prop · H30310 · 2015-11-03 00:00:00 — Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. anser att en rimlig följd av denna ändring torde vara att uttrycket ”överföringsuppdrag” i lagen (1999:1309) om system för avveckling av förpliktelser på finans- marknaden tolkas på samma sätt. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 4.2.5 gäller bestämmelserna om kontoföring i kontoföringslagen för finansiella instrument. Definitionen i lagen av denna term, och därigenom avgräns- ningen av lagens tillämpningsområde, har gjorts genom en hänvisning till lagen om värdepappersmarknaden. Den sistnämnda lagen genomför MiFID I. Även förordningen om värdepapperscentraler tar sin utgångs- punkt i definitionen av termen finansiella instrument i MiFID I (artik- larna 2.1.8 och 76.7). är det i stället MiFID II som I förarbetena till kontoföringslagen uttalades att avsikten var att lagen ska vara tillämplig på aktier i avstämningsbolag oberoende av om de är utgivna för allmän omsättning eller inte (prop. 1997/98:160 s. 168). andra ord ska även aktier i privata avstämningsbolag kunna kontoföras. praktiken är också en majoritet av de avstämningsbolag för vilka avstäm- ningsregister förs hos privata aktiebolag. Vid genomförandet av MiFID I gjordes bedömningen att aktier i privata aktiebolag, med hänsyn till förbuden i 1 kap. 7 och 8 §§ aktie- bolagslagen mot att sådana aktier sprids till en bredare krets eller blir föremål för organiserad handel, inte borde anses som överlåtbara värde- papper (prop. 2006/07:115 s. 282). Sådana aktier skulle därigenom inte heller omfattas av definitionen av finansiella instrument i lagen om värdepappersmarknaden (1 kap. 4 § första stycket 1). ning kan te sig naturlig med utgångspunkt i lagen om värdepappers- Vid genomförandet av MiFID I förbisågs dock att avgräns- ningen skulle få konsekvenser även för kontoföringslagen, eftersom definitionen av finansiella instrument i kontoföringslagen hänvisar till den i lagen om värdepappersmarknaden. Oavsett förarbetsuttalandet vid genomförandet av MiFID I är det uppenbart att kontoföringslagens bestämmelser även bör omfatta konto- förda aktier och andra rättigheter i privata aktiebolag. möjligt att, med stöd av förarbetsuttalandena avseende kontoförings- lagen, analogivis komma fram till en sådan tolkning av gällande rätt. en sådan tolkning talar dock att termen finansiella instrument används i flera olika rättsakter på finansmarknadsområdet. Med tanke på frågans betydelse, inte minst när det gäller rättsverkningarna av registrerings- åtgärder för enskilda aktieägare och förtroendet för det dematerialiserade systemet, bör det dock förtydligas att kontoföringslagens tillämpnings- område även omfattar kontoföring av aktier och aktierelaterade rättig- heter i privata aktiebolag som är avstämningsbolag. Definitionen av finansiella instrument bör dock hänvisa till den artikel i förordningen som definierar finansiella instrument. termen finansiella instrument en och samma innebörd på hela finans- I definitionen av denna term i kontoföringslagen bör det dock därutöver anges att aktier och aktierelaterade rättigheter i privata avstämningsbolag jämställs med finansiella instrument vid tillämpningen av lagen. Eftersom kontoföring av aktier som inte är finansiella instrument enligt ligger utanför tillämpnings- området för förordningen om värdepapperscentraler, står det fritt att tillämpa bestämmelser om kontoföring även av sådana aktier. påpekar bör även uttrycket överförings- uppdrag i avvecklingslagen omfatta aktier och aktierelaterade rättigheter i privata avstämningsbolag. Någon sådan ändring i avvecklingslagen föreslås inte i förevarande proposition. Enligt regeringens mening bör det emellertid trots det vara möjligt att tolka avvecklingslagen på så sätt. råder nämligen ingen tvekan om att avvecklingssystem enligt avvecklingslagen både kan hantera och i praktiken hanterar avveckling av aktier i privata avstämningsbolag. Så sker genom Euroclear Sweden AB:s försorg. Det saknas anledning att vid tillämpningen av avvecklingslagen göra åtskillnad mellan t.ex. aktier i publika aktiebolag . 2015/16:10 respektive aktier i privata aktiebolag. Det gäller inte minst med tanke på att den enda svenska aktör som driver ett avvecklingssystem för värde- papper, , omfattas av det utvidgade tillämpnings- område för kontoföringslagen som föreslås i denna proposition. Regeringens förslag: Lagen om värdepappersmarknaden ska inte gälla för sådan clearingverksamhet som avses i förordningen om värdepapperscentraler. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. anser dock att tidpunkten för ikraftträdandet av lagändringen ska anpassas till de övergångsbestäm- melser som finns för införandet av ändringarna i kontoföringslagen. Detta följer enligt bolaget av att de regler i förordningen om värde- papperscentraler som avser deltagare förutsätter en auktoriserad värde- papperscentral och att reglerna i förordningen således inte kommer att träda i kraft förrän värdepapperscentralen har auktoriserats. Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om clearingverksam- het finns i lagen om värdepappersmarknaden. Med clearingverksamhet avses enligt 1 kap. 5 § 6 fortlöpande verksamhet som består i att a)på clearingdeltagarnas vägnar göra avräkningar i fråga om deras för- pliktelser att leverera finansiella instrument eller att betala i svensk eller utländsk valuta, b)träda in som motpart till både köpare och säljare av finansiella instru- ment, eller c)på annat väsentligt sätt ansvara för att förpliktelserna avvecklas genom överförande av likvid eller instrument. En clearingorganisation definieras i lagen om värdepappersmarknaden som ett företag som har fått tillstånd att driva clearingverksamhet, antingen enligt den lagen eller enligt förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister (1 kap. 5 § 5). De berörda termerna överensstämmer med dem i den numera upphävda lagen (1992:543) om börs- och clearingverksamhet före ikraftträdandet av lagen om värdepappersmarknaden (prop. 2006/07:115 s. 552). Av led a ovan framgår att avräkningar som är hänförliga till betalningar omfattas av termen clearingverksamhet, även om betalningarna saknar samband med någon transaktion som är hänförlig till finansiella instrument. Det anges även uttryckligen i förarbetena till bestämmelsen att valutaclearing omfattas av samma term (a. prop. Lagen om värdepappersmarknaden innehåller särskilda bestämmelser om clearingverksamhet (19–21 kap.). Dessa bestämmelser innehåller krav på bl.a. clearingorganisationers verksamhet och på deltagare i Därutöver finns det vissa bestämmelser som är gemensamma för clearingorganisationer och vissa andra finansiella Dessa bestämmelser gäller bl.a. tystnadsplikt, tillsyn, ingripan- den och överklagande. Genom de anpassningar av svensk rätt som gjordes med anledning av förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktions- register som trädde i kraft , infördes ett uttryckligt undantag från tillämpningsområdet för lagen om värdepappersmarknaden i fråga om centrala motparter (1 kap. 1 § tredje stycket, beträffande dessa lagändringar, se även avsnitt 4.5.2). Undantaget avser den som driver clearingverksamhet enligt led b ovan, dvs. genom att träda in som motpart till både köpare och säljare av finansiella instrument. undantaget avses centrala motparter enligt samma förordning (prop. 2012/13:72 s. 38 f.). Bakgrunden till undantaget är att centrala motparter driver verksamhet som uppfyller definitionen av clearingverksamhet i lagen om värdepappersmarknaden, särskilt när det gäller led b ovan. Enligt undantaget ska endast vissa bestämmelser i samma lag om bl.a. tillsyn gälla för centrala motparter. Det möjliggörs av att förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister inte omfattar dessa frågor (a. prop. Som berörs ovan omfattar dock termen clearingorganisation i lagen om värdepappersmarknaden uttryck- ligen centrala motparter, till följd av att det särskilt anges att en clearing- organisation kan vara ett företag som har fått tillstånd enligt förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister. tillstånd är detsamma som en auktorisation som central motpart enligt artikel 14 i samma förordning. Som berörs i avsnitt 6.2 definieras en värdepapperscentral i förord- ningen om värdepapperscentraler som en juridisk person som dels driver ett avvecklingssystem för värdepapper, dels tillhandahåller minst ytterligare en huvudtjänst enligt avsnitt A i bilagan till förordningen (artikel 2.1.1). Med ett sådant avvecklingssystem avses i huvudsak detsamma som i artikel 2 a i finality-direktivet (artikel 2.1.10). dock särskilt att verksamheten ska bestå i utförandet av överförings- uppdrag avseende värdepapper och att sådana avvecklingssystem som drivs av en central motpart inte avses. I fråga om uttrycket central motpart finns det i förordningen en hänvisning till en definition i förordningen om OTC-derivat, centrala motparter och transaktions- register (artikel 2.1.16). De övriga huvudtjänster som en värdepappers- central får driva är dels ursprunglig registrering av värdepapper i ett kontobaserat system, dels tillhandahållande och förande av värde- papperskonton på den högsta nivån. Av avsnitt 6.1 följer att de rörelseregler för värdepapperscentraler som behöver finnas i svensk rätt ska tas in i kontoföringslagen. På så sätt upp- nås en enhetlig reglering av värdepapperscentraler för såväl den verk- samhet som är att bedöma som clearingverksamhet som den verk- samhet som benämns kontoföring av finansiella instrument. regler för värdepapperscentraler bör således inte finnas i lagen om värde- Definitionen av termen avveckling i förordningen inkluderar ”slut- förande av en värdepapperstransaktion” (artikel 2.1.7). led a i definitionen av clearingverksamhet i lagen om värdepappers- marknaden (1 kap. 5 § 6). Det gäller inte minst då detta slutförande enligt definitionen i förordningen ska syfta till att reglera förpliktelserna mellan parterna i en värdepapperstransaktion. Det anges visserligen inte uttryckligen i förordningen att just avräkning avses. alltid en betalning eller leverans av värdepapper av en avräkning (nett- ning) parterna emellan. Det innebär att definitionen av avveckling i förordningen omfattar i vart fall en del av det som definieras som clearingverksamhet i lagen om värdepappersmarknaden (1 kap. 5 § 6 a). Avräkning (clearing) avseende sådana betalningar som inte har samband med en värdepapperstransaktion omfattas dock inte av förordningens tillämpningsområde. Med andra ord överlappar inte definitionen i lagen om värdepappersmarknaden förordningen i det avseendeet. Även led c i definitionen av clearingverksamhet i lagen om värde- pappersmarknaden riskerar att överlappa förordningens tillämpnings- område. Det följer av att ”överföring av kontantmedel eller värde- papper”, som uttryckligen är en del av termen avveckling som den definieras i förordningen, motsvarar definitionen av clearingverksamhet i lagen om värdepappersmarknaden. Överföring av likvid eller finansiella instrument får i sammanhanget anses vara att på annat ”väsentligt sätt” ansvara för avveckling av förpliktelser. När det gäller led b i definitionen av clearingverksamhet i lagen om värdepappersmarknaden är det inte lika uppenbart att någon konflikt i förhållande till förordningen uppkommer. Som konstateras ovan är det centrala motparter enligt förordningen om OTC-derivat, centrala mot- parter och transaktionsregister som träder in som motpart till både köpare och säljare av finansiella instrument. Enligt förordningen om värdepap- perscentraler är en central motpart inte att anse som en värdepappers- central (se artikel 2.1.1 och 2.1.10). De regler i den sistnämnda förord- ningen, som specifikt gäller värdepapperscentraler, är således inte tillämpliga på centrala motparter. System som drivs av centrala motparter har undantagits från definitionen av ett avvecklingssystem för värde- papper (artikel 2.1.10). Det innebär att centrala motparter inte tillhanda- håller någon huvudtjänst i förordningens mening. Mot bakgrund av de ovan beskrivna konflikterna mellan förordningen och lagen om värdepappersmarknaden är det nödvändigt att införa en bestämmelse i den lagen av innebörden att den inte är tillämplig på sådan clearingverksamhet som avses i förordningen. Det innebär att de rörelse- regler m.m. som enligt lagen gäller för clearingorganisationer inte ska tillämpas på värdepapperscentraler. Förslaget innebär att det i praktiken endast kommer att vara sådana clearingorganisationer som ägnar sig åt clearing av betalningar som fullt ut omfattas av bestämmelserna om clearingorganisationer i lagen om värdepappersmarknaden. I praktiken rör det sig om Bankgirocentralen. ägnar sig visserligen också åt clearing av betalningar, men behöver inte något tillstånd enligt nämnda lag. Mot den bakgrunden uppkommer frågan om definitionen av clearingverksamhet i den lagen inte bör avgränsas till att avse endast betalningar och inte finansiella instrument. Som framgår ovan ska dock vissa bestämmelser i lagen, om bl.a. tillsyn, gälla för centrala motparter. Dessa motparter ägnar sig åt clearing av finansiella instrument. Det finns därför anledning att låta definitionen av clearingverksamhet omfatta clearing av finansiella instru- ment även fortsättningsvis. Den fråga om ikraftträdandet av lagändringen som tar upp behandlas i avsnitt 14. 2015/16:10 7 Regeringens förslag: Avstämningsregister ska definieras som ett register som består av avstämningskonton som läggs upp för ägare av finansiella instrument och som registreras enligt kontoföringslagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker promemorians förslag eller har inget att invända mot det. , och , med instämmande av och till viss del , invänder dock mot det som anförs i promemorian om registreringsåtgärder på den högsta nivån och förhållandet mellan å ena sidan en central kontoföringstjänst enligt förordningen och å andra sidan förande av avstämningsregister och avstämningskonton. Även ifrågasätter det som anförs om den högsta nivån i promemorian. tillägger för egen del att värdepapperskonton enligt förordningen bör tolkas som de konton som värdepapperscentralen er- bjuder deltagarna att kontoföra värdepapper på, dvs. det som benämner värdepapperskonto. anser därutöver att nuvarande bestämmelser om avveckling av innehav som hålls genom en länk inte tillräckligt beaktar de förhållanden som utländska finansiella företag verkar under. Skälen för regeringens förslag En värdepapperscentral enligt definitionen i förordningen om värdepap- perscentraler driver ett avvecklingssystem för värdepapper och tillhanda- håller minst en ytterligare huvudtjänst som förtecknas i avsnitt A i bilagan till förordningen (artikel 2.1.1). De tillkommande huvudtjänst- erna i bilagan avser dels ursprunglig registrering av värdepapper i ett kontobaserat system, benämnd notarietjänst, dels tillhandahållande och förande av värdepapperskonton på högsta nivå, benämnd central konto- föringstjänst. Tjänsterna framstår som besläktade eftersom båda avser den högsta nivån där värdepapper skapas genom emission. Kontoföring på den högsta nivån är i sin tur en förutsättning för att värdepapperen ska vara fritt överlåtbara genom debitering och kreditering av värdepappers- konton. Tjänsterna har samband med förordningens krav på att värde- papper som tas upp till handel respektive handlas på handelsplatser ska presenteras i kontobaserad form (artikel 3). Systemet med kontoförda värdepapper infördes i , till följd av den numera upphävda aktiekontolagen (1989:827). Genom den nuvarande kontoföringslagen infördes regler om kontoförda finansiella instrument som även avser andra instrument än aktier. har därmed infört ett system med kontoförda värdepapper som motsvarar reglerna i artikel 3 i förordningen om värdepappers- centraler. Kontoförda finansiella instrument som har utfärdats i sedan kontoföringslagen blev tillämplig ska vara emitterade i dematerialiserad form. Det ligger väl i linje med förordningens krav, som visserligen inte avser alla finansiella instrument utan som begränsas till överlåtbara värdepapper som har upptagits till handel eller handlas på reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF-plattformar (handelsplatser). Termerna avstämningsregister och avstämningskonto Genom aktiekontolagen skedde en övergång från dokumentbaserade värdepapper till kontoförda värdepapper, till att börja med avseende aktier. När den lagen 1999 ersattes av kontoföringslagen ersatte också termen avstämningskonto den tidigare termen aktiekonto. Termen aktie- konto ansågs inte längre vara lämplig eftersom kontoföringslagen är generellt tillämplig (prop. 1997/98:160 s. 171). Termen avstämnings- register kvarstod dock. Termerna avstämningsregister och avstämnings- konto har därmed gamla anor och en vedertagen betydelse som förord- ningen om värdepapperscentraler inte ger anledning att ändra. Avstämningsregister består av avstämningskonton och förs genom automatiserad behandling (4 kap. 1 § första stycket kontoföringslagen). Varje innehavare av finansiella instrument som registreras i enlighet med kontoföringslagen ska ha ett eller flera sådana avstämningskonton, såvida inte instrumenten är förvaltarregistrerade. Av det följer att avstämnings- register bildar en sammanställning av ägare till ett avstämningsbolag. Med avstämningsbolag förstås ett aktiebolag vars bolagsordning inne- håller ett förbehåll om att bolagets aktier ska vara registrerade i ett avstämningsregister i enlighet med kontoföringslagen (1 kap. 3 § kontoföringslagen och 1 kap. 10 § aktiebolagslagen, se vidare avsnitt 4.2.5). För en översiktsbild avseende termerna avstämningsregister och avstämningskonton, se figurerna 2 och 3 i avsnitt 4.2.5. Regeringen instämmer i synpunkt att värdepapperskonton enligt förordningen om värdepapperscentraler bör tolkas som de konton som värdepapperscentralen erbjuder deltagarna att kontoföra värdepapper på, dvs. det som benämner värdepapperskonto. Denna term förekommer dock inte i lag. Den term som förekommer i svensk rätt är i stället avstämningskonto. Kontoföring i avstämningsregister avser äganderätt och särskild rätt till dematerialiserade eller immobiliserade finansiella instrument (1 kap. 1 § kontoföringslagen). Med sådana instrument avses att en skriftlig hand- ling, t.ex. ett aktiebrev, inte har utfärdats respektive att det genom förva- ring eller på annat likvärdigt sätt har säkerställts att handlingen inte kommer i omlopp. För kontoförda finansiella instrument får det inte ut- färdas någon sådan skriftlig handling. Om så har skett, är handlingen inte giltig (4 kap. 5 § första stycket kontoföringslagen). För finansiella instru- ment som har utfärdats i ett annat land än gäller i stället att aktie- brev, skuldebrev eller annan motsvarande handling som har utfärdats ska vara inlämnad till förvaring hos den centrala värdepappersförvararen eller för detta företags räkning (4 kap. 5 § andra och tredje styckena). Kontoföring på den högsta nivån , , , och anser att registreringsåtgärder som vidtas av en värdepapperscentral i dess eget system, dvs. i ett avstämningsregister enligt svensk rätt, inte alltid utgör registreringsåtgärder på den högsta nivån enligt förordningen. De anser att den tolkningen är alltför långtgående. En värdepapperscentrals förande av värdepapperskonton på den högsta nivån enligt förordningen är kopplad till den ursprungliga registreringen av värdepapper hos en värdepapperscentral och är därmed en tjänst som endast kan tillhanda- hållas av den värdepapperscentral som emittenten väljer för den ursprungliga registreringen av värdepapper, en värdepapperscentral för emittenter. Om en värdepapperscentral däremot väljer att erbjuda sina deltagare möjligheten att kontoföra värdepapper, som ursprungligen har registrerats av en annan värdepapperscentral i sitt system via en länk, erbjuds denna tjänst av en värdepapperscentral för investerare. Den kontoföring som en värdepapperscentral för investerare gör i dess kontosystem får enligt remissinstanserna anses vara på en lägre nivå enligt förordningen. Denna typ av tjänst är inte en huvudtjänst enligt förordningen. I stället rör det sig om en anknuten tjänst (avsnitt B, punkt 3, i bilagan till förordningen). Länkar mellan värdepappers- centraler kan också beröra fler än två parter, dvs. även en eller flera mellanhänder. Om tanken med promemorians förslag är att det inte ska göras någon skillnad mellan en värdepapperscentral som på emittentens uppdrag initialt registrerat ett visst värdepapper (värdepapperscentral för emittenter) och en värdepapperscentral som kontoför ett visst värde- papper via en länk med en annan värdepapperscentral (värdepappers- central för investerare), föranleder detta enligt dessa remissinstanser ett antal problem, bl.a. avseende emissionens integritet. De anser också att en värdepapperscentrals registreringsåtgärder ska få de rättsverkningar som följer av 6 kap. kontoföringslagen oavsett om det rör sig om ur- sprunglig registrering eller registrering via en länk. Termerna avstäm- ningsregister och avstämningskonton behöver inte heller begränsas till att avse värdepapper som finns registrerade på den högsta nivån enligt förordningen. Regeringen instämmer i att det inte finns någon fullständig överens- stämmelse mellan huvudtjänsterna i förordningen och de uttryck som används i svensk rätt. Enligt regeringens uppfattning sker inte alla registreringsåtgärder i avstämningsregister på den högsta nivån. De slutsatser som dras i promemorian i detta avseende är enligt regeringens uppfattning således alltför långtgående. Den ursprungliga registreringen benämns med förordningens termino- logi notarietjänst. Detta torde i svensk rätt närmast motsvaras av att upprätta ett avstämningsregister för den aktuella emittenten. I ett sådant fall har alltså finansiella instrument registrerats till följd av en emission och efter överenskommelse mellan emittenten och den centrala värde- pappersförvararen (värdepapperscentralen). efter registreringen vidtas på avstämningskonton i detta avstämnings- register är närmast att jämföra med kontoföring på den högsta nivån, dvs. en central kontoföringstjänst enligt förordningen. Om däremot en värdepapperscentral som är etablerad i ett annat land inom EES än registrerar en emission av aktier, dvs. en ursprung- lig registrering (en huvudtjänst enligt förordningen), och värdepappers- centralen låter vissa av dessa aktier kontoföras hos en annan värdepap- perscentral, t.ex. , upprättas en s.k. länk mellan dessa båda värdepapperscentraler. En länk kan även, som bl.a. påpekar, bestå av en eller flera mellanhänder mellan dessa värdepapperscentraler. Det senare benämns indirekt länk. Upprättande av länkar är, som påtalar, en specifikt angiven anknuten tjänst enligt förordningen (se avsnitt B, punkt 3, i bilagan till förord- ningen). Det rör sig således inte om huvudtjänsten central kontoförings- tjänst. Dessa förhållanden talar med styrka för att finansiella instrument som tillhandahålls genom en länk från en annan värdpapperscentral inte innebär kontoföring på den högsta nivån. Ett sådant förhållningssätt torde också, som flera remissinstanser påpekar, vara förenligt med vedertagen terminologi på värdepappersmarknaden. Om den senare värdepapperscentralen i exemplet ovan benämns värde- papperscentral för investerare kan den första värdepapperscentralen, för framställningens skull, benämnas värdepapperscentral för emittenter (se avsnitt 4.4). Medan emissionen har registrerats hos den första värdepap- perscentralen, dvs.