prop · H203109 · 2015-04-23 00:00:00 — Framför allt är det de mobila sjögående komponenterna i systemet som oroar . De senaste årens militära utveckling innebär att den ryska militära förmågan i närområdet har höjts väsentligt jämfört med . Om utvecklingen fortsätter i enlighet med nuvarande inriktning kommer förmågan att ytterligare höjas. Även om förbanden inte är fullt bemannade och utrustade visar erfarenheterna från operationerna i samband med Ukrainakrisen att har förmåga att snabbt transportera och kraftsamla militära enheter under gemensam ledning och i komplexa operationer. Tiden för att kunna förbereda motåtgärder blir därmed kort. är en av världens största exportörer av olja och världens största gasexportör. Ekonomin baseras till stor del på dessa råvaror, framförallt olja. Den ryska ekonomin brottas med en rad problem såsom omfattande korruption och en eftersatt infrastruktur och är i stort behov av reformer för att utvecklas. Trots detta har få insatser gjorts för att diversifiera ekonomin och energisektorn. har en demografisk utveckling där den arbetsföra andelen medborgare minskar som andelen pensionärer ökar. Nedgången i den ryska ekonomin inleddes , före sanktionerna till följd av aggressionen mot och de fallande priserna på olja. Den ryska ekonomin är sårbar för prisförändringar på i synnerhet olja och de fallande oljepriserna har därför drabbat landets ekonomi hårt. Ur ryskt perspektiv är också minskad efterfrågan från landets största exportmarknad för energi, , en riskfaktor och graden av efterfrågesäkerhet är således viktig för . Den ryska ekonomin påverkas både på kort och på lång sikt av aggressionen mot . Den del av sanktionerna som förefaller ha drabbat den ryska ekonomin hårdast på kort sikt är kapitalmarknads- restriktioner som innebär att största banker har stora begränsningar i att agera på den internationella finansmarknaden. 2014/15:109 innebär också brist på kapital för att återfinansiera ryska företags stora Det ryska agerandet har också inneburit ett sänkt förtroende för hela den ryska ekonomin och statsledningen hos potentiella utländska investerare vilket i sin tur leder till färre utländska investeringar. Denna effekt kan komma att bestå även om sanktionerna skulle lyftas. Den ryska ledningen är beredd att göra ekonomiska uppoffringar för att säkerställa sina säkerhetspolitiska målsättningar. Utgifterna för det militära försvaret och övriga organ för skydd av rysk nationell säkerhet utgör cirka en tredjedel av landets statsfinanser, vilket är avsevärt mer än för utbildning respektive sjukvård. Försvar och skydd av nationell säkerhet undantas också från de besparingar som görs i spåren av de ryska ekonomiska problemen. Satsningarna på de väpnade styrkorna har brett stöd hos befolkningen. Försvarsutgifterna bedöms därför fortsatt prioriteras i den ryska statsbudgeten. Regeringen konstaterar att utvecklingen i gått i en auktoritär och repressiv riktning. Genom sitt agerande mot signalerar den ryska statsledningen att händelser som de på Majdan i aldrig kommer att tillåtas i . Den ryska statsledningen förefaller i allt högre grad bygga sin legitimitet på rollen som försvarare av landet mot yttre hot. Agerandet i har stort stöd i och har stärkt president ställning. Den ryska retoriken präglas i ökande utsträckning av historiskt tillbakablickande, nationalism och bilden av ett aggressivt väst. Den ryska statsledningen visar genom sina uttalanden och sitt agerande tydliga tecken på revanschism. Den maktdelning som stipuleras i konstitutionen i en verkställande, en lagstiftande och en dömande makt stämmer inte överens med hur systemet fungerar i praktiken. Den politiska ledningen har stort inflytande över både den lagstiftande och den dömande makten. valövervakare utfärdade allvarlig kritik mot det sätt på vilket valen 2011 och 2012 genomfördes. De rapporterade oegentligheterna initierade omfattande protester i . har den statliga kontrollen över samtliga delar av det ryska samhället ökat som medborgerliga fri- och rättigheter begränsats. Endast en systemtrogen ”opposition” tillåts verka. Ett systematiskt övertagande av en stor andel av mediaföretagen stärker också statsledningens kontroll över individen och samhället som helhet. Den ökade kontrollen är en del i att garantera den nuvarande statsledningens fortlevnad och begränsa influenser utifrån. I syns klimatförändringarna tydligt och issmältningen ger en rad Stora intressen inom energi, sjöfart, miljö och säkerhet skapar nya möjligheter men kan också leda till en konkurrens som skulle kunna inverka negativt på den säkerhetspolitiska För det arktiska området finns dock väl etablerade institutioner för samarbete. har med Norra marinens baser i , inklusive en stor del av landets strategiska kärnvapenförmåga, ett särskilt säkerhetspolitiskt intresse för regionen. pågår en rysk militarisering i regionen i form av utbyggnad av militär infrastruktur, ny ledningsstruktur, utveckling av förband med särskild arktisk förmåga samt en markant ökad övningsverksamhet inklusive luftlandsättningsövningar. I den nya militärdoktrinen deklarerade öppet sina militära intentioner i och stärktes övervakningsförmågan i området i syfte att kunna följa alla rörelser till sjöss och i luften. Även ökar sin närvaro i området, främst med syfte att säkra handelsintressen i den mån skulle utvecklas till en alternativ route för den civila sjöfarten. I södra och sydöstra grannskap dras stater och institutioner ner i en våldsspiral präglade av inbördeskrig utmed etniska och religiösa gränser med risk också för mellanstatliga konfrontationer. Icke-statliga aktörer utmanar etablerade stater, gränser och institutioner. befinner sig i en våldsam omstöpning som bedöms pågå . De folkliga upproren i flera länder i och väckte förhoppningar om en demokratisk utveckling. I något fall, framförallt , utvecklas demokratin, medan andra stater återfallit i auktoritärt styrelsekick. På vissa håll saknas ett fungerande styre. regionala återverkningar har blivit alltmer kännbara. Den destabiliserar grannländer som och flyter ihop med de interna konflikterna i . har med stor brutalitet lagt under sig betydande områden av och och hotar säkerheten i regionen samt kränker grovt de mänskliga rättigheterna. Halva befolkning befinner sig på flykt, inom eller utom landet. Grannländerna har fått ta emot de flesta flyktingarna. Många av regionens konflikter är ett uttryck för, och underblåses av, den större motsättningen mellan shia- och sunnimuslimer, med och som sina främsta respektive företrädare. kärntekniska program har uppmärksammats av det internationella samfundet. har antagit ett stort antal resolutioner som slagit fast att brutit mot sina internationella förpliktelser på ickespridningsområdet. Huvudlinjen i det internationella samfundets agerande gentemot är alltjämt att frågan måste lösas på diplomatisk väg, inom ramen för den återupptagna förhandlingsprocessen. påverkas utsikterna till fred i regionen av den israeliskpalestinska konflikten, där fredsprocessen avstannat och en tvåstatslösning bedöms som alltmer hotad. Väpnade konflikter och fattigdom i kombination med klimatförändringarna underminerar några av svagaste stater i och , som naturrikedomar bidrar till konflikter i andra delar, exempelvis östra (DRK). Det ekonomiska tillväxt i delar av har, liksom utvecklingen av afrikanska institutioner för krishantering och konfliktlösning som Prop. 2014/15:109 Afrikanska unionen, bidragit till en ökad afrikansk förmåga att hantera konflikterna på den egna kontinenten. Trots detta utgör fortsatt den viktigaste arenan för internationell konfliktlösning under FN:s ledning och i nära samarbete med de afrikanska organisationerna. Majoriteten av EU:s krishanteringsinsatser sker i . växande ekonomiska, militära och politiska makt kommer att vara av avgörande betydelse för den globala geo- och säkerhetspolitiska utvecklingen. Kontinentens andel av världens försvarsutgifter ökar och världens fem största importörer av vapen var . Det finns omtvistade områden i bland annat , mellan och , mellan och samt mellan och . Spänningar förekommer även över samt på koreanska halvön. Flera av de olösta konflikter och spänningar som existerar i regionen riskerar att få globala konsekvenser, t.ex. om handelsvägar blir mer riskfyllda att använda eller till och med skärs av. Att finna en fredlig lösning på de många gränsfrågor och konkurrerande anspråk som finns i Sydrespektive kommer att vara en av de viktigaste säkerhetspolitiska utmaningarna. har svaga institutioner för konfliktlösning. kärnvapeninnehav och politik utgör fortsatt ett allvarligt hot. har fortsatt starka intressen i och har angett som långsiktig prioritering att förstärka allianser och partnerskap i regionen. En större konfrontation i regionen skulle kunna få säkerhetspolitiska konsekvenser i då den skulle kunna leda till en omprioritering av amerikanska intressen och resurser till . Risken för ett fullskaligt krig i regionen bedöms dock fortfarande som låg. genomför en satsning på utveckling i , men än så länge med begränsat resultat. och har valt att bevara en form av strategisk säkerhetspolitisk balans. prioriteringar i samt pågående sanktioner mot kan öppna upp för ett utökat samarbete mellan och . Den ryska Stillahavsmarinen, med uppgift att skydda landet mot angrepp från öster, tillhör de delar av ryska försvaret som har hög prioritet och omsättning av de strategiska vapensystemen har inletts. är en viktig marknad för rysk vapenexport och flera omfattande samarbeten pågår med länder i regionen. Säkerhetspolitiken bör genom vårt stöd till FN bidra till global fred, säkerhet och utveckling. FN har en central roll och ger internationell legitimitet för hanteringen av konflikter i världen. mellanstatligt samarbete som anges i utgör grunden för det globala kollektiva säkerhetssystemet och det är angeläget att slå vakt om 2014/15:109 dessa. har av medlemsstaterna fått huvudansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Det är det enda organ som kan ge folkrättsgrundande och universella mandat för fredsfrämjande insatser samt införande av sanktioner. FN är garant för den globala säkerhetsordningen och är som sådan avgörande för . har en lång tradition av stöd till FN och är aktiv inom FN:s samtliga områden som fred och säkerhet, utvecklingspolitik och mänskliga rättigheter. har ett stort intresse av ett starkt och effektivt FN. har ett starkt engagemang i frågor som rör FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet, 1820 om sexuellt våld i väpnade konflikter, liksom 1612 om barn i väpnade konflikter. Dessa resolutioner bör beaktas i all verksamhet som rör internationella krishanteringsinsatser. kandiderar till en plats i 2017-18. FN påbörjade reformer och förstärkningar av sin förmåga att på strategisk nivå leda insatser. Detta arbete har visat sig otillräckligt. Arbetet med de fredsfrämjande operationerna befinner sig fortfarande i en reformfas som syftar till att säkerställa tillgång till mer kvalificerad trupp till en lägre kostnad. Generalsekreteraren aviserade därför 2014 att han avsåg genomföra en ny översyn av FN:s fredsoperationer med hjälp av en hög-nivå panel ledd av före detta president . Med fredsoperationer avses i detta sammanhang både FN:s fredsfrämjande operationer och särskilda politiska insatser (Special Political Missions, SPM). Panelen kommer att presentera sin rapport , varefter generalsekreteraren kommer att lämna en egen rapport, inklusive rekommendationer, till generalförsamlingen. Panelen studerar bland annat hur man bäst säkerställer tillgången till mer kvalificerad trupp till en lägre kostnad. Samarbetet med regionala och subregionala organisationer, såsom EU, Nato och Afrikanska unionen, får en allt större betydelse i FN:s fredsbyggande verksamhet. Antalet personer som deltar i FN-ledda insatser har ökat . FN:s insatser är spridda över tre kontinenter, merparten av insatserna genomförs i . Dagens konflikter har blivit alltmer komplicerade. FN ställs ofta inför asymmetriska hot med snabba eskalationsförlopp inom ramen för regionala konflikter präglade av inbördeskrig. Hanteringen av dessa kräver robusta mandat och ställningstagande istället för oberoende i förhållande till de stridande parterna. Vidare krävs en bredd av insatser från säkerhetssektorreform och demobilisering till fredsbyggande och stabilisering. För att möta de växande utmaningar FN:s fredsfrämjande verksamhet står inför finns ett behov av de kvalificerade förmågor som framförallt västländerna har. deltar med en väpnad styrka inom ramen för FN:s insats i (the United Nations Multidimensional Integrated Stabilization Mission in – MINUSMA). Målet för den svenska insatsen är att bidra till att uppfylla MINUSMA:s mandat enligt FN:s Det svenska deltagandet i MINUSMA svarar mot ett tydligt efterfrågat stöd till FN:s verksamhet. 2014/15:109 av det svenska styrkebidraget utgör en del av insatsens underrättelseenhet med tillhörande stödenheter. bör fördjupa och förstärka FN:s förmåga genom ökat svenskt deltagande i FN-ledd fredsfrämjande verksamhet. Det kan, inom ramen för befintliga resurser, ske genom ökat deltagande i operationer men även genom t.ex. bidrag till kapacitets- och konceptutveckling samt utbildningsstöd inom FN:s ram. bör tillsammans med de övriga nordiska länderna fortsätta att verka för gemensamma nordiska styrkebidrag till FN, antingen i form av integrerade bidrag eller genom att inbördes rotera ansvaret för en specifik del av en FN-ledd operation. EU är en politisk allians där medlemsländerna tar ett solidariskt ansvar för säkerhet. Samarbetet i EU intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Europeiska unionen bidrar till fred och säkerhet i sitt närområde och globalt. Dess fördel är den stora bredd av olika verktyg: diplomati, bistånd, handel samt militära och civila krishanteringsförmågor som unionen har till sitt förfogande. EU:s förmåga att agera som en säkerhetspolitisk aktör är en funktion av medlemsstaternas resurser, sammanhållning och politiska vilja. Utvecklingen i och de påföljande sanktionerna som reaktion på den ryska aggressionen har belyst EU:s breda förmåga till freds- och säkerhetsfrämjande åtgärder. På bland annat svenskt initiativ upprättade EU en civil rådgivande insats till stöd för reform av den civila säkerhetssektorn i (EUAM ). Trots medlemsstaternas olika utgångspunkter har enighet uppnåtts i att införa sanktioner mot . Regeringen betonar vikten av att denna enighet består. har utmaningarna varit tydliga avseende utvecklingen av den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP). Dessutom har den pågående ekonomiska och finansiella krisen upptagit den politiska uppmärksamheten och EU:s militära insatsverksamhet har huvudsakligen fokuserats till genomförande av redan beslutade insatser. stats- och regeringschefer beslutade att behandla GSFP-frågor på ett av Europeiska rådets möten. Detta innebar att frågorna blev föremål för förnyat intresse. deltar i arbetet i den europeiska försvarsbyrån (- ). Inom ramen för samarbetar länderna i frågor som rör förmågeutveckling, försvarsmateriel, forskning och försvarsindustri. Det är viktigt att försvarssamarbetet utvecklas då det bidrar till att höja de europeiska ländernas försvarsförmåga. Regeringen betonar, mot bakgrund av den ryska aggressionen mot , vikten av ett starkt europeiskt samarbete med den Europeiska unionen som kärna. Regeringen anser att EU bör stärkas som säkerhetspolitisk aktör, bland annat genom att utveckla EU:s förmåga att planera, leda och genomföra civila och militära krishanteringsinsatser. bör aktivt bidra till den konceptuella utvecklingen inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken och fortsätta att bidra till EU:s civila och militära krishanteringsinsatser. 2014/15:109 och FN är fortsatt av central betydelse och EU:s militära operationer har hitintills genomförts med stöd av mandat från . Det är vidare fortsatt viktigt att verka för ett konstruktivt samarbete mellan EU och Nato för att undvika onödig duplicering inom såväl europeisk förmågeutveckling som bidrag till internationell krishantering. Mot bakgrund av händelseutvecklingen i har rollerna för EU och Nato förtydligats. EU har intagit en central roll i samordningen av den politiska responsen samt utformningen av de ekonomiska sanktionerna medan militära återförsäkringsåtgärder organiserats genom Nato. Natos roll för europeisk säkerhet Nato är en central aktör för europeisk säkerhet och integration samt för Att Nato upprätthåller förtroendet för de kollektiva säkerhetsgarantierna är av stor vikt. Utvidgningen av Nato har gynnat säkerheten i , inklusive för och vårt närområde. Grunden för Nato och dess medlemmar är fortsatt de ömsesidiga försvarsförpliktelserna enligt artikel fem i Washingtonfördraget. utgör det viktigaste forumet för en bred säkerhetspolitisk dialog mellan En väl fungerande transatlantisk relation är viktig för säkerheten i närområde. Nato har genomgått omfattande förändringar i flera faser sedan till att alltmer bestå av militär krishantering utanför det egna territoriet, som kulminerade i ansvaret för den militära operationen i (Assistance Force - ISAF). alliansen och flera av de nya medlemmarna i Vid toppmötet antog Nato ett nytt strategiskt koncept där det kollektiva försvaret bekräftades i ljuset av utvecklingen av nya förmågor som missilförsvar och cyberförmågor som det internationella engagemanget och Natos roll som I takt med att avvecklingen av Isaf inleddes förstärktes dock inriktningen mot kollektivt försvar. i lade grunden och inriktningen för alliansens satsningar på Natos fortsatta förmågeutveckling och bibehållen interoperabilitet av Den ryska aggressionen mot , inklusive den olagliga annekteringen av , som inleddes , förändrade förutsättningarna Händelseutvecklingen förstärkte alliansens fokus på det kollektiva försvaret och fördjupade den interna sammanhållningen. medlemsländer visade solidaritet inom alliansen genom ett utökat militärt stöd till allierade, bl.a. i form av s.k. återförsäkringsåtgärder. i 2014 bekräftade denna tyngdpunkts- Natos kärnuppgifter, kollektivt försvar, krishantering och säkerhet i samverkan, som återfinns i Natos strategiska koncept från 2010 ligger fast men tonvikten har förskjutits till att återigen ställa kollektivt försvar i centrum för alliansens militära verksamhet. skedde parallellt med utfasningen av Isaf och lanseringen av en mindre utbildnings- och rådgivningsinsats i (Resolute Support Mission – RSM). Alliansen antog vid mötet ett åtgärdspaket som ska svara mot de förändringar som skett vid Natos gränsrespektive Prop. 2014/15:109 intresseområden (Readiness Action Plan) och syftar till att stärka Natos Mötet fattade även beslut om en gemensam målsättning om ökade försvarssatsningar för att succesivt nå målet att medlemsländerna ska lägga av BNP på försvar. Detta är en viktig fråga för , varför kraven på övriga företrädesvis europeiska allierade kan förväntas öka. Vid Wales-mötet konstaterade de allierade dessutom att förutsättningar för ett strategiskt partnerskap mellan och inte existerar och att allt samarbete som en konsekvens av detta frusits, med undantag för möjligheten att föra en politisk dialog. partnerskap med Nato har fördjupats och breddats avsevärt sedan samarbetet inleddes inom ramen för Natos Partnerskap för fred (PFF). har ett omfattande och väl utvecklat samarbete med Nato inom partnerskapets ram. Inom PFF har ett antal verktyg för ökad interoperabilitet och förmågeutveckling erbjudits partners. deltar exempelvis i övningar, planerings- och översynsprocessen (Planning and Review Process - PARP) samt Natos certifieringsmekanism. Detta har bidragit till att utveckla Försvarsmaktens interoperabilitet, vilket underlättar vår samverkan med andra nationer i olika operationer. Ett politiskt dialogformat har kopplats till det militära samarbetet genom det euroatlantiska partnerskapsrådet (- ). deltagande i Natoledda operationer, i synnerhet Isaf i , har pekat på ytterligare behov av ett fördjupat samarbete för att utveckla interoperabilitet. betydande bidrag till Natoledda insatser, utöver Isaf också i Kosovo/KFOR och över /OUP, har också bidragit till att öka insyn och inflytande som partner. I samband med att allierade och partners inledde en utfasning av sitt militära engagemang i bedömde Nato att det uppstod stora utmaningar med att vidmakthålla interoperabiliteten inom alliansen men också med partners. Därför lanserades 2012 ett initiativ (Connected Forces Initiative - CFI) i vilket Natos snabbinsatsstyrka (NATO Response Force - NRF) utgör motorn för ett närmare samarbete inom utbildning och övningar samt teknologiutveckling. deltar som partner med bidrag till Natos snabbinsatsstyrka. Partnerskapet med Nato innehåller även aktiviteter inom områdena civil krisberedskapsplanering, säkerhetsfrämjande kapacitetsstöd samt Natos implementering av FN:s säkerhetsrådsresolutioner om kvinnor, fred och säkerhet, 1820 om sexuellt våld i väpnade konflikter, liksom 1612 om barn i väpnade konflikter. Ett konkret svenskt bidrag är det nordiska centret för genderfrågor i militära operationer, som har utsetts till särskild resurs för Nato på detta område. undertecknade ett samförståndsavtal med Nato om värdlandsstöd (- HNS). Avtalet syftar till att säkerställa att värdlandet kan lämna effektivt stöd för militär verksamhet på sitt territorium i samband med övningar, krishanterings- insatser eller andra insatser. Ett avtal om värdlandsstöd skapar 2014/15:109 förutsättningar för att öka förmågan att ge och ta emot militärt stöd i linje med den solidariska säkerhetspolitiken och förenklar övningssamarbetet. Avtalet förutsätter vissa lagändringar och en lagstiftningsprocess är Avtalet kommer därför att underställas innan det kan träda i kraft. Regeringen anser att det är prioriterat att vidta de förberedelser som behövs för att säkerställa att , för ikraftträdandet, kan uppfylla sina åtaganden enligt samförstånds- avtalet med om värdlandsstöd. Partnerskapet med Nato utvecklas utifrån gemensamma intressen och Nato är den enda organisation som har en utvecklad förmåga för ledning och genomförande av krävande militära insatser. samarbete med Nato är avgörande för att utveckla den svenska försvarsmakten både för det nationella försvaret och för förmågan att genomföra operationer i och utanför närområdet. av att fortsatt utveckla Försvarsmaktens förmåga därför en viktig utgångspunkt för Nato-samarbetet. Därtill utgör Nato fortsatt det viktigaste forumet för den transatlantiska Regeringens ambition att fortsätta fördjupa säkerhets- och försvarpolitiska samarbeten med våra Nato-allierade grannländer understöds också av ett utvecklat partnerskap med Nato. samarbete med Nato begränsas ytterst av att vi inte åtar oss och har verkat för att skapa möjlighet till differentierade partnerskap som, i dialog med Nato, anpassas utifrån varje enskilt lands specifika vilja, behov och förmåga. detta hänseende var medlemskapet i PFF inte tillräckligt flexibelt. har bejakats av Nato. Vid toppmötet i inbjöds en mindre grupp länder, bland dem och , att fördjupa och skräddarsy samarbetet utifrån respektive lands individuella utgångspunkter inom ramen för ett särskilt program (Enhanced Opportunities Programme – Regeringen bedömer att svenska intressen och behov av ett utvecklat partnerskap potentiellt kan tillgodoses genom EOP. möjligheter som ett differentierat partnerskap erbjuder för att bidra till insyn och inflytande, stärkt politisk dialog, bättre operativ effekt, kostnadseffektivitet och ökad interoperabilitet bör utnyttjas i full Inom ramen för det fördjupade partnerskapet önskar regeringen utveckla en politisk dialog kring säkerheten i vårt närområde och kring aktuella säkerhetsutmaningar i världen. Regeringen avser att öka svenskt deltagande i Natos mest avancerade och komplexa övningar, framför allt inom ramen för Natos snabbinsatsstyrka, samt i Natos återkommande bör i detta sammanhang följa och i