prop · H30343 · 2015-11-05 00:00:00 — Enligt 2 a kap. 4 § SoL behåller en kommun ansvaret för stöd och hjälp åt en enskild som till följd av ett beslut av kommunen vistas i en annan kommun i t.ex. familjehem eller hem för vård eller boende (HVB). Regeringen anser att en kommun också ska behålla ansvaret för stöd och hjälp åt en enskild som till följd av ett beslut av kommunen vistas i en annan kommun i ett stödboende. Enligt 16 d § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) har en kommun ansvar enligt LSS gentemot en person som till följd av ett beslut av kommunen är bosatt i en annan kommun i t.ex. familjehem eller HVB. Bestämmelsen innebär alltså att en kommuns ansvar för LSS-insatser även omfattar den som t.ex. är bosatt i ett familjehem eller ett HVB. Det är möjligt att placera barn och unga med funktionshinder i ett stödboende. Regeringen anser därför att kommunens ansvar för att tillhandahålla LSS-insatser också ska omfatta den som bor i en annan kommun i ett stödboende, på motsvarande sätt som gäller den som bor i ett familjehem eller ett HVB. Undantag från bestämmelser om gallring hos Enligt 12 kap. 1 § SoL ska anteckningar och andra uppgifter i en personakt hos socialnämnden som tillhör en sådan sammanställning av uppgifter som avses i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom gallras efter det att sista anteckningen gjordes i akten. Uppgifterna ska dock inte gallras så länge uppgifter om samma person inte har gallrats av nämnden enligt andra stycket. Enligt andra stycket ska uppgifter i en sammanställning som avses i lagen om behandling av personuppgifter inom gallras efter det att de förhållanden som uppgifterna avser har upphört. I 12 kap. 2 § SoL finns undantag från bestämmelserna om gallring hos . Exempelvis får inte handlingar som har kommit in eller upprättats i samband med att ett barn har placerats eller tagits emot i ett HVB eller i ett familjehem gallras med stöd av 12 kap. 1 § första stycket SoL. Regeringen anser att motsvarande bör gälla i samband med att ett barn har placerats eller tagits emot i ett stödboende. Bestämmelser om handlingar i en enskild verksamhet I 7 kap. 3 och 3 a §§ SoL finns bestämmelser om dokumentationsskyldighet och gallringsbestämmelser för den som bedriver enskild verksamhet. Av 7 kap. 3 § första stycket SoL framgår att anteckningar och andra uppgifter i en personakt som tillhör en sammanställning av uppgifter som avses i lagen (2001:454) om behandling av personuppgifter inom ska bevaras och därefter gallras efter det att den sista anteckningen gjordes i akten. Uppgifterna ska dock inte gallras så länge uppgifter om samma person inte har gallrats enligt andra stycket. Enligt andra stycket ska uppgifter i en sammanställning som avses i lagen om behandling av personuppgifter inom gallras efter det att förhållanden som uppgifterna avser har upphört. I 7 kap. 3 a § finns undantag från gallringsskyldigheten. Enligt 7 kap. 3 a § SoL ska handlingar i en personakt i enskild verksamhet som avser barn som har placerats eller tagits emot i bl.a. ett hem för vård eller boende överlämnas för bevarande till den socialnämnd som har beslutat om insatsen, när gallringsskyldigheten inträder. Ett av skälen till att införa bestämmelsen var att regeringen ansåg att dokumentation som finns i enskild verksamhet som avser barn som bl.a. tagits emot i ett HVB skulle bevaras för att öka enskilda personers möjlighet att få veta mer när han eller hon som barn varit placerad i ett sådant boende (se prop. 2006/07:129 s. 96). Regeringen anser att handlingar i en personakt i enskild verksamhet som avser barn som har placerats eller tagits emot i stödboende, på motsvarande sätt som gäller barn som placerats i ett HVB, också ska överlämnas för bevarande till den socialnämnd som har beslutat om insatsen, när gallringsskyldigheten inträder. I 8 kap. SoL finns bestämmelser om avgifter. Av 8 kap. 1 § SoL framgår att stöd- och hjälpinsatser av behandlingskaraktär inte medför kostnadsansvar för den enskilde vårdtagaren. Kommunen får dock, utom beträffande barn, ta ut ersättning för uppehället av den som på grund av missbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel får vård i 2015/16:43 ett HVB eller i ett familjehem. Regeringen meddelar föreskrifter om den högsta ersättning som får tas ut för . För andra stöd- och hjälpinsatser får kommunen ta ut skälig ersättning. Utredningen har föreslagit att kommunen ska få ta ut ersättning för uppehället av unga i åldern 18–som på grund av missbruk av alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel får vård eller behandling i ett stödboende, på motsvarande sätt som för unga som får vård och behandling i familjehem och HVB. Som redogjorts för i avsnitt 5.1 är det huvudsakliga syftet med placeringsformen stödboende att under trygga former, träna och förbereda den unge för ett självständigt boende och vuxenliv. Unga som bedöms vara i riskzonen för att utveckla ett missbruk bör inte placeras i stödboende. Den som missbrukar alkohol, narkotika eller därmed jämförbara medel och får vård och behandling för detta har sådana behov av behandling och vård att ett stödboende inte är aktuellt. Regeringen gör därför bedömningen att utredningens förslag till ändring i 8 kap. 1 § SoL inte behöver genomföras. Av 10 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) framgår att socialnämnden utan hinder av sekretess kan polisanmäla brott som hindrar nämndens verksamhet. Av 10 kap. 21–23 §§ samma lag följer att sekretess även i vissa andra fall inte hindrar att uppgifter som angår misstanke om brott lämnas till en åklagarmyndighet, , Säkerhetspolisen eller annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet (12 kap. 10 § första stycket SoL). Detsamma gäller enligt 10 kap. 19 § samma lag uppgifter som behövs för att förhindra ett förestående eller avbryta ett pågående brott som avses i den paragrafen. Av 10 kap. 18 a § samma lag framgår att sekretess inte heller hindrar att en uppgift som rör en enskild som inte har fyllt lämnas till eller Säkerhetspolisen i brottsförebyggande syfte under vissa angivna förutsättningar (12 kap. 10 § andra stycket SoL). Enligt 12 kap. 10 § tredje stycket SoL ska utan hinder av sekretess bl.a. lämna uppgifter om huruvida någon vistas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem, om uppgifterna för särskilt fall begärs av en domstol, en åklagarmyndighet, , , eller . På motsvarande sätt som gäller de som vistas i ett hem för vård eller boende eller i ett familjehem anser regeringen att socialnämnden utan hinder av sekretess ska lämna uppgifter om huruvida någon vistas i ett stödboende om de för särskilt fall begärs av någon av de ovan nämnda myndigheterna. Regeringens förslag: Vissa ändringar i socialförsäkringsbalken ska göras som en följd av införandet av placeringsformen stödboende. Det gäller bestämmelser om barnbidrag, underhållsstöd, rätten till bostadsbidrag och beräkning av bostadstillägg samt betalning i vissa fall för uppehälle vid vistelse på det allmännas bekostnad. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte yttrat sig över förslagen. Skälen för regeringens förslag: Det finns vissa bestämmelser i socialförsäkringsbalken (SFB) som rör vad som gäller när någon vistas i ett hem för vård eller boende (HVB) eller i ett familjehem. I 15 kap SFB regleras rätten till barnbidrag. Vidare finns det i 15 kap. 9 § bestämmelser om vilka barn som berättigar till flerbarnstillägg. Enligt 15 kap. 10 § ska barn i familjehem eller HVB inte beaktas vid tillämpning av bestämmelsen om flerbarnstillägg i 15 kap. 9 § SFB. Regeringen anser att motsvarande som gäller för barn i familjehem och HVB även bör gälla barn som vistas i ett stödboende. Enligt 96 kap. 8 § SFB kan bostadsbidrag lämnas även till föräldern eller föräldrarna när ett barn bor i ett familjehem eller ett HVB om det finns särskilda skäl. Regeringen anser att motsvarande bör gälla även när ett barn bor i ett stödboende. I 102 kap. SFB finns bestämmelser om beräkning av bostadstillägg. Enligt 102 kap. 20 § SFB ska den handläggande myndigheten vid beräkning av den bidragsgrundade inkomsten och reduceringsinkomsten bortse från sådan förändring i utbetalning av aktivitetsersättning, sjukersättning, pensionsförmåner, äldreförsörjningsstöd och livränta som föranleds av att den försäkrade på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan vistas i ett familjehem eller HVB. Motsvarande bör även gälla personer som vistas i ett stödboende även om det kan antas att bestämmelsen endast i undantagsfall kommer att tillämpas i praktiken. I 106 kap. SFB finns bestämmelser om förmåner vid verkställighet i anstalt eller vård på institution m.m. Enligt 106 kap. 7 § SFB har det kommunala organ som svarar för vårdkostnaden rätt att för ett barn som vid ingående av en viss månad vårdas i ett HVB få barnbidraget för som bidrag till vårdkostnaden. Om ett överskott uppkommer ska detta redovisas till den som annars är berättigad att få bidraget. Regeringen anser att motsvarande bör gälla även barn som vistas i ett stödboende. Enligt 106 kap. 8 § punkt 3 SFB ska underhållsstöd inte lämnas för sådan kalendermånad då ett barn under hela månaden vårdas i ett familjehem eller hem för vård eller boende inom . Regeringen anser att motsvarande bör gälla även barn som vårdas i ett stödboende. För då en försäkrad som får sjukpenning vistas i ett familjehem eller HVB inom som ger vård och behandling åt missbrukare av alkohol eller narkotika, ska han eller hon betala för sitt uppehälle på begäran av den som svarar för vårdkostnaden (106 kap. 13 § SFB). Utredningen har föreslagit att detsamma ska gälla en försäkrad som får sjukpenning och som vistas i ett stödboende inom som ger vård och behandling åt missbrukare av alkohol och narkotika. Som redogjorts för under avsnitt 5.6 under rubriken är det inte aktuellt att den som missbrukar alkohol eller narkotika och får vård och behandling för detta ska vara placerad i ett stödboende. Regeringen gör därför bedömningen att utredningens förslag till ändring i 106 kap. 13 § SoL inte behöver genomföras. Enligt 106 kap. 19 § SFB ska den som är försäkrad och får sjukersättning eller aktivitetsersättning och som vistas i ett familjehem eller hem 2015/16:43 för vård eller boende inom på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan betala för sitt uppehälle när staten bekostar vistelsen. Vidare ska den som får omställningspension, garantipension till omställningspension eller änkepension och vistas i ett familjehem eller ett HVB inom på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan betala för sitt uppehälle när staten bekostar vistelsen (106 kap. 31 § SFB). Regeringen anser att motsvarande bör gälla även personer som vistas i ett stödboende även om det kan antas att bestämmelserna endast i undantagsfall kommer att tillämpas i praktiken. Enligt 106 kap. 27 § SFB första stycket 2 ska den försäkrade betala för sitt uppehälle för som han eller hon vistas i ett familjehem eller ett hem för vård eller boende inom på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Vid vistelse i ett familjehem eller ett hem för vård eller boende gäller detta enligt andra stycket endast när staten bekostar vistelsen. Utredningen har föreslagit att dessa bestämmelser ska gälla även en försäkrad som vistas i ett stödboende inom på grund av skyddstillsyn med särskild behandlingsplan. Enligt 106 kap. 26 § SFB jämfört med 106 kap. 38 § SFB görs sådan betalning för uppehälle genom att den handläggande myndigheten gör avdrag från allmän ålderspension, särskilt pensionstillägg och äldreförsörjningsstöd innan förmånen betalas ut till den försäkrade. Det är emellertid endast barn och unga i åldern 16–som kan placeras eller tas emot i ett stödboende. Med hänsyn till att de inte kan vara berättigade till förmåner vid ålderdom kan bestämmelsen i 106 kap. 27 § SFB aldrig bli tillämplig på någon som vistas i ett stödboende. Enligt regeringen saknas det därför anledning att genomföra utredningens förslag till ändring i 106 kap. 27 § SoL. Uppföljning och utvärdering av stödboende Regeringens bedömning: Regeringen avser att ge i uppdrag att i samråd med Inspektionen för vård och omsorg följa upp och utvärdera den nya placeringsformen stödboende. Utredningens bedömning: Överensstämmer i sak med regeringens Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har inte yttrat sig över är positivt till uppdraget att följa upp och utvärdera den nya placeringsformen, men vill bredda uppdraget så att det även avser hem för vård eller boende (HVB) för en samlad bild av vård- kedjan för barn och unga. anser att uppdraget ska genom- föras i samråd med Inspektionen för vård och omsorg, inte i samverkan. menar att det är viktigt att skilja mellan det underlag som tillsynen kan bidra med och ansvaret för att följa upp och utvärdera lagändringar och placeringsformer. av att den nya placeringsformen följs upp noga för att se vilka konse- kvenser den får för socialnämnderna både vad gäller kvaliteten i den vård som erbjuds och när det gäller eventuella förändringar gällande vilka resurser som behövs. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen avser att ge Social- Prop. 2015/16:43 styrelsen i uppdrag att på nationell nivå följa upp konsekvenserna av och utvärdera den nya placeringsformen stödboende. Uppföljningen och utvärderingen ska genomföras utifrån ett jämställdhetsperspektiv och ge en bild av i vilken utsträckning och på vilka grunder som barn och unga, flickor och pojkar samt unga kvinnor och män, har placerats i stödboenden samt bedöma hur placeringsformen stödboende svarar mot behoven hos olika grupper barn och unga, flickor och pojkar samt unga kvinnor och män. Hur placeringsformen fungerar för ensamkommande barn och unga bör särskilt uppmärksammas mot bakgrund av att placeringstiden för ensamkommande barn i genomsnitt är lång och förväntningarna är att placeringsformen kommer att vara ändamålsenlig för en stor andel av de ensamkommande barnen som har vistats i . Förutsättningar för skolgång eller annan utbildning samt stadigvarande boende, etablering på arbetsmarknaden och i samhällslivet ska analyseras särskilt. Personalens kompetens och tillgänglighet för de barn och unga som är placerade i stödboende bör följas upp. Det är även viktigt att analysera eventuella negativa följder av den nya placeringsformen. Utredningen beskriver, utifrån erfarenheter från , risker i att barn och unga i eget boende kan dra till sig andra barn eller unga med problem, att de kan bli ensamma och isolerade, att en negativ utveckling hos den unge inte uppmärksammas eller att barnet eller den unge kan dölja exempelvis ett problem med missbruk. tar särskilt upp risken för människohandel. i beskriver risker som försvinnanden, människohandel, självskadebeteenden, skolproblem och socialt utanförskap. För att förhindra och förebygga att barn och unga kan utnyttjas eller riskerar att fara illa är det därför särskilt angeläget med en sådan analys. I likhet med och kommun anser regeringen att det är viktigt med en analys av om den nya placeringsformen medfört förändringar för och påverkat dagens placeringsformer. Barns och ungas åsikter och erfarenheter av hur stödboende har fungerat bör inhämtas inom ramen för ett sådant uppdrag. Uppdraget bör genomföras i samråd med Inspektionen för vård och omsorg () och med andra relevanta aktörer. ska bidra med tillsynens iakttagelser . 6 Utveckling av familjehemsvården Utredningen om tvångsvård för barn och unga har lämnat förslag på områden inom den sociala barn- och ungdomsvården som behöver fortsätta att utvecklas, bl.a. förslag för utveckling av familjehemsvården. I detta kapitel behandlar regeringen utredningens förslag om ett nationellt centrum för familjehemsvården. 6.1Ansvar för att stödja och utveckla familjehemsvården Regeringens bedömning: Regeringen anser att det är viktigt med en långsiktig, kontinuerlig och sammanhållen kvalitetsutveckling av familjehemsvården. har en central roll för den samlade styrningen med kunskap för och ansvarar också för att stödja och kvalitetsutveckla familjehemsvården. ansvar för att stödja och utveckla familjehemsvården bör dock tydliggöras och förstärkas. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. Utredningen har föreslagit att ett nationellt centrum med uppdrag att stödja och utveckla familjehemsvården inrättas och att ges i uppdrag att föreslå organisering och huvudman för centrumet. Remissinstanserna: Remissinstanserna är positiva till förslaget. välkomnar en nationell satsning på kvalitetsutveckling av familjehems- och jourhemsvården och att myndigheten får i uppdrag att utreda formerna för detta. Vidare anser att satsningen bör knytas till den statliga kunskapsstyrningen inom vård och omsorg, där är den centrala kunskapsmyndigheten. Även anser att ett centrum kan bidra till långsiktigt utvecklingsarbete inom familjehemsvården. Kommuner och Landsting anser att som kunskapsmyndighet är lämplig hemvist för det nationella centret. tillstyrker förslaget under förutsättning att ett nationellt centrum kan arbeta aktivt med kommunerna. anser att centrumet även bör få till uppgift att föra statistik över antalet familjehem som finns i . pekar på vikten av att centrumet blir tydligt forskningsbaserat. kommun anser att centrumet kan bli ett bra stöd för i landet. Kvinnors Nätverk anser att det också bör finnas en koppling mellan det nationella centrumet och Inspektionen för vård och omsorg. välkomnar förslaget men anser att det kan diskuteras om det inte bör finnas till för alla placerade barn. Stiftelsen lyfter fram att en särskilt viktig uppgift för ett nationellt centrum är att öka familjehemsplacerade barns delaktighet och stärka deras rättigheter. framhåller att ett sådant centrum behöver ha kompetens om de funktionsnedsättningar som är vanligt förekommande bland placerade barn. Skälen för regeringens bedömning Samhället behöver en väl fungerande familjehemsvård Familjehemsvården spelar en central roll i den sociala barn- och ungdomsvården. Antalet barn som placerats i familjehem och jourhem har ökat , till följd av att det sammantagna antalet placerade barn har ökat (se avsnitt 4.2). Utredningen anser att ett kontinuerligt statligt engagemang i familjehemsvården är en nödvändig förutsättning för att öka kvaliteten och säkerheten i vården, och föreslår inrättandet av ett nationellt centrum för familjehemsvård för att bidra till en långsiktig utveckling av familjehemsvården. Förslaget innebär att utveckla och stödja familjehemsvården genom att samla in, strukturera och sprida kunskap till berörda aktörer inom området, bl.a. genom utbildningsverksamhet. Målsättningen är att ge bättre förutsättningar för kvalitetsutveckling på området. Regeringen delar utredningens uppfattning att det är viktigt med ett långsiktigt, kontinuerligt och sammanhållet utvecklingsarbete för en familjehemsvård av god kvalitet och av tillräcklig omfattning även . Regeringen instämmer också med att det är viktigt att kvalitetsutvecklingen av jour- och familjehemsvården knyts an till den samlade styrningen med kunskap för hälso- och sjukvården och . har en viktig roll när det gäller normering och den samlade styrningen med kunskap inom område. ansvarar för att genom kunskapsstöd och föreskrifter bidra till att bedrivs enligt vetenskap och beprövad erfarenhet samt för kunskapsutveckling och kunskapsförmedling, detta i enlighet med myndighetens instruktion. har i uppgift att stödja kommuner/samt för kvalitetsutveckling av familjehemsvården. Regeringen anser dock att ansvar för familjehemsvården bör tydliggöras och förstärkas, och att bör ha denna roll i stället för att inrätta ett nationellt centrum. Regeringen avser i detta sammanhang även jourhemsvården. Regeringen ser det som viktigt att har en aktiv och drivande roll på området. Målgrupper för verksamheten bör vara såväl ansvariga inom kommunen/som andra viktiga aktörer när det gäller att tillgodose placerade barns och ungas behov, t.ex. skola och hälso- och sjukvård. Även idéburna organisationer och brukarorganisationer har en viktig roll i sammanhanget. Inom ramen för arbetet att stödja och utveckla familjehemsvården är också familjehemsföräldrar en viktig målgrupp. Utbildning, stöd och handledning till familjehemmen är en förutsättning för att rekrytera familjehem och bevara befintliga familjehem. Kunskapsstöd till kommunerna i denna del bör därför vara en del i arbetet. De familjehemsplacerade barnens och ungas egna erfarenheter är viktig kunskap för att utveckla en trygg och säker vård för barn och unga. har i samverkan med i uppdrag att ta fram en modell för att lyssna på barn i familjehem. Arbetet ska redovisas . Arbetet för att öka barnens delaktighet och för att värna barnens rättigheter är en viktig del i utvecklingen av familjehemsvården. 2015/16:43 7 Frekvenstillsyn av vissa verksamheter för barn och unga Regeringens bedömning: Tillsynen av hem för vård eller boende, stödboenden samt boenden enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade som riktas till barn och unga bör genomföras regelbundet, minst en gång . Skälen för regeringens bedömning infördes i socialtjänstförordningen (2001:937) och i förordningen (1993:1090) om stöd och service till vissa funktionshindrade bestämmelser som reglerar att tillsynen av hem för vård eller boende (HVB) samt boenden enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) som riktas till barn och unga ska inspekteras regelbundet. Detta innebar att HVB och boenden enligt LSS för barn och unga kontinuerligt ska inspekteras, minst , varav en av inspektionerna ska vara oanmäld. De bakomliggande orsakerna till införandet av frekvenskraven var bl.a. att kommunernas och länsstyrelsernas tillsyn av HVB för barn och unga inte skedde regelbundet och att tiden mellan tillsynsbesöken kunde vara lång (prop. 2008/09:160). Frekvenskravet infördes således av regeringen för att markera vikten av kontinuerlig tillsyn och barnrättsperspektivet. Som en del i detta betonade regeringen också vikten av att det förs samtal med barn och unga vid tillsynsbesöken. bildades Inspektionen för vård och omsorg (). Vid bildandet övertog bl.a. ansvaret för tillsyn över och verksamhet enligt LSS. har vid ett flertal tillfällen efter tiden för inrättandet av myndigheten lyft fram och föreslagit att regeringen ska avskaffa det förordningsstyrda kravet på frekvenstillsyn för boende för barn och unga, bl.a. i myndighetens budgetunderlag –2018 samt i remissvar över delbetänkandet Boende utanför det egna hemmet – placeringsformer för barn och unga (SOU 2014:3). Enligt är regeländringen viktig för att myndigheten ska kunna bedriva en effektiv tillsyn och för att möjliggöra en mer effektiv fördelning av tillsynens resurser. anser att tillsynen av boenden för barn och unga i likhet med övrig verksamhet som har tillsyn över ska omfattas av myndighetens riskanalys. Ett borttagande av frekvenskravet skulle öka utrymmet för att genomföra egeninitierad tillsyn baserad på myndighetens egna riskanalyser. Frekvenskravet gör att omfattande personalresurser läggs på att granska boenden som vid tidigare inspektioner visat på en god kvalitet och som vid en riskbedömning skulle prioriteras lågt. I förarbetena inför bildandet av betonas vikten av att den nya myndigheten i större utsträckning än tidigare tillsynsmyndighet ska planera sin tillsyn utifrån egen riskanalys och bedömning. Detta finns även tydligt formulerat i myndighetens regleringsbrev. har också hänvisat till att de senaste årens frekvenstillsyn inneburit att myndigheten har en god kännedom om boenden för barn och unga och vilka verksamheter som fungerar bra och är av god kvalitet. Statskontoret har i sitt remissvar framhållit att det finns en risk med ett allt för stort fokus på s.k. frekvenstillsyn, nämligen att utrymmet för tillsyn med utgångspunkt från riskbedömningar riskerar att minska.