prop · H20394 · 2015-04-01 00:00:00 — 1 § Om det inte är uppenbart oskäligt, ska följande egendom tas i förvar: 1.egendom som har frånhänts någon genom brott och som anträffats hos nå- gon annan som uppenbart saknar rätt till egendomen, 2.egendom som har anträffats utan att vara i någons besittning, om varken ägaren eller någon annan som har rätt till egendomen är känd, 3.egendom som har förvärvats eller tagits emot under förhållanden som anges i9 kap. 6 § andra stycket eller 7 § andra stycket 1 , och 4.egendom som har varit föremål för brott som avses i 7 § eller, när det gäller näringspenningtvätt, 8 § lagen (2014:307) om straff för penningtvättsbrott. Första stycket tillämpas också om varken ägaren eller någon annan som har rätt till egendomen gör anspråk på den. Bestämmelser om förfarandet med egendom som tagits i förvar enligt första eller andra stycket och om rätt för ägare som senare blir känd, eller för någon annan som har rätt till egendomen, att få egendomen utlämnad till sig eller att få ersättning finns i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. 2014/15:94 Paragrafen reglerar i vilka fall egendom kan tas i förvar enligt lagen. Första stycket punkten 4 ändras på det sättet att, när det gäller närings- penningtvätt, en hänvisning till 8 § lagen (2014:307) om straff för pen- ningtvättsbrott läggs till. Därmed överensstämmer regleringen i stöld- godslagen med det som föreskrivs i 9 § andra stycket lagen om straff för penningtvättsbrott (se vidare prop. 2013/14:121 s. 121 f.). Genom ändringen kan egendom som har varit föremål för försök, för- beredelse eller stämpling till näringspenningtvätt som inte är ringa tas i förvar. Ändringen behandlas i avsnitt 8.5. I övrigt ändras paragrafen endast språkligt. 11.5Förslaget till lag om ändring i polislagen (1984:387) 7 § Om det för en polisman eller annan anställd vid eller Säkerhetspolisen finns omständigheter som enligt 4 kap. 13 § skulle utgöra jäv mot domare, får tjänstemannen inte besluta om eller vidta en åtgärd i brottsbekämpande verksamhet. Jäv får dock inte grundas på en åtgärd som tjänstemannen har vidtagit på tjänstens vägnar eller en gärning som har förövats mot honom eller henne i eller för hans eller hennes tjänst. En polisman eller annan anställd vid eller Säkerhetspolisen får inte besluta om eller vidta en åtgärd i ordningshållande verksamhet om 1.frågan angår honom eller henne själv eller hans eller hennes make, föräl- der, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om åtgärden kan vän- tas medföra synnerlig nytta eller skada för honom eller henne själv eller någon närstående, 2.han eller hon eller någon närstående som anges i 1 är ställföreträdare för den som åtgärden rör eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av åtgärden, eller 3.det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba för- troendet till hans eller hennes opartiskhet. Om åtgärden är så brådskande att den inte utan fara kan skjutas upp, får den beslutas eller vidtas trots det som sägs i första och andra styckena. En fråga om jäv prövas av respektive myndighet. Paragrafen, som är ny, reglerar jäv i polisens operativa verksamhet. vid handläggning av förvaltningsärenden regleras i 11 och 12 §§ förvalt- ningslagen (1986:223). Första stycket motsvarar i huvudsak den jävsregel för polisanställda som tidigare fanns i 7 kap. 9 § . även de tjänstemän vid som är anställda av Po- För en polisman eller annan anställd vid eller Säker- hetspolisen gäller samma regler om jäv som för åklagare. bl.a. att s.k. vederdelomannajäv (4 kap. 13 § 6 ) är un- dantaget (se prop. 1987/88:23 s. 6). beslutsfattande och alla åtgärder i polisens brottsbekämpande verksamhet oavsett i vilken författning frågan regleras. t.ex. beslut och åtgärder enligt lagen (1964:167) med särskilda bestäm- melser om unga lagöverträdare eller enligt lagen (2012:278) om inhämt- ning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet att omfattas av regleringen. Enligt tredje stycket får dock även den som är jävig fatta beslut eller vidta åtgärder som inte utan fara kan skjutas upp. I andra stycket anges i tre punkter vilka förhållanden som är jävsgrun- dande för en polisman eller annan anställd vid eller Säkerhetspolisen vid beslut eller åtgärder i polisens ordningshållande verksamhet. Med ordningshållande verksamhet avses här den operativa verksamhet som syftar till att upprätthålla allmän ordning. Förvaltnings- beslut i frågor som regleras i ordningslagen (1993:1617), t.ex. beslut i fråga om offentliga tillställningar eller allmänna sammankomster, om- fattas inte. För sådana beslut gäller i stället förvaltningslagens jävsregle- ring. Däremot omfattar andra stycket de beslut som fattas eller de åtgär- der som vidtas om det blir ordningsstörningar i samband med en offentlig tillställning eller en allmän sammankomst. Som exempel på beslut eller åtgärder som omfattas kan nämnas beslut om omhändertagande, avlägs- nande eller avvisande enligt 13 § förevarande lag eller avlägsnande eller avvisande enligt 13 a eller b § förevarande lag. Ett annat exempel är omhändertagande enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av beru- sade personer m.m. I tredje stycket görs dock undantag för åtgärder som är så brådskande att de inte utan fara kan skjutas upp. Enligt punkten 1 är en tjänsteman jävig om frågan angår honom eller henne själv eller hans eller hennes make, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om åtgärden kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom eller henne själv eller någon närstående. Med annan närstående avses bl.a. sambo och den som ingått registrerat part- nerskap. Enligt punkten 2 är det grund för jäv att någon är ställföreträdare för den som åtgärden rör eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av åtgärden. Med ställföreträdare avses bl.a. god man och förval- tare eller firmatecknare för bolag, förening eller annat samfund, stiftelse eller annan sådan inrättning. I punkten 3 anges att även andra omständigheter som är ägnade att rubba förtroendet för att beslutsfattaren eller den som vidtar åtgärden är opartisk kan grunda jäv. Det kan t.ex. vara fråga om att den som vidtar åtgärden har tagit befattning med frågan eller uppträtt som om- bud för någon av dem som nämns i punkterna 1 eller 2 eller på annat sätt företrätt någon av dessa. Av tredje stycket framgår att den som är jävig i vissa fall ändå får be- sluta om eller vidta en åtgärd, om saken är så brådskande att den inte utan fara kan skjutas upp. Det kan t.ex. vara fråga om ett gripande eller ett beslut om omhändertagande eller läkarundersökning som måste fattas . I första hand bör dock den som är jävig alltid försöka att överlämna frågan till någon annan för att undvika jävsproblematiken. I fjärde stycket föreskrivs att frågor om jäv prövas av respektive myn- dighet, dvs. av om saken rör någon som är anställd där och av Säkerhetspolisen om det rör någon som är anställd där. Paragrafen behandlas i avsnitt 7.2.2. 2014/15:94 11.6 Förslaget till lag om ändring i pantbankslagen beslut om att en pantbank ska lämna uppgifter enligt får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. gäller , om inte annat bestämts. övriga beslut en- ligt denna lag får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen reglerar överklagande av beslut. Första stycket ändras på det sättet att beslut enligt lagen ska överklagas till allmän förvaltningsdomstol i stället för till läns- styrelsen. Det framgår av lagen (1971:289) om allmänna förvaltnings- domstolar och förordningen (1977:937) om allmänna förvaltningsdom- stolars behörighet m.m. vilken förvaltningsdomstol som är behörig. Det klargörs också att det som kan överklagas enbart är beslut om rapportering enligt 27 § förevarande lag. För överklagande till kammarrätten krävs enligt andra stycket, som är nytt, prövningstillstånd. Det är inte någon ändring i sak, eftersom det kravet redan gäller för överklagande av beslut enligt 35 § andra stycket. Ändringen behandlas i avsnitt 8.7. Enligt punkten 1 ska lagen träda i kraft . I punkten 2 anges att äldre bestämmelser gäller för överklaganden som gjorts före ikraftträdandet. Det innebär att sådana beslut överklagas till och att, om det finns ett oavslutat ärende hos en länsstyrelse vid ikraftträdandet, ska avgöra detta. beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Övergångsbestämmelserna behandlas i avsnitt 10.2. Förslaget till lag om ändring i vapenlagen 14 § Säkerhetspolisen, och får medges direktåt- komst till vapenregister. En myndighet som har beviljats direktåtkomst ansvarar för att tillgången till personuppgifter begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna full- göra sina arbetsuppgifter. I paragrafen anges vilka myndigheter som får medges direktåtkomst till I första stycket anges även och som myn- digheter som av får medges tillgång till uppgifter i vapenregister genom direktåtkomst. Andra stycket, som är nytt, föreskriver att en myndighet som har be- viljats direktåtkomst ansvarar för att tillgången till personuppgifter be- gränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina Prop. 2014/15:94 arbetsuppgifter. Bestämmelsen är utformad efter mönster av 3 kap. 8 § andra stycket polisdatalagen (2010:361). Ändringarna behandlas i avsnitt 6.2. 7§ Om får kännedom om omständigheter som kan medföra att en person som tillhör hemvärnets personal är olämplig att inneha skjutvapen, ska myndigheten underrätta Försvarsmakten om dessa omständig- heter. Om Säkerhetspolisen får kännedom om sådana omständigheter ska myn- digheten i så stor utsträckning som dess verksamhet medger det underrätta För- svarsmakten om dessa. Paragrafen föreskriver i vilken utsträckning polisen ska underrätta För- svarsmakten om omständigheter som kan medföra att någon som tillhör hemvärnets personal bedöms vara olämplig att inneha skjutvapen. I vapeninnehavarregistret antecknas uppgifter om personer som av hem- värnet har tilldelats skjutvapen för förvaring i bostaden. I andra meningen, som är ny, föreskrivs att Säkerhetspolisen, om den får kännedom om omständigheter som innebär att någon som tillhör hemvärnets personal skulle kunna vara olämplig att inneha skjutvapen – i så stor utsträckning som myndighetens verksamhet medger det – ska underrätta Försvarsmakten om omständigheterna. Exempel på en sådan situation kan vara att Säkerhetspolisen upptäcker att någon som har kon- takt med en organisation som bejakar våldsanvändning är engagerad i hemvärnet. Paragrafen, som har utformats med beaktande av Lagrådets synpunkter, är sekretessbrytande. En förutsättning för att uppgifter ska lämnas ut är dock att Säkerhetspolisen bedömer att dess verksamhet medger det. Ändringen behandlas i avsnitt 8.3. 11.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:620) om belastningsregister 6 § Personuppgifter ur belastningsregistret ska lämnas ut om det begärs av 1.Riksdagens ombudsmän, eller för deras tillsynsverksamhet, 2.Säkerhetspolisen, , , , åklagarmyn- dighet eller allmän domstol för verksamhet som avses i 2 § första stycket 1–3, 3.förvaltningsdomstol för prövning enligt 2 § första stycket 4 eller 4.myndighet i övrigt i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Regeringen får meddela föreskrifter om att en myndighet som avses i första stycket får ha direktåtkomst till registret. Uppgifter som har förts in i registret med stöd av 4 a § och som avser en gär- ning som inte motsvarar brott enligt svensk lag eller en gärning som någon har begått innan han eller hon har fyllt , får dock endast lämnas ut till dem som anges i första stycket 1 och endast om uppgifterna behövs där för tillsynen över personuppgiftsbehandling enligt denna lag. 2014/15:94 Paragrafen reglerar tillgången till personuppgifter i belastningsregistret. Ändringen i första stycket punkten 1 innebär att även Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden ges rätt att få tillgång till uppgifter ur registret om de behövs för nämndens tillsynsverksamhet. Ändringen behandlas i avsnitt 8.2. Övriga punkter är oförändrade. I andra och tredje styckena görs endast språkliga och redaktionella ändringar. 11.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:367) om lastning och lossning av bulkfartyg 17 § Den myndighet som med stöd av 13 § andra stycket har förbjudit ett fartyg att avgå ska genast anmäla beslutet till , , Sjöfartsver- ket, och den berörda hamnen. Om det behövs ska Polismyndig- heten och vidta åtgärder för att förhindra att förbudet överträds. Så länge förbudet gäller ska och ställa in de förrätt- ningar för fartygets resa som ankommer på dem. Paragrafen föreskriver en skyldighet för den myndighet som har förbjudit ett fartyg att avgå att genast anmäla sitt beslut till vissa myndigheter. I paragrafen ersätts orden polis-, tull- och lotsmyndigheterna med , och , vilka är de korrekta be- nämningarna på myndigheterna. Paragrafen moderniseras även språkligt. Ändringen behandlas i avsnitt 8.6. 11.10Förslaget till lag om ändring i lagen (2004:1199) om handel med utsläppsrätter 8§ En tillsynsmyndighet ska anmäla en överträdelse av denna lag eller en EU- förordning om handel med utsläppsrätter till eller en åklagar- myndighet, om det finns misstanke om brott. Paragrafen reglerar en tillsynsmyndighets skyldighet att anmäla miss- tanke om brott mot lagens bestämmelser. Ändringen, som endast består i att ordet polis- ersätts med Polismyn- digheten och en språklig justering, behandlas i avsnitt 8.6. Anmälan kan således, förutom till , fortfarande ges in till Åklagar- myndigheten eller . 11.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering 8 § Om det finns skäl att misstänka att egendom i form av pengar, fordran eller annan rättighet är föremål för penningtvätt eller avsedd för finansiering av terrorism och egendomen finns hos en verksamhetsutövare, får eller Säkerhetspolisen besluta att egendomen eller ett motsvarande värde tills vidare inte får flyttas eller disponeras på annat sätt (dispositionsförbud). Beslut om dispositionsförbud får meddelas endast om det är fara i dröjsmål och det skäligen kan befaras att egendomen annars kommer att undanskaffas och skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som den innebär. Om förutsättningarna enligt första och andra styckena är uppfyllda, får Polis- myndigheten fatta beslut om dispositionsförbud även på begäran av en utländsk finansunderrättelseenhet. Paragrafen reglerar förutsättningarna för att meddela ett dispositionsför- bud och vem som får besluta om ett sådant förbud. I första stycket läggs Säkerhetspolisen till som beslutande myndighet mot bakgrund av myndighetens uppgifter enligt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. Änd- ringen behandlas i avsnitt 8.4. Andra och tredje styckena är oförändrade. 9 § Ett beslut om dispositionsförbud ska anmälas till åkla- gare, som skyndsamt ska pröva om åtgärden ska bestå. Åklagarens beslut får inte överklagas. Finns det inte längre skäl för åtgärden ska den hävas. Åtgärden upphör att gälla när förflutit från eller Säkerhetspolisens beslut, om den inte hävts före det. Verksamhetsutövaren ska underrättas om att en åtgärd har beslutats eller hävts. Den som har drabbats av ett beslut om dispositionsförbud ska underrättas om beslutet när det kan antas att syftet med en beslutad eller förutsedd åtgärd inte motverkas och den framtida utredningen inte skadas om uppgiften röjs. Beslut om underrättelse meddelas av åklagare. En underrättelse behöver inte lämnas, om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse. Paragrafen reglerar det fortsatta förfarandet när ett beslut om disposi- tionsförbud har meddelats. I andra stycket läggs Säkerhetspolisen till som en konsekvens av änd- ringen i 8 §. Ändringen behandlas i avsnitt 8.4. Första, tredje och fjärde styckena är oförändrade. 11.12Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 2 § Sekretess gäller för uppgift som hänför sig till sådan verksamhet som avses i 2 kap. 7 § 1 eller 6 kap. 1 § 1 polisdatalagen (2010:361), om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder mot- verkas eller den framtida verksamheten skadas. Sekretess gäller, under motsvarande förutsättningar som anges i första stycket, för uppgift som hänför sig till 1.sådan underrättelseverksamhet som avses i 2 § lagen (1999:90) om behand- ling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar, 2.sådan verksamhet som avses i 7 § 1 lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet, eller 3.sådan verksamhet som avses i 3 kap. 2 § 1 kustbevakningsdatalagen (2012:145). Sekretess enligt första stycket gäller inte för uppgift som hänför sig till verk- samhet hos och som har förts in i en allmän handling . För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess till skydd för under- rättelseverksamhet. I första stycket ändras, som en konsekvens av förslaget om ändring i polisdatalagen (2010:361), hänvisningen till ett kapitel i den lagen. Änd- ringen behandlas i avsnitt 5.1. I övrigt är paragrafen oförändrad. 1 § Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga och ekonomiska för- hållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men och uppgiften före- kommer i 1.utredning enligt bestämmelserna om förundersökning i brottmål, 2.angelägenhet som avser användning av tvångsmedel i brottmål eller i annan verksamhet för att förebygga brott, 3.angelägenhet som avser registerkontroll och särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), 4.annan verksamhet som syftar till att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott och som bedrivs av en åklagarmyndighet, , Säkerhets- polisen, , eller , 5.Statens medieråds verksamhet att biträda Justitiekanslern, allmän åklagare eller i brottmål, 6.register som förs av enligt 4 kap. polisdatalagen (2010:361) eller som annars behandlas med stöd av de bestämmelserna eller upp- gifter som behandlas av Säkerhetspolisen med stöd av 6 kap. samma lag, 7.register som förs enligt lagen (1998:621) om misstankeregister, 8.register som förs av enligt lagen (1999:90) om behandling av personuppgifter vid medverkan i brottsutredningar eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, 9.särskilt ärenderegister över brottmål som förs av åklagarmyndighet, om uppgiften inte hänför sig till registrering som avses i 5 kap. 1 §, 10. register som förs av enligt lagen (2005:787) om behandling av Prop. 2014/15:94 uppgifter i brottsbekämpande verksamhet eller som annars behandlas där med stöd av samma lag, eller 11. register som förs enligt lagen (2010:362) om polisens allmänna spanings- register. Sekretessen enligt första stycket 2 gäller hos domstol i dess rättskipande eller rättsvårdande verksamhet endast om det kan antas att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider skada eller men om uppgiften röjs. Vid förhandling om användning av tvångsmedel gäller sekretess för uppgift om vem som är misstänkt endast om det kan antas att fara uppkommer för att den miss- tänkte eller någon närstående till honom eller henne utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Första stycket gäller inte om annat följer av 2, 6 eller 7 §. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . I paragrafen regleras sekretess till skydd för enskild i bl.a. förundersök- ningar, brottsförebyggande arbete och brottsbekämpande myndigheters register. I första stycket punkten 6 ändras, som en konsekvens av förslaget om ändring i polisdatalagen (2010:361), hänvisningen till ett kapitel i den lagen. Ändringen behandlas i avsnitt 5.1. I övrigt är paragrafen oförändrad. 11.13Förslaget till lag om ändring i barlastvattenlagen (2009:1165) 13 § ska skyndsamt anmäla överträdelser av lagen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen till eller , om det finns misstanke om brott. Paragrafen reglerar en tillsynsmyndighets skyldighet att anmäla miss- tanke om brott mot bestämmelser i lagen eller föreskrifter som har med- delats i anslutning till lagen. Ändringen, som endast består i att orden polis- respektive åklagarmyn- digheten ersätts med och , be- handlas i avsnitt 8.6. 11.14Förslaget till lag om ändring i polisdatalagen (2010:361) 2§ Denna lag gäller vid behandling av personuppgifter i 1.brottsbekämpande verksamhet vid , 2.brottsbekämpande verksamhet vid i den utsträckning som anges i detta kapitel och i 6 kap., och 3.polisiär verksamhet vid . Lagen gäller för sådan behandling av personuppgifter som är helt eller delvis Lagen gäller även för annan behandling av personuppgifter, om 2014/15:94 uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av person- uppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Paragrafen anger lagens tillämpningsområde. Av första stycket punkten 1 framgår att lagen gäller i brottsbekäm- pande verksamhet vid , dit även verksamheten vid Nationellt forensiskt centrum hör. Punkten 2 ändras till följd av omnum- reringen av det kapitel som reglerar Säkerhetspolisens verksamhet. Punkten 3 och andra stycket är oförändrade. Ändringarna behandlas i avsnitt 4.4, 4.5 och 5.1. 6 § Bestämmelserna om personuppgifter i följande paragrafer gäller också vid behandling av uppgifter om juridiska personer: 1.2 kap. 7–9 §§ om ändamålen för behandlingen, 2.2 kap. 11 § om tillgången till personuppgifter, 3.2 kap. 12 och 13 §§ om bevarande och gallring, 4.3 kap. 1–3, 9–12, 14 och 15 §§ om gemensamt tillgängliga uppgifter, 5.4 kap. 18–20 §§ om behandling av personuppgifter i penningtvättsregister, 6.4 kap. 21 och 22 §§ om behandling av personuppgifter i det internationella registret, 7.6 kap. 1–3 §§ om ändamålen för behandlingen hos , 8.6 kap. 4 § 5 om tillgången till personuppgifter hos , 9.6 kap. 6 och 7 §§ om bevarande och gallring hos , och 10.6 kap. 8, 9 och 12–14 §§ om gemensamt tillgängliga uppgifter hos Säker- hetspolisen. I paragrafen anges i vilken utsträckning bestämmelser i lagen också ska tillämpas vid behandling av uppgifter om juridiska personer. Punkterna 1–6 är oförändrade. I punkterna 7–10 ändras hänvisningarna, som en konsekvens av om- numreringen av det kapitel som reglerar Säkerhetspolisens verksamhet. Ändringarna behandlas i avsnitt 5.1. 7 § I 2 kap. finns allmänna bestämmelser om behandling av personuppgifter. För personuppgifter som görs eller har gjorts gemensamt tillgängliga gäller För personuppgifter som behandlas i register över DNA-profiler, fingerav- trycks- och signalementsregister, penningtvättsregister eller i det internationella registret, gäller 4 kap. i stället för 3 kap. I 5 kap. finns bestämmelser om behandling av personuppgifter vid Polismyn- digheten för forensiska ändamål. Vid sådan behandling gäller 5 kap. i stället för 2 kap. och 3 kap. I 6 kap. finns bestämmelser om behandlingen av personuppgifter i Säkerhets- polisens verksamhet. Vid sådan behandling gäller 6 kap. i stället för 2 kap. och 3 kap. I paragrafen beskrivs hur lagen är uppbyggd och i vilken utsträckning de olika kapitlen ska tillämpas. Första–tredje styckena är oförändrade. I fjärde stycket, som är nytt, upplyses om att det i 5 kap. finns bestäm- melser om behandling av personuppgifter för forensi- ska ändamål och att det kapitlet gäller i stället för 2 och 3 kap. Regle- ringen i 5 kap. tar främst sikte på den verksamhet som bedrivs av Natio- Prop. 2014/15:94 nellt forensiskt centrum, men omfattar även personuppgiftsbehandling vid i övrigt när behandlingen utförs för forensiska ändamål.