prop · H30364 · 2015-12-07 00:00:00 — För delvis färdigställda fritidsbåtar och vattenskotrar anges i stället i artikel 15.5 att en annan försäkran som fastställs i bilaga III till direktivet ska åtfölja produkten. Av artikel 15.1 framgår att en EU-försäkran är ett intyg på att produkten uppfyller de grundläggande kraven. Enligt artikel 15.2 i fritidsbåtsdirektivet ska försäkran innehålla en rad uppgifter som bl.a. räknas upp i detalj i bilagor till direktivet. Försäkran ska också upp- dateras regelbundet och översättas till det eller de språk som krävs av den medlemsstat där produkten tillhandahålls eller tas i bruk. Enligt nuvarande myndighetsföreskrifter ska EU-försäkran vara skriven på svenska och infogas i ägarens instruktionsbok. Av artikel 15.3 framgår att tillverkaren, respektive privatimportören och den person som anpassar en typgodkänd motor, tar ansvar för att produkten överensstämmer med de grundläggande kraven i och med att en EU-försäkran om överens- Prop. 2015/16:64 stämmelse upprättas. Kraven på EU-försäkran om överensstämmelse är av central betydelse för förståelsen av regelverket, och kravet att en produkt ska åtföljas av en försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran för de delvis färdigställda fritidsbåtarna och vattenskotrarna bör uttryckligen framgå av lagen. Skyldigheten för tillverkare att genomföra en bedömning av överensstämmelse och upprätta en försäkran om överensstämmelse behandlas vidare i avsnitt 6.5.1. De detaljerade kraven på utformning och innehåll som rör EU- försäkran om överensstämmelse och försäkran för delvis färdigställd produkt lämpar sig inte för att tas in i lag utan bör genomföras genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer. Regeringens förslag: En produkt ska vara CE-märkt när den till- handahålls på marknaden eller tas i bruk. En upplysning om att bestämmelser om CE-märkning finns i förordningen (EG) nr 765/2008 ska införas. Det ska införas en upplysning om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan meddela närmare föreskrifter om CE- märkning av produkter som omfattas av den nya lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Den andra meningen i 8 § andra stycket i promemorians förslag, dvs. ”en CE-märkt produkt förutsätts uppfylla lagens krav” ska dock utgå. Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) anför att andra meningen i den föreslagna 8 § har sitt ursprung i artikel 17 och är riktad till medlemsstaterna. Den bör inte införlivas som ett generellt krav i nationell lagstiftning. Swedac menar att kraven riktade till en importör att se till att tillverkaren har uppfyllt krav på t.ex. genom- förande av procedur för bedömning av överensstämmelse, upprättande av teknisk tillverkningsdokumentation m.m. blir direkt motstridigt detta krav. Transportstyrelsen bedömer att en justering av 8 § första stycket är nödvändig i syfte att undanta delvis färdigställda vattenfarkoster från kravet på CE-märkning i enlighet med vad som gäller enligt artikel 17.1 i direktivet. Skälen för regeringens förslag: Enligt skäl 28 i fritidsbåtsdirektivet visar CE-märkningen att en produkt uppfyller kraven och utgör det synliga resultatet av en hel process som inbegriper en bedömning av överensstämmelse i vid bemärkelse. Av artikel 17.1 framgår att produkten ska vara CE-märkt när den tillhandahålls på marknaden eller tas i bruk. Av artikel 18 framgår att CE-märkningen ska anbringas innan produkten släpps ut på marknaden eller tas i bruk. Med utsläppande avses, enligt direktivet, första gången som en produkt tillhandahålls på unionsmarknaden. Eftersom det är tillverkarens skyldighet att anbringa CE-märkningen, är det naturligt att märkningen sker innan produkten släpps ut på marknaden. Av artikel 17 framgår dock att 2015/16:64 produkten ska vara CE-märkt vid allt tillhandahållande vilket är ett vidare begrepp än själva utsläppandet. Det innebär att CE-märkningen ska finnas i alla delar av leveranskedjan och medför exempelvis att en distributör inte kan leverera en produkt som saknar CE-märkning och skylla på att tillverkaren inte uppfyllt sin skyldighet att märka före utsläppandet på marknaden. I förslaget anges därför att produkterna ska vara CE-märkta vid allt tillhandahållande vilket medför att aktörerna inte kan undandra sig ansvar och leverera en produkt till en konsument där en annan aktör i leverenskedjan inte har uppfyllt sina skyldigheter. Enligt artikel 16 i fritidsbåtsdirektivet ska CE-märkningen omfattas av de allmänna principer som fastställs i artikel 30 i förordningen (EG) nr 765/2008. I artikel 30 i den förordningen anges bland annat att CE-märk- ningen endast får anbringas av tillverkaren eller tillverkarens represen- tant och att tillverkaren genom märkningen visar att denne tar ansvaret för att produkten överensstämmer med kraven för den aktuella produk- ten. CE-märkningen ska vidare vara den enda märkning som intygar överensstämmelse med dessa krav. I avsnitt 6.6 behandlas situationer då någon annan aktör än tillverkaren blir skyldig att utföra CE-märkning. Swedac menar att 8 § första stycket andra meningen i promemorians förslag inte bör genomföras som ett generellt krav då det riktas mot medlemsstaterna och därför kan uppfattas som motsägelsefullt i för- hållande till krav som en importör kan rikta mot en tillverkare. Rege- ringen delar Swedacs synsätt och konstaterar att det därutöver kan fram- hållas att kravet bör uppfattas som ett förbud för medlemsstaterna att vidta några hindrande åtgärder för det fall produkten skulle vara CE- märkt och något sådant är förstås inte aktuellt. Promemorians förslag bör därför inte genomföras i den delen. Beträffande Transportstyrelsens påpekande kring 8 § kan lydelsen av 5 § 1 framhållas. Av 5 § 1 framgår nämligen att just sådana delvis färdig- ställda vattenfarkoster kan undantas i föreskrifter om undantag. Om så sker omfattas de alltså inte av den föreslagna lagen och 8 § är inte til- lämplig. Det behövs därför ingen justering av 8 § eftersom avsikten är att undantagen ska införas i myndighetsföreskrifter. Artikel 18 reglerar på vilket sätt CE-märkning ska ske. Det rör sig bland annat om att märket ska vara synligt, lätt läsbart och outplånligt. Bestämmelserna kring hur CE-märkningen ska ske och utformning av märkningen m.m. bör, liksom i den nuvarande fritidsbåtslagen, genom- föras genom föreskrifter som regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer kan meddela med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen. En upplysning om detta bör tas in i den nya lagen. 6.4.6Dokumentation som följer med produkten Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om den information och doku- mentation som ska finnas på eller medfölja en produkt och som avser –tillverkarens och det anmälda organets identifikationsmärkning av produkten, –uppgifter om tillverkaren och importören, och –bruksanvisningar och säkerhetsinformation som tillverkaren och importören ska se till att produkten åtföljs av. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians förslag innehåller dock ingen reglering av anmälda organs identifikationsmärkning. Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) menar att det i syfte att införliva artikel 35.1 tredje stycket i fritidsbåtsdirektivet bör övervägas att utvidga 9 § 1 till att omfatta även det anmälda organets identifikationsmärkning av produkten. Anled- ningen till detta är att direktivets krav torde innebära att produkten ska märkas med antingen identifikationskod för tillverkaren eller, när det gäller färdigbyggda produkter, identifikationskod för det anmälda orga- net. Vid kontroll och granskning av produkter kan information då utläsas om vem som genomfört förfarandet för bedömning av överensstämmelse. Det förefaller lämpligt att tilldelning av identifikationskod både för till- verkare och anmälda organ görs och registreras av samma myndighet för att få ett enhetligt system. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 7.5 i fritidsbåtsdirek- tivet ska tillverkare se till att deras produkter är märkta med typnummer, partinummer, serienummer eller annan identifikationsmärkning. Om detta inte är möjligt, ska de se till att informationen finns på förpack- ningen eller annat medföljande dokument. Enligt artikel 7.6 ska tillverka- ren ange sitt namn, registrerade firmanamn eller varumärke och kontakt- adress på produkten eller, om detta inte är möjligt, på förpackningen eller annat medföljande dokument. En motsvarande skyldighet för importören föreskrivs i artikel 9.3. I artikel 7.7 anges att tillverkare ska se till att produkten åtföljs av bruksanvisningar och säkerhetsföreskrifter i instruktionsboken på ett eller flera språk som lätt kan förstås av konsumenterna och andra slut- användare enligt vad som fastställs av den berörda medlemsstaten. En motsvarande skyldighet för importören föreskrivs i artikel 9.4. I myndig- hetsföreskrifter meddelade i anslutning till den nuvarande lagen om fritidsbåtar ställs krav på att instruktionsboken till fritidsbåten, vatten- skotern och motorn ska vara skriven på svenska och bland annat inne- hålla uppgifter om olika risker kopplade till produkten. Mot bakgrund av vikten att konsumenterna till fullo förstår säkerhetsinformation och bruksanvisningar torde det vara lämpligt att även fortsättningsvis ställa krav på att informationen lämnas på svenska. Enligt artikel 35.1 ska kommissionen tilldela varje anmält organ ett identifikationsnummer. Organet ska tilldelas ett enda nummer även om det anmäls i enlighet med flera unionsrättsakter. Ett anmält organ som har godkänts av en anmälande myndighet att utföra bedömningen av en 2015/16:64 färdigbyggd produkt ska dessutom tilldelas en identifikationskod av en medlemsstat. Swedac påtalar att artikel 35 bör genomföras genom att punkt 1 i den föreslagna 9 § utvidgas till att omfatta även det anmälda organets identifikationsmärkning av produkten. Promemorian innehåller inte något sådant förslag. Regeringen instämmer i Swedacs bedömning. Frågan om vilken myndighet som ska ansvara för frågan kommer att tas upp i förordning. Gemensamt för de ovan beskrivna skyldigheterna är att de rör information eller dokumentation som ska finnas på produkten eller på annat sätt åtfölja produkten under hela leveranskedjan till konsumenten. Kraven är emellertid relativt ingående och detaljerat beskrivna i direk- tivet. Det är därför lämpligt att de närmare preciseras genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Bemyndigandet i 9 § 3 kan inbegripa ett krav på att säker- hetsinformation och bruksanvisningar ska lämnas på svenska. 6.5 Skyldigheter för de olika aktörerna – tillverkare, importör, distributör och privatimportör Detta avsnitt behandlar de olika krav som ställs på de olika aktörerna (tillverkare, importör, distributör och privatimportör) i samband med hantering av produkterna. Många av kraven är specifika för respektive aktör medan andra omfattar flera aktörer. Avsnittet delas in i särskilda skyldigheter för respektive aktör och de skyldigheter som sammanfaller för flera olika aktörer. Artiklarna 7–13 i fritidsbåtsdirektivet innehåller ett stort antal krav på tillverkare, importörer, distributörer och privatimportörer. aktörerna bär ansvaret för att kraven i direktivet uppfylls. har olika inflytande och olika påverkansmöjligheter beroende på i vilken del av leveranskedjan som de befinner sig är deras ansvar uttryckt på olika sätt i direktivet. Några av kraven är utformade som att en aktör ska kontrollera om den föregående aktören i kedjan har uppfyllt sina Andra krav i direktivet är helt nya jämfört med det äldre Syftet med bestämmelserna är att uppnå ett skydd för slutkonsumenten som ska kunna förlita sig på att fritidsbåten eller vattenskotern är säker och uppfyller konstruktions- och tillverkningskraven. melserna innehåller viktiga skyldigheter för de olika aktörerna och i viss mån även reglerar förhållandet mellan dem föreslås de flesta av bestäm- melserna införas i lagform. Där det är lämpligt föreslås att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela kompletterande För att det ska bli överblickbart vilka krav som ställs på respektive aktör och för att tydliggöra vilka skyldigheter som upp- kommer i olika delar av leverenskedjan delas förslaget in i särskilda skyldigheter för respektive aktör. De skyldigheter som sammanfaller för fler än en aktör behandlas för sig. Slutligen behandlas skyldigheter som under vissa omständigheter överförs eller överlåts från en aktör till en annan (främst från tillverkaren till privatimportören). Regeringens förslag: När tillverkaren släpper ut sin produkt på mark- naden ska denne se till att produkten uppfyller de grundläggande kraven genom att utföra eller låta utföra en bedömning av överens- stämmelse och utarbeta teknisk dokumentation som kan ligga till grund för bedömningen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om förfarandet för bedömning av överens- stämmelse och om innehållet i den tekniska dokumentationen. Om bedömningen visar att produkten uppfyller de tillämpliga grundläggande kraven, ska tillverkaren upprätta en försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran och CE-märka produkten. Tillverkaren ska därmed ansvara för att produkten överensstämmer Den tekniska dokumentationen och en kopia av försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran ska behållas av tillverkaren efter det att produkten släppts ut på marknaden. Tillverkaren ska också ha rutiner som säkerställer att de grund- läggande kraven uppfylls vid all tillverkning av produkten. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians uttryck försäkran om överensstämmelse i 11 § har ersatts med en hänvisning till 7 §. Vidare har vissa redaktionella ändringar och följdändringar med anledning av ändringar i avsnitt 6.4.1 gjorts. Remissinstanserna: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac) anför att tidpunkten för uppkomsten av tillverkarens skyldighet enligt fritidsbåtsdirektivet är när produkten släpps ut på marknaden. Promemorians formulering av 10 § i förslaget avviker från detta och skapar en omotiverad otydlighet. Swedac menar också att direktivets definition av uttrycket ”bedömning av överensstämmelse” bör tillföras eftersom det i den föreslagna lagen i övrigt inte framgår vad som ska avses med detta. Swedac menar vidare att formuleringen att tillverkaren ”i samband med det” ska utarbeta teknisk dokumentation tyder på en hopblandning av olika processer. Kravet är ett fristående krav som inte är direkt kopplat till förfarandet för bedömning av överensstämmelse, även om den tekniska dokumentationen ofta måste finnas till hands i den Skälen för regeringens förslag: Tillverkaren har centrala skyldigheter avseende uppfyllande av de grundläggande kraven, bedömning av överensstämmelse, CE-märkning, dokumentation och rutiner m.m. i det äldre fritidsbåtsdirektivet och i den nuvarande fritidsbåtslagen är tillverkaren den aktör som har det påtagligaste ansvaret för att en produkt uppfyller kraven och kraven har förtydligats och skärpts ytterligare. I artikel 7.1 i fritidsbåtsdirektivet anges att när tillverkare släpper ut sina produkter på marknaden ska de se till att produkterna har konstrue- rats och tillverkats enligt de grundläggande kraven i artikel 4.1 och bilaga I till direktivet. Vidare ska tillverkaren enligt artikel 7.2 utarbeta den tekniska dokumentationen i enlighet med artikel 25 och utföra eller låta utföra bedömningen av överensstämmelse i enlighet med artiklarna 19–22 och artikel 24. Om bedömningen visar att produkten uppfyller de tillämpliga kraven, ska tillverkaren upprätta en försäkran som avses i artikel 15 och anbringa en CE-märkning i enlighet med artiklarna 17 och Artiklarna 19–24, som reglerar bedömningen av överensstämmelse, anger vilken typ av förfaranden och procedur som får väljas vid bedöm- ningen och hänvisning görs till olika moduler som finns angivna i bilaga II till det så kallade rambeslutet nr 768/2008/EG. De centrala skyldigheterna för tillverkaren bör framgå av den före- Det bör därför framgå av lagtexten att tillverkaren har en skyldighet att säkerställa att produkter som denne släpper ut på mark- naden uppfyller de grundläggande säkerhetskraven och att tillverkaren är skyldig att utföra eller låta utföra bedömningen av överensstämmelse samt att upprätta en försäkran om överensstämmelse eller annan försäk- Lydelsen av tidpunkten för denna skyldighet bör, liksom Swedac menat, formuleras i närmare anslutning till fritidsbåtsdirektivets lydelse än vad som är fallet i promemorians förslag. en definition av uttrycket ”bedömning av överensstämmelse” har behandlats i avsnitt 6.3.3. Det bör också uttryckligen framgå av den nya lagen att tillverkaren genom en försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran tar ansvar för att produkten överensstämmer med lagens krav. framgå att tillverkaren ansvarar för att utarbeta den tekniska dokumentation som föreskrivs i artikel 25 i fritidsbåtsdirektivet och att denna och en kopia av försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran ska sparas efter att produkten släppts ut på Dokumenten är väsentliga för den aktör i senare leveransled som vill försäkra sig om att produkten uppfyller kraven. viktiga för att kunna utföra en effektiv marknadskontroll och bör därför framgå av den föreslagna lagen. Emellertid finns, som Swedac påpekat, inget skäl att i lagtextens lydelse knyta ett samband mellan upprättandet av den tekniska dokumentationen och de andra skyldigheterna. sakliga samband som ändå finns uppkommer även om den tekniska dokumentationen eller delar av den skulle ha upprättats långt före bedömningen av överensstämmelse. Lagrådet föreslår att orden ”om överensstämmelse” i 11 § ersätts med ”enligt 7 §” eftersom 11 § ska hänsyfta på båda de former av försäkran som regleras i 7 §. Regeringen delar Lagrådets uppfattning och har anpassat lagtexten därefter. Motsvarande anpassning har gjorts i 14 och De detaljerade och till sin natur mycket tekniska förfarandena och procedurerna vid bedömningen av överensstämmelse bör genomföras genom ett normgivningsbemyndigande till regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer. Detta kan sedan användas för att genom förordning eller myndighetsföreskrifter anta mer detaljerade regler. samma gäller för innehållet i den tekniska dokumentationen som kan ligga till grund för bedömningen av överensstämmelse. Av artikel 7.2 andra stycket framgår att om bedömningen av överens- stämmelse har visat att produkten uppfyller de tillämpliga kraven, ska tillverkaren CE-märka produkten. CE-märkningen är den märkning som intygar att produkten överensstämmer med kraven. Kravet på att till- verkaren ska CE-märka produkten bör därför framgå av lagen. rens skyldighet kan enligt fritidsbåtsdirektivet under vissa förutsättningar föras över på tillverkarens representant eller privatimportören, se vidare Prop. 2015/16:64 avsnitt 6.6.1 och 6.3.3. I artikel 7.4 första stycket anges att tillverkaren ska se till att det finns rutiner som säkerställer att kraven kommer att uppfyllas även vid serie- tillverkning samt att tillräcklig hänsyn ska tas till ändringar i produktens konstruktion eller egenskaper och ändringar i de harmoniserade standar- der som det hänvisas till vid försäkran om överensstämmelse. Artikeln är ny i förhållande till det äldre fritidsbåtsdirektivet och den nuvarande fritidsbåtslagen men kan möjligen sägas motsvara en del av det allmänna säkerhetskravet i 7 § produktsäkerhetslagen (2004:451) som föreskriver att en vara som tillhandahålls av en näringsidkare ska vara säker. Artikel 7.4 innebär också att tillfälliga kvalitetssvackor i produktionen inte är acceptabla som ursäkt för att en produkt inte uppfyller de grundläggande säkerhetskraven eftersom tillverkaren ska ha rutiner, exempelvis i sitt kvalitetssystem, som säkerställer att tillfälliga svackor inte kan uppstå i produktionen. En tillverkare som hävdar att andra produkter av samma typ har visat sig vara säkra måste ändå åtgärda de bristande rutinerna för att uppfylla kraven. Artikeln föreslås genomföras genom 12 § i den nya lagen. Regeringens förslag: Innan en importör släpper ut en produkt på marknaden ska denne säkerställa att tillverkaren uppfyllt sina skyldig- heter avseende bedömning av överensstämmelse, den tekniska dokumentationen, CE-märkning samt att produkten åtföljs av en försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran, instruktions- bok, identifikationsmärkning, tillverkarens namn och kontaktupp- gifter. Om importören anser eller har anledning att anta att produkten inte är förenlig med de grundläggande kraven ska importören inte få släppa ut produkten på marknaden förrän den uppfyller kraven. Om produkten utgör en risk, ska tillverkaren och marknadskontroll- myndigheten dessutom informeras. Importören ska för en marknadskontrollmyndighet inom Europeiska unionen kunna uppvisa en kopia av försäkran om överensstämmelse eller annan försäkran och på begäran se till att myndigheten får till- gång till den tekniska dokumentationen av efter det att produkten släppts ut på marknaden. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorians 13 § hänvisar dock till delvis andra paragrafer när det gäller hänvisningen till tillverkarens skyldigheter. Promemorians uttryck försäkran om överensstämmelse i 14 § har ersatts med en hänvisning till 7 §. Vissa redaktionella ändringar och följdändringar med anledning av ändringar i avsnitt 6.4.1 har också gjorts. Remissinstanserna: Transportstyrelsen framför angående 13 § i för- slaget att det bör säkerställas att hänvisningarna till tillverkarens skyldig- heter är korrekta. En mer ändamålsenlig ordning kan vara att hänvisa till 10 och 11 §§ samt de föreskrifter som meddelats med stöd av 9 §. menar styrelsen angående 14 § i förslaget att ordet ”släpps” ska ersättas av ordet ”släppts”. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 9.1 i fritidsbåtsdirek- tivet får importörerna endast släppa ut sådana produkter på unionsmark- naden som är förenliga med den tillämpliga lagstiftningen. stycket i artikel 9.2 får en importör som anser eller har skäl att tro att produkten inte är förenlig med de grundläggande kraven inte släppa ut produkten på marknaden förrän den överensstämmer med de tillämpliga Om produkten utgör en risk, ska importören dessutom informera tillverkaren och marknadskontrollmyndigheterna om detta. Av 4 § i den föreslagna lagen framgår att en produkt endast får till- handahållas på marknaden eller tas i bruk om den uppfyller de grund- Eftersom tillhandahållande är ett vidare begrepp än utsläppande på marknaden omfattas situationerna i artikel 9.1 redan av den föreslagna lagens 4 §. Skyldigheterna att informera tillverkaren och marknadskontrollmyndigheten bör genomföras i lag eftersom det medför en skyldighet för importören. När det gäller direktivets uttryck om vad en importör ”har skäl att tro” bör det uttrycket undvikas och i stället föreslås skyldigheten gälla då importören har ”anledning att anta” att produkten inte överensstämmer med kraven. Detta språkbruk överensstämmer med hur motsvarande artikel har genomförts i lagen (2011:579) om leksakers säkerhet och stämmer också överens med den engelska språkversionens Ett exempel på när importören har anledning att anta att produkten inte uppfyller kraven är om CE-märkningen inte är utförd eller om en försäkran om överensstämmelse saknas. Av artikel 9.2 framgår att innan importören släpper ut en produkt på marknaden, ska denne se till att tillverkaren har fullgjort sina skyldig- heter vad gäller bedömning av överensstämmelse, den tekniska dokumentationen, CE-märkning samt att produkten åtföljs av en försäk- ran om överensstämmelse eller annan försäkran, instruktionsbok, identi-