prop · H30329 · 2015-10-13 00:00:00 — Enligt regeringen framgår det av punkten 24 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS att fysiska råvaror, såsom vete, inte ska inkluderas i begreppet finansiell tillgång. Värdepapper med underliggande råvaror som tillgångar ska däremot inkluderas i begreppet finansiell tillgång. Dessa värdepapper inryms i uppräkningen genom att värdepapper omnämns som finansiella tillgångar. För att tydliggöra att inga fysiska råvaror ska inkluderas i begreppet finansiell tillgång bör den föreslagn ordalydelsen i 2 kap. 5 § IDKAL ändras så att ordet råvaror tas bort ur paragrafen. I de fall då det rapporteringsskyldiga finansiella institutet är en central värdepappersförvarare som avses i 1 kap. 3 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument, är ett kontoförande institut det finansiella institut som sköter kontakterna med dem som innehar de finansiella instrument som ett sådant konto omfattar, och det kontoförande institutet är därför bättre lämpat än den centrala värdepappersförvararen att ha ansvaret för att vidta de granskningsåtgärder som krävs för att fastställa om kontot är ett rapporteringspliktigt konto. I de fallen bör därför det kontoförande institutet i stället för den centrala värdepappersförvararen ha ansvaret för att genomföra de åtgärder som krävs för att identifiera rapporteringspliktiga konton. En bestämmelse som anger detta föreslås därför införas i IDKAL. I punkterna B i avsnitten VIII definieras begreppet ”icke rapporteringsskyldigt finansiellt institut”. Bestämmelserna innehåller de materiella villkoren som måste vara uppfyllda för att ett finansiellt institut ska vara undantaget från rapporteringsskyldighet och behandlas nedan under avsnitt 6.3.1. I punkterna C i avsnitten VIII definieras begreppet ”finansiellt konto”. I punkterna C.1 i dessa avsnitt finns huvuddefinitionen av begreppet. punkterna C.2–8 finns underdefinitioner av begrepp som är av betydelse i huvudsak för tolkningen av punkterna C.1. De begrepp som definieras i punkterna C.2–8 är ”inlåningskonto”, ”depåkonto”, ”andel i eget kapital”, ”försäkringsavtal”, ”livränteavtal”, ”försäkringsavtal med kontantvärde” och ”kontantvärde”. Definitioner av dessa begrepp bör tas in i IDKAL och utformas i enlighet med definitionerna i punkterna C.1– I punkterna C.9–16 definieras begreppen ”redan befintligt konto”, ”nytt konto”, ”redan befintligt enskilt konto”, ”nytt enskilt konto”, ”redan befintligt enhetskonto”, ”lågvärdekonto”, ”högvärdekonto” och ”nytt enhetskonto”. Ett ”redan befintligt enskilt konto” är ett redan befintligt konto som innehas av en eller flera fysiska personer. enskilt konto” är ett nytt konto som innehas av en eller flera fysiska Ett ”redan befintligt enhetskonto” är ett redan befintligt konto som innehas av en eller flera enheter. Ett ”nytt enhetskonto” är ett nytt konto som innehas av en eller flera enheter. begreppen ”redan befintligt enskilt konto”, ”nytt enskilt konto”, ”redan befintligt enhetskonto” eller ”nytt enhetskonto” bör inte tas in i lagen eftersom det när sådana åsyftas med fördel i stället kan skrivas ut vad Definitioner som motsvarar de som finns i punkterna 9–16 bör i övrigt tas in i IDKAL. Det kortare begreppet ”befintligt konto” bör dock användas i lagen i stället för begreppet ”redan befintligt konto”. Såsom , med instämmande av Euroclear och , anför konstaterar regeringen att definitionen av ”finansiellt konto” inte är densamma i CRS och DAC 2 som i FATCA. I CRS och DAC 2 undantas inte börsnoterade andelar i investeringsenheter från definitionen av ”finansiellt konto”. sådant undantag i den svenska lagstiftningen skulle begränsa tillämpningsområdet för informationsutbytet i strid med CRS och DAC 2 bör inte heller definitionen av ”finansiellt konto” i den svenska lagstiftningen, enligt regeringens mening, undanta börsnoterade andelar i Huruvida en ändring av CRS och DAC 2 i detta avseende bör övervägas kan inte behandlas inom ramen för detta När det gäller definitionen av begreppet ”befintligt konto” anges det som huvudregel i punkten C.9 i avsnitt VIII i bilaga I till DAC att det är ett finansiellt konto som finns hos ett rapporteringsskyldigt finansiellt Kontot ska med andra ord ha öppnats den Som en konsekvens av begreppet ”nytt konto” enligt huvudregeln i punkten C.10 som ett finansiellt konto som finns hos ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut och som öppnas eller . bestämmelser i anges inte när den tidsmässiga gränsen mellan befintliga och nya konton går. Av bilaga F till MCAA framgår dock att ett befintligt konto är ett konto som öppnats 2015 eller tidigare och att ett nytt konto är ett konto som öppnas den I DAC finns en undantagsregel som säger att ett konto ska behandlas som ett befintligt konto även om det har öppnats efter under förutsättning att kontohavaren även har andra befintliga konton hos det rapporteringsskyldiga finansiella institutet eller någon till institutet närstående enhet. Om denna undantagsregel tillämpas gäller även vissa andra särskilda regler. Att denna undantagsregel får tillämpas anges även i kommentaren till CRS. I denna proposition behandlas undantagsregeln och de särskilda regler som hör till den ovan under avsnitt 6.1.7. I punkterna C.17 i avsnitten VIII definieras begreppet ”undantaget konto”. Där anges vilka konton och produkter som är undantagna från begreppet ”finansiellt konto”. Bestämmelserna innehåller de materiella villkoren som måste vara uppfyllda för att ett konto eller en produkt ska vara undantaget från definitionen av finansiellt konto och behandlas nedan under avsnitt 6.3.2. I punkterna D i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC definieras olika begrepp som är av betydelse för begreppet ”rapporteringspliktigt konto”. I punkterna D.1 i avsnitten definieras just begreppet ”rapporteringspliktigt konto”. Där anges att det är ett konto som innehas av en eller flera rapporteringsskyldiga (här kallade ”rapporterings- pliktiga”) personer eller av en passiv icke-finansiell enhet i vilken en eller flera rapporteringspliktiga personer har bestämmande inflytande, under förutsättning att kontot har identifierats som ett rapporterings- pliktigt konto i enlighet med avsnitten II–VII. En definition av begreppet ”rapporteringspliktigt konto” bör tas in i IDKAL. Av definitionen bör det framgå bl.a. att ett konto är rapporteringspliktigt endast om det har identifierats som ett sådant i enlighet med bestämmelserna i 4–8 kap. I punkterna D.2 definieras begreppet rapporteringsskyldig (här kallad ”rapporteringspliktig”) person. Där sägs att en rapporteringspliktig person är en person i en rapporteringspliktig jurisdiktion om inte vissa förutsättningar är uppfyllda. Den funktion som begreppet ”rapporteringspliktig person” fyller är att avgränsa vilka konton som ska anses vara rapporteringspliktiga vid granskningen enligt avsnitten II–VII. För att förenkla den tekniska utformningen av lagtexten bedöms det önskvärt att undvika att ta in ytterligare en term som syftar på ”rapporteringsskyldiga” eller ”rapporteringspliktiga” personer och företeelser. Någon definition av begreppet ”rapporteringspliktig person” bör därför inte tas in i IDKAL. De förutsättningar som anges för att en person ska anses vara rapporteringspliktig kan med fördel i stället tas in i form av förutsättningar för att ett konto ska anses vara rapporteringspliktigt. Med anledning av det som , med instämmande av och , anför angående svårigheten att avgöra om ett konto är rapporteringspliktigt eller inte, bör det tydliggöras i lagtexten att ett konto som anges vara rapporteringspliktigt i 4–8 kap. IDKAL endast är rapporteringspliktigt enligt lagen om något annat inte anges i definitionen av ”rapporteringpliktigt konto” i 2 kap. samma lag. I punkterna D.3 definieras begreppet ”person i en rapporteringspliktig jurisdiktion” respektive ”person i en medlemsstat”. Definitionen syftar i första hand till att klargöra i vilken stat eller jurisdiktion en person ska anses ha hemvist. En definition som motsvarar denna bör tas in i IDKAL. Eftersom IDKAL utformas utan hänsyn till om en persons hemvistjurisdiktion är en medlemsstat eller en annan rapporteringspliktig jurisdiktion eller inte (se vidare under avsnitt 5.1 ovan) bör det begrepp som används i lagen dock i stället vara ”hemvist i en annan stat eller För att undvika att ett konto vars samtliga innehavare eller personer med bestämmande inflytande över kontohavare som är enheter har hemvist i endast eller i ska betraktas som rapporteringspliktiga enligt IDKAL bör, såsom , med instämmande av och anför, enligt regeringens mening, utöver även uteslutas från begreppet annan stat eller jurisdiktion. Konton vars samtliga innehavare eller personer med bestämmande inflytande över kontohavare som är enheter har hemvist i endast eller ska i stället identifieras i som rapporteringspliktiga enligt IDKL med anledning av FATCA- I punkten D.4 i avsnitt VIII i CRS definieras begreppet ”rapporteringspliktig jurisdiktion”. I punkten D.5 i avsnitt VIII i CRS och punkten D.4 i samma avsnitt i bilaga I till DAC definieras begreppet ”deltagande jurisdiktion”. I DAC används inte begreppet ”rapporterings- pliktig jurisdiktion” utan sådana ingår bland de jurisdiktioner som där benämns ”deltagande jurisdiktioner”. I CRS benämns en stat eller jurisdiktion med vilken det finns ett avtal på plats som innebär att de uppgifter som anges i avsnitt I ska lämnas från den egna staten till den staten eller jurisdiktionen för en rapporteringspliktig jurisdiktion. eller jurisdiktion med vilken det finns ett avtal på plats som innebär att de uppgifter som anges i avsnitt I ska lämnas från den staten eller jurisdiktionen till den egna staten, benämns deltagande jurisdiktion. Anledningen till att det görs en åtskillnad mellan dessa är att vissa stater och jurisdiktioner troligen kommer att ingå avtal om att lämna uppgifter men inte vilja ta emot några uppgifter. Det kommer troligen i första hand att röra sig om sådana stater och jurisdiktioner som inte tar ut någon inkomstskatt och därmed inte har något behov av de aktuella uppgifterna. Eftersom kommer att ta emot uppgifter från samtliga länder som uppgifter lämnas till är samtliga rapporteringspliktiga jurisdiktioner också deltagande jurisdiktioner. Trots att båda dessa begrepp inte definieras i DAC bör de definieras i svensk rätt. utöver EU:s medlemsstater, som är rapporteringspliktiga respektive deltagande beror på vilka länder som ingår avtal med om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton. vilken geografisk spridning detta utbyte av upplysningar får kan begreppens innebörd alltså komma att utvidgas mer eller mindre ofta För att underlätta hanteringen bör en bestämmelse tas in i IDKAL om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska meddela ytterligare föreskrifter när det gäller vilka stater eller jurisdiktioner som ska anses vara deltagande jurisdiktioner respektive rapporteringspliktiga jurisdiktioner. anledning av det som Näringslivets skattedelegation, med instämmande av , Svensk Försäkring och , anför om att definitionen av begreppet rapporteringspliktig jurisdiktion bör tas in i lag, vill regeringen tydliggöra följande. standarden för automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton förutsätter, för att en överenskommelse om sådant utbyte ska kunna ingås, att det finns en grund för informationsutbytet i en annan När det gäller MCAA har det sin grund i Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden (konventionen). MCAA är endast öppet för tillträde av stater och jurisdiktioner som omfattas av konventionen. Konventionens bestämmelser följer protokoll den internationellt accepterade standarden för informationsutbyte. Nämnda internationella standard innebär att behöriga myndigheter i de avtalsslutande staterna får överenskomma att automatiskt utbyta de upplysningar som avtalet eller överenskommelsen (i detta fall konventionen) föreskriver att avtalsstaterna ska utbyta. Finansministern (i praktiken regeringen) eller anges som behörig myndighet i . Konventionen godkändes av och infördes som svensk lag genom lagen (1990:313) om Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Denna internationella standard för informationsutbyte återfinns även i modell för skatteavtal och därmed i ett flertal av skatteavtal. Skatteavtal måste godkännas av . Det finns alltså ingen möjlighet att ingå avtal om automatiskt utbyte av upplysningar om finansiella konton med ett land om det inte finns en, av godkänd, överenskommelse om utbyte av upplysningar som gäller gentemot det landet. Detta gäller även om definitionen av begreppet rapporteringspliktig jurisdiktion tas in i förordning. I punkten D.6 i avsnitt VIII i CRS och punkten D.5 i samma avsnitt i bilaga I till DAC definieras begreppet ”person med bestämmande inflytande”. En definition av det begreppet bör tas in även i IDKAL. I punkten 132 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS anges att begreppet ”person med bestämmande inflytande” ska tolkas i enlighet med rekommendationerna från FATF. har anfört att det är olyckligt att verket ska tolka en lagtext som innehåller hänvisning till rekommendationer från ett mellanstatligt organ som en annan myndighet, , ansvarar för. Verket anför även att då rekommendationen inte återfinns direkt i någon annan lagstiftning bör definitionen så långt som möjligt tas in direkt i lagtexten. anför att som stat har förbundit sig att införliva FATF:s standard i svensk rätt, vilket har skett bland annat genom att har implementerat EU:s penningtvättsdirektiv /60/EG. I vissa delar skiljer sig den svenska regleringen något mot vad FATF stadgar och av den anledningen anser att hänvisningar i stället bör göras till motsvarande svensk reglering. Enligt regeringen bör den globala standarden så långt som det inte framgår att något annat är avsett tillämpas på samma sätt som FATCA. I IDKL görs hänvisningar till avseende begreppet ”person med bestämmande inflytande”. För att undvika oklarheter kring om FATCA och den globala standarden har olika innebörd bör likformighet upprätthållas i detta avseende. Enligt regeringen bör därför de aktuella definitionerna hänvisa till och inte tas in i sin helhet i lagtexten. Lagrådet har anfört att den valda lagtekniska lösningen innebär att de nämnda rekommendationerna får status som lag, vilket inte är förenligt med regeringsformens bestämmelser om meddelande av lagar. Enligt Lagrådets mening bör hänvisningen till utgå. En sådan hänvisning kan i stället tas in i författningskommentaren. Med anledning av det som Lagrådet anför vill regeringen erinra om att det i den föreslagna 2 kap. 23 § IDKAL föreskrivs att termer och uttryck som används i lagen har samma betydelse som i IL, om inte något annat ”Bestämmande inflytande” är ett begrepp som används i IL. det inte skulle anges i lagen att begreppet ”person med bestämmande inflytande” ska tolkas i enlighet med i stället för i enlighet med IL, skulle 2 kap. 23 § IDKAL enligt regeringens mening innebära att begreppet ska tolkas i enlighet med IL. bedömer därför att det inte är tillräckligt att det i författningskommentaren anges att begreppet ska tolkas i enlighet med utan att detta också anges i lagtexten. Regeringen finner att den konflikt med regeringsformen som Lagrådet nämner även kan undvikas genom att det i lagtexten anges att begreppet ska tolkas i enlighet med en specifik lydelse av FATF:s definitionen av ”person med bestämmande inflytande” bör därför specificeras till dessa rekommendationer i deras lydelse som antogs i I punkterna D.7–9 i avsnitt VIII i CRS och punkterna D.6–8 i samma avsnitt i bilaga I till DAC definieras begreppen ”icke-finansiell enhet”, ”passiv icke-finansiell enhet” och ”aktiv icke-finansiell enhet”. ”icke-finansiell enhet” avses en enhet som inte är ett finansiellt institut. Detta kan med fördel skrivas ut i IDKAL när så behövs i stället för att ta in en definition. En ”passiv icke-finansiell enhet” är en icke-finansiell enhet som inte är en aktiv icke-finansiell enhet eller en investeringsenhet i en jurisdiktion som inte är en deltagande jurisdiktion. den språkliga utformningen av de bestämmelser där denna företeelse omnämnd bör en definition av begreppet ”passiv icke-finansiell enhet” tas in i IDKAL. Definitionen av begreppet aktiv icke-finansiell enhet är omfattande och även en motsvarighet till den definitionen bör tas in i I punkten D.9 a i CRS och punkten D.8 a i bilaga I till DAC anges att en aktiv icke-finansiell enhet är en icke-finansiell enhet vars bruttointäkter under föregående kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod till utgörs av passiva inkomster och vars tillgångar som innehades under föregående kalenderår eller annan lämplig rapporteringsperiod till utgörs av tillgångar som genererar eller innehas i syfte att generera passiva I punkten 126 i kommentaren till avsnitt VIII i CRS anges att passiv inkomst i allmänhet omfattar utdelning, ränta, inkomst som motsvarar ränta, hyra och royalties (som inte härrör från aktivt utövad affärsverksamhet som åtminstone delvis utförs av en anställd hos enheten), livränta, kapitalvinster, nettoinkomst från en swap och belopp som erhålls med anledning av ett försäkringsavtal med kontantvärde. anges även att passiv inkomst inte innefattar inkomster från en regelbunden handel med finansiella tillgångar. Där framgår även att hänsyn måste tas till varje jurisdiktions särskilda regler för att avgöra om en inkomst är en passiv inkomst. Detta anges också i motsvarande För svenskt vidkommande ligger det närmast till hands att passiv inkomst är inkomst som härrör från annan verksamhet än rörelse (inklusive värdepappersrörelse). I 2 kap. 2 § lagen (2015:62) om identifiering av rapporteringspliktiga konton med anledning av används därför inte begreppet ”passiv inkomst” utan i stället anges ”annan inkomst än inkomst från rörelse” och det hade legat nära till hands att välja samma linje i den nu aktuella lagen. Inom har det dock förekommit diskussioner om att innebörden av begreppet ”passiv inkomst” inte bör vara beroende av varje jurisdiktions nationella lagstiftning utan att den i stället i varje stat eller jurisdiktion bör överensstämma med den definition som finns i kommentaren till CRS. Frågan har diskuterats med anledning av synpunkter från representanter för näringslivet och tanken är att det skulle underlätta för internationella aktörer om bedömningen av vilka inkomster som är passiva inte är olika från jurisdiktion till jurisdiktion. Det synes råda konsensus inom om att definitionen bör vara enhetlig. Begreppet ”passiv inkomst” bör därför användas i den nu aktuella lagstiftningen i stället för ”annan inkomst än inkomst från rörelse”. Som framgår av punkten 13 i reciten till DAC 2 ska medlemsstaterna vid genomförandet av direktivet använda kommentarerna till CRS för att säkerställa en konsekvent tillämpning i alla medlemsstater. För att säkerställa en konsekvent tillämpning bör det, såsom föreslår, i IDKAL tas in en definition av begreppet ”passiv inkomst”. Definitionens innehåll bör spegla de inkomster som räknas upp i kommentaren med tillägg av en generell punkt som avser inkomster av liknande art som de uppräknade passiva inkomsterna. I författningskommentaren bör en hänvisning till kommentaren till CRS göras när det gäller begreppets innebörd. Lagrådet anför avseende begreppet ”passiv inkomst” och den av regeringen föreslagna lydelsen av 2 kap. 19 § första stycket 4 IDKAL följande. I paragrafen definieras passiv inkomst och i första stycket 4 anges att med passiv inkomst avses den del av inkomsten som består av hyra och royalty som inte härrör från verksamhet som utgör rörelse och som delvis utförs av anställda hos enheten. I kommentaren till CRS, avsnitt VIII punkt 126, anges ”rent and royalties, other than rents and royalties derived in the conduct of a business conducted, at least in part, by employees…”. Detta tyder enligt Lagrådet på att det i lagtexten borde stå ”helt eller delvis” istället för ”delvis”. Lagrådet anför dock att det emellertid är oklart vad som avses. Regeringen anser, i likhet med Lagrådet, att det bör framgå av lagtexten att arbetet ska ha utförts helt eller delvis av anställda hos enheten för att inkomsten inte ska anses vara passiv. Detta med anledning av att man i kommentaren till CRS använder sig av formuleringen ”at least in part…”. Regeringen har vidare förståelse för Lagrådets synpunkt om att det är oklart vad som avses. I vart fall delvis är det som i detta avseende anges i kommentaren till CRS inte helt tydligt när det gäller innebörden. Eftersom det här är fråga om ett internationellt regelverk som är tänkt att tillämpas enhetligt i många stater och jurisdiktioner är det dock, enligt regeringens mening, inte lämpligt att ensidigt för svenska förhållanden fastställa den närmare innebörden. Detta talar för att den svenska lagstiftningen bör utformas i enlighet med vad som anges i kommentaren till CRS. I punkten D.9 h i CRS och punkten D.8 h i direktivet anges att vissa enheter som ägnar sig åt välgörande ändamål eller i övrigt ägnar sig åt verksamhet som är till nytta för det allmänna samt vissa andra organisationer utan vinstsyfte är aktiva icke-finansiella enheter. Bestämmelser om detta bör tas in i IDKAL. D.9 h i CRS och punkten D.8 h i direktivet är utformade i enlighet med punkten 4 j i avsnitt VI.A i bilaga I till modell 1 för bilaterala FATCA- avtal med och syftar till att träffa ett brett spektrum av den typen av enheter som det rör sig om. Bestämmelserna har dock inte kunnat utformas på ett sådant sätt att det säkerställs att motsvarande enheter i samtliga länder träffas av definitionen. Av den anledningen förtydligades det i samförståndsförklaringen till att begreppet ”aktiv icke-finansiell enhet” omfattar sådana stiftelser, ideella föreningar, registrerade trossamfund och andra juridiska personer som är undantagna från skattskyldighet enligt 7 kap. 3–17 §§ IL och bestämmelser om det togs in i 2 kap. 4 § IDKL. Bestämmelser med samma innebörd bör tas in även i IDKAL. I punkterna E i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC definieras I punkterna E.1 definieras begreppet ”kontohavare”. Huvudregeln är att den som har registrerats eller identifierats som kontohavare också ska anses vara kontohavare. Det finns dock en undantagsbestämmelse som säger att när en person som inte är ett finansiellt institut i egenskap av ombud, förmyndare, förvaltare, behörig undertecknare, investeringsrådgivare eller förmedlare förvaltar ett finansiellt konto till förmån för annan person eller för annan persons räkning, ska den andra personen anses vara innehavare av kontot. hänsyn till den sekretess som råder i förhållandet mellan en advokat och en klient bör det dock, när det gäller klientmedelskonton där en advokat eller en advokatbyrå står som kontohavare, klargöras i IDKAL att klienten i de fallen inte ska anses vara kontohavare. bör en definition av begreppet ”kontohavare” tas in i IDKAL som motsvarar samma definition i avtalet, men med den skillnaden att det i IDKAL i anslutning till undantagsregeln bör anges att när en advokat förvaltar ett finansiellt konto till förmån för en klient ska inte klienten anses vara innehavare av kontot. I punkterna E.2 i avsnitten VIII i CRS och i bilaga I till DAC definieras begreppet AML/KYC-förfaranden som de åtgärder för kundkännedom som ett rapporteringsskyldigt finansiellt institut ska vidta för att bekämpa penningtvätt eller liknande svenska krav, dvs. i enlighet med lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism när det gäller svenska rapporteringsskyldiga finansiella institut. motsvarande definition bör inte tas in i svensk lag, eftersom det med fördel i stället kan skrivas ut vad som avses med detta när det åsyftas i I punkterna E.3 definieras begreppet ”enhet” som en juridisk person eller en annan juridisk konstruktion såsom ett bolag, en delägarbeskattad juridisk person, en trust eller en stiftelse. definition bör tas in även i IDKAL.