prop · H30364 · 2015-12-07 00:00:00 — drivmedelsleverantör: den som genom att leverera ett drivmedel är skyldig att betala skatt enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi, sommar: tiden till och med i , , , och samt tiden till och med i övriga , och vinter: tiden till och med i , , , och samt tiden till och med i övriga . I övrigt har termer och uttryck i denna lag samma innebörd som i lagen (1996:18) om vissa säker- hets- och miljökrav på fritidsbåtar, lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner och lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2012:340. Ärendet och dess beredning utfärdades och rådets direk- tiv 2013/53/EU om fritidsbåtar och vattenskotrar och om upphävande av direktiv /25/EG (fritidsbåtsdirektivet), se bilaga 1. upphävda direktivet antogs som ett led i upprättandet av den inre mark- naden för att harmonisera säkerhetskraven på fritidsbåtar i alla medlems- stater och undanröja hinder för handel med fritidsbåtar mellan medlems- Fritidsbåtsdirektivet utgör en vidareutveckling av det upphävda direktivet och innehåller bestämmelser om krav för konstruktion och tillverkning av fritidsbåtar, vattenskotrar och tillbehör till dessa. innehåller också regler om vilka aktörer på marknaden som ska ansvara för att kraven uppfylls och hur det närmare ska gå till. remitterades en promemoria om en ny lag om fritidsbåtar med anledning av fritidsbåtsdirektivet. förslag finns i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i En sammanställning över remissvaren finns tillgänglig i (dnr N2015/03051/MRT). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. i bilaga 5. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter, vilket lett till ändringar av vissa paragrafer. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitten 6.3.1, 6.3.2, 6.5.1, 6.5.2, 6.5.3, 6.11 och 9.1. I förhållande till lagråds- remissen har också vissa redaktionella ändringar gjorts. och rådets direktiv /53/EU av 2013 om fritidsbåtar och vattenskotrar och om upphävande av direktiv 94/25/EG (fritidsbåtsdirektivet) trädde i kraft . Nationella bestämmelser som genomför direktivet ska vara antagna, offentliggjorda och börja tillämpas . presenterade kommissionen ett förslag till revidering av och rådets direktiv /25/EG av om tillnärmning av medlemsstaters lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar (äldre fritidsbåtsdirektivet). Syftet med förslaget var dels att anpassa det äldre fritidsbåtsdirektivet till det så kallade varupaketet som antogs inom Europeiska unionen , dels att göra en översyn av det äldre fritidsbåtsdirektivet mot bakgrund av de oklarheter och problem som framkommit under nästan två decenniers tillämpning av det äldre fritidsbåtsdirektivet. Varupaketet består dels av och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upp- hävande av förordning (EEG) nr 339/93, dels av och 2015/16:64 rådets förordning (EG) nr 764/2008 av om förfaranden för tillämpning av vissa nationella tekniska regler på produkter som lag- ligen saluförts i en annan medlemsstat. I förordningen (EG) nr 765/2008 finns övergripande bestämmelser om ackreditering av organ för bedöm- ning av överensstämmelse, marknadskontroll, kontroll av tredjelands- produkter och principer för CE-märkning. Eftersom förordningen tilläm- pas på produkter som omfattas av harmoniserad unionslagstiftning, innehåller förordningen bestämmelser som påverkar fritidsbåtar och genomförandet av fritidsbåtsdirektivet. I och rådets rambeslut nr 768/2008/EG av om en gemensam ram för saluföring av produkter och upp- hävande av rådets beslut 93/465/EEG (rambeslutet) fastställs allmänna principer och referensbestämmelser för utarbetandet av unionslagstift- ning om harmonisering av villkoren för saluföring av produkter. De allmänna principerna i rambeslutet ska användas vid utformningen av harmoniserad lagstiftning om saluföring av produkter. Beslutet har varit en förebild vid utformningen av fritidsbåtsdirektivet och andra produkt- direktiv som tagits fram inom Europeiska unionen. Det första direktiv som anpassades fullt ut till rambeslutet var och rådets direktiv /48/EG av om leksakers säkerhet. Leksaksdirektivet har införts i svensk lagstiftning främst genom lagen (2011:579) om leksakers säkerhet och förordningen (2011:703) om leksakers säkerhet. Eftersom leksaksdirektivet liksom fritidsbåtsdirek- tivet är framtaget utifrån rambeslutet, är en del överväganden som gjordes i samband med genomförandet av leksaksdirektivet även aktuella vid genomförandet av fritidsbåtsdirektivet. Vissa förslag i denna propo- sition är därför utformade mot bakgrund av hur leksaksdirektivet har genomförts i svensk lagstiftning. Den nuvarande regleringen av fritidsbåtar finns i flera olika regelverk. Nedan följer en översiktlig redogörelse för nationella och EU-rättsakter som är av betydelse för konstruktion, tillverkning och saluföring av fritidsbåtar och vattenskotrar samt viss tillhörande utrustning. De nuvarande bestämmelserna om säkerhets- och miljökrav för fritids- båtar och vattenskotrar samt viss tillhörande utrustning finns i det äldre fritidsbåtsdirektivet. Direktivet fastställer vilka krav avseende säkerhet, hälsa, miljö- och konsumentskydd som medlemsstaterna ska ställa på fritidsbåtar, vattenskotrar och den utrustning, bland annat framdriv- ningsmotorer, som omfattas av direktivet. Kraven ska vara uppfyllda när produkterna släpps ut på marknaden. Båtar, vattenskotrar och utrustning som uppfyller kraven ska CE-märkas. Syftet med direktivet är att åstad- komma gemensamma enhetliga krav och därigenom undanröja handels- hinder och ojämna konkurrensvillkor samt underlätta fri rörlighet för produkterna. Fram till omfattade direktivet inte vattenskotrar och framdrivningsmotorer. Gällande svenska regler för fritidsbåtar och Det äldre fritidsbåtsdirektivet har genomförts i svensk rätt främst genom lagen (1996:18) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar (fritidsbåtslagen), förordningen (1996:53) om vissa säkerhets- och miljö- krav på fritidsbåtar och föreskrifter (SJÖFS 2004:16) om vissa säkerhets- och miljökrav på fritidsbåtar m.m. Direktivet har dess- utom genomförts genom lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll och förordning (2011:811) om ackreditering och teknisk kontroll samt produktsäkerhetslagen (2004:451). Fritidsbåtslagen ska tillämpas på fritidsbåtar, vattenskotrar, framdriv- ningsmotorer för fritidsbåtar eller vattenskotrar samt viss utrustning (1 §). Med fritidsbåt avses ett fartyg som har en skrovlängd på och högst och som är avsett för sport- och fritids- ändamål (1 b §). När produkterna släpps ut på marknaden ska de uppfylla väsentliga säkerhets- och miljökrav. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om dessa krav och hur man ska bedöma om produkterna uppfyller kraven (2 §). När produkterna släpps ut på marknaden eller efter en omfattande förändring släpps ut på marknaden eller tas i bruk, ska de ha en CE-märkning (3 §). får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen och föreskrifterna ska efterlevas och före- läggandena eller förbuden får förenas med vite (4 §). En näringsidkare som ansvarar för att uppfylla väsentliga säkerhets- och miljökrav ska åläggas en sanktionsavgift om näringsidkaren uppsåtligen eller av oaktsamhet har brutit mot föreskrivna krav eller märkningsskyldigheten (6 a §). Enligt 5 § förordningen (1996:53) om vissa säkerhets- och miljö- krav på fritidsbåtar är Transportstyrelsen utsedd till marknadskontroll- myndighet. Fritidsbåtslagen är utformad som en ramlag och innehåller en mängd normgivningsbemyndiganden till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Fritidsbåtsförordningen innehåller i princip endast normgivningsbemyndiganden till Transportstyrelsen. Eftersom säkerhets- och miljökraven för fritidsbåtar och vattenskotrar är tekniska och detaljerade till sin karaktär har den övervägande delen av fritidsbåts- direktivet genomförts genom myndighetsföreskrifter. 4.2.2EU-förordningen om ackreditering och marknadskontroll och rådets förordning (EG) nr 765/2008 tillämpas på produkter som omfattas av harmoniserad unionslagstiftning, inklusive fritidsbåtar och vattenskotrar. Den innehåller ett övergripande ramverk med regler och principer för ackreditering och marknadskontroll. 2015/16:64 Förordningen innehåller även krav på de ackrediterade organens oberoende och opartiskhet. I förordningen fastställs också allmänna principer för CE-märkning och i dess bilaga II finns en utförlig beskriv- ning av kraven på utformningen av CE-märkningen. Förordningens kapitel III innehåller bestämmelser om marknadskontroll som bland annat ska tillämpas vid utövande av marknadskontroll över fritidsbåtar och vattenskotrar. Enligt artikel 16 ska marknadskontrollen säkerställa att varor som inte uppfyller tillämpliga krav dras tillbaka, förbjuds eller hindras från att tillhandahållas på marknaden. Enligt artikel 19 ska mark- nadskontrollmyndigheterna göra lämpliga kontroller i tillräcklig omfatt- ning, både genom dokumentkontroll och fysisk kontroll. De får kräva att de ekonomiska aktörerna tillhandahåller sådan dokumentation och information som behövs för kontrollverksamheten, inbegripet att få till- träde till aktörernas lokaler och att ha rätt att ta provexemplar. Myndig- heterna får också förstöra eller på annat sätt göra produkter som utgör en allvarlig risk obrukbara om de anser det vara en nödvändig åtgärd. Produkter som utgör en allvarlig risk ska återkallas, dras tillbaka eller förbjudas att tillhandahållas (artikel 20). Myndighetsåtgärder ska vidare vara proportionella och beslutas först efter det att den berörda ekono- miska aktören getts tillfälle att yttra sig inom rimlig tid (artikel 21). Det finns också bestämmelser om att Europeiska kommissionen och de andra medlemsstaterna ska informeras om myndighetsåtgärder som en medlemsstat vidtar. 4.2.3Lagen och förordningen om teknisk kontroll Förordningen (EG) nr 765/2008 har när det gäller ackreditering kompletterats med lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll och förordningen (2011:811) om ackreditering och teknisk kontroll. I lagen pekas Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) ut som nationellt ackrediteringsorgan (4 §). I lagen anges också hur organ för bedömning av överensstämmelse utses och anmäls (7–9 §§) samt att Swedac utövar tillsyn över organen (18 §). Det kan noteras att det för denna propositions utarbetande inte fanns några svenska anmälda organ inom fritidsbåtsområdet. Inom den Europeiska unionen finns det drygt 30 anmälda organ1. Produktsäkerhetslagen (2004:451) syftar till att säkerställa att varor och tjänster som tillhandahålls konsumenter inte orsakar skada på person. Lagen genomför och rådets direktiv /95/EG av om allmän produktsäkerhet. Direktivet ställer övergripande krav på att endast säkra varor får släppas ut på marknaden. Produktsäkerhetslagstiftningen är tillämplig på samtliga varor som till- handahålls konsumenter, således också fritidsbåtar och vattenskotrar. 1 En lista på anmälda organ inom unionen finns på Europeiska kommissionens webbplats. Produktsäkerhetslagens bestämmelser om säkerhetskrav, presumtion för Prop. 2015/16:64 uppfyllande av säkerhetskraven och bedömningskriterier ska inte tilläm- pas på varor när det gäller risker som omfattas av särskilda säkerhetskrav i någon annan författning eller i en EU-förordning. Produktsäkerhets- lagens övriga bestämmelser ska inte tillämpas på varor, om det i någon annan författning som genomför ett EU-direktiv eller i en EU-förordning finns bestämmelser som reglerar samma fråga och som har samma syfte. Dessa bestämmelser i lagen ska inte heller tillämpas på varor i den utsträckning det i lagstiftning om produktsäkerhet som inte är av gemen- skapsrättsligt ursprung finns motsvarande bestämmelser med samma syfte, förutsatt att de nationella bestämmelserna uppfyller produktsäker- hetslagens krav. Bestämmelserna i produktsäkerhetslagen kan således tillämpas i de fall det saknas motsvarande bestämmelser i fritidsbåtslagen eller förordning (EG) nr 765/2008. Det är mot den bakgrunden som bestämmelserna om sanktionsavgifter i 6 a § fritidsbåtslagen hänvisar till bestämmelserna om sanktionsavgift i produktsäkerhetslagen. Av artikel 15.3 i förordning (EG) nr 765/2008 framgår att förordningen inte hindrar att marknads- kontrollmyndigheterna vidtar mera specifika åtgärder som föreskrivs i den allmänna produktsäkerhetslagstiftningen. Specifika åtgärder med stöd av produktsäkerhetslagen kan därmed bli aktuella att vidta i fråga om fritidsbåtar och vattenskotrar. och rådet antog direktiv /53/EU om fritidsbåtar och vattenskotrar och direktivet upphäver det äldre fritidsbåtsdirektivet 94/25/EG. Nationella bestämmelser som genomför direktivet ska vara antagna, offentliggjorda och börja tillämpas . Direktivets innehåll har anpassats till den tekniska utveckling som skett främst inom miljöområdet och direktivet har anpassats till den rättsliga ram som infördes genom det så kallade varupaketet inom unionen. För att säkerställa förenlighet med annan sektorsspecifik produktlagstiftning har direktivet utformats utifrån rambeslutet nr 768/2008/EG både vad gäller struktur och innehåll. Direktivets definitioner, bestämmelser om skyldigheterna för de ekonomiska aktörerna, presumtion om överens- stämmelse, reglerna för CE-märkning, kraven på organ för bedömning av överensstämmelse samt bestämmelser om förfaranden för att hantera produkter som utgör en risk har därför anpassats till rambeslutet. 2015/16:64 5.2 Kort om direktivets bestämmelser Nedan följer en översiktlig redogörelse för de viktigaste bestämmelserna i direktivet. En utförligare genomgång och förslag till hur bestämmel- serna ska genomföras finns i avsnitt 6 i samband med respektive över- vägande och förslag. Kapitel I Allmänna bestämmelser Syftet med direktivet är att fastställa krav för konstruktion och tillverk- ning av fritidsbåtar, vattenskotrar, framdrivningsmotorer och viss utrust- ning för fritidsbåtar och vattenskotrar samt bestämmelser om fri rörlighet för dessa produkter (artikel 1). Direktivet ska tillämpas på fritidsbåtar och vattenskotrar liksom delvis färdigställda fritidsbåtar och vattenskotrar samt på vissa framdrivnings- motorer och viss utrustning till fritidsbåtar och vattenskotrar (artikel 2). I artikeln finns också en utförlig lista på vilka produkter direktivet inte ska tillämpas på, exempelvis kanoter och kajaker, surfingbrädor, under- vattensbåtar, svävare, amfibiefordon, vattenfarkoster avsedda för tävlingsbruk, veteranvattenfarkoster, vattenfarkoster avsedda för eget bruk förutsatt att de inte släpps ut på unionsmarknaden efter att de tas i bruk. Definitioner av uttryck som används i direktivet finns i artikel 3. I artikel 4 finns en grundläggande bestämmelse om att produkter som omfattas av direktivet endast får tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk om de är korrekt underhållna och använda i enlighet med avsedda ändamål, inte äventyrar hälsa och säkerhet för personer, egendom eller miljö samt uppfyller de tillämpliga grundläggande kraven i bilaga I. Vidare anges att direktivet inte ska hindra medlemsstaterna från att anta bestämmelser om navigering i vissa vatten i syfte att skydda miljön och vattenvägarnas uppbyggnad och i syfte att trygga säkerheten på vatten- vägarna, förutsatt att de nationella bestämmelserna inte kräver ändringar av produkter som är förenliga med direktivet och förutsatt att bestämmel- serna är motiverade och proportionella (artikel 5). I direktivets inledande bestämmelser anges också att det råder fri rörlighet på marknaden för produkter som är förenliga med direktivet samt att medlemsstaterna under vissa förutsättningar inte får förhindra att vissa produkter till- handahålls på marknaden eller tas i bruk, t.ex. framdrivningsmotorer som är installerade i vattenfarkoster och typgodkända enligt direktiv /68/EG2 eller förordning (EG) nr 595/20093. Detsamma gäller för produkter som visas upp vid handelsmässor, utställningar och liknande evenemang och som inte uppfyller kraven i direktivet, förutsatt att det finns en skylt som anger att produkten inte uppfyller kraven (artikel 6). 2 och rådets direktiv /68/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporter på väg. 3 och rådets förordning (EG) nr 595/2009 av om typgodkännande av motorfordon och motorer vad gäller utsläpp från tunga fordon (Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon. Kapitel II Ekonomiska aktörers och privatimportörers skyldigheter Utförliga krav på ansvar och skyldigheter för tillverkare, tillverkarens representant, importörer, distributörer och privatimportörer finns i direk- tivets andra kapitel. Tillverkarna ansvarar för att produkterna uppfyller säkerhetskraven när de släpper ut sina produkter på marknaden, för att bedömning av överensstämmelse och CE-märkning görs samt för att dra tillbaka produkter med brister (artikel 7). Tillverkarna är också skyldiga att, när det är lämpligt med tanke på riskerna som en produkt utgör, utföra slumpvis provning av produkter samt utreda och vid behov regi- sterföra klagomål, produkter som inte uppfyller kraven och produkt- återkallelser (artikel 7.4). Tillverkarna kan skriftligen delegera en del av sina skyldigheter till en representant (artikel 8). Innan en importör släpper ut en produkt på marknaden, ska importören se till att tillverkaren uppfyllt sina skyldigheter gällande bedömning av överenstämmelse, dokumentation och CE-märkning (artikel 9). En importör har i likhet med tillverkaren en skyldighet att, när det är lämp- ligt med tanke på riskerna som en produkt utgör, utföra slumpvis prov- ning av produkter samt utreda och vid behov registerföra klagomål, produkter som inte uppfyller kraven och produktåterkallelser. Innan en distributör tillhandahåller en produkt på marknaden ska distributören kontrollera att produkten är CE-märkt och åtföljs av rätt dokumentation (artikel 10). Om tillverkaren inte har fullgjort sina skyldigheter för produktens överensstämmelse med direktivet, ska en privatimportör innan produkten tas i bruk se till att konstruktions-, säkerhets- och dokumentkrav är uppfyllda (artikel 12). Med privatimportör avses en fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som i samband med icke-kommersiell verksamhet importerar en produkt från ett tredje- land till unionen i syfte att ta den i bruk för egen del (artikel 3.17). Alla aktörer, inklusive privatimportörer, ska på begäran kunna lämna in- formation till marknadskontrollmyndigheten om vem som levererat produkten till dem upp till efter att de fått produkten levererad (artikel 13). En produkt som är förenlig med publicerade harmoniserade standarder förutsätts överensstämma med de krav som omfattas av dessa standarder eller delar av dem i enlighet med de grundläggande kraven i direktivet (artikel 14). I en EU-försäkran om överensstämmelse ska det försäkras att de grundläggande kraven har visats vara uppfyllda (artikel 15). Alla fritidsbåtar, vattenskotrar, motorer och utrustning som omfattas av direk- tivet ska CE-märkas och CE-märkningen ska ske enligt kraven i direk- tivet och enligt principerna i artikel 30 i förordning (EG) nr 765/2008 (artikel 16–18). Kapitel IV Bedömning av överensstämmelse Innan en produkt släpps ut på marknaden ska tillverkaren följa utpekade förfaranden för bedömning av överensstämmelse i enlighet med bilaga II till rambeslutet nr 768/2008/EG (artikel 19–22). Innan en privatimportör tar en produkt i bruk ska privatimportören se till att produkten genomgår en bedömning av överensstämmelse, om detta inte gjorts av tillverkaren. Bedömningen ska göras av ett anmält organ (artikel 19.2, 23 och bilaga V). Samma skyldigheter gällande överensstämmelse har en person som gör omfattande förändring av en produkt eller ändrar ändamålet för en produkt så att det omfattas av direktivet samt en person som på mark- naden släpper ut en fritidsbåt eller vattenskoter byggd för eget bruk från det att den tagits i bruk (artikel 19.3–4, 23 och bilaga V). Kapitel V Anmälan av organ för bedömning av överensstämmelse Medlemsstaterna ska utse en anmälande myndighet som ska ansvara för att genomföra de förfaranden som krävs för bedömning och anmälan av organ för bedömning av överensstämmelse enligt direktivet, och myn- digheten ska uppfylla vissa krav (artikel 27–29 och 34). Bestämmelser om vilka krav ett organ för bedömning av överensstämmelse ska uppfylla och hur de ska utföra sina bedömningar finns i artiklarna 30–33 och 38. Medlemsstaterna ska se till att det finns ett förfarande för överklagande av anmälda organs beslut (artikel 39). Om ett anmält organ inte längre uppfyller sina skyldigheter, ska den anmälande myndigheten begränsa, tillfälligt återkalla eller återkalla anmälan av organet (artikel 36). Kapitel VI Kontroll av unionsmarknaden, kontroll av produkter som förs in på unionsmarknaden och förfaranden i fråga om skyddsåtgärder Medlemsstaterna ska organisera och genomföra marknadskontroll enligt artiklarna 15.3 och 16–29 i förordning (EG) nr 765/2008 (artikel 43). Om en marknadskontrollmyndighet konstaterar att en produkt inte uppfyller kraven i direktivet, ska myndigheten ålägga den berörda ekonomiska aktören eller privatimportören att vidta lämpliga korrigerande åtgärder för att produkten ska uppfylla kraven, dra tillbaka eller återkalla produk- ten eller i privatimportörens fall avbryta att produkten tas i bruk eller används (artikel 44). Om en marknadskontrollmyndighet vill förbjuda eller begränsa tillhandahållandet av en produkt, ska den informera Euro- peiska kommissionen och de andra medlemsstaterna om vilka åtgärder den vidtagit, varpå kommissionen och de andra medlemsstaterna kan ifrågasätta åtgärden (artikel 44). Om invändningar inkommit under den tiden, ska kommissionen göra en utvärdering och därefter besluta om en genomförandeakt för att fastställa om den natio- nella åtgärden är motiverad eller inte (artikel 45). Medlemsstaterna kan också på formella grunder – och utan att åtgärden underställs kommissionens prövning – begränsa eller förbjuda tillhanda- hållandet av en produkt om produkten saknar CE-märkning eller EU- försäkran om överensstämmelse, om produktdokumentationen inte är komplett eller om andra administrativa krav i direktivet inte är uppfyllda (artikel 46). Kapitel VII Delegerade akter och genomförandeakter För att ta hänsyn till den tekniska utvecklingen och nya vetenskapliga rön ges kommissionen befogenhet, förenat med vissa villkor, att anta dele- gerade akter och ändra i en del av bilagorna (artikel 47 och 48). Kommissionen ges också möjlighet att med biträde från en så kallad genomförandekommitté anta genomförandeakter för att ändra vissa delar av direktivet (artikel 49 och 50). Kapitel VIII Särskilda administrativa bestämmelser I direktivet finns krav på att medlemsstaterna ska fastställa effektiva, proportionella och avskräckande sanktionsregler, vilket kan inbegripa straffrättsliga sanktioner för överträdelser av allvarlig art (artikel 53). Kapitel IX Slutbestämmelser och övergångsbestämmelser ska nationella bestämmelser som genomför direktivet vara antagna, offentliggjorda och börja tillämpas (artikel 54). För produkter som är förenliga med det äldre fritidsbåtsdirektivet 94/25/EG gäller att de får tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk fram till (artikel 55). vissa utombordsmotorer gäller dessutom att de får tillhandahållas på marknaden eller tas i bruk under en särskild övergångsperiod fram till om motorn uppfyller avgasgränserna i direktivet och har tillverkats av små och medelstora företag (artikel 55). 6 Överväganden och förslag