prop · H3031d7 · 2015-09-21 00:00:00 — Detta som antalet ärenden som myndigheten hanterar har ökat. drabbades av den största skogsbranden i modern tid och strax därefter drog oväder in på flera håll i landet som orsakade omfattande översvämningar. Skogsbranden är föremål för flera utredningar och utvärderingar. har lämnat sin utvärdering till regeringen. Utredarens kartläggning av insatsen visar på en avsaknad av riskbedömning i brandens inledande skede. Vidare fanns det under insatsens inledande dygn inte någon samlad lägesbild. hade dessutom begränsad kunskap om skogsbrandsindex, -beteende och -släckning. MSB har fått uppdraget att utifrån slutsatser samt från andra relevanta utredningar föreslå eventuella förbättringsåtgärder i syfte att stärka samhällets krisberedskap. Med anledning av de skyfall som resulterade i översvämningar har MSB uppdragit åt länsstyrelserna i , och att kartlägga översvämningarnas konsekvenser för liv och hälsa, miljö, kulturarv och ekonomisk verksamhet. Förmåga att motstå störningar – förebygga olyckor och kriser För att uppfylla målet för vår säkerhet att värna samhällets funktionalitet, målet för krisberedskapen att minska risken för och konsekvenserna av allvarliga störningar, kriser och olyckor samt målet för arbetet med skydd mot olyckor, har det fortsatt bedrivits ett förebyggande arbete. Arbetet har handlat om att förbättra skyddet mot olyckor och att stärka krisberedskapen inom olika områden, t.ex. förebyggande åtgärder avseende hanteringen av farliga ämnen och förbättringar av informationssäkerheten. Det förebyggande arbetet är långsiktigt och genomförs fortlöpande av ansvariga aktörer. I enlighet med ansvarsprincipen har samhällets aktörer vidtagit förebyggande åtgärder för att förbättra robustheten inom respektive ansvarsområde. Dessa åtgärder har i huvudsak finansierats av ansvarig aktör. Regeringen bedömer att det förebyggande arbetet avseende skydd mot olyckor, brandskydd och naturolyckor har gett resultat . Det gäller t.ex. arbetet enligt den nationella strategin för att stärka brandskyddet genom stöd till enskilda och Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps (MSB:s) framtagande av kunskapsunderlag och stöd till kommuner och länsstyrelser för att förebygga naturolyckor, bl.a. en vägledning för uppföljning av hanteringen av översvämningar. Utöver de åtgärder som finansierats av respektive ansvarig aktör har åtgärder för att stärka krisberedskapen även vidtagits med medel från utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Det gäller t.ex. tillsynsverksamhet, kunskapsuppbyggnad genom informationsspridning, kartläggningar och analyser i samhällsviktiga verksamheter. Åtgärder har vidtagits för att hanteringen av farliga ämnen ska vara säker. Regeringen bedömer att den framtagna strategin på CBRNE-området, arbetet med tillsyn, tillsynsvägledning och marknadskontroll har minskat risken för olyckor med farliga ämnen. Gällande kärnenergiberedskapen gör regeringen bedömningen att framtagandet av en ny beredskapsplan ökat förutsättningarna för samverkan mellan berörda aktörer vid en kärnteknisk olycka. Sammantaget bedöms åtgärderna ha minskat riskerna inom detta område. Regeringen anser mot bakgrund av bl.a. om informations- säkerhet i den civila statsförvaltningen (RiR2014:23) att det krävs ett fortsatt arbete för att förbättra informationssäkerheten. Alla aktörer i samhället behöver fortlöpande arbeta aktivt för att stärka förmågan att förebygga och hantera it-incidenter som kan påverka vår samhällsviktiga verksamhet. Internationellt samarbete är en förutsättning för att utveckla och säkerställa en robustare informations- säkerhet nationellt. Det nordiska samarbetet är särskilt prioriterat. Det finns ett antal områden där informationssäkerheten i den civila statsförvaltningen kan utvecklas. Regeringens bedömning är att det arbete som gjorts , bl.a. av MSB, har bidragit till att öka informationssäkerheten i samhället. P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 Förmåga att hantera nödlägen – räddningstjänst, krishantering och civilt försvar Om det inträffar en olycka eller kris är målet för krisberedskapen att trygga människors hälsa och personliga säkerhet samt att hindra eller begränsa skador på egendom eller miljö. Resultatet av det arbete som har bedrivits för att uppnå målen redovisas så långt det är möjligt med utgångspunkt i hur olyckor och kriser som har inträffat har hanterats. Förutsättningarna för att kunna redovisa måluppfyllelse avseende hanteringen av det stora antalet mindre olyckor som inträffat skiljer sig från förutsättningarna att kunna redovisa resultat från hanteringen av mer sällan förekommande större och allvarligare olyckor och krissituationer med omfattande samhällskonsekvenser. I den utsträckning som samhället inte har drabbats av krissituationer måste resultatredovisningen utgå från de förberedelser som har vidtagits för att utveckla och upprätthålla en förmåga att hantera sådana situationer. Inom området skydd mot olyckor bedömer regeringen att förmågan har stärkts i flera avseenden. För att räddningstjänsten ska vara effektiv är samordning och samverkan nödvändig. Regeringen bedömer att arbetet genom olika räddningstjänstforum har bidragit till en effektiv räddningstjänst genom att samverkan och samordning stärkts. Regeringen bedömer att den kommunala räddningstjänstens sammansättning vad gäller kön och etnisk bakgrund i större utsträckning behöver återspegla samhället. Detta för att stärka kompetensen inom den kommunala räddningstjänsten. Alarmeringstjänsten är en samhällsviktig verksamhet som har stor betydelse för såväl nödställda personer som samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap. Alarmeringstjänsten måste i alla lägen fungera på ett säkert och effektivt sätt. Regeringen ser därför allvarligt på att svarstiderna för nödnumret 112 ökat och följer noggrant utvecklingen inom området. Regeringen bedömer att krisberedskapsförmågan har förbättrats genom finansiering från anslag 2:4 Krisberedskap. Anslaget har använts för projekt som stimulerar samverkan och för åtgärder som kommit till nytta vid hanteringen av olika händelser som P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 Det gäller hanteringen av bränder, översvämningar och störningar i samhällsviktiga funktioner som telekommunikationer samt el- och dricksvattenförsörjningen. Regeringen bedömer att samverkan och kriskommunikation har förbättrats genom en fortsatt ökad anslutningsgrad till . Med utgångspunkt i målet att ska vara ett självfinansierat system ser regeringen även positivt på att avgiftsintäkterna har ökat. Regeringen bedömer att MSB:s insatser i form av bl.a. stöd för ledning och samverkan samt i form av förstärkningsresurser har bidragit till en framgångsrik hantering av ett antal händelser. Vidare bedömer regeringen att MSB genom internationella insatser bidragit till att minska lidande och skadeverkningar vid allvarliga olyckor och katastrofer i andra länder. Förmågan att hantera nödlägen har även förbättrats genom utbildningar och verksamhet som har bedrivits av frivilliga. Detta visade sig bl.a. vid hanteringen av skogsbranden i där frivilligas insatser spelade en betydande roll. har det endast bedrivits ett begränsat arbete att planera och förbereda civilt försvar. Detta har sin grund i den hotbild och den inriktning för försvaret som följde efter det slut. I praktiken upphörde berörda myndigheters och andra aktörers planering för höjd beredskap eftersom det inte längre fanns något behov. Förmåga att skydda hav och kust Samhällets förmåga att skydda hav och kust är en viktig del i arbetet med skydd mot olyckor och krisberedskap. Regeringen bedömer att måluppfyllelse är god som situationen med personalbrist med anledning av det ekonomiska läget har påverkat myndighetens verksamhet. arbete inom miljöräddningstjänst har bidragit till att nå de angivna målen för krisberedskap och för skydd mot olyckor samt miljökvalitetsmålen i utgiftsområde 20, i synnerhet målen: Hav i balans samt levande kust och skärgård och Levande sjöar och vattendrag. Myndigheten utvecklar kontinuerligt sin verksamhet för att förbättra sin förmåga att bekämpa små och stora oljeutsläpp och resultatet visar på att förmågan i flera avseenden har förbättrats, exempelvis genom snabbare insatser tack vare myndighetens arbete med att optimera fartygens basering närmare geografiska högriskområden samt Kustbevakningsflygets övervakning. Däremot har personalbristen inom myndigheten påverkat myndighetens förmåga och uthållighet att bekämpa större oljeutsläpp. Myndighetens övriga verksamhet påverkas också av personalläget. Regeringen ser allvarligt på den uppkomna situationen. Inom de flesta av övervaknings- och kontrollområden finns det enligt myndighetens bedömning indikationer på att regelefterlevnaden har ökat. Myndighetens närvaro till sjöss, riskanalysbaserade kontroller och fiskerikontroller har enligt myndighetens bedömning bidragit till att förebygga brott med ett minskat antal brottsanmälningar. Regeringen delar denna bedömning. Inom miljöövervakningen var dock antalet lagföringar fortsatt lågt i förhållande till antalet konstaterade utsläpp. Inte heller inom fiskerikontrollen leder brottsanmälningar i förhållandevis stor utsträckning till lagföring. Regeringen anser att det är angeläget att , i samverkan med övriga berörda myndigheter, vidtar ytterligare åtgärder för att öka antalet lagföringar på de aktuella områdena. Ständigt förbättringsarbete – följa upp och lära Förmågan att förebygga, motstå och hantera allvarliga olyckor och kriser behöver kontinuerligt utvecklas. I utvecklingsarbetet måste hänsyn tas till erfarenheter från hanteringen av tidigare olyckor och kriser. har genom sin verksamhet bidragit till att nå målen för såväl krisberedskapen som för skydd mot olyckor. har myndigheten i huvudsak uppvisat goda verksamhetsresultat. Däremot har myndigheten inte i alla delar uppnått det författningsstyrda och specifika skynd- samhetskravet som gäller för under- sökningsverksamheten. Regeringen bedömer att det är angeläget att myndighetens arbete med att effektivisera sin undersökningsverksamhet fortskrider. Regeringen bedömer att den samlade utbildnings- och övningsverksamheten på krisberedskapsområdet bidragit till en utvecklad förmåga att hantera olyckor och kriser. Den nationella tvärsektoriella övningsplaneringen och samordningen av övningsverksamheten bedöms ha utvecklats . Förmåga att motstå störningar – förebygga olyckor och kriser Krisberedskap och skydd mot olyckor Myndigheters, kommuners och landstings risk- och sårbarhetsanalyser är ett fortsatt viktigt underlag för bedömningen av samhällets krisberedskap och ska utgöra ett strategiskt planeringsverktyg för att inrikta och utveckla samhällets krisberedskap. Arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser ska bidra till en ökad riskmedvetenhet hos berörda aktörer. Regeringen vill framhålla vikten av att berörda aktörer omhändertar analysens resultat och åtgärdar identifierade brister både inom aktörens egen verksamhet och i samverkan med andra aktörer. Det är av särskild vikt att risker och sårbarheter som har återkommit åtgärdas. Stärkt brandskydd genom stöd till enskilda Enligt regeringens uppfattning bör brandskyddsarbetet i större utsträckning utgå från enskildas förutsättningar och behov av skydd. Regeringen bedömer att arbetet inom ramen för den nationella samverkanverkans- gruppen för brandskyddsfrågor bidrar till att minska antalet omkomna och allvarligt skadade till följd av bränder. Arbetet bör därför vidareutvecklas. Förebyggande arbete med naturolyckor En av många utmaningar som samhället står inför som en konsekvens av ett förändrat klimat är ett mer extremt väder med ökade risker för sådana störningar i verksamheter som kan ge allvarliga konsekvenser för samhället. För att kunna möta dessa utmaningar gör regeringen bedömningen att det krävs ett ökat fokus på klimatanpassning och det förebyggande arbetet. Med anledning av detta gör regeringen en P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 omfattande satsning på anslaget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor . Satsningen möjliggör för kommuner att kunna vidta fler förebyggande åtgärder. Kommunerna kan därmed också i ökad utsträckning genomföra fördjupade analyser av identifierade riskområden. Regeringen anser att för att bygga ett klimatsäkert och hållbart samhälle bör fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv. Det är viktigt att kommuner och andra lokala aktörer säkerställer att förebyggande åtgärder vidtas för att begränsa naturolyckors konsekvenser och att detta knyts ihop med klimatanpassningsarbetet i fråga om markanvändning i samband med fysisk planering. Det nya för katastrof- riskreducering, Sendai Framework for Disaster Risk Reduction 2015–2030, har ett brett anslag som betonar vikten av tvärsektoriell samverkan bl.a. genom att det finns nationella plattformar i arbetet för att framgångsrikt kunna förebygga naturolyckor. MSB har inom ramen för det tidigare samordnat arbetet i genom den nationella plattformen för arbetet med naturolyckor. Regeringen anser att MSB fortsatt bör ha en central roll i implementeringen av det nya . I budgetpropositionen angav regeringen principer för hur medlen från anslag 2:4 Krisberedskap ska användas (prop. 2014/15:1 utg.omr. 6, bet. 2014/15:FöU1, rskr. 2014/15:63). Dessa principer ska fortsatt gälla. I propositionen Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109) lämnades en inriktning för det civila försvaret. Av denna anledning lämnas endast en mer begränsad inriktning i detta avsnitt. Totalförsvar är den verksamhet som behövs för att förbereda för krig. Totalförsvaret består av militärt försvar och civilt försvar. Totalförsvarets förmåga ska stärkas genom en sammanhängande planering. Civilt försvar är den verksamhet som statliga myndigheter, kommuner och landsting samt enskilda, företag, föreningar m.fl. genomför i P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 syfte att göra det möjligt för samhället att hantera situationer då beredskapen höjs. Målet för det civila försvaret redovisas inledningsvis i avsnitt 4. De tre delarna i målet för det civila försvaret är ömsesidigt förstärkande. är det av särskild betydelse att planeringen för det civila försvarets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap och då ytterst i krig omhändertas. Beredskapsplanering - verksamhet avseende civilt försvar Planeringen för totalförsvaret bör återupptas. En sammanhängande planering för totalförsvaret säkerställs genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Planeringen är ett första steg i återupptagandet av verksamhet och åtgärder inom ramen för det civila försvaret. Förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid ger en grundläggande förmåga att också hantera situationer under höjd beredskap. Planering för situationer med höjd beredskap och ytterst krig är därför en del av myndigheters samlade beredskapsansvar. Myndigheter som har ett särskilt ansvar ska vidta de förberedelser som krävs inom respektive ansvarsområde vid höjd beredskap (bevakningsansvariga myndigheter). De ska särskilt planera för att kunna anpassa verksamheten inför en förändrad säkerhetspolitisk situation och genomföra den omvärldsbevakning och de risk- och sårbarhetsanalyser samt de utvecklingsinsatser som krävs för att myndigheten ska kunna klara sina uppgifter vid höjd beredskap. Myndigheterna har också skyldighet att ta ut, utbilda och öva berörd personal för myndighetens verksamhet vid höjd beredskap. Det är viktigt att det civila försvaret bidrar till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap och då ytterst i krig. Planeringen för det civila försvarets stöd till Försvarsmakten vid höjd beredskap bör ta sin utgångspunkt i Försvarsmaktens behov. Exempelvis kommer transport och logistik, försörjning av livsmedel, drivmedel, elektricitet och telekommunikation samt tillgång till sjukvårdsresurser att kunna utgöra särskilda behov för det militära försvaret. Det civila försvaret bör inledningsvis planera för att kunna lösa uppgifter under krig i 5–. Planeringen för övriga uppgifter inom det civila försvaret avseende skyddet av befolkningen och upprätthållandet av samhällsviktig verksamhet bör dock kunna utföras under en betydligt . Särskilda förmågor - psykologiskt försvar Det försämrade omvärldsläget aktualiserar behovet av ett psykologiskt försvar anpassat efter dagens förhållanden. Det psykologiska försvaret bör utvecklas inom ramen för det civila försvaret och ska syfta till att säkerställa ett öppet och demokratiskt samhälle med åsiktsfrihet och fria medier. Såväl i fred som vid höjd beredskap och då ytterst i krig bidrar värnandet av dessa grundläggande värden till att öka befolkningens risk- och krismedvetenhet, motståndsanda och försvarsvilja. Därmed förbättras samhällets förmåga att hålla emot och avvärja påtryckningar från en eventuell motståndare. Berörda aktörers samverkan för att stärka det psykologiska försvaret bör utvecklas. MSB och övriga berörda myndigheters verksamhet avseende psykologiskt försvar bör med tillgängliga medel, och med respekt för den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten, tydliggöras och utvecklas. Regeringen avser att noga följa arbetet med att utveckla förmåga till psykologiskt försvar. Särskilda förmågor – att identifiera och möta påverkanskampanjer bör utveckla sin förmåga att identifiera och möta påverkanskampanjer. Berörda myndigheter och aktörer måste, med respekt för den grundlagsskyddade tryck- och yttrandefriheten, kunna identifiera och möta påverkanskampanjer och neutralisera propagandakampanjer såväl under fredstida förhållanden som under höjd beredskap. Resurser för detta finns vid ett flertal myndigheter. Berörda aktörers samverkan för att motverka sådana kampanjer måste utvecklas i syfte att på bästa sätt nyttja existerande resurser. Flera myndigheter inklusive försvarsmyndigheterna och rättsvårdande myndigheter har härvidlag viktiga uppgifter. Det förändrade omvärldsläget medför bl.a. att nya konstellationer av aktörer och tillvägagångssätt skapas och att hot och risker uppstår och förändras snabbare. Det blir därför allt svårare att dra en tydlig gräns mellan det civila samhällets behov av informations- och cybersäkerhet, och skyddet för säkerhet och skyddet mot terrorism. Regeringen anser att det för att stärka informations- och cybersäkerheten krävs en förbättrad samordning och samverkan i syfte att få en helhetssyn vad gäller hoten, det som ska skyddas och säkerhetsåtgärderna. Det måste också säkerställas att statens informationstillgångar har ett tillräckligt skydd och att det är tydligt vilka regelverk som ska gälla. En del i arbetet med att skapa en helhetssyn är att införa ett system för obligatorisk it- incidentrapportering för i första hand statliga myndigheter. Vid införandet av ett sådant system måste EU:s kommande s.k. NIS-direktiv beaktas då det planeras innehålla krav på it- incidentrapportering för både privata och statliga aktörer inom ett antal sektorer. Eftersom området är globalt anser regeringen att det är viktigt att samarbetet med internationella partners utvecklas och stärks för att kunna åstadkomma nationella förstärkningsåtgärder. i den civila statsförvaltningen (RiR 2014:23), betänkandet Informations- och cybersäkerhet i – Strategi och åtgärder för säker information i staten (SOU 2015:23) samt betänkandet En ny säkerhetsskyddslag (SOU 2015:25) visar på att det finns ett behov av att vidta åtgärder för att stärka informations- och cybersäkerheten i . Regeringen avser därför att även fortsättningsvis prioritera informations- och cybersäkerhetsområdet. De nämnda underlagen kommer att ligga till grund för regeringens fortsatta arbete. Förmåga att hantera nödlägen – räddningstjänst, krishantering och civilt försvar Den enskilda människans förmåga och frivilliga resurser Regeringen ser ett behov av att analysera vilka ansvarsområden och vilka uppgifter inom krisberedskapen och det civila försvaret som bäst kan mötas av frivilliga krafter. Utvecklingen av samhällets räddningstjänst organiserad med deltidsanställda brandmän har stor betydelse för räddningstjänstverksamheten. Arbetet med att rekrytera och organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän behöver utvecklas. P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 MSB bör fortsätta att stödja kommunerna i detta arbete. Det är av vikt att kommunerna själva är aktiva i utvecklingsarbetet eftersom de är huvudansvariga för att organisera räddningstjänsten. Regeringen kommer ingående att följa utvecklingen på detta område. För att enskilda ska uppleva att samhället är tryggt och säkert är det av grundläggande betydelse att det finns hjälpresurser som kan gripa in och bistå vid olyckor och kriser som den enskilde inte själv kan hantera. Genom samverkan mellan de s.k. blåljusaktörerna (polis, räddningstjänst och ambulansverksamhet) kan samhällets hjälpresurser utnyttjas bättre för att skapa ökad säkerhet och trygghet för enskilda i hela landet. MSB bör även fortsättningsvis stödja samverkan mellan blåljusaktörer och andra aktörer. En jämnare könsfördelning och en större mångfald inom den kommunala räddningstjänsten är enligt regeringens bedömning av betydelse för att ytterligare stärka den samlade kompetensen och kvaliteten i stort inom räddningstjänsten. MSB bör därför även i fortsättningen stödja kommunerna i arbetet för ökad jämställdhet, förbättrad könsbalans och större etnisk mångfald inom räddningstjänsten. Det är av vikt att kommunerna själva är aktiva i detta arbete eftersom de är huvudansvariga för att organisera räddningstjänsten. MSB har en viktig uppgift i att utveckla räddningstjänstens förmåga inom området skydd mot olyckor. Myndigheten ska tillhandahålla grund- och vidareutbildning av räddningstjänstpersonal. En central del i myndighetens arbete är att kontinuerligt utveckla utbildningsverksamheten utifrån samhällets förändrade behov. Målet att ska vara självfinansierat kommer att uppnås och det statliga bidraget kan därmed avvecklas. Regeringen fortsätter att betona betydelsen av en bred och omfattande anslutning och användning av såväl hos statliga myndigheter, kommuner och landsting som hos för krisberedskapen väsentliga privata aktörer. Alarmeringstjänsten – inklusive den verksamhet som bedriver enligt alarmeringsavtalet (avsnitt 4.2.2 En alarmeringsfunktion för snabb och samordnad P R O P . 2 0 1 5 / 1 6 : 1 U T G I F T S O M R Å D E 6 hjälp) – är en samhällsviktig verksamhet som har stor betydelse för enskilda samt för samhällets skydd mot olyckor och krisberedskap. Alarmeringstjänsten måste i dessa avseenden fungera på ett säkert och effektivt sätt. En samordnad alarmeringstjänst är av grundläggande betydelse för att säkerställa effektiva hjälpinsatser vid nödsituationer. En samordnad alarmeringstjänst är nödvändig för att stärka samverkan, minimera hanteringstiderna och skapa förutsättningar för ett effektivt utnyttjande av samhällets samlade hjälpresurser. För att säkerställa en samordnad alarmeringstjänst är regeringens inriktning att en nationell alarmeringsfunktion ska inrättas för att om möjligt med ensamrätt kunna ta emot och behandla larm som kräver omedelbara insatser från samhällets hjälporgan inom allmän ordning, säkerhet och hälsa. Alarmeringstjänsten måste ges goda förutsättningar för att kunna bedriva sin verksamhet i ett långsiktigt perspektiv. Alarmeringstjänsten är ett grundläggande offentligt åtagande som inbegriper flera olika offentliga aktörer. Det är därför av central betydelse att regeringen fortlöpande kan styra och följa upp alarmeringstjänsten på ett effektivt sätt.