internationell adoption och prövning inför assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. En medgivandeutredning inför adoption innebär dock en mer omfattande prövning än den prövning som görs inför en assisterad befruktning med donerade könsceller. Som utredningen påpekar ger resultatet av befintlig forskning inte heller stöd för att det behöver införas några särskilda regler om prövningen för ensamstående kvinnor. Enligt regeringens mening bör därför prövningen inför en behandling, på samma sätt som prövningen för par, omfatta kvinnans medicinska, psykologiska och sociala förhållanden. Beslutet om huruvida en behandling ska tillåtas eller inte bör, på samma sätt som i andra fall av assisterad befruktning med donerade könsceller, baseras på en helhetsbedömning i det enskilda fallet. I sammanhanget kan nämnas att frågan om prövningen generellt, dvs. vid alla typer av assisterad befruktning med donerade könsceller, helt eller delvis bör utföras av socialnämnden kan komma att behandlas i utredningens slutbetänkande (SOU 2014:29 s. 123 och 124). Prövningen inför en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna ska avse kvinnans förmåga att som ensam förälder tillgodose barnets behov. Detta innebär att större vikt kan behöva fästas vid t.ex. kvinnans hälsa. Det kan också innebära att särskild vikt bör fästas vid det sociala nätverket. Ett socialt nätverk kan ge kvinnan möjlighet till stöd och avlastning i föräldraskapet och innebär också en ökad social och ekonomisk trygghet för barnet, särskilt om modern blir sjuk eller avlider. Prövningen inför en assisterad befruktning av ensamstående kvinnor kan alltså se något annorlunda ut än motsvarande prövning för par. Det handlar inte om några nya eller andra bedömningsgrunder jämfört med vad som redan gäller, utan enbart om att vissa faktorer kan behöva tillmätas större vikt vid den prövning som ska göras. Kvinnans eget ägg ska användas är det inte tillåtet att vid en befruktning utanför kroppen använda både donerade ägg och donerade spermier. Frågan om huruvida denna ordning bör behållas kommer att behandlas i utredningens slutbetänkande. Det är därför inte möjligt att inom ramen för detta lagstiftningsärende överväga om donation av befruktade ägg bör tillåtas vid befruktning utanför kroppen, vilket anser. Vid en befruktning utanför kroppen av en ensamstående kvinna kommer det alltså endast att vara tillåtet att använda kvinnans eget ägg. kommer dock att återkomma i frågan om huruvida donation av befruktade ägg bör tillåtas. Möjligheten att föreslå spermiegivare bör finnas även för ensamstående kvinnor Vid assisterad befruktning är det läkaren som väljer en lämplig spermiegivare. Läkaren ska normalt välja en spermiegivare som inte har anknytning till paret. Det finns dock inget förbud mot att läkaren väljer någon som paret har pekat ut och som är villig att medverka. Om det finns önskemål om att använda könsceller från en känd donator, måste läkaren bl.a. undersöka de inblandade personernas motiv till det och deras möjligheter att framöver klara sina inbördes relationer på ett bra sätt (jfr prop. 1984/85:2 s. 25 och 26 och prop. 2001/02:89 s. 42–44). Regeringen delar utredningens bedömning att även ensamstående kvinnor bör ha en möjlighet att föreslå att spermier från en känd donator ska användas. Det är dock läkaren som avgör om detta är lämpligt. Syftet med den föreslagna regleringen om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor är att ge en kvinna möjligheten att bli ensam förälder till ett barn. Om det framgår att kvinnans avsikt är att en känd donator ska bli barnets rättsliga far, kan det inte anses lämpligt att läkaren väljer en sådan donator. Läkaren bör i sådant fall i stället verka för att kvinnan använder spermier från en annan donator eller upplysa kvinnan och donatorn om de förutsättningar som gäller för behandling av par. Det bör inte införas någon åldersgräns Det finns ingen lagreglerad övre åldersgräns för assisterad befruktning. Detta beror bl.a. på att det kan finnas stora individuella variationer för när en kvinnas fertilitet avtar och när det alltså är lämpligt att hon genomgår en behandling. Åldern beaktas i stället inom ramen för den särskilda prövning som görs inför en assisterad befruktning med donerade könsceller. Kommuner och Landsting har även tagit fram rekommendationer om åldersgränser vid assisterad befruktning. anser att det bör införas en övre åldersgräns vid assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. Regeringen delar dock utredningens bedömning att det inte finns skäl att införa en annan ordning för ensamstående kvinnor än den som gäller för par. Övriga regler för behandlingens genomförande Även i övrigt bör samma regler som gäller för par tillämpas vid assisterad befruktning av ensamstående kvinnor. Det innebär bl.a. att en insemination ska ske under överinseende av en läkare med specialistkompetens i gynekologi och obstetrik och endast får utföras vid offentligt finansierade sjukhus, om inte Inspektionen för vård och omsorg ger tillstånd till att den utförs vid någon annan sjukvårdsinrättning. Det innebär vidare att en befruktning utanför kroppen endast får utföras vid universitetssjukhus. Flera remissinstanser, bl.a. Kommuner och Landsting, och , anser att befruktning utanför kroppen med donerade könsceller bör kunna utföras även vid andra sjukhus. I propositionen Behandling av ofrivillig Prop. 2014/15:127 barnlöshet framhöll regeringen behovet av att kartlägga eventuella psykologiska och sociala konsekvenser för barn som har kommit till med hjälp av ägg- eller spermiedonation. Det ansågs därför motiverat att ställa särskilda krav på tillgång till kompetens även inom andra medicinska specialiteter än gynekologi och obstetrik, vilket är skälet till att befruktning utanför kroppen med donerade könsceller endast får utföras vid universitetssjukhus (prop. 2001/02:89 s. 50 och 51). Regeringen har för avsikt att i ett annat sammanhang överväga om sådana behandlingar även bör få utföras vid andra sjukhus. Regeringen förutsätter att ser över sina föreskrifter och allmänna råd i syfte att anpassa dem till situationer där en ensamstående kvinna söker assisterad befruktning. I sammanhanget aktualiseras frågor om bl.a. fertilitetsutredningen, den medicinska bedömningen och den särskilda prövningen. Det kan även uppkomma behov av andra typer av kunskapsstöd riktat till verksamheterna. Det bör införas en generell regel om krav på spermiegivare även vid insemination För befruktning utanför kroppen finns det en bestämmelse som anger de krav som ska ställas på den som ska få vara givare av könsceller (7 kap. 2 § lagen om genetisk integritet m.m.). Av bestämmelsen framgår att en givare av ägg eller spermier ska vara myndig, att givaren ska lämna skriftligt samtycke till att ägget får befruktas eller att spermierna får användas för befruktning samt att givaren får återkalla sitt samtycke fram till dess befruktning skett. Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det är lämpligt att en motsvarande bestämmelse införs för givare av spermier för insemination. Det föreslås därför en sådan bestämmelse. 5Den rättsliga regleringen av föräldraskapet Regeringens förslag: Faderskap eller föräldraskap ska inte fastställas om en ensamstående kvinna har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen inom svensk hälso- och sjukvård och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen. Det ska dock inte finnas något förbud mot att fastställa spermiegivaren som barnets far genom en faderskapsbekräftelse. Regeringens bedömning: Det bör inte införas något undantag från faderskapspresumtionen för sådana fall där kvinnan gifter sig med en man mellan den assisterade befruktningen och barnets födsel. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer med rege- 2014/15:127 Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen och delar bedömningen eller har inga invändningar mot dem. och anser att det bör införas ett undantag från faderskapspresumtionen. vid påpekar att det, särskilt ur ett barnperspektiv, kan finnas anledning att överväga en tidsbegränsning av rätten för maken att häva sitt rättsliga faderskap med hänvisning till bristande överensstämmelse mellan genetiskt och rättsligt faderskap. Skälen för regeringens förslag och bedömning Faderskap eller föräldraskap ska normalt inte fastställas Faderskap eller föräldraskap ska fastställas i alla fall där det inte gäller en faderskapspresumtion (1 kap. 3 § ). Om barnet har kommit till genom samlag, ska den man som modern har haft samlag med fastställas som barnets far. Om barnet i stället har kommit till genom en assisterad befruktning, ska moderns make, maka, registrerade partner eller sambo fastställas som barnets far eller förälder (1 kap. 6, 8 och 9 §§). har en långtgående skyldighet att försöka utreda faderskapet eller föräldraskapet och se till att det fastställs genom bekräftelse eller dom (2 kap. 1 och 8 a §§). Syftet med den föreslagna regleringen om assisterad befruktning för ensamstående kvinnor är att ge dem möjligheten att bli förälder. Ut- gångspunkten bör alltså vara att en kvinna som genomgår en assisterad befruktning som ensamstående inom svensk hälso- och sjukvård blir barnets enda rättsliga förälder. Faderskap eller föräldraskap bör därför inte fastställas när en kvinna har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen. Om det brister i någon av dessa förutsättningar, t.ex. om det med hänsyn till samtliga omständigheter inte är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen, ska dock faderskapet eller föräldraskapet fastställas. Regeringen föreslår regler med denna innebörd. Inget förbud mot att spermiegivaren frivilligt bekräftar faderskapet Vid assisterad befruktning enligt lagen om genetisk integritet m.m. har spermiegivaren inte några rättsliga bindningar till barnet. I stället anses moderns make, maka, registrerade partner eller sambo som far eller förälder till barnet, förutsatt att han eller hon har samtyckt till behandlingen och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har kommit till genom denna. Om ett samtycke undantagsvis inte har lämnats och faderskap eller föräldraskap därför inte kan fastställas för moderns partner, kan faderskapet för spermiegivaren inte fastställas genom en dom (1 kap. 5 § ). Det finns dock inget som hindrar att spermiegivaren frivilligt bekräftar faderskapet enligt 1 kap. 4 § . En sådan bekräftelse förutsätter bl.a. att modern eller, om barnet är myndigt, barnet självt godkänner bekräftelsen. För att spermiegivaren ska kunna bekräfta faderskapet krävs vidare att faderskapspresumtionen inte gäller i det enskilda fallet. Även om syftet med den nuvarande regleringen om assisterad befruktning är att det par som genomgår behandlingen gemensamt ska bli barnets rättsliga föräldrar, finns det alltså inget förbud mot att spermiegivaren genom bekräftelse fastställs som barnets far. Detsamma bör gälla vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor. Även i dessa fall bör alltså spermiegivaren frivilligt kunna bekräfta faderskapet. En bestämmelse med denna innebörd föreslås. Lagrådet anser att det bör övervägas om en sådan bestämmelse bör placeras t.ex. i anslutning till 1 kap. 4 § , som reglerar villkoren för en faderskapsbekräftelse. Bestämmelsen utgör dock ett undantag från de regler som föreslås om att faderskap eller föräldraskap inte ska fastställas för ett barn som har tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna inom svensk hälso- och sjukvård. Enligt regeringens mening är det därför lämpligast att bestämmelsen, trots Lagrådets synpunkt, placeras i anslutning till dessa regler. Inget undantag från faderskapspresumtionen Faderskapspresumtionen gäller också vid assisterad befruktning, vilket innebär att om en kvinna är gift med en man vid barnets födsel kommer mannen att anses som barnets far. och anser att det vid assisterad befruktning för ensamstående kvinnor bör införas ett undantag från faderskapspresumtionen. Enligt skulle ett hävande av faderskapspresumtionen i dessa fall ofta komma att aktualiseras senare under barnets liv och därigenom riskera att orsaka allvarliga sociala konsekvenser för både barnet och fadern. Faderskapspresumtionen kan dock ge ett felaktigt resultat även i andra fall. Så är t.ex. fallet om en kvinna mellan en befruktning och barnets födsel gifter sig med en annan man än barnets genetiska far. Vidare kommer det troligen att vara ovanligt att en faderskapspresumtion aktualiseras vid en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna. Sammantaget gör regeringen bedömningen att något undantag från faderskapspresumtionen inte bör införas för dessa fall. Det innebär att presumtionen kommer att gälla även om en kvinna genomgår en assisterad befruktning som ensamstående inom svensk hälso- och sjukvård. Liksom i andra fall när faderskapspresumtionen leder till ett felaktigt resultat kan den hävas. Regeringen anser inte heller att det finns skäl att, som vid framhåller, tidsbegränsa makens möjligheter att häva faderskapspresumtionen med hänvisning till bristande överensstämmelse mellan genetiskt och rättsligt faderskap. En sådan begränsning finns inte i andra fall när faderskapspresumtionen ger ett felaktigt resultat till följd av en assisterad befruktning och det finns inte skäl att särbehandla barn som har kommit till genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna. Inga följdändringar krävs i övrigt Regeringen instämmer i utredningens bedömning att det inte finns skäl till följdändringar i annan lagstiftning med anledning av att en ensamstående kvinna nu ges möjlighet att bli ensam förälder till ett barn. Det saknas skäl att, som Kammarrätten i föreslår, i regleringen om underhållsstöd särskilt ange att denna även omfattar barn som har tillkommit genom en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna. 2014/15:127 Underhållsstöd lämnas till barn som inte lever tillsammans med båda sina föräldrar, vilket även innefattar barn som bara har en rättslig förälder. Det innebär att underhållsstöd även kommer att kunna lämnas till barn som har tillkommit genom assisterad befruktning av ensamstående kvinnor inom svensk hälso- och sjukvård. Några remissinstanser, bl.a. Sahlgrenska Akademin vid och Västra , ifrågasätter att den ensamstående kvinnan ska ha rätt till underhållsstöd när hon har valt att skaffa barn ensam. Det är inte möjligt att överväga frågan inom ramen för detta lagstiftningsärende. Hur systemet för underhållsstöd bör vara utformat är en mer generell fråga som det kan finnas anledning att återkomma till i ett annat sammanhang. Regeringens förslag: ska lägga ner en påbörjad faderskaps- eller föräldraskapsutredning om en ensamstående kvinna har genomgått en insemination eller befruktning utanför kroppen inom svensk hälso- och sjukvård och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom behandlingen. Detsamma ska gälla för en sådan utredning som påbörjats när en man är far till barnet till följd av faderskapspresumtionen. beslut att lägga ner eller inte påbörja en utredning ska kunna överklagas. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. Skälen för regeringens förslag: Om ingen man ska anses som far till ett barn på grund av faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 § , ska socialnämnden försöka utreda vem som är far och se till att faderskapet fastställs. Om det kan antas att en kvinna ska anses som förälder till ett barn, ska socialnämnden i stället utreda vem som är förälder och se till att föräldraskapet fastställs. Utredningsskyldigheten omfattar endast barn som står under någons vårdnad och som har hemvist i (2 kap. 1 och 8 a §§ ). får under vissa förutsättningar lägga ner en påbörjad utredning om faderskap eller föräldraskap, t.ex. om det visar sig omöjligt att få de upplysningar som behövs för bedömning av faderskaps- eller föräldraskapsfrågan (2 kap. 7 och 8 a §§). är i vissa fall skyldig att utreda faderskapet eller föräldraskapet till ett barn även när en viss man är far till barnet till följd av faderskapspresumtionen. En sådan utredning ska inledas om mannen i äktenskapet eller barnets vårdnadshavare begär det och socialnämnden bedömer att det är lämpligt. Syftet är att utreda om det finns någon annan man eller en kvinna som ska anses som barnets far eller förälder (2 kap. 9 §). får lägga ner en sådan faderskaps- eller föräldraskapsutredning under vissa förutsättningar, t.ex. om det visar sig omöjligt att få de upplysningar som behövs för bedömning av faderskaps- eller föräldraskapsfrågan eller om det annars är lämpligt. beslut att lägga ner en påbörjad utredning eller beslut Prop. 2014/15:127 att inte påbörja en utredning får överklagas till . sens beslut får i sin tur överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten (2 kap. 7 § andra stycket, 8 a § andra stycket och 9 § tredje stycket). Det som anges i 2 kap. om socialnämndens skyldigheter att utreda faderskap eller föräldraskap kommer i tillämpliga delar att gälla även när ett barn har kommit till genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna. Valet av utredning styrs av de förhållanden som gäller när utredningen inleds. Om det undantagsvis kan antas att en kvinna ska anses som förälder enligt 1 kap. 9 § , t.ex. på grund av att modern vid barnets födsel är gift eller sambo med en kvinna, bör en föräldraskapsutredning inledas. I övriga fall bör en faderskapsutredning inledas. bör, på samma sätt som vid andra utredningar, vara skyldig att hämta in upplysningar från modern och andra personer som kan lämna uppgifter av betydelse för utredningen. utredningsskyldighet när det finns en faderskapspresumtion kan undantagsvis komma att aktualiseras när ett barn har tillkommit genom en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna inom svensk hälso- och sjukvård. Detta blir fallet om en kvinna har genomgått en assisterad befruktning som ensamstående och sedan gifter sig med en man innan barnet föds. Regeringen föreslår nu att det inte ska fastställas något faderskap eller föräldraskap om modern har genomgått en assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård som ensamstående och det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att barnet har tillkommit genom den assisterade befruktningen. Regeringen delar utredningens bedömning att socialnämnden, om dessa förutsättningar är uppfyllda, ska lägga ner en påbörjad faderskaps- eller föräldraskapsutredning. Detsamma bör gälla i fråga om en påbörjad utredning när det finns en faderskapspresumtion. beslut om att lägga ner eller inte påbörja utredningen bör kunna överklagas på samma sätt som andra beslut enligt bestämmelserna i fråga. Regler med denna innebörd föreslås. Det är viktigt att socialnämnden har den kunskap som krävs för hanteringen av utredningar när ett barn har kommit till genom en assisterad befruktning av en ensamstående kvinna. Regeringen förutsätter att ser över sina föreskrifter och allmänna råd i syfte att anpassa dem till denna situation. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Spermier som har donerats före ikraftträdandet ska inte utan samtycke från spermiegivaren få användas vid assisterad befruktning av Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Lagändringarna föreslås dock träda i kraft . Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslagen eller har inga invändningar mot dem. , , bisexuellas, transpersoners och queeras rättigheter (RFSL) och () anser att det inte ska behövas ett förnyat samtycke från de spermiedonatorer som har donerat spermier före de nya bestämmelsernas ikraftträdande. Skälen för regeringens förslag: De nya bestämmelserna bör träda i kraft . Ett tidigare ikraftträdande än bedöms inte möjligt. Lagändringarna innebär att en ny grupp av personer, ensamstående kvinnor, får tillgång till assisterad befruktning inom svensk hälso- och sjukvård. De spermiegivare som har donerat spermier före de nya bestämmelsernas ikraftträdande har lämnat samtycke till att deras spermier används för assisterad befruktning när detta endast var tillåtet för par. , och anser att det inte bör ställas krav på ett förnyat samtycke från de spermiegivare som har donerat spermier före de nya bestämmelsernas ikraftträdande. Något sådant krav uppställdes inte när möjligheten till assisterad befruktning infördes för samkönade par. Det har dock framkommit att flera sjukvårdsinrättningar, utifrån principen om krav på informerat samtycke, ändå begärde in ett förnyat samtycke från de spermiegivare som redan hade donerat spermier. Principen om krav på informerat samtycke är central inom hälso- och sjukvården och bör beaktas i sammanhanget. Regeringen anser därför att spermier som har donerats före de nya bestämmelsernas ikraftträdande inte bör kunna användas vid behandling av ensamstående kvinnor. Undantag bör dock gälla om en spermiegivare skriftligen samtycker till att hans tidigare donerade spermier får användas även i sådana fall. Detta bör framgå av en övergångsbestämmelse. Regeringens bedömning: Förslagen innebär en ökad efterfrågan på assisterad befruktning med donerade spermier inom svensk hälso- och sjukvård. Det blir upp till varje landsting att bestämma om möjligheten att få assisterad befruktning kan ske inom den befintliga verksamheten eller om den ska avgiftsbeläggas för patienterna. Förslagen kan medföra marginella kostnadsökningar för socialnämnderna i kommunerna. Förslagen kan medföra marginella kostnadsökningar för läkemedelsförmånerna. Eventuella merkostnader bör kunna finansieras inom ramen för utgiftsområdet. I övrigt bedöms förslagen inte få några nämnvärda ekonomiska konsekvenser för staten. Förslagen kan medföra positiva konsekvenser för ensamstående Förslagen kan medföra positiva konsekvenser för barnen. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser delar eller har inga invändningar mot utredningens bedömning. Flera remissinstanser, bl.a. , läns landsting, Kommuner och Landsting och , framhåller att förslagen ändrar ambitionsnivån för befintliga uppgifter för landstingen.