prop · H203122 · 2015-05-28 00:00:00 — Något beredningsunderlag för en sådan lagändring finns dock inte. Enligt regeringens mening är det inte heller lämpligt om regelverket kan leda till att det blir oklart för Prop. 2014/15:122 prövningsmyndigheten huruvida de regler som föreslås i denna propo- sition är tillämpliga eller inte. I promemorian och lagrådsremissen föreslogs att även bestämmelsen om undantag från straffansvar skulle undantas från tillämpning när det gäller ärenden om detaljplaner och bygglov som har påbörjats före . Som framgår av avsnitt 5.2 har regeringen i stället för via en övergångsbestämmelse valt att reglera tillämpningen av undantaget direkt i 29 kap. 4 § . Som har redovisats i propositionen En enklare planprocess (prop. 2013/14:126, s. 223) bör ett planärende anses ha påbörjats inom kommunen när ett formellt beslut att inleda planläggningen har fattats. I den mån planärendet har inletts med ett detaljplaneprogram bör ärendet emellertid anses ha påbörjats först då kommunen har beslutat att upprätta detaljplanen. För ärenden om detaljplaner som har påbörjats före ikraftträdandet bör 4 kap. 33 § och 5 kap. 13 § gälla i dess äldre lydelse. Detsamma bör gälla för mål och ärenden som avser överklagande av beslut om sådana detaljplaner. Det vore inte praktiskt att en kommun sent i planprocessen skulle vara tvungen att innefatta avtal om markanvisning i samrådet eller i planbeskrivningen. Det finns dock inget som hindrar att en kommun trots övergångsbestämmelsen väljer att innefatta sådana avtal i planprocessen. I promemorian föreslogs en övergångsbestämmelse i fråga om regleringen avseende takkupor. Bestämmelsen tog dock primärt sikte på anmälningsskyldigheten för byggande av takkupor och inte de nu aktuella lagändringarna. En övergångsbestämmelse bör därför i stället övervägas i samband med de förordningsändringar som regeringen överväger i fråga om att införa ett uttryckligt krav på anmälan vid byggandet av en takkupa (jfr avsnitt 4.8). Varken i promemorian eller i lagrådsremissen föreslogs någon övergångsbestämmelse i fråga om ändringen i lagen (2014:227) om färdigställandeskydd. Lagrådet har förordat att lagändringen förses med en övergångsbestämmelse som anger att äldre bestämmelser ska gälla för avtal om färdigställandeskydd som har ingåtts före ikraftträdandet. Frågan är om bestämmelserna i lagen om färdigställandeskydd ska fortsätta att vara tillämpliga på redan ingångna avtal om färdigställandeskydd. I lagen finns bestämmelser om såväl vad ett färdigställandeskydd ska omfatta som vilka villkor som kan och ska finnas i ett avtal om färdigställandeskydd samt förbud mot ändring av villkoren (5–11 §§). Enligt regeringens mening bör det säkerställas att skyddet i redan ingångna avtal inte urholkas. Det bör därför införas en övergångsbestämmelse med det innehåll som Lagrådet har förordat. 2014/15:122 8 Nya steg för en effektivare plan- och bygglag Ett förenklat förfarande för att upphäva tomtindelningar m.m. I avsnitt 4.1 föreslås att det förenklade förfarande som gäller för att upphäva en detaljplan efter genomförandetidens slut även ska kunna tilllämpas i samband med förslag till att upphäva fastighetsindelningsbestämmelser. I sådana fall behöver samråd inte ske med sakägare utanför det berörda området eller andra kommuner. Förslaget kan underlätta för staten i de fall där staten agerar som fastighetsägare, genom att det går enklare och snabbare att upphäva sådana tomtindelningar m.m. som hindrar en önskad fastighetsindelning. Förslaget bör inte leda till några andra konsekvenser av betydelse för staten. Förtydligade bestämmelser om genomförandetid vid ändring av detaljplan I avsnitt 4.2 föreslås att (2010:900), förkortad PBL, ska förtydligas så att det blir tydligt att om en detaljplan ändras, ska planens genomförandetid gälla för de frågor som ändringen avser. Någon genomförandetid ska dock inte gälla eller bestämmas för en sådan fråga som innebär upphävande av en del av detaljplanen eller av en detaljplanebestämmelse. Förslaget bör inte leda till några andra konsekvenser för staten än att det blir tydligare för länsstyrelserna och berörda domstolar att bestämma genomförandetiden i de fall då detta är oklart. Handläggningstiden för ett anmälningsärende regleras I avsnitt 4.3 föreslås att regeringen ska ges rätt att meddela föreskrifter om att kommunen ska handlägga en anmälan . Förslaget kan underlätta för staten i de fall där staten agerar som fastighetsägare, genom att handläggningstiden för anmälningsärenden läggs fast. Några andra konsekvenser av betydelse bör inte uppstå för staten. Fler kan överklaga ett beslut om startbesked I avsnitt 4.4 föreslås att ett beslut om startbesked ska få överklagas endast av sökanden eller anmälaren i ärendet, vilket innebär att även sökanden i ett rivningslovsrespektive marklovsärende samt anmälaren i ett anmälningsärende ska kunna överklaga ett beslut om startbesked. När fler ärenden kan överklagas finns även en risk för att länsstyrelserna och domstolarna får handlägga fler ärenden och mål. När det gäller beslut om startbesked är det emellertid ovanligt att sådana beslut överklagas – överklagades enbart 16 sådana beslut till länsstyrelserna. Uppskattningsvis bör den föreslagna ändringen inte leda till väsentligt fler ärenden för rättsväsendet och en sådan ändring bör där- Prop. 2014/15:122 igenom kunna hanteras inom ramen för befintliga anslag. Förslaget underlättar för staten – i egenskap av fastighetsägare – att kunna hävda sina intressen i domstol, i händelse av att i ett startbesked beslutar om villkor m.m. som staten inte anser sig ska ingå i den obligatoriska samrådskretsen vid I avsnitt 4.5 föreslås att samråd även ska ske med lantmäterimyndigheten i de fall där en detaljplans genomförandetid förlängs med stöd av det Till följd av förslagen i propositionen En enklare planprocess (prop. 2013/14:126) har beslutat om ett förenklat förfarande som bl.a. innebär att lantmäterimyndigheten inte behöver delta i samråd när det enbart är fråga om att förlänga genomförandetiden. Genom det nu aktuella förslaget återinförs den ordning som gällde , dvs. delta i samrådet. Därigenom bör förslaget endast medföra begränsade konsekvenser för statens del. Reglerna om markanvisningar och exploateringsavtal samordnas I avsnitt 4.6 föreslås att en markanvisning ska redovisas på samma sätt som ett exploateringsavtal i samband med att en detaljplan upprättas. För statens del bör förslaget framför allt få betydelse i sådana plan- ärenden där staten i egenskap av byggherre vill bygga på mark genom en markanvisning. Sådana ärenden torde emellertid vara Förslaget innebär även att lantmäterimyndigheten i viss mån får utökade uppgifter under planprocessen, genom att lantmäterimyndig- heten under plansamrådet ska verka för att redovisningen i planbeskriv- ningen blir korrekt i förhållande till kraven i 4 kap. 33 § tredje stycket PBL (där det anges att planbeskrivningen ska innehålla vissa uppgifter om kommunen avser att ingå exploateringsavtal eller, i den mån det nu aktuella förslaget genomförs, om kommunen avser att genomföra mark- På motsvarande sätt ska lantmäterimyndigheten yttra sig över planförslaget om myndigheten bedömer att förslaget inte är förenligt med redovisningskravet. I de kommuner där lantmäterimyndigheten är får förslaget inga konsekvenser för staten i detta avseende. Ändrade regler för expediering av lov och förhandsbesked I avsnitt 4.7 föreslås att endast beslut som innebär att lov eller positivt förhandsbesked ges ska behöva kungöras genom ett meddelande i Post- Ett beslut om lov eller förhandsbesked ska inte längre behöva delges sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster, boende och organisationer av hyresgäster som har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda, om det är uppenbart obehövligt. sådant fall ska det i stället vara tillräckligt att beslutet skickas. ansökan om lov eller förhandsbesked avser en åtgärd inom ett område 2014/15:122 med områdesbestämmelser ska en underrättelse skickas till berörda hyresgästorganisationer samt sakägare och bostadsrättshavare, hyresgäster och boende för att ge dem tillfälle att yttra sig. En underrättelse behövs inte i de fall där åtgärden är reglerad i områdesbestämmelserna. Förslaget kan i begränsad mån göra det enklare för att expediera beslut om lov och förhandsbesked, vilket skulle kunna leda till något lägre kostnader för sådana ansökningar i de fall som staten agerar i egenskap av byggherre. I fråga om områdesbestämmelser kan förfarandet i stället bli något mer omfattande. Om staten äger mark inom ett område med områdesbestämmelser medför förslaget att det blir lättare för staten att bevaka sina intressen om någon annan ansöker om en åtgärd som kräver lov. Om staten agerar byggherre kan kostnaden för ett bygglov öka marginellt till följd av att grannarna i vissa fall behöver underrättas. Antalet områden med områdesbestämmelser är dock förhållandevis begränsat, vilket även innebär att eventuella kostnader bör vara begränsade. Sammantaget bör konsekvenserna för statens del vara begränsade. Ändrad reglering av takkupor I avsnitt 4.8 föreslås att tekniskt samråd inte längre ska behövas för byggande av takkupor som är undantagna från krav på bygglov, om inte beslutar annat. Den bedömning som nämnden ska göra i fråga om startbesked avseende sådana takkupor ska begränsas till att avse om åtgärden kan antas komma att uppfylla de krav som gäller enligt PBL eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Den tänkta regleringen bör inte medföra några konsekvenser för staten. Verksamhetsutövarens rättssäkerhet vid omgivningsbuller Verksamhetsutövares rättssäkerhet vid omprövning av befintliga tillstånd och vid ansökan om nytt eller ändrat tillstånd I avsnitt 5.1 föreslås att tillståndsmyndigheten inte ska få besluta villkor enligt 16 kap. 2 § i fråga om omgivningsbuller enbart på grund av en bostadsbyggnad i omgivningen, om bostadsbyggnaden ingår i ett område med detaljplan eller omfattas av ett bygglov enligt PBL, det i planbeskrivningen till planen eller i lovet har angetts beräknade bullervärden och villkoren skulle innebära strängare krav avseende omgivningsbuller än vad som följer av dessa värden. Det föreslås också att tillståndsmyndigheten i samband med omprövning av tillstånd enligt 24 kap. 5 § inte ska få meddela skärpta villkor i fråga om omgivningsbuller enbart på grund av att det sedan ett tillstånd har getts eller senast ändrats har tillkommit en bostad i omgivningen. Även i detta fall förutsätts att omgivningsbullret inte överskrider beräknade bullervärden som har angetts i planbeskrivningen eller i bygglovet. Förslaget bedöms framför allt få konsekvenser för staten i egenskap av tillståndsinnehavare för de tillståndspliktiga flygplatserna. Förslaget innebär att rättssäkerheten för de statligt ägda flygplatserna ökar på så sätt att verksamhetsutövaren, som huvudregel, inte riskerar att drabbas av skärpta villkor på grund av att det har tillkommit bostäder i omgivningen, under förutsättning att omgivningsbullret inte överskrider beräknade bullervärden som har angetts i en planbeskrivning eller i ett bygglov. 2014/15:122 Förslaget innebär att staten i egenskap av tillståndsinnehavare även fortsättningsvis kommer att behöva bevaka detaljplaneförslag då dessa kommer att ha betydelse för senare tillsyn och tillståndsprövning. Förslaget påverkar länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna genom att regelverket förändras och förslagen kan därför inledningsvis innebära ett visst merarbete för dessa. Förslaget innebär att prövningsmyndigheterna kommer att behöva granska detaljplane- och bygglovshandlingar i samband med prövning av miljöfarlig verksamhet till skillnad från vilket kan komplicera arbetet något. kommer troligtvis förslaget innebära en förenkling av regelverket för tillståndsprövning avseende omgivningsbuller vilket skulle kunna underlätta länsstyrelsernas och mark- och miljödomstolarnas arbete i viss mån. Förslaget bedöms även påverka berörda myndigheter genom att ny vägledning kommer att behöva tas fram. Förslaget om att ett undantag från straffansvar bör införas I avsnitt 5.2 föreslås ett undantag från straffansvaret för otillåten miljöverksamhet i de fall ett bullervillkor överskrids men omgivningsbullret vid den berörda bostadsbyggnaden inte överskrider de beräknade bullervärden som har angetts i planbeskrivningen eller i bygglovet och beräkningen av bullervärdena har gjorts med hänsyn till intresset att förebygga olägenhet för människors hälsa. Förslaget bedöms framför allt få konsekvenser för staten i egenskap av tillståndsinnehavare för de tillståndspliktiga flygplatserna. Förslaget innebär att rättssäkerheten för de statligt ägda flygplatserna ökar på så sätt att verksamhetsutövaren inte längre riskerar att straffas i sådana situationer där bullret inte överskrider de bullervärden som har angetts i planbeskrivningen eller i bygglovet. I övrigt bör förslaget inte leda till några andra konsekvenser för staten än att det i viss mån kan bli tydligare för tillsynsmyndigheten och berörda domstolar hur frågan ska bedömas. Färdigställandeskydd för åtgärder som kan genomföras utan krav på bygglov I avsnitt 6 föreslås att det inte ska krävas ett färdigställandeskydd för sådana åtgärder som har undantagits från kravet på bygglov, dvs. i fråga om att uppföra en komplementbyggnad eller ett komplementbostadshus eller göra en tillbyggnad till ett en- eller tvåbostadshus eller att inreda ytterligare en bostad i ett enbostadshus. ägde staten, tillsammans med Byggindustrier, bolaget genom moderbolaget . Detta bolag tillhandahöll då bl.a. byggfelsförsäkringar och färdigställandeskydd. Vid en extrastämma i moderbolaget röstade de båda ägarna för en försäljning av aktierna i . 2014/15:122 8.2 Nya steg för en effektivare plan- och bygglag Ett förenklat förfarande för att upphäva tomtindelningar m.m. I avsnitt 4.1 föreslås att det förenklade förfarande som gäller för att upphäva en detaljplan efter genomförandetidens slut även ska kunna tilllämpas i samband med förslag till att upphäva fastighetsindelningsbestämmelser. I sådana fall behöver samråd inte ske med sakägare utanför det berörda området eller andra kommuner. Förslaget innebär att det blir något lättare för kommunen att upphäva tomtindelningar m.m. Därigenom bör kommunen även ha möjlighet att reducera de avgifter som kommunen tar ut för upphävandet. Vanligtvis bör det dock vara frågan om ett begränsat antal tomtindelningar m.m. som behöver upphävas . Förslaget kan underlätta för kommunen i de fall där kommunen agerar som fastighetsägare genom att det går enklare och snabbare att upphäva sådana tomtindelningar m.m. som hindrar en önskad fastighetsindelning. Förtydligade bestämmelser om genomförandetid vid ändring av detaljplan I avsnitt 4.2 föreslås att (2010:900), förkortad PBL, ska förtydligas så att det blir tydligt att om en detaljplan ändras, ska planens genomförandetid gälla för de frågor som ändringen avser. Någon genomförandetid ska dock inte gälla eller bestämmas för en sådan fråga som innebär upphävande av en del av detaljplanen eller av en detaljplanebestämmelse. Förslaget bör inte leda till några andra konsekvenser för kommunerna än att det blir tydligare för hur frågan ska hanteras och att osäkerheten om vad som gäller, som i vissa fall har funnits i dessa avseenden, försvinner. Handläggningstiden för ett anmälningsärende regleras I avsnitt 4.3 föreslås att regeringen ska ges rätt att meddela föreskrifter om att kommunen ska handlägga en anmälan . Förutsatt att regeringen, med stöd av det föreslagna bemyndigandet, föreskriver att ett anmälningsärende ska handläggas inom som är kortare än vad som normalt är fallet kan regleringen förväntas innebära kortare handläggningstider för anmälningsärenden. Förslaget innebär ingen förändring avseende antalet anmälningsärenden som kommunerna har att hantera, men byggnadsnämnderna kommer att behöva planera arbetet på ett sådant sätt att det finns en beredskap för att hantera de anmälningsärenden som kommer in till nämnden inom den tid som regeringen föreskriver om. Förslaget kan även påverka bemanningen hos nämnden. Nämnden har möjlighet ta ut en avgift för eventuella merkostnader (12 kap. 8 § PBL). Konsekvenserna för kommunernas del beror i viss mån regeringen föreskriver om. I promemorian gjordes bedömningen att ska handlägga ett anmälningsärende skyndsamt och meddela sitt beslut om startbesked från det att den fullständiga anmälan kom in till nämnden. Som redovisats i avsnitt 4.3 har en klar majoritet av remissinstanserna motsatt sig att den maximala handläggningstiden sätts . Frågan om vilken tid som maximalt bör gälla för att handlägga en inkommen anmälan handläggs inom . Det föreslagna kravet innebär en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. I 14 kap. 3 § regeringsformen anges att en inskränkning i den kommunala självstyrelsen inte bör gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till de ändamål som har föranlett den. Denna proportionalitetsprincip ska tillämpas vid lagstiftning som kan få betydelse för den kommunala självstyrelsen. Det ska således prövas om skälen för den tänkta regleringen motiverar det intrång i den kommunala självstyrelsen som regleringen innebär. Kravet att byggnadsnämnderna ska handlägga denna typ av ärenden så snabbt som möjligt (7 § förvaltningslagen [1986:223]) innefattar ingen tidsgräns. Det finns uppgifter som tyder på att de genomsnittliga handläggningstiderna för anmälningsärenden har ökat i flera kommuner sedan PBL infördes, vilket kan bero på att byggnadsnämnderna använder mer resurser för att klara den tidsgräns som gäller för bygglov (9 kap. 27 § PBL) och att handläggningen av anmälningsärenden därmed prioriteras lägre. Den avsedda regleringen syftar till att åstadkomma kortare handläggningstider och att den enskilde ska få ett snabbt beslut om startbesked när det är fråga om anmälningspliktiga åtgärder, vilket i sin tur kan leda till att den enskilde kan genomföra den anmälda åtgärden så snabbt som möjligt. Korta handläggningstider får anses vara ett väsentligt samhällsintresse. I förhållande till detta intresse kan inskränkningen i den kommunala självstyrelsen inte anses vara oproportionerlig på så sätt som avses i regeringsformen. Fler kan överklaga ett beslut om startbesked I avsnitt 4.4 föreslås att ett beslut om startbesked ska få överklagas endast av sökanden eller anmälaren i ärendet, vilket innebär att även sökanden i ett rivningslovsrespektive marklovsärende samt anmälaren i ett anmälningsärende ska kunna överklaga ett beslut om startbesked. När fler ärenden kan överklagas finns även en risk för att arbete med överklagade ärenden kan komma att öka något. I fråga om beslut om startbesked är det emellertid ovanligt att sådana beslut överklagas – överklagades endast 16 sådana beslut till länsstyrelserna. Detta kan jämföras med att byggnadsnämnderna beslutar om flera tusen startbesked. Inte heller den omständigheten att mängden anmälningsärenden kan förväntas öka, till följd av de nya bestämmelserna om komplementbostadshus m.m. i 9 kap. 4 a–4 c §§ PBL, bör medföra att sökandens intresse för att överklaga beslut om startbesked ökar i någon större omfattning. Den tänkta ändringen bör därigenom inte leda till något större merarbete för byggnadsnämnderna. Ökade möjligheter att överklaga kommunala beslut innebär en inskränkning i den kommunala självstyrelsen. Regleringen syftar till att säkerställa rättssäkerheten för sökanden i lovärendet respektive anmälaren i anmälningsärendet, vilket får anses vara ett väsentligt samhällsintresse. I förhållande till detta intresse kan inskränkningen i den kom- 2014/15:122 munala självstyrelsen inte anses vara oproportionerlig på så sätt som avses i regeringsformen. ska ingå i den obligatoriska samrådskretsen vid I avsnitt 4.5 föreslås att samråd även ska ske med lantmäterimyndigheten i de fall som en detaljplans genomförandetid förlängs med stöd av det Till följd av förslagen i propositionen En enklare planprocess (prop. 2013/14:126) har beslutat om ett förenklat förfarande som bl.a. innebär att lantmäterimyndigheten inte behöver delta i samråd när det enbart är fråga om att förlänga genomförandetiden. Genom det nu aktuella förslaget återinförs den ordning som gällde , dvs. delta i samrådet. Därigenom bör förslaget endast medföra begränsade konsekvenser för kommunernas vidkommande. Reglerna om markanvisningar och exploateringsavtal samordnas I avsnitt 4.6 föreslås att en markanvisning ska redovisas på samma sätt som ett exploateringsavtal i samband med att en detaljplan upprättas. Förslaget innebär att det vid planläggningen ska framgå om kommunen avser att genomföra markanvisningar, dessa avtals huvudsakliga innehåll och konsekvenserna av att planen helt eller delvis genomförs med stöd av ett eller flera sådana avtal. Kravet på att markanvisningar ska redovisas på samma sätt som exploateringsavtal i samband med att en detaljplan upprättas utgör en ny uppgift för kommunerna. slaget av den kommunala finansieringsprincipen. Det merarbete som för- slaget kan antas medföra i varje enskilt planärende kan antas vara av mycket begränsad omfattning. I förhållande till kommunens totala arbete med att ta fram en detaljplan är förslagets ekonomiska konsekvenser för landets kommuner försumbara. Genom de formella kraven på en öppen process kan förhandlingarna om markanvisningen därtill förenklas och plangenomförandet därmed snabbas upp. Förslaget innebär även att lantmäterimyndigheten i viss mån får ut- ökade uppgifter under planprocessen, genom att lantmäterimyndigheten under plansamrådet ska verka för att redovisningen i planbeskrivningen blir korrekt i förhållande till kraven i 4 kap. 33 § tredje stycket PBL (där det anges att planbeskrivningen ska innehålla vissa uppgifter om kommu- nen avser att ingå exploateringsavtal eller, i den mån det nu aktuella förslaget genomförs, om kommunen avser att genomföra markanvis- På motsvarande sätt ska lantmäterimyndigheten yttra sig över planförslaget om myndigheten bedömer att för- slaget inte är förenligt med redovisningskravet. I de kommuner där lant- mäterimyndigheten är statlig får förslaget inga konsekvenser för kommu- nen i detta avseende. Även denna reglering innebär en inskränkning i den kommunala själv- styrelsen och att kommunerna ges ett nytt åliggande. till att åstadkomma transparens och öppenhet kring planprocessen, vilket får anses vara ett väsentligt samhällsintresse. I förhållande till detta intresse kan inskränkningen i den kommunala självstyrelsen inte anses vara oproportionerlig på så sätt som avses i regeringsformen. Ändrade regler för expediering av lov och förhandsbesked I avsnitt 4.7 föreslås att endast beslut som innebär att lov eller positivt förhandsbesked ges ska behöva kungöras genom ett meddelande i Post- Ett beslut om lov eller förhandsbesked ska inte längre behöva delges sakägare, bostadsrättshavare, hyresgäster, boende och organisationer av hyresgäster som har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda, om det är uppenbart obehövligt. sådant fall ska det i stället vara tillräckligt att beslutet skickas. ansökan om lov eller förhandsbesked avser en åtgärd inom ett område med områdesbestämmelser ska en underrättelse skickas till berörda hyresgästorganisationer samt sakägare och bostadsrättshavare, hyres- gäster och boende för att ge dem tillfälle att yttra sig. behövs inte i de fall som åtgärden är reglerad i områdesbestämmelserna. Förslaget gör det enklare för att expediera beslut om lov och förhandsbesked, vilket bör leda till mindre administrativt arbete och därigenom något lägre administrativa kostnader för nämnden. Även om förändringen i det enskilda ärendet kan bli stor så är emellertid förändringarna för nämndens verksamhet som helhet relativt begränsade. I fråga om områdesbestämmelser kan förfarandet i stället bli något mer omfattande i det enskilda ärendet. Antalet områden med områdesbestäm-