prop · H30357 · 2015-12-01 00:00:00 — Ett annat exempel är när det i Patent- och pågår ett mål om överföring av patent på grund av avtal och svaranden väcker en talan mot den ursprunglige käranden med påstående om att avtalet i fråga är ogiltigt. Det kan även vara lämpligt att pröva en talan om skadestånd eller vitesförbud enligt lagen (1990:409) om skydd för företagshemligheter gemensamt med en talan om exempelvis upphovs- rättsintrång eller vitesförbud enligt upphovsrättslagen. Gemensam handläggning av ett mål om konkurrensskadeavgift och ett mål om skadestånd är möjlig redan enligt gällande bestämmelser i konkurrenslagen (8 kap. 6 § konkurrenslagen [2008:579], KL). Det kan även finnas skäl att handlägga ett mål om ogiltighet på konkurrensrättslig grund med ett mål om konkurrensskadeavgift. Även i andra fall kan det finnas ett så nära samband mellan mål som omfattas av Patent- och exklusiva behörighet och ett annat tvistemål att det framstår som lämpligt att de prövas i ett sammanhang. Av 3 kap. 7 § framgår att målen ska handläggas gemensamt, se författ- ningskommentaren till den paragrafen. Av andra meningen framgår att Patent- och utvidgade behörighet enligt paragrafen inte omfattar arbetstvister. Behörigheten gäller vidare med de begränsningar som framgår av 10 kap. RB. Detta följer av hänvisningen i 3 kap. 1 § till bestämmelser. Det innebär bl.a. att Patent- och inte är behörig att pröva en tvist som enligt ett avtal mellan parterna ska prövas av någon annan domstol (se 10 kap. 16 § RB). Patent- och är inte heller behörig att ta upp en tvist som ska tas upp av en annan särskild domstol eller en tvist som faller inom någon annan domstols exklusiva behörighet (se 10 kap. 17 § RB). Prorogationsavtal men inte annan domstols exklusiva behörighet kräver invändning av part för att beaktas (jfr 10 kap. 18 § RB). 1 kap. 6 § Bestämmelserna i 19 kap. 3–12 §§ ska tillämpas även i förhållande till Patent- och och Patent- och marknads- överdomstolen, varvid Patent- och ska jämställas med en sådan annan allmän underrätt som avses i 19 kap. 9 § första stycket . Vid åtal för brott enligt de lagar som avses i 4 § 1 ska dock inte 19 kap. 3, 6 och 7 §§ tillämpas. Paragrafen innehåller vissa bestämmelser om patent- och marknadsdom- stolarnas behörighet i brottmål och om överlämnade av sådana mål. Övervägandena finns i avsnitt 7.3. Av bestämmelsen i första meningen framgår att bestämmelserna i 19 kap. 3–12 §§ RB ska tillämpas också i förhållande till patent- och marknadsdomstolarna. Genom att Patent- och jäm- ställs med en tingsrätt för vilken särskilda forumregler gäller kommer Patent- och att kunna pröva också åtal avseende Prop. 2015/16:57 andra brott än sådana som omfattas av domstolens exklusiva behörighet. Däremot kommer det inte att vara möjligt att vid tingsrätt i allmänhet pröva ett immaterialrättsligt brottmål som har samband med ett annat mål vid den domstolen. En samlad prövning av ett åtal som rör ett brott mot den immaterialrättsliga lagstiftningen och ett annat åtal kommer alltså bara att kunna ske vid patent- och marknadsdomstolarna. Bestämmelsen i andra meningen tar sikte på åtal för brott mot patent- lagen eller växtförädlarrättslagen. Av bestämmelsen följer att det inte kommer att vara möjligt att handlägga ett patenträttsligt eller växtför- ädlarrättsligt brottmål gemensamt med ett annat brottmål. Om en tilltalad är åtalad för såväl brott mot patentlagen som ett brott som faller under tingsrätts behörighet, exempelvis ett misshandelsbrott, ska alltså åtalet för misshandel handläggas i tingsrätt. Av hänvisningen till 19 kap. 12 § RB följer att frågor som avser åtgär- der under förundersökningen och användande av tvångsmedel, t.ex. för- ordnande av offentlig försvarare och häktning, får tas upp även av en annan domstol än Patent- och om beslut i frågan bör fattas utan dröjsmål. Det innebär bl.a. att en s.k. jourdomstol vid en allmän tingsrätt kan fatta ett beslut om häktning för misstänkt intrång i en immateriell rättighet. 1 kap. 7 § Patent- och marknadsöverdomstolen prövar ansökningar om resning, klagan över domvilla och återställande av försutten tid när det gäller en dom eller ett beslut av Patent- och eller ett avgörande av en förvaltningsmyndighet, om avgörandet skulle ha överklagats till Patent- och . Vid handläggningen tillämpas om ansökan avser ett avgörande i ett mål och annars lagen (1996:242) om domstolsärenden. Paragrafen innehåller bestämmelser om särskilda (extraordinära) rätts- medel. Övervägandena finns i avsnitt 9.3. Av första meningen framgår att Patent- och marknadsöverdomstolen är behörig att pröva en ansökan om resning, klagan över domvilla eller återställande av försutten tid som avser ett slutligt avgörande av Patent- och eller av en sådan myndighet vars beslut kan överklagas till Patent- och . Av andra meningen framgår vilka bestämmelser som är tillämpliga vid domstolens handlägg- ning. Om ansökan rör ett avgörande i ett mål tillämpas regler och om ansökan rör ett beslut i ett ärende tillämpas reglerna i ärendelagen. Ärendelagen tillämpas även när ansökan rör ett myndighets- beslut. Om ett ärende kumulerats med ett mål i Patent- och marknads- domstolen och ansökan om resning, klagan över domvilla eller åter- ställande av försutten tid avser Patent- och slutliga avgörande ska regler tillämpas. Att är behörig domstol när ansökan avser ett avgörande av Patent- och marknadsöverdomstolen följer av 11 kap. 13 § regeringsformen. 2 kap. 1 § I Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen ska det finnas lagfarna domare och patentråd. I domstolarna dömer också tekniska och ekonomiska experter och nämnde- män. Patentråd och tekniska experter benämns i denna lag tekniska ledamöter. Rättens ordförande ska alltid vara en lagfaren domare. Paragrafen innehåller bestämmelser om patent- och marknadsdom- stolarnas ledamöter. Övervägandena finns i avsnitt 10.6, 11.2 och 11.3. Av första stycket framgår att det i Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen ska finnas lagfarna domare och patentråd. Att patentråd är ordinarie domare följer av 3 § första stycket. I andra stycket anges att också tekniska och ekonomiska experter och nämndemän dömer i patent- och marknadsdomstolarna. Vidare framgår det att med teknisk ledamot avses i denna lag såväl patentråd som teknisk expert, se särskilt bestämmelserna i 4 och 5 kap. om rättens samman- sättning. I tredje stycket anges att rättens ordförande alltid ska vara en lagfaren domare. Närmare bestämmelser om patentråd samt tekniska och ekonomiska experter finns i 3 och 4 §§. I vilka situationer ledamöter med särskild sakkunskap ska eller kan ingå i rätten framgår av bestämmelserna i 4 och 5 kap. De tekniska experterna motsvaras av de ledamöter som i patent- lagen enligt hittillsvarande ordning har benämnts tekniskt sakkunniga ledamöter. 2 kap. 2 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utser vilka av de lagfarna domarna i och som ska tjänstgöra i Patent- och eller Patent- och marknadsöverdomstolen. I paragrafen finns bestämmelser om utseende av de lagfarna domarna som ska tjänstgöra i patent- och marknadsdomstolarna. Övervägandena finns i avsnitt 6.4. Patent- och är en del av och Patent- och marknadsöverdomstolen är en del av . I para- grafen anges att det är regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer som ska utse vilka av de lagfarna domarna i och som ska tjänstgöra i Patent- och marknads- domstolen respektive Patent- och marknadsöverdomstolen. 2 kap. 3 § I lagen (2010:1390) om utnämning av ordinarie domare finns bestämmelser om utnämning av patentråd. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer anställer vikarier för patentråd samt förordnar tekniska och ekonomiska experter i Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen. Tekniska och ekonomiska experter förordnas . Om det medan en teknisk eller ekonomisk expert deltar i behandlingen av ett mål eller ärende inträffar en omständighet som medför att förordnandet upphör att gälla, ska förordnandet ändå gälla i det pågående målet eller ärendet. tjänstgöra som teknisk eller ekonomisk expert ska vara svensk medborgare och Prop. 2015/16:57 får inte vara underårig, i konkurstillstånd eller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § Paragrafen innehåller bestämmelser om de tekniska ledamöter och ekonomiska experter som ska finnas i patent- och marknadsdomstolarna. Övervägandena finns i avsnitt 11. I första stycket görs, när det gäller utnämning av patentråden, en hän- visning till bestämmelserna i lagen (2010:1390) om utnämning av ordi- narie domare. Av dessa bestämmelser framgår att patentråden på samma sätt som de tekniska råden i mark- och miljödomstolarna utnämns genom fullmakt av regeringen. Regeringen kan inte delegera denna möjlighet. När det gäller anställningar av vikarier för patentråd finns det dock en möjlighet för regeringen att delegera sådana beslut till en annan myndig- het. Det framgår av andra stycket. Av stycket följer också att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska förordna tekniska och ekonomiska experter. Tredje stycket innehåller bestämmelser om förordnandet, behörighets- krav och vad som händer när ett förordnande upphör. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak 68 § patentlagen (1967:837), PL, 8 kap. 11 § KL och 58 § marknadsföringslagen (2008:486), MfL. 2 kap. 4 § En teknisk ledamot ska ha teknisk eller annan relevant utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som handläggs i patent- och marknadsdomstolarna. En ekonomisk expert ska ha ekonomisk eller annan relevant utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som handläggs i patent- och marknads- domstolarna. I paragrafen anges vilken utbildning och erfarenhet de tekniska leda- möterna och de ekonomiska experterna ska ha. Övervägandena finns i avsnitt 11.4. Av första stycket framgår att en teknisk ledamot ska ha teknisk eller annan relevant utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som Patent- och och Patent- och marknadsöverdomstolen hand- lägger. Annan relevant utbildning kan vara t.ex. naturvetenskaplig utbildning. Styrande för utbildnings- och erfarenhetskravet är behovet hos den domstol där den tekniska ledamoten ska tjänstgöra. Av andra stycket framgår att en ekonomisk expert ska ha ekonomisk eller annan relevant utbildning och erfarenhet av sådana sakfrågor som patent- och marknadsdomstolarna handlägger. Annan relevant utbildning kan vara t.ex. samhällsvetenskaplig utbildning. Styrande för utbildnings- och erfarenhetsbehovet är liksom för de tekniska ledamöterna behovet hos den domstol där experten ska tjänstgöra. I 4 kap. 10 § och 5 kap. 11 § finns bestämmelser om vilka tekniska ledamöter eller ekonomiska experter som ska delta i det enskilda målet eller ärendet. 2 kap. 5 § De nämndemän som ska medverka i Patent- och avgöranden ska vara nämndemän i . 2015/16:57 De nämndemän som ska medverka i Patent- och marknadsöverdomstolens avgöranden ska vara nämndemän i . Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka nämndemän som ska tjänstgöra i patent- och marknadsdomstolarna. Av paragrafen framgår att de nämndemän som ska medverka i Patent- och respektive Patent- och marknadsöverdom- stolens avgöranden tas från den grupp av nämndemän som utsetts till nämndemän i respektive (jfr 1 kap. 2 §). Av den allmänna hänvisningen i 3 kap. 1 § följer att vad som före- skrivs om nämndemän i t.ex. i fråga om jäv även gäller för nämndemän i patent- och marknadsdomstolarna. 3 kap. 1 § Vid handläggning av mål tillämpas bestämmelser om tvistemål eller brottmål, om inte något annat föreskrivs i denna eller någon annan lag. I paragrafen finns bestämmelser om handläggningen av mål i patent- och marknadsdomstolarna. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Av paragrafen framgår att regler för tvistemål res- pektive brottmål ska tillämpas i de mål där Patent- och marknads- domstolen är behörig domstol. Detta gäller oavsett vilken materiell lag- stiftning som är tillämplig i målet. I denna eller annan lag kan det dock finnas särbestämmelser. Sådana bestämmelser finns t.ex. i 6 § om kumu- lation, 8 § om omröstning, 9 § om preklusion, 4 kap. 1–6 och 9–11 §§ samt 5 kap. 1–4 och 9–12 §§ om rättens sammansättning. Sådana bestämmelser finns också i såväl de immaterialrättsliga som de marknadsföringsrättsliga och konkurrensrättsliga lagarna. Exempelvis finns det i vissa immaterialrättsliga lagar särskilda bestämmelser om fastställelsetalan (se t.ex. 63 § första och andra styckena PL). Vidare finns det bestämmelser om obligatorisk vilandeförklaring av ett intrångsmål i avvaktan på att en fråga om hävning eller ogiltighet avgörs och regler om föreläggande till den som i ett intrångsmål gör gällande att rättigheten ska hävas att väcka talan om ogiltighet (se t.ex. 39 § andra stycket och 41 § tredje stycket mönsterskyddslagen [1970:485]). I varumärkeslagen (2010:1877), VML, och firmalagen (1974:156), FL, finns inga bestämmelser om obligatorisk vilande- förklaring men väl bestämmelser om föreläggande att väcka talan om ogiltighet (se 10 kap. 2 § VML och 22 § FL). I konkurrenslagen finns särskilda bestämmelser om bl.a. som part, om åberopande av förhörsuppgifter från vid förhör i domstol och om rättegångskostnader (8 kap. 12 och 13 och 15– 18 §§ KL). Även i marknadsföringslagen finns särskilda bestämmelser om rättegångskostnader och om som part (64 och 65 §§ MfL). I marknadsföringslagen och konkurrenslagen anges dessutom särskilt att vissa mål ska handläggas som indispositiva tviste- mål (59 § MfL och 8 kap. 2 § KL). regler är tillämpliga också vid handläggningen av Prop. 2015/16:57 rättegångsbalksärenden (RB-ärenden), jfr 3 § förordningen (1996:271) om mål och ärenden i allmän domstol. Ett exempel på ett RB-ärende är ett ärende om intrångsundersökning (se t.ex. hittillsvarande 56 b § fjärde stycket URL). 3 kap. 2 § Vid handläggning av ärenden som inleds i Patent- och genom överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut tillämpas lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte något annat föreskrivs i denna eller någon annan lag. Det är särskilt reglerat att lagen om domstolsärenden i vissa fall är tillämplig även vid handläggning av ärenden som inleds i Patent- och genom ansökan. I paragrafen finns bestämmelser om handläggningen av ärenden i patent- och marknadsdomstolarna. Övervägandena finns i avsnitt 9.1 och 9.2. Av första stycket framgår att ärendelagen ska tillämpas vid domstol- arnas handläggning av ärenden som inleds i Patent- och marknads- domstolen genom överklagande av en förvaltningsmyndighets beslut. I denna eller annan lag kan det dock finnas särbestämmelser. Sådana bestämmelser finns t.ex. i 6 § om kumulation, 8 § om omröstning, 9 § om preklusion, 10 § om förhör under sanningsförsäkran samt 4 kap. 7–11 §§ och 5 kap. 5–12 §§ om rättens sammansättning. Sådana bestämmelser finns också i såväl de immaterialrättsliga som de marknadsförings- rättsliga och konkurrensrättsliga lagarna. Exempelvis finns det i patent- lagen bestämmelser om utlämnande av handling som innehåller företags- hemligheter och om handläggning inom stängda dörrar (66 § PL). I konkurrenslagen finns det särskilda bestämmelser om rättegångs- kostnadsansvar som gäller även för ärenden (8 kap. 15 § KL). Vidare gäller bestämmelsen i marknadsföringslagen om Konsumentombuds- mannen som part även för ärenden (65 § MfL). Andra stycket innehåller en upplysning om att det följer av bestämm- elser i andra lagar att ärendelagen är tillämplig i vissa ärenden som inleds i Patent- och genom ansökan. Exempelvis framgår det av de immaterialrättsliga lagarna att ärendelagen är tillämplig vid en ansökan om informationsföreläggande som inte görs i ett mål om intrång (se t.ex. 57 e § PL). Ärendelagen är också tillämplig vid t.ex. en ansökan av om tillstånd att genomföra en platsundersökning (5 kap. 3 § KL). I sådana fall kan det också finnas särbestämmelser om förfarandet i de materiella lagarna. Exempelvis finns det i de immaterial- rättsliga lagarna bestämmelser om fördelning av rättegångskostnader vid en ansökan om informationsföreläggande (se t.ex. 57 e § tredje stycket URL). 3 kap. 3 § ska inte vara part i domstolen i ärenden om invändning mot ett meddelat patent enligt patentlagen (1967:837) eller mot en registrering enligt mönsterskyddslagen (1970:485) eller varumärkeslagen (2010:1877). ska inte vara part i domstolen i ärenden om invändning mot en registrering enligt växtförädlarrättslagen (1997:306). Paragrafen innehåller en bestämmelse om beslutsmyndighetens parts- ställning vid överklagande till domstol. Övervägandena finns i avsnitt 9.4.2. Bestämmelsen innebär att och i enlighet med gällande ordning inte får parts- ställning när beslut i invändningsärenden överklagas. 3 kap. 4 § I ärenden om invändning mot ett meddelat patent enligt patentlagen (1967:837) eller mot en registrering enligt mönsterskyddslagen (1970:485), växtförädlarrätts- lagen (1997:306) eller varumärkeslagen (2010:1877) ska vardera parten svara för sina rättegångskostnader om det inte finns särskilda skäl. Paragrafen innehåller en bestämmelse om fördelningen av rättegångs- kostnader i ärenden om invändning mot ett meddelat patent eller mot registrering av andra immateriella rättigheter. Övervägandena finns i avsnitt 9.4.5. Enligt paragrafen är huvudregeln att parterna i ett ärende om invändning mot beviljande av ett patent eller registrering av en annan immateriell rättighet, liksom enligt gällande ordning, svarar för sina rättegångskostnader. Om det finns särskilda skäl ska dock domstolen kunna fördela kostnadsansvaret på annat sätt. Sådana särskilda skäl kan t.ex. finnas om någon av parterna varit försumlig i sin processföring (jfr 18 kap. 3 § RB jämförd med 1 § ovan). Handläggning av mål om utdömande av vite 3 kap. 5 § Mål om utdömande av vite ska handläggas enligt reglerna i om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tillämpliga förfaranderegler när en talan förs om utdömande av vite. Övervägandena finns i avsnitt 9.1. Enligt paragrafen ska en sådan talan handläggas enligt reglerna i rätte- gångsbalken om åtal för brott för vilket svårare straff än böter inte är föreskrivet. Bestämmelsen ersätter motsvarande bestämmelser i de immaterialrättsliga lagarna och konkurrenslagen (se t.ex. 53 b § sjunde stycket, 53 e § fjärde stycket URL och 8 kap. 4 § KL). Enligt gällande ordning handläggs en talan om vite enligt marknadsföringslagen enligt lagen (1985:206) om viten. Även dessa mål omfattas i patent- och marknadsdomstolarna av nu aktuell bestämmelse. Att det finns möjlighet att kumulera en talan eller ansökan om före- läggande av nytt vite med en talan om vitets utdömande följer av 6 §. Förening av mål och ärenden 3 kap. 6 § Även i andra fall än de som regleras i får mål eller ärenden som avses i 1 kap. 4 § handläggas gemensamt med andra mål eller ärenden som avses i 1 kap. 4 § i en rättegång, om domstolen anser att det är lämpligt med hänsyn till Prop. 2015/16:57 utredningen och övriga omständigheter. Mål eller ärenden där det finns behov av teknisk sakkunskap får dock inte handläggas i samma rättegång som mål eller ärenden där det finns behov av ekonomisk sakkunskap. Mål och ärenden som handläggs gemensamt får särskiljas när det finns skäl för det. Paragrafen innehåller bestämmelser om kumulation i andra fall än som regleras i . Övervägandena finns i avsnitt 12.2.1. I första stycket anges under vilka förutsättningar det är möjligt att förena flera mål eller ärenden eller ett mål och ett ärende. Det krav som ställs upp för kumulation i första meningen är att det ska vara till fördel för utredningen och också i övrigt lämpligt. Kumulation av ett tvistemål och ett ärende kan bli aktuell i t.ex. följan- de situation. I Patent- och pågår ett mål om patent- intrång. har den som är svarande i det målet (och som kan ha genstämt och yrkat ogiltighet av patentet) till domstolen överklagat ett beslut varigenom har avslagit en invänd- ning mot det aktuella patentet. Intrångsmålet kan då kumuleras med ärendet om överklagande av beslutet om invändning. Genom att paragrafen ger möjlighet att kumulera ett indispositivt och ett dispositivt tvistemål blir det möjligt att föra talan mot en påstådd efterbildning och i första hand göra gällande att efterbildningen utgör ett varumärkesintrång och i andra hand att den ska förbjudas som vilseledande marknadsföring eller marknadsföringsrättsligt otillåten renommésnyltning. Det blir också möjligt med gemensam handläggning av ett mål om vitesförbud och ett mål om skadestånd. Om det är fråga om flera mål och samma rättegångs- form är tillämplig gäller 14 kap. 1–7 §§ RB respektive 45 kap. 3 § RB (se 1 §). Med stöd av dessa bestämmelser blir det möjligt att kumulera t.ex. ett varumärkesrättsligt tvistemål med ett firmarättsligt tvistemål och ett mål om företagshemligheter med ett mål om upphovsrättsintrång. Kumulation av ett brottmål och ett tvistemål kan t.ex. bli aktuellt när det i samband med en talan om utdömande av vite förs en talan om före- läggande av nytt vite. Av andra meningen framgår att kumulation inte kan avse mål eller ärenden där det finns behov av såväl teknisk som ekonomisk sakkunskap. Det är alltså inte möjligt att exempelvis förena ett patenträttsligt ärende med ett konkurrensrättsligt ärende eller ett patenträttsligt mål med ett marknadsföringsrättsligt mål, om det finns behov av särskild sakkunskap i båda målen eller ärendena. Vid kumulation av mål och ärenden, för vilka det gäller olika samman- sättningsregler, ska rätten ha en tillräckligt kvalificerad sammansättning för varje mål och ärende som ska bedömas. Det innebär att om exempel- vis ett patenträttsligt mål handläggs gemensamt med ett mål om mönster- skydd, ska rätten ha den sammansättning som gäller för det patent- rättsliga målet. Om ett patenträttsligt mål i stället handläggs gemensamt med ett patenträttsligt ärende tillämpas sammansättningsreglerna för målet. Om mål och ärenden har förenats med stöd av denna paragraf kan de när som helst särskiljas. Det framgår av andra stycket. 3 kap. 7 § Ett tvistemål som avses i 1 kap. 4 § och ett tvistemål som avses i 5 § samma kapitel ska handläggas gemensamt i en rättegång. Paragrafen innehåller en bestämmelse om kumulation i de fall då domstolen tar upp ett tvistemål till prövning med stöd av 1 kap. 5 §. Övervägandena finns i avsnitt 7.2. Av bestämmelsen framgår att om domstolen tar upp ett mål till pröv- ning med stöd av 1 kap. 5 § ska detta mål handläggas gemensamt med det mål som omfattas av Patent- och exklusiva Detta gäller alltså, till skillnad från vad som gäller enligt 14 kap. 7 § RB, oavsett om samma rättegångsform är tillämplig för målen och förutsätter, till skillnad från vad som gäller enligt 6 §, ingen Att det ändå ska göras en lämplighetsbedömning när domstolen bestämmer sig för att ta upp ett annat mål framgår av 1 kap. 5 §. 3 kap. 8 § Om både lagfarna domare och tekniska ledamöter eller ekonomiska experter ingår i rätten, ska vid omröstning först de lagfarna domarna säga sin mening och därefter de tekniska ledamöterna eller ekonomiska experterna. ärendet har beretts av en viss ledamot säger han eller hon sin mening först. Paragrafen innehåller bestämmelser om röstordningen vid omröstning. Paragrafen kompletterar 16 kap. 1 § RB respektive 29 kap. 1 § RB. Övervägandena finns i avsnitt 10.7. Av paragrafens första mening framgår att när omröstning ska ske, ska först de lagfarna domarna och därefter de tekniska ledamöterna eller de ekonomiska experterna säga sin mening. Av andra meningen framgår vem som säger sin mening först om ett mål eller ärende har beretts av en Det gör den som har berett ärendet eller målet. ett avsteg från vad som sägs i första meningen i de fall ett ärende har beretts av ett patentråd. Hur de olika meningarna ska vägas mot varandra avgörs med stöd av omröstningsreglerna i för tvistemål respektive brottmål beroende på vad saken rör. i 16 respektive 29 kap. RB. Bestämmelserna tillämpas även i ärenden (3 § ÄL). För mål om utdömande av vite ska reglerna i 29 kap. RB