prop · H30363 · 2015-12-01 00:00:00 — Även åtgärder där huvudsyftet inte är att samla in geografisk information men där insamlande av omfattande sådan information blir en direkt konsekvens av åtgärden kan omfattas av tillståndskravet. Att använda utrustning som normalt brukas vid sjöfart, fiske eller för fritidsändamål föreslås som ovan nämnts däremot falla utanför lagens krav på tillstånd. Inte heller medför lagen någon inskränkning av de enligt folkrätten gällande rättigheterna till oskadlig 2015/16:63 genomfart. När man ska avgöra om sjömätningen är att anse som ringa eller inte får en sammantagen bedömning göras av omständigheterna i det enskilda fallet. Samma prövning får självklart göras även av mätningar som utförs av eller på uppdrag av myndigheter, såtillvida dessa inte undantagits genom föreskrifter. Se vidare nedan under avsnitt 7.6. Regeringens bedömning är att behov av sjömätning för exempelvis miljöverksamheter kan tillgodoses inom ramen för tillståndsförfarandet genom att tillstånd kan utformas mer generellt, så att en aktör får tillstånd att sjömäta inom ett visst geografiskt område eller . Ett beslut om tillstånd kan även utformas snävare genom att det avser en viss sjömätning som ska utföras. Det ovan anförda torde inte innebära någon förändring jämfört med nuvarande reglering, i vilken det inte görs några begränsningar av hur tillstånden kan utformas. Hur besluten närmare ska utformas avser regeringen reglera i förordning. Sammanfattningsvis föreslår således regeringen att de undantag för sjömätningstillstånd som finns i 3 § LiL ska överföras till den nya lagen och att ringa sjömätning också ska undantas från krav på tillstånd. Ändamålet med sjömätningsförbudet, nämligen att skydda vårt land mot militära angrepp, är godtagbart i ett demokratiskt samhälle. Inte heller i övrigt kan regeringen finna att sjömätningsförbudet är oförenligt med grundlagsbudet, eller annan internationell rätt som är bunden av. Regeringens förslag innebär att sjömätning i större utsträckning än får utföras utan tillstånd, förslagen i denna del påverkar således den grundlagsfästa informationsfriheten i positiv riktning. Rekvisitet särskilda skäl tas bort Så som regleringen är utformad i LiL ska tillstånd endast meddelas om det finns särskilda skäl för det. Rekvisitet särskilda skäl infördes för att markera att det rör sig om typiskt sett känslig information som kan tas fram genom sjömätning. Det innebär att tillståndsgivande myndighet ska pröva om det föreligger ett starkt allmänt eller enskilt intresse av att åtgärden utförs samt att tillståndet inte medför skada för totalförsvaret (4 § förordningen [1993:1745] om skydd för landskapsinformation, LiF, och prop. 1993/94:32 s. 32). Det har dock framkommit att i praktiken görs ingen prövning utifrån det intresse som ligger bakom ansökan om sjömätning i den meningen att sjömätningstillstånd nekas på den grunden att det saknas ett tillräckligt starkt intresse vid tillståndsprövningen. Tillstånd beviljas om sjömätningen inte kan antas skada totalförsvar. Det följer redan av den prövning som tillståndsgivande myndighet har att göra i varje enskilt fall att tillstånd inte ska meddelas om det kan antas innebära skada för skyddsintresset. Vid denna prövning vägs samtliga omständigheter i det enskilda fallet in, såsom t.ex. vilka säkerhetsskyddsrutiner aktören har och var mätningen ska ske. Ska mätningen ske inom känsliga områden ställs naturligtvis högre krav på sökandens säkerhetssystem. Den nuvarande skrivningen ger intryck av att huvudregeln är att tillstånd inte ska meddelas; endast om det finns särskilda skäl ska detta ske. Mot bakgrund av att Försvarsmakten anser att en stor del av det svenska sjöterritoriet inte omfattas av försvarssekretess bör i stället huvudregeln formuleras så att tillstånd ska ges, om sjömätningen Prop. 2015/16:63 inte kan antas medföra skada för totalförsvaret. Enligt 8 § LiF får ett sådant beslut innehålla villkor om att den geografiska informationen endast får användas för ett visst ändamål eller efter iakttagande av särskilda säkerhetsåtgärder, detta föreslås också fortsättningsvis gälla och tas in i lagen. Regeringen föreslår således att rekvisitet särskilda skäl tas bort och ersätts med att tillstånd ska meddelas, om sjömätningen inte kan antas medföra skada för totalförsvaret. 7.6Möjlighet för tillståndsgivande myndighet att meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet Regeringens förslag: Det ska införas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från kravet på tillstånd för sjömätning. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: geologiska undersökningar (SGU) har inget att invända mot förslaget. uppger att det är positivt att tillståndsgivande myndighet kan ge mer långsiktiga och generella tillstånd för sjömätning och uppfattar att dessa undantag och/eller generella tillstånd kan användas för t.ex. den provtagning som utförs för miljöövervakningen samt den övervakning och uppföljning som genomförs inom skyddade områden. Skälen för regeringens förslag: I nuvarande ordning saknas det bestämmelser som medger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att i föreskrift meddela undantag från kravet på tillstånd. Med hänsyn till den snabba teknikutvecklingen är det av vikt att lagstiftningen fortsättningsvis är flexibel och mer teknikneutral. Det ska därför finnas en möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från tillståndskravet. Ett exempel är om det skulle kunna finnas förutsättningar för att undanta allmänna farleder från tillståndskravet, vilket i så fall skulle kunna ske i föreskrifter. Tillstånd under höjd beredskap Regeringens förslag: Under höjd beredskap, eller som regeringen beslutar med hänsyn till försvarsberedskap, ska vissa undantag från kravet på tillstånd för sjömätning inte längre Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningen anser dock även att tillstånd för ringa sjömätning ska krävas under höjd beredskap eller som regeringen bestämmer med hänsyn till försvarsberedskap. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Med anledning av de lättnader som införs ifråga om krav på tillstånd för sjömätning har frågan uppkommit om inte tillståndskravet bör utsträckas under höjd beredskap och därmed likartade förhållanden (jfr vad som gäller för flygfotografering eller lik- nande registrering enligt 4 § lagen (1993:1742) om skydd för landskaps- Utredningen ansåg att förslaget att sjömätning i ringa omfattning inte ska kräva tillstånd inte kan anses lämpligt under sådana förhållanden, och detsamma gäller, menar utredningen, undantaget för viss sjömätning i en allmän hamn, eftersom det kan förekomma att käns- lig verksamhet utförs i en allmän hamn under höjd beredskap. föreslog utredningen att sådana föreskrifter som regeringen eller den myndighet som regeringens bestämmer kan ha meddelat om undantag inte heller ska gälla. Regeringen delar uppfattningen att det finns skäl att inskränka de före- slagna lättnaderna under höjd beredskap. innebär dock att rätten till oskadlig genomfart enligt Havsrättskonvention (artikel 19, havsrättskonvent- ion, United Nations Convention on the of the Sea, UNCLOS; SÖ 2000:1) måste respekteras, se vidare avsnitt 7.3. inte heller under höjd beredskap har möjlighet att neka fartyg sådan genomfart utan att vissa förutsättningar är uppfyllda. Enligt artikel 25.3 i havsrättskonventionen får kuststaten, såvitt den inte formellt eller faktiskt diskriminerar mellan utländska fartyg, tillfälligt häva rätten till oskadlig genomfart för utländska fartyg i särskilt angivna områden av dess territorialhav, om en sådan åtgärd är av väsentlig betydelse för skyddet av dess säkerhet, varmed även förstås vapenövningar. kraft först sedan den blivit vederbörligen offentliggjord. inte möjligt enligt folkrätten att generellt kräva att alla fartyg som använ- der sådan utrustning i sin normala drift, vars brukande är att anse som sjömätning, ska ansöka om tillstånd för att få passera territorial- hav, utan en sådan begränsning får bara ske tillfälligt och i särskilt Mot bakgrund av vad som sagts finner regeringen att ringa sjömät- ning som kommer till stånd genom användning av sådan utrustning som normalt krävs för framförandet av moderna fartyg inte kan förbjudas under höjd beredskap. Inte heller ringa sjömätning som sker genom t.ex. brukande av sådan utrustning som ett fiskefartyg typiskt sett behöver för att bedriva fiske bör förbjudas . innebär det sagda, att undantaget från tillståndskravet när det gäller ringa sjömätning ska bestå även under höjd beredskap eller som regeringen beslutar med hänsyn till försvarsberedskapen. ett visst vattenområde värnas med hänsyn till dess betydelse för försvaret kan, om vissa förutsättningar är uppfyllda, beslut om skyddsobjekt fattas med stöd av 5 eller 6 §§ skyddslagen (2010:305). Ett sådant beslut inne- bär att obehöriga inte har tillgång till skyddsobjektet. beslut kan tillträdesförbudet förenas med bl.a. ett förbud mot att göra mätningar av eller inom skyddsobjektet. Övriga delar av utredningens förslag bör genomföras. verksamhet kan utföras i allmän hamn under höjd beredskap ska således tillstånd för sjömätning i allmän hamn av den som ansvarar för hamnen krävas, såvida det inte endast är fråga om användandet av sådan utrust- ning som normalt används av fartyget och som är att likställa med ringa Prop. 2015/16:63 sjömätning. Av samma skäl ska meddelade föreskrifter om undantag från kravet på sjömätning under dessa förhållanden inte längre gälla. 7.8Möjlighet att upphäva eller ändra tillståndsbeslut vid höjd beredskap Regeringens förslag: Beslut om sjömätningstillstånd ska få upphävas eller ändras när det råder höjd beredskap eller som regeringen beslutar med hänsyn till försvarsberedskap. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i denna del. Skälen för regeringens förslag: Den säkerhetspolitiska situationen kan förändras och medföra att lämnade tillstånd är lämpliga ur ett försvarsperspektiv. Exempelvis kan Försvarsmakten anse sig ha behov av att inrätta verksamhet under vatten inom områden där aktörer har tillstånd att sjömäta. Ett beslut om sjömätningstillstånd ska därför kunna upphävas eller ändras om något har inträffat som innebär att sjömätningen kan antas medföra skada för totalförsvaret. För att aktörer som bedriver sjömätningsverksamhet ska kunna bedriva sjömätning och kunna planera sitt arbete är det endast i undantagsfall som beslut ska kunna upphävas eller ändras. Detta bör komma till uttryck på så sätt att detta endast är möjligt under höjd beredskap eller som regeringen beslutar med hänsyn till försvarsberedskap. Återrapportering av sjömätningsresultat ska Regeringens bedömning: Någon bestämmelse om skyldighet för till- ståndhavande aktör att återrapportera sjömätningsresultat till till- ståndsgivande myndighet ska inte införas i lagen. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: delar inte utredningens bedömning, utan anser att en sådan bestämmelse skulle kunna vara till nytta för kulturmiljövården eftersom det ibland kan vara svårt för de kulturmiljövårdande institutionerna att få tillgång till resultat från sjö- Det händer ofta att nya fornlämningar påträffas vid sjömät- Skälen för regeringens förslag: lämnade i sitt betänkande Planering på djupet – fysisk planering av havet, SOU 2010:91, ett förslag till ny havsplaneringslag, där bl.a. vissa uppgifter för Havs- och vattenmyndigheten framgår. därutöver i tilläggsbetänkandet föreslagit att den som har fått tillstånd för sjömätning enligt 3 § lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinforma- tion (LiL) senast efter det att mätningarna har genom- 2015/16:63 förts ska redovisa utförda mätningar till . Förslaget skulle enligt leda till att också andra undersökningar än de från statliga myndigheter skulle samlas in och göras tillgängliga (SOU 2011:56 s. 214 f.). Denna del av förslaget har dock inte tagits med i propositionen Hushållning med havsområden (prop. 2013/14:186) och planeras i detta skede inte heller att tas om hand på annat sätt av regeringen. Inom Utredningen om skydd för geografisk information har det förts fram att det är angeläget att djupdata samlas in med metoder som ger god kvalitet och att informationen samordnas, vilket är kostnadseffektivt eftersom informationen inte behöver samlas in på nytt. Det är dessutom till fördel i det miljöarbetet eftersom olika verksamheter har behov av god tillgång till kvalitetssäkrad djupdata. Regeringen har i och för sig full förståelse för synpunkterna och delar vidare uppfattning att ett sådant förslag gagnar såväl planeringen av som kunskapen om havet, eftersom bättre förutsättningar skapas för att all data från sjömätningar samlas i den nationella djupdatabasen. förslag innebär dock att bestämmelser som syftar till att samla djupinformation förs in i en skyddslagstiftning som har ett helt annat syfte än att reglera utforskningen av bl.a. bottentopografin. Att behålla ett tillståndsförfarande eller införa krav på redovisning av utförda mätningar på en helt annan grund än att skydda känslig information vore mot denna bakgrund inte lämpligt. Därtill kommer att regeringen föreslår att det inte längre ska krävas tillstånd för inrättande av databas för lagring av geografisk information, även om tillståndskrav för spridning av viss geografisk information behålls, se avsnitt 9.2 och 10.3. Dessutom skulle ett återrapporteringskrav innebära extra belastning för såväl myndigheter som enskilda och företag. Konsekvenserna av detta har inte analyserats tillräckligt väl. Slutligen skulle en sammanställning av inrapporterade resultat sannolikt kunna omfattas av försvarssekretess (15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). När det gäller anmärkning i fråga om fornlämning kan konstateras att det i kulturmiljölagen (1988:950) finns en straffrättsligt sanktionerad skyldighet för den som påträffar en fornlämning under grävning eller annat arbete, att avbryta arbetet till den del fornlämningen berörs. Den som leder arbetet ska anmäla förhållandet till . Den som påträffar ett fornfynd har att anmäla fornfyndet till eller . Fornfynd som hör till fartygslämning kan även anmälas till (2 kap. 5 § och 10 § andra stycket kulturmiljölagen). Med hänsyn till de överväganden som gjorts ovan bedömer regeringen att någon bestämmelse om återrapportering inte ska införas i den nu föreslagna lagen. Fotografering eller liknande registrering från luftfartyg – tillstånd ska fortfarande krävas under höjd beredskap Regeringens förslag: Kravet på tillstånd för fotografering eller liknande registrering från luftfartyg av restriktionsområden under höjd beredskap ska bestå. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska i enskilda fall få meddela tillstånd till sådan verksamhet. Tillstånd ska ges om verksamheten inte kan antas medföra skada för totalförsvaret. Beslutet om tillstånd får innehålla villkor om att den geografiska informationen endast får användas för ett visst ändamål eller efter iakttagande av särskilda säkerhetsåtgärder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela föreskrifter om att vissa myndigheter ska undantas från kravet på tillstånd. Är i krig eller krigsfara eller råder det sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av krig eller krigsfara som befunnit sig i, ska regeringen fortfarande ha möjlighet att meddela föreskrifter om krav på tillstånd även inom eller av andra områden än restriktionsområden, om det behövs till skydd för totalförsvaret. Befälhavaren på luftfartyget ska fortfarande vara den som är ansvarig för att se till att bestämmelserna följs. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flera remissinstanser är positiva till förslaget, däribland geologiska undersökning (SGU) och Länsstyrelserna i , , län, , och samt Lantmäteriet. anser att det kan finnas anledning att i lagen begränsa rätten till flygfotografering och spridning av flygfotografier vid anläggningar som utgör skyddsobjekt, exempelvis kärnkraftverk, vattenkraftstationer och dammar m.m. Skälen för regeringens förslag: Av 4 § lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation (LiL) framgår att det som regel inte krävs tillstånd för att fotografera eller utföra liknande registrering från luftfartyg. När det råder höjd beredskap eller som regeringen bestämmer med hänsyn till försvarsberedskap gäller däremot att det inom eller av sådana restriktionsområden som bestämts av regeringen enligt 1 kap. 8 § första stycket första meningen luftfartslagen (2010:500) inte får utföras fotografering eller liknande registrering från luftfartyg utan tillstånd. I dessa fall får tillstånd endast meddelas om det finns särskilda skäl för det. Denna inskränkning kan enligt andra stycket utökas till att avse även andra områden än restriktionsområden under förutsättning att är i krig eller krigsfara eller det råder sådana utomordentliga förhållanden som beror på att det är krig utanför gränser eller att har varit i krig eller krigsfara. Befälhavare på luftfartyg ska se till att bestämmelserna följs. 2015/16:63 fanns en generell tillståndsplikt för flygfotografering inom eller av restriktionsområden. När denna avskaffades och ersattes med dagens regler var syftet att undvika en alltför snäv reglering som inte längre stod i överensstämmelse med det behov som förelåg att inskränka informationsfriheten med hänsyn till säkerhet (propositionen Vissa frågor rörande totalförsvarsplikt m.m., 2006/07:116 s. 29–31). Dessutom ansågs det vara svårt att kontrollera att reglerna följdes. Det saknas anledning att frångå denna bedömning. En följdfråga är om det finns skäl att avskaffa tillståndskravet som gäller under höjd beredskap eller under sådana förhållanden som anges i 4 § andra stycket LiL. I 15 kap. 6 § regeringsformen anges förutsättningarna för att bemyndiga regeringen att under krig och andra säkerhetspolitiska kriser meddela föreskrifter i ämnen som annars kräver lagform. Ett sådant bemyndigande får ge för situationer när landet är i krig eller krigsfara eller det råder sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som landet har befunnit sig i. Regeringen tog ställning till om det fortfarande fanns skäl att behålla denna reglering i förarbetena till ändringen av nämnda bestämmelse (se prop. 2006/07:116) och kom fram till att tillståndskravet skulle finnas kvar vid höjd beredskap eftersom det kunde finnas särskilda skäl att begränsa informationsfriheten under sådana förhållanden. Vidare ansåg regeringen att tillståndskrav även skulle gälla som regeringen bestämmer med hänsyn till försvarsberedskap, eftersom Försvarsmakten, om regeringen så beslutar, vid en skärpt säkerhetspolitisk situation redan i ett tidigare skede än när det råder höjd beredskap ska kunna påbörja kompletterande åtgärder. Regeringen anser att det ställningstagande som gjordes i frågan 2006 är giltigt. Under höjd beredskap eller redan i ett tidigare skede kan det under extraordinära förhållanden pågå aktiviteter av betydelse för försvaret i fler områden än restriktionsområdena varför det av hänsyn till rikets försvar måste gå att skydda dessa från flygfotografering eller annan liknande registrering från luftfartyg. När extraordinära förhållanden råder får det intresse som annars gäller att vara återhållsam med begränsningar i allmänhetens rätt till att fotografera eller på annat liknande sätt registrera från luftfartyg i högre grad än annars ge vika för t.ex. Försvarsmaktens behov eller landets säkerhet. Bestämmelsen i 4 § andra stycket LiL bör således, innehållsmässigt, föras över till den nya lagen, med tillägget att detta ska gälla om det behövs till skydd för totalförsvaret. Regeringen föreslår vidare att lagtexten ska ändras på så sätt att den överensstämmer med lydelsen i 15 kap. 6 § RF, vilket enbart innebär en språklig förändring och således ingen ändring i sak. Så som regleringen är utformad i LiL ska tillstånd endast meddelas om det finns särskilda skäl för det. Vid bedömningen av om det finns särskilda skäl ska särskild hänsyn tas till om det föreligger ett starkt allmänt eller enskilt intresse av att åtgärden utförs, på samma sätt som vid den bedömning som förutsätts ske enligt 3 § LiL. Skälet till bestämmelsens utformning i denna del var att regeringen ansåg det röra sig om typiskt sett skyddsvärd information. Särskilda skäl kunde enligt regeringen exempelvis finnas vid överflygning av ett restriktionsområde för kontroll Ett tillstånd fick endast meddelas om det inte medförde skada för totalförsvar (se prop. 1993/94:32 s. 32 f.). Med hänsyn till att det rör sig om typiskt sett känslig information och eftersom det föreligger en förhöjd risk att sådan information avslöjas när det råder förhållanden av sådan art som ovan angetts är det angeläget ur försvarssynpunkt att tillstånd till fotografering och liknande registrering från luftfartyg i dessa situationer endast beviljas i undantagsfall. En sådan bedömning följer emellertid av den prövning som tillståndsgivande myndighet har att göra i varje enskilt fall, eftersom tillstånd endast får meddelas om det inte kan antas medföra skada för totalförsvar. Under förhållanden som höjd beredskap eller liknande följer att utrymmet för att meddela ett tillstånd är tämligen litet, eftersom det finns större skäl än annars att anta att ett sådant tillstånd kan medföra skada. Detta behöver inte närmare anges med rekvisitet särskilda skäl. Det ovan anförda leder till att regeringen föreslår att rekvisitet särskilda skäl ska utmönstras. Av bestämmelsen ska i stället uttryckligen framgå att tillstånd ska ges om det kan ske utan att det kan antas medföra skada för totalförsvaret. Enligt 8 § förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation (LiF) får ett sådant beslut innehålla villkor om att den geografiska informationen endast får användas för ett visst ändamål eller efter iakttagande av särskilda säkerhetsåtgärder, detta föreslås också fortsättningsvis gälla och tas in i lagen. är ett antal myndigheter undantagna från tillståndskravet enligt 3 § LiF. En sådan möjlighet föreslås även fortsättningsvis finnas varför en bestämmelse som klargör detta ska tas in i lagen. Regeringen har också att ta ställning till om den teknikutveckling som skett inneburit att det finns metoder att inhämta geografisk information från luftburna farkoster som inte omfattas av uttrycket ”luftfartyg”. Uttrycket har inte tidigare berörts i förarbetena till LiL. I förarbetena till luftfartslagen (2010:500), Luftfartens lagar, prop. 2009/10:95 s. 137, kom regeringen fram till att uttrycket luftfartyg inte borde få en legaldefinition i den lagen. Bakgrunden till det ställningstagandet var att den utveckling som luftfarten har genomgått innebär att en definition lätt kan komma att bli överspelad och därigenom förlora sin betydelse. (SOU 1999:42) kom fram till samma slutsats. Den definition som brukar användas internationellt är ”anordning som kan erhålla bärkraft i atmosfären genom luftens reaktioner med undantag av dess reaktioner mot jordytan” (se prop. 2009/10:95 s. 137). Regeringen anser alltjämt att det är förenat med svårigheter att definiera uttrycket luftfartyg i lag och lämnar därför inte heller inom ramen för det nu aktuella lagstiftningsärendet förslag på någon definition. Den internationella definitionen ovan av uttrycket luftfartyg bör dock kunna ligga till grund för tolkningen av uttrycket. I begreppet innefattas således även obemannade luftfartyg så som s.k. UAS:er (), eller drönare som de också kallas. Lagen bör även fortsättningsvis vara så teknikneutral som möjligt.