prop · H3039 · 2015-09-23 00:00:00 — Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Skälen för regeringens förslag: I artikel 162–167 i Solvens II-direk- tivet finns bestämmelser om behandlingen av inom gemenskapen etable- rade filialer till försäkringsföretag med huvudkontor utanför gemenska- pen (numera Europeiska unionen). Enligt artikel 13.11 avses med filial en agentur eller en filial till ett försäkringsföretag. Delar av bestämmel- serna i artikel 162–167 har sin motsvarighet i de äldre direktiven (artiklarna 23–26 och 28a i första skadeförsäkringsdirektivet, artiklarna 51 och 53–56 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet och artikel 53 i tredje livförsäkringsdirektivet). Dessa äldre bestämmelser har genomförts genom bestämmelser i 4–10 kap. lagen (1998:293) om utländska försäk- ringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i (LUFT). Enligt artikel 162.1 ska filialens verksamhet vara tillståndspliktig. Tillstånd ska ges till försäkringsföretaget, om företaget uppfyller vissa särskilda krav som finns angivna i artiklarna 162.2 och 163. Enligt artikel 162.2 får en medlemsstat bevilja auktorisation, om företaget uppfyller minst följande villkor: 1.Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverksamhet. 2.Det etablerar en filial inom den medlemsstats territorium där företaget ansökt om auktorisation. 3.Det förbinder sig att på den plats där filialen är belägen upprätta till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att där förvara alla handlingar som hör till verksamheten. 4.Det utser en allmän representant som ska godkännas av tillsynsmyn- digheterna. 5.Det innehar tillgångar i den medlemsstat där företaget ansökt om auktorisation av en storlek som motsvarar minst hälften av den i artikel 129.1 d föreskrivna lägsta gränsen för minimikapitalkravet och deponerar en fjärdedel av detta tröskelvärde som säkerhet. 6.Det förbinder sig att täcka solvenskapitalkravet och minimikapital- kravet enligt kraven i artiklarna 100 och 128. 7.Det meddelar namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisa- tionen söks, om de risker som ska täckas klassificeras enligt klass 10 under del A i bilaga I, med undantag för fraktförares ansvar. 8.Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 163. 9.Det uppfyller kraven på företagsstyrning i avsnitt 2 av kapitel IV. De nuvarande svenska bestämmelserna om krav på koncession (till- stånd) finns i 4 kap. LUFT, där det också finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om handlingar som ska fogas till ansökan. genomföra artikel 162.2 e (med undantag för frågan om deposition), f och i behöver LUFT ändras. I övriga delar bedöms artikel 162 inte föranleda någon genomförandeåtgärd då dessa delar överensstämmer med gällande rätt (se 4 kap. 1, 4 och 5 §§ samt 5 kap. 1 och 2 §§ i LUFT). Detsamma gäller beträffande artikel 163 (se 4 kap. 4 § andra stycket LUFT). I artikel 164 finns bestämmelser om möjlighet att överlåta försäkrings- bestånd från filialer till försäkringsföretag i tredje land. De nuvarande svenska bestämmelserna om överlåtelse av försäkringsbestånd från en försäkringsgivare från tredje land finns i 9 kap. Bestämmelserna i artikel 164 kräver följdändringar i de nuvarande svenska bestämmel- serna. Följdändringarna är föranledda av att kraven i de tidigare försäk- ringsdirektiven var kopplade till begreppet solvensmarginal som genom Solvens II-direktivet ersatts med krav kopplade till begreppen medräkningsbar kapitalbas och solvenskapitalkrav. I artikel 165 finns bestämmelser kring försäkringsföretagens försäk- ringstekniska avsättningar m.m. och i artikel 166 bestämmelser om filialens skyldighet att hålla vissa belopp relaterade till kapitalkrav och medräkningsbar kapitalbas. De nuvarande svenska bestämmelserna om bl.a. deposition, försäkringstekniska avsättningar, solvenskrav och till- räcklig kapitalbas finns i 5 kap. Bestämmelserna i artikel 165 och artikel 166 kräver följdändringar i de nuvarande svenska bestämmelserna. Följdändringarna handlar i praktiken om att även filialer till försäkringsgivare från tredje land ska tillämpa de nya bestämmelserna om avsättningar, kapitalbas, kapitalkrav och företagsstyrning som till följd av Solvens II-direktivet införs för försäkringsgivare etablerade inom EES. Det krav på deposition som finns ska finnas kvar. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om kapitalbas, solvenskapitalkrav och mini- mikapitalkrav samt interna modeller som avser den försäkringsrörelse som en försäkringsgivare från tredjeland bedriver i . I artikel 167 finns bestämmelser om vissa särskilda förmåner för försäkringsföretag med huvudkontor utanför gemenskapen som har filialer i fler än en medlemsstat inom gemenskapen. Förmånerna handlar om beräkning av kapitalkrav, deposition och placering av tillgångar. De nuvarande svenska bestämmelser som gäller vid verksamhet i flera EES- länder finns i 5 kap. 16–18 §§ LUFT. Bestämmelserna i artikel 167 kräver följdändringar i de nuvarande svenska bestämmelserna. Följdänd- ringarna är föranledda av att kraven i de tidigare försäkringsdirektiven var kopplade till begreppet solvensmarginal som genom Solvens II- direktivet ersatts med krav kopplade till begreppet solvenskapitalkrav. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om vad ett sådant register, som en företrädare för en försäkringsgivare från tredje land är skyldig att föra, ska innehålla. I övrigt bör vissa ändringar, som är föranledda av Solvens II-direktivet, göras utöver de som nämnts tidigare. Lagrådet anför att det inte framgår av remissen om det krävs särskilda föreskrifter om värderingen av tillgångar och skulder samt åtgärdsplaner och saneringsplaner när det gäller försäkringsgivare från tredje land eller varför det annars krävs särskilda bemyndiganden i de nu aktuella paragraferna. Vidare pekar Lagrådet på att det finns motsvarande bestämmelser och bemyndiganden i förslaget till ändring av FRL. 2015/16:9 bör enligt Lagrådet klargöras i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Regeringen bedömer numera att det inte behövs några sådana särskilda bemyndiganden i nu aktuella bestämmelser i förevarande lag då föreskrifter om värderingen av tillgångar och skulder samt åtgärdsplaner och saneringsplaner även kommer att omfatta försäkringsgivare från tredje land. Det bör dock klargöras i nu aktuella bestämmelser att föreskrifterna ska beaktas. 22Genomförande av ändringarna i prospektdirektivet med anledning av omnibus II-direktivet Regeringens förslag: Om ett grundprospekt eller ett tillägg till detta inte innehåller de slutliga villkoren för ett erbjudande av överlåtbara värdepapper till allmänheten, ska emittenten så snart det är möjligt ge in villkoren till för registrering och offentliggöra dessa enligt ett visst förfarande. ska att så snart det är möjligt underrätta berörd behörig myndighet i en annan stat inom EES och Europeiska värde- pappers- och marknadsmyndigheten om villkoren. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot för regeringens förslag: Genom artikel 1.2 i omnibus II- direktivet ändras artikel 5.4 tredje stycket i prospektdirektivet. att om det slutliga villkoren för erbjudandet inte ingår i vare sig grund- prospektet eller något tillägg, ska de göras tillgängliga för investerarna, registreras hos den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten samt meddelas av den behöriga myndigheten till den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten/värdmedlemsstaterna så snart det är praktiskt möjligt när ett erbjudande till allmänheten görs, och om det är möjligt före den tidpunkt då erbjudandet till allmänheten börjar gälla eller de berörda värdepapperen tas upp till handel. I artikeln stadgas även att hemmed- lemsstatens behöriga myndighet ska meddela de slutliga villkoren till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (), att de slut- liga villkoren ska innehålla information som endast avser värdepappers- noten och ska inte användas för att komplettera grundprospektet samt att artikel 8.1 a ska tillämpas i sådana fall. Ändringen i artikel 5.4 innebär att det inte längre åligger emittenten att underrätta berörd behörig myndighet i en annan stat inom EES om I stället införs en skyldighet för hemmedlemsstatens behöriga myndighet att så snart det är möjligt underrätta berörd behörig myndighet i en annan stat inom EES och även om villkoren. Artikel 5.4 tredje stycket i prospektdirektivet har genomförts i 2 kap. 17 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. grafen bör justeras så att den nya lydelsen av nu aktuell artikel i 22.2 Övriga ändringar i prospektdirektivet Regeringens bedömning: Övriga artiklar i prospektdirektivet som ändras genom omnibus II-direktivet föranleder ingen lagstiftningsåtgärd. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen invändning mot den. Skälen för regeringens bedömning: Genom artikel 1.2–1.5 i omnibus II-direktivet ändras artiklarna 11.3, 13.7, 14.8 och 15.7 i prospektdirektivet. I samtliga dessa fall åläggs att utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn inom vissa i respektive artikel preci- serade områden. Dessa artiklar är således riktade till och är inte föremål för genomförande i nationell lagstiftning. Genom artikel 1.6 i omnibus II-direktivet införs en ny artikel 31 a i prospektdirektivet. artikel behandlar Esmas personal och resurser och bör inte genomföras i nationell lagstiftning. 23 Finansiella konglomerat – specialföretag Regeringens förslag: Specialföretag ska ingå i definitionen av finan- siell sektor (försäkringssektorn) och reglerat företag i lagen om sär- skild tillsyn över finansiella konglomerat. Utredningens förslag innehåller inte någon motsvarighet till regering- Remissinstanserna lämnar inga synpunkter i aktuell del. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer med reger- Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot Skälen för regeringens förslag: Både definitioner av reglerade före- tag och försäkringssektorn kan få avgörande betydelse för om ett finan- siellt konglomerat föreligger i ett enskilt fall. I den finansiella sektorn ingår inte enbart reglerade företag – t.ex. kreditinstitut, försäkrings- företag och värdepappersbolag – utan även vissa andra företag. ändringsdirektivet ändras konglomeratdirektivets nuvarande definitioner av ”reglerad enhet” och ”försäkringssektorn”. Definitionen av reglerad enhet ändras så att den omfattar återförsäkringsföretag. Dessa ingår i försäkringssektorn. ändras definitionen av återförsäk- ringsföretag så den inkluderar specialföretag (se artikel 2.4 och 2.6 i konglomeratdirektivet som ändras genom artikel 2.1 i ändringsdirek- tivet). Specialföretag definieras genom en hänvisning till artikel 13.26 i Solvens II-direktivet. Där anges att specialföretag är ett företag, annat än ett befintligt försäkrings- eller återförsäkringsföretag, oavsett om det är ett eget bolag eller inte, som övertar risker från försäkrings- eller återförsäkringsföretag och till fullo finansierar sin exponering för sådana risker genom inkomster från emissioner av skuldebrev eller någon annan finansieringsmekanism där återbetalningsrättigheterna för dem som till- handahåller sådana lån eller en sådan finansieringsmekanism är efter- ställda ett sådant företags återförsäkringsskyldigheter. Definitionen av reglerade företag i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat (konglomeratlagen) omfattar bl.a. försäk- ringsföretag. Till försäkringsföretag hänförs försäkringsaktiebolag, ömse- sidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar enligt FRL. Detta gäller även om företaget uteslutande bedriver återförsäkringsrörelse och är ett återförsäkringsföretag i EU-direktivets mening. I detta avseende har alltså de svenska reglerna redan ett vidare tillämpningsområde än vad kräver. Specialföretag beaktas inte särskilt i konglomeratlagen enligt gällande rätt, varken som ett reglerat företag eller som ett företag inom den finansiella sektorn. finns en definition av specialföretag i . Med special- företag avses där ett utländskt företag som, utan att vara försäkrings- givare, övertar risker från ett försäkringsföretag eller en utländsk försäk- ringsgivare och som helt finansierar sin verksamhet genom emissioner av skuldebrev eller någon annan liknande form av finansiering, för vilken rätten till återbetalning är underordnad företagens skyldigheter enligt avtal om riskövertagande. Definitionen får betydelse i placerings- och solvenssammanhang. föreslås att det införs en reglering för svenska specialföretag i (se avsnitt 19). avses ett aktiebolag eller en ekono- misk förening som, utan att vara ett försäkringsföretag eller en utländsk försäkringsgivare, övertar försäkringsrisker från ett försäkringsföretag eller en EES-försäkringsgivare och som helt finansierar sin verksamhet genom emissioner av skuldebrev eller någon annan liknande form av finansiering, för vilken rätten till återbetalning är underordnad företagens skyldigheter enligt avtal om riskövertagande. För att genomföra ändringsdirektivet bör ändringar göras i konglo- meratlagen i enlighet med direktivet som innebär att specialföretag ingår i definitionen av finansiell sektor (försäkringssektorn) och reglerat före- tag. Vid bedömningen om ett finansiellt konglomerat är för handen ska således förekomsten av ett specialföretag beaktas. Regeringens förslag: Ändringarna i försäkringsrörelselagen och övriga lagar till följd av Solvens II-direktivet ska träda i kraft . får ta ut avgifter även före lagens ikraftträdande för ansökningar och anmälningar enligt de nya bestämmelserna om solvens, specialföretag, undantag beroende på storlek, grupptillsyn och fastställande av tillämpning av övergångsbestämmelser, när dessa har kommit in till inspektionen före lagens ikraftträdande. Regeringens bedömning: fr.o.m. det datum då lagstift- ningen utfärdats och offentliggjorts t.o.m. ska , på begäran av ett försäkringsföretag, kunna göra granskningar och besluta om godkännande av interna modeller, tilläggskapital, klassificering av kapitalbasmedel, företagsspecifika parametrar, specialföretag, durationsbaserade aktiekursrisker och de särskilda övergångsbestämmelserna kring beräkningen av bästa skattning och försäkringstekniska avsättningar. ska även kunna göra en granskning och ha befogenhet att fatta beslut i vissa grupprelaterade frågor. Dessa beslut ska inte gälla förrän tidigast . fr.o.m. det datum då lagstiftningen utfärdats och offent- liggjorts t.o.m. får , efter ansökan av ett försäkringsföretag, besluta om undantag från bestämmelserna om solvens, offentliggörande och grupptillsyn i försäkringsrörelselagen. Beslutet ska inte gälla före . förtida prövning av dessa ärenden kräver inte stöd av någon uttrycklig övergångsbestämmelse. Utredningens förslag och bedömning överensstämmer i allt väsent- ligt med regeringens förslag. Förslaget och bedömningen i utkastet till lagrådsremiss överens- stämmer i allt väsentligt med regeringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget och bedömningen eller har ingen invändning mot dem. Kammarrätten i anför att det inte framgår av utkastet till lagrådsremiss huruvida beslut ska kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol och att det i vart fall inte kommer vara möjligt att överklaga dessa beslut enligt överklagandebestämmelserna i . Skälen för regeringens förslag och bedömning Enligt artikel 311 i Solvens II-direktivet ska ett antal uppräknade artiklar i direktivet tillämpas fr.o.m. . De uppräknade artiklarna är de artiklar som anses ingå i den s.k. konsolideringen. första stycket i Solvens II-direktivet ska medlemsländerna genomföra den normgivning som behövs för att följa ett antal uppräknade artiklar . De uppräknade artiklarna motsvarar de s.k. egentliga Solvens II-artiklarna. Av artikel 309.1 andra stycket framgår att den nationella normgivningen ska tillämpas . Alla dessa datum har ändrats genom olika rättsakter. De artiklar som ingår i den s.k. konsolideringen har redan genomförts i svensk rätt, vilket innebär att bestämmelsen i artikel 311 inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Merparten av de s.k. egentliga Solvens II- artiklarna – dvs. de artiklar som finns med i uppräkningen i artikel 309.1 första stycket – föreslås bli införda genom ändringar i FRL. Genom artikel 2.83 i omnibus II-direktivet ändras artikel 311 i Solvens II-direktivet på det sättet att de aktuella artiklarna ska tillämpas fr.o.m. i stället för fr.o.m. . Som framgått ovan krävs det inga lagstiftningsåtgärder för att genomföra artikel 311, vilket innebär att det inte heller krävs några lagstiftningsåtgärder med anledning av ändringen i artikel 311. Det kan noteras att ändringen genom omnibus II-direktivet också innebär att artiklarna 56 och 143 i Solvens II-direktivet inte längre finns med i uppräkningen av ”konsoli- deringsartiklarna” i artikel 311. Ändringen är svårtolkad, mot bakgrund av att de aktuella artiklarna inte heller finns med i den uppräkning av de egentliga Solvens II-artiklarna som finns i artikel 309.1. Det kan dock antas att ändringen saknar praktisk betydelse för det svenska genom- förandet. Genom artikel 2.81 i omnibus II-direktivet ändras artikel 309.1 första stycket i Solvens II-direktivet på det sättet att det datum då den nationella normgivning som behövs för att följa de aktuella artiklarna ska sättas i kraft ändras från till . Vidare införs det ett nytt andra stycke där det anges att den normgivning som är nödvändig för att följa artikel 308a (de särskilda s.k. infasningsreglerna som behandlas under nästa rubrik) ska tillämpas fr.o.m. . Det får antas att även det nuvarande andra stycket i Solvens II-direktivet ändras på det sättet att det datum då de egentliga Solvens II-artiklarna ska börja tillämpas ändras från till . De ändringar i Solvens II-direktivet som genomförs genom omnibus II- direktivet innebär i praktiken att de ändringar som med anledning av genomförs i framför allt FRL, men också i bl.a. lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , ska ”sättas i kraft” , och börja tillämpas . Regeringen gör bedöm- ningen att den svenska normgivningen kan anses ha ”satts i kraft” när har fattat beslut om de aktuella lagändringarna och de har blivit utfärdade av regeringen. Särskild infasningsperiod före ikraftträdandet Som framgått ovan ska bestämmelserna i vara genomförda , och börja tillämpas . Genom artikel 2.80 i omnibus II-direktivet införs det en ny artikel 308a i Solvens II-direktivet, som innehåller bestämmelser om en s.k. infas- Enligt artikel 308a.1 ska medlemsländerna se till att tillsyns- myndigheterna fr.o.m. har rätt att fatta beslut om godkän- nande i vissa utpekade frågor – t.ex. när det gäller frågor kring godkän- nande av s.k. tilläggskapital, företagsspecifika parametrar, interna model- ler och övergångsregler. Enligt artikel 308a.2 och 308a.3 ska tillsynsmyndigheterna även, fr.o.m. , ha befogenhet att vidta vissa uppräknade åtgärder i grupprelaterade frågor. Enligt 308a.4 ska medlemsländerna när det gäller de s.k. grupprelaterade frågorna ålägga tillsynsmyndigheterna att pröva ansökningar om godkännande eller tillstånd som lämnas in av försäk- ringsföretagen. Tillsynsmyndigheternas beslut med anledning av dessa ansökningar ska dock inte börja gälla före . Enligt artikel 311 i Solvens II-direktivet ska artikel 308a gälla fr.o.m. . Syftet med den särskilda infasningsperioden från respektive till är att den ska möjliggöra för såväl företag som tillsynsmyndigheterna att kunna börja tillämpa Solvens fr.o.m. . Det är här fråga om att möjliggöra för att ta emot och pröva ärenden enligt de nya bestämmelserna innan de har trätt i kraft. Normgivningen ska dock givetvis ha ”satts i kraft”. Detta sker när har fattat beslut om de aktuella lagändringarna och dessa har utfärdats och offentliggjorts. prövning torde inte kräva stöd av några uttryckliga övergångsbestämmelser (se Lagrådets yttrande i prop. 2009/10:220 s. 529). Regeringen anser, till skillnad från Kammarrätten i , att det kommer att vara möjligt att överklaga beslut som meddelas enligt överklagandebestämmelserna i , då sådana beslut kommer att meddelas med stöd av lagen (trots att lagändringarna ännu inte har trätt i kraft) och därmed är överklagbara enligt överklagandebestämmelserna i (jfr Lagrådets yttrande i prop. 2009/10:220 s. 529). Trots att prövning inte torde kräva stöd av några uttryckliga övergångsbestämmelser, behövs det en ikraftträdande- och övergångsbestämmelse i FRL om att även före lagens ikraftträdande får ta ut avgifter för ansökningar och anmälningar enligt de nya bestämmelserna, när dessa har kommit in till inspektionen före lagens ikraftträdande. Lagrådet har invänt att det framstår som inkonsekvent att meddela särbestämmelser om avgiftsuttag före ikraftträdandet, men inte i fråga om denna tidiga beslutsprocess som sådan och att frågan bör övervägas på nytt. Regeringen å sin sida kan bara konstatera att det inte torde krävas några uttryckliga övergångsbestämmelser för denna tidiga beslutsprocess – ett ställningstagande som Lagrådet har tagit och som Lagrådet nu inte har invänt mot. För att ska kunna ta ut avgifter för ansökningar och anmälningar enligt de nya bestämmelserna även före lagens ikraftträdande, när dessa har kommit in till inspektionen före lagens ikraftträdande, krävs emellertid en övergångsbestämmelse i FRL. Denna ordning framstår även efter förnyade överväganden som lämplig. Av artikel 4.1 i Solvens II-direktivet framgår att direktivet inte ska tillämpas på ett försäkringsföretag som uppfyller vissa villkor (vissa Det närmare innehållet i artikel 4 och förslaget till Prop. 2015/16:9 genomförande i svensk rätt av denna behandlas i avsnitt 6.4. För att försäkringsföretag ska kunna planera sin verksamhet bör de innan få besked om undantag kan medges från FRL i sin helhet eller i vissa delar. Även i dessa fall bör , efter ansökan av ett försäkringsföretag, kunna besluta om undantag från bestämmelserna om solvens, offentliggörande och grupptillsyn i FRL. Ett sådant beslut ska inte gälla före . 24.2.1Företag som har upphört med sin verksamhet (s.k. run off) Regeringens förslag: Ett försäkringsföretag, som upphört med att teckna nya försäkringsavtal och uteslutande förvaltar sitt befintliga bestånd i syfte att avsluta sin verksamhet, får efter tillstånd av , undantas från skyldigheten att tillämpa delar av försäkringsrörelselagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de närmare villkoren för undantag och omfattningen av undantagen. För återförsäkringsbolag som har upphört att teckna nya återförsäkringsavtal och uteslutande förvaltar sitt befintliga bestånd i syfte att avsluta verksamheten gäller äldre bestämmelser. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens förslag. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. I förslaget i utkastet till lagrådsremiss saknades övergångsreglering för återförsäkringsbolag som har upphört med sin Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot Skälen för regeringens förslag: Genom artikel 2.80 i omnibus II- direktivet införs det en ny artikel i – artikel 308b.1– 308 b.3 – som tar direkt sikte på vissa typer av s.k. run off-företag, dvs. företag som inte tecknar nya försäkringsavtal utan som endast förvaltar Enligt artikel 308b ska försäkringsföretag som