prop · H30334 · 2015-11-04 00:00:00 — som arbetsbelastningen ökar och förändras står rådet inför ett antal viktiga utmaningar när det gäller att leda och finansiera arbetet och säkerställa effektiviteten i dess rekommendationer. Utmaningar som gäller Arktiska rådets organisatoriska struktur Att optimera rådets institutionella struktur för att förbättra resultatet av dess verksamhet står högt på Arktiska rådets agenda. Enligt de åtta ministerdeklarationerna från och ett antal SAO-rapporter så har en diskussion pågått om rådets organisatoriska struktur och olika sätt att förbättra dess effektivitet. Arktiska rådets organisatoriska struktur är i stora drag baserad på AEPS:s . Arktiska rådets intressenter har olika synpunkter på rådets institutionella struktur, resultat och effekten av överlappande mandat på Arktiska rådets effektivitet. Arbetsgruppernas mandat överlappar varandra till viss del, liksom mandaten för arbetsgrupperna och task forces.9 Några av ordförandena i arbetsgrupperna10 sade att överlappningarna är en utmaning eftersom de måste lägga ned mycket tid på att 9Intervjuer med norska departement och myndigheter som , Handels- och industridepartementet, Miljödirektoratet, . Skriftligt svar från (”arbetsgrupperna under ledning av SAO borde periodiskt se över mandat och förtydliga dem vid behov. Detta är särskilt viktigt när det gäller projekt som involverar många arbetsgrupper, och task forces eller expertgrupper som ska ge sig i kast med ett projekt istället för att placera det i en arbetsgrupp.”). Skriftligt svar från det finska . Skriftligt svar från det danska . 10Intervjuer med AMAP, EPPR och SDWG. – vad kan göra för att möta rådets utmaningar diskutera vilka frågor som respektive grupp ska arbeta med. Å andra sidan tyckte tre av ordförandena att den nuvarande organisatoriska strukturen är tillräcklig. De sade att en viss överlappning är naturlig när man har att göra med miljöfrågor, men arbetsgrupperna samarbetar bra och hittar alltid lösningar på hur de ska koordinera överlappande uppdrag.11 Rådet gör det mesta av sitt arbete genom de sex stående arbetsgrupperna, men har mer och mer använt task forces för att behandla frågor som uppkommer. Rådet inrättade fyra task forces 2013. Task forces kan emellertid utgöra utmaningar genom att till exempel ta resurser (personal och finansiella) från arbetsgruppernas arbete och projekt12. Å andra sidan är task forces användbara för att bistå med kunskap och expertis och för att utföra särskilda uppdrag inom vissa tidsramar.13 har vidtagit olika åtgärder för att förbättra arbetsprocesserna inom ramen för rådets existerande struktur. Kommunikationen mellan arbetsgrupperna har förbättrats. Till exempel möts ordförandena för arbetsgrupperna regelbundet för att diskutera och sprida information. I synnerhet kan inrättandet av Arktiska rådets permanenta sekretariat komma att förbättra koordineringen och stödet till arbetsgrupper, särskilt till arbetsgrupper med små, icke-permanenta sekretariat som ACAP och EPPR. Utmaningar att prioritera mellan olika arbetsuppgifter De sex arbetsgrupperna har stor frihet att utforma och utveckla sina projekt och har alltid cirka 80 pågående projekt. Arbetsgrupperna bestämmer sina projektprioriteringar genom två-åriga planer och, i vissa fall, strategiska planer och operativa riktlinjer, som och ministrar antar. För att inventera och följa projektens status har rådet utvecklat for Deliverables and Ongoing Work under det kanadensiska ordförandeskapet. Emellertid finns ingen mekanism för att prioritera mellan olika delar av rådets arbete tvärs över arbetsgrupper och task forces. I några av de arktiska staterna kan det bli konkurrens om expertis och resurser. För att bättre fokusera det övergripande arbetet i rådet menade några myndigheter i arktiska stater och representanter för arbetsgrupper att rådet på hög organisatorisk nivå borde förbättra koordineringen av arbetsgrupperna.14 Därutöver anger ministerdeklarationerna och enskilda länders program för ordförandeskapet några av rådets övergripande prioriteringar, men rådet har ingen strategi som vägledning för sitt arbete och för att ange projektprioriteringar på lång sikt. 11Intervjuer med ACAP, PAME och CAFF. 12Intervju med norska myndigheter som Miljödirektoratet och . Intervju med AMAP. 13Intervju med norska . Intervju med EPPR. Intervju med norska Klimat- och och norska . Intervju med PAME, EPPR och SDWG. : Arktiska rådets effektivitet. Arktiskt centrum, , . Utan en sådan strategi står rådet inför utmaningar när det gäller att fördela tillgängliga experter och ekonomiska resurser över olika delar av rådets arbete. Den ökande omfattningen av rådets arbete förstärker denna utmaning. Utmaningar som gäller finansieringen Det finns inte några centrala medel för att finansiera rådets arbete och projekt. Projekten finansieras genom frivilliga bidrag från några de deltagande länderna. Enligt några av arbetsgrupperna15, har detta lett till att (1) lågt prioriterade projekt har genomförts bara för att de har haft finansiering, (2) onödigt mycket tid och resurser har lagts ned på att finna finansieringskällor för projekt, och (3) några projekt har avbrutits på grund av brist på finansiering. Enligt några arbetsgrupper innebär avsaknaden av pålitlig finansiering ett hinder för rådets effektivitet.16 De arktiska staterna bekräftar behovet av att inrätta effektiva mekanismer för att finansiera rådets arbete och har tagit initiativ för att förbättra finansieringssystemet. En sådan mekanism är (), som infördes . PSI är en frivillig mekanism för att identifiera, mobilisera och fördela finansiellt stöd till prioriterade projekt. , , , , , och (en permanent observatör) stöder mekanismen. Emellertid kräver implementering av detta instrument finansiella bidrag från alla parter till PSI. Implementeringen är avslutad och PSI är i drift . Vidare har rådet inget övergripande system för att redovisa kostnader, förutom kostnaderna för det permanenta sekretariatet. Närmare bestämt följer rådet inte upp sina direkta och indirekta operativa kostnader eller pengar som läggs på de många projekten. Det kanadensiska ordförandeskapet har emellertid börjat utveckla ett system för att följa upp kostnaderna för rådets olika aktiviteter. Säkerställande av effektiv implementering av de frivilliga rekommendationerna till medlemsstaterna Baserat på resultaten av sitt arbete och andra faktorer har rådet lämnat ett antal rekommendationer till medlemsstaterna i de åtta ministerdeklarationerna och i rapporter från arbetsgrupper och task forces som har fått stöd i deklarationerna. Rekommendationerna är inte rättsligt bindande och innehåller inga obligatoriska krav, men återger medlemsstaternas samlade mening. Arktiska rådets rekommendationer i deklarationerna är breda och allmänna, vilket gör det svårt för medlemsstaterna att identifiera mätbara åtgärder att vidta. Rekommendationerna i rapporterna från arbetsgrupperna och task forces är många, vilket gör det svårt att implementera dem till fullo. 15PAME, AMAP, EPPR och ACAP. 16ACAP och EPPR. – vad kan göra för att möta rådets utmaningar ställer inga krav på att de nationella regeringarna ska återrapportera till om implementering av rekommendationerna. Följaktligen finns det lite kunskap om deras status vad gäller implementering. Vidare har de nationella regeringarna ingen mekanism för återföring om huruvida ansvariga myndigheter effektivt överväger och eventuellt implementerar Arktiska rådets rekommendationer. Emellertid har ett av rådets projekt, AMSA, utvecklat en frivillig mekanism för medlemsstaterna och arbetsgrupperna att återrapportera om den allmänna utvecklingen och åtgärder relaterade till . De flesta myndigheterna och arbetsgrupperna som har intervjuats anser att det vore värdefullt att ha någon sorts mekanism för rapportering.17 Några av dem nämnde också att rapportsystemet borde vara frivilligt och inte alltför detaljerat och tidskrävande. Ursprungsbefolkningarnas representanter ger värdefulla bidrag i rådet men står inför utmaningar när det gäller möjligheterna att delta har ända sedan det inrättades understrukit vikten av att inkludera de arktiska ursprungsbefolkningarna i rådets arbete, inklusive kunskapsuppbyggnad och användning av traditionell kunskap. Permanenta deltagare har också fullständiga konsultationsrättigheter i rådets förhandlingar och har bidragit i rådets processer, inklusive att uppmärksamma nationella regeringar och allmänheten på deras utmaningar och att hjälpa alla berörda att förstå värdet av att använda traditionell kunskap för att hantera arktiska frågor. Ursprungsbefolkningarnas faktiska deltagande i Arktiska rådets arbete beror på deras specifika intresseområden och tillgängliga resurser. De arktiska ministrarna har alltsedan rådets tillkomst diskuterat finansiering och hur ett lämpligt deltagande av permanenta deltagare ska kunna säkerställas. Denna utmaning kan komma att förstärkas allteftersom rådet expanderar och vidgar sitt arbete, eftersom det kommer att leda till att det blir fler möten för intressenterna att delta i. Indigenous Peoples Secretariat har begränsade finansiella möjligheter att hjälpa till, men ger visst stöd. För att genomföra den multilaterala granskningen har revisionsmyndigheterna i och , med stöd av de andra revisionsmyndigheterna, gått igenom dokument från och intervjuat representanter för permanenta deltagare och rådets sex arbetsgrupper. Dessutom har de deltagande revisionsmyndigheterna 17Intervjuer med norska , norska Klimat- och . Skriftligt svar från finska . Skriftligt svar från danska . Intervjuer med ACAP, AMAP, CAFF, PAME. hämtat in skriftliga svar på ett batteri av gemensamma frågor till deras respektive nationella regeringar och genomfört nationella granskningar av respektive lands deltagande i eller hanteringen av särskilda arktiska frågor. Revisionsmyndigheterna utförde arbetet inom ramen för sina respektive rättsliga ramverk. Revisionsmyndigheterna har följt relevanta nationella eller internationella standarder för statlig revision. De europeiska revisionsmyndigheterna har också följt principer och standarder från Audit Institutions. 1.National audit findings of SAIs of , , , and the of . – vad kan göra för att möta rådets utmaningar Appendix 1 – National audit findings of SAIs of , , , , and the of Content of the national audits and additional data collection The coverage of each national audit is presented in Table 1. of the respective national audit reports – Oil and gas – Search and Rescue and – vad kan göra för att möta rådets utmaningar Information collected by the SAIs that was not used in their national reports – Oil and gas * to the Audit are summaries of the national audits. Audit Office (Rigsrevisionen) – ’s performance in the Arctic Audit Office – Rigsrevisionen submitted its national report to in . The Danish Realm consists of , the and . applies throughout the Realm. Together with the , the home rule and self-government systems of the and delegate powers and responsibilities among the different parts of the Realm. is, for example, responsible for providing defence throughout the Realm. Danish authorities handle a wide range of tasks in the Arctic parts of the Realm, many of which have to be performed under difficult climatic conditions and over long distances. Consequently, it is important to ensure that these tasks are performed in consideration of the risks to human beings and the environment that are a consequence of climate change and the increase in traffic. Because the Arctic conditions pose a challenge to the response and the environment tasks, the Danish authorities’ preventive action is particularly important. Rigsrevisionen has assessed the Danish authorities’ contributions in that light. The purpose of the examination was to assess whether the Danish authorities’ responsibility for the effort in the Arctic parts of the Realm has been clearly divided and whether it matches the risk associated with the increase in traffic. Rigsrevisionen has examined this by addressing the following questions: 1.Does the preventive action of the Danish authorities – aimed at enhancing navigation safety – match the risk? 2.Has the Danish authorities’ responsibility for the response been clearly divided and does the equipment match the risk, e.g., in connection with major accidents? 3.Do the Danish authorities monitor the environment and does their environmental emergency response match the risk of pollution? The examination is based on information from meetings with and written material from a number of ministries including the Prime Minister’s Office and the . Rigsrevisionen is only authorised to assess the Danish authorities’ task performance in the Arctic parts of the Realm. However, representatives from Rigsrevisionen visited the and to collect data from Danish, – vad kan göra för att möta rådets utmaningar Faroese and Greenlandic authorities, research institutions and enterprises which in various ways deal with the areas covered by the Danish investigation. The Danish authorities have taken preventive action aimed at enhancing navigation safety. However, the action taken does not fully match the risks associated with the increase in traffic, one reason being that the increase entails risks which the Danish authorities cannot counter on their own. Solving this task requires the adoption of international and national rules on navigation safety in the Arctic waters. The Danish Authority is working to secure the adoption of binding international navigation safety rules for the Arctic, which will apply to, e.g., cruise liners and tankers. Such international rules will not take effect until 2017, at the earliest. In 2013 the Danish Parliament passed an act enabling tougher navigation safety requirements for parts of the Greenlandic waters. Based on the new legislation, in cooperation with the government, the Danish Authority intends to introduce tougher navigation safety requirements for the area, which will reduce the risk of loss of human lives and pollution of the sensitive Arctic environment. These requirements cannot take effect until 2014, at the earliest. However, Rigsrevisionen finds that the Danish Authority should clarify on an ongoing basis how international and national measures in this field can best prevent accidents in the waters. must substantially increase its production of nautical charts to achieve the target of 73 nautical charts by 2018. To this end, production must be increased already in 2013 by the introduction of a new production system. However, the system has not yet been fully developed, and the Agency has stated that it will give priority to developing the production system which is to secure achievement of the target. Search and rescue response (response) In general, the Danish authorities have divided the responsibilities clearly, although the division could be more accurately defined in some cases. In certain types of operations, the and the Danish Defence coordinate their response on the basis of an imprecise geographical delimitation, and the two authorities agree that the division of responsibilities should be clarified. In February 2013, the Prime Minister’s Office initiated an analysis that may simplify the division of responsibilities regarding the response in . This analysis has led to a clarification of the division of responsibilities between the Danish authorities, which came into force January 1, 2014. For example the division of responsibilities between the and the Danish Defence are now based on geographic coordinates which both authorities agree upon. In relation to the risk of major accidents, the Danish Defence has equipment in at its disposal, e.g., patrol ships and to support the Danish and authorities. The Danish Defence’s patrol , for example, can attend to more than 200 persons for a short period of time. The equipment for major accidents which is located in cannot be used for time-critical operations such as the rescue of persons from fast-sinking ships. Moreover, the equipment is not fully suited for Arctic conditions. The Danish Defence has assessed the equipment and the options for meeting the needs in the event of, e.g., major accidents. The Danish Defence has not yet decided how to implement the results of this assessment. environment and environmental emergency response The Danish Defence has failed to prioritise its task of monitoring the environment and enforcing the environment legislation in . The Danish Defence monitors the environment as an element of its general presence and not on a risk basis. The Danish Defence has stated that it could have performed the task more effectively. Rigsrevisionen finds it important that – based on an ongoing assessment of the pollution risk – the Danish Defence monitors and operates a system of preventive control to ensure that ships sailing in waters comply with the environment rules. In addition – in the light of the increase in traffic – Rigsrevisionen finds the Ministry of the Environment and the should jointly assess whether the follow-up on the environment order can be strengthened. The Danish Defence has from initiated preventive control of ships sailing in Greenlandic waters. The Danish Defence has not yet calculated the pollution risk in the Arctic parts of the Realm. The Danish Defence also has no overview of whether the environmental response equipment that is located in can be used in the Arctic. Finally, although the Arctic Command is responsible for combating pollution, it has no staff trained for this task. The Danish Defence has initiated an analysis of the threats to the environment in the waters around which can be used to calculate the risk of pollution. The Danish Defence expects this analysis to be completed by the end of 2014. Rigsrevisionen considers it important that the Danish Defence uses this analysis to assess the need for control measures to enforce the environment order and determine the amount of equipment needed. A pdf of the report can be found at the following link: – vad kan göra för att möta rådets utmaningar The Office of the Auditor General of investigated the Norwegian authorities’ work with the , Council recommendations and matters concerning the intergovernmental work in the Norwegian authorities highlight that the is the leading political body for Arctic issues and the most important forum for addressing common challenges. The purpose of the audit was to evaluate the Norwegian authorities’ work with the and illustrate how the authorities are dealing with the areas cited as key by the through the Council’s recommendations to the member states. The audit also included matters concerning the intergovernmental work in the . The methods used in the audit included analysis of documents and reports, written questions, quantitative data and interviews. The audit period mainly covers the period from when the was established in 1996 until 2014. has helped strengthen cooperation in the Arctic and increase knowledge about key issues, particularly the environment and climate change in the Arctic. The organisation of the is impractical and the management of the work is inadequate in terms of priorities, funding and reporting. has not adequately facilitated participation by indigenous peoples in the Council’s work. has helped strengthen cooperation in the Arctic and increase knowledge about key issues, particularly the environment and climate change in the Arctic As the only cooperative body in the Arctic with members from all the Arctic states, the has played an important role in strengthening cooperation and interaction between the Arctic states and the Arctic indigenous peoples in areas of common interest. In the OAG’s opinion, the member states help uphold and develop the management of the Arctic through the . It is particularly important that the member states and recognise the significant international regulations applicable in the Arctic. Furthermore, under the initiative of the Arctic states, two legally binding agreements on, respectively, search and rescue and oil spill response in the Arctic, have been negotiated. In the OAG’s opinion, these types of agreements can be important in underscoring the importance of the , and for further strengthening the management regime of the Arctic. This is especially true if the agreements negotiated through the Council help to reinforce existing agreements or concern areas where international regulations of relevance to the Arctic are lacking. The audit shows that the has evolved into a body for accumulating considerable knowledge in ever more areas. It is particularly important that this knowledge contributes to a common understanding of the challenges in the Arctic, and what measures should be taken. Based on this knowledge the Council has given a large number of recommendations to parties including the member states. While the ’s recommendations are not binding under international law, it is, in the opinion of the OAG, important that the Arctic states together – including through the Council – can show that they take responsibility for ensuring sustainable development in the Arctic. The audit also shows that the knowledge obtained by the has been used in input on the further development of general international cooperation and international conventions in different areas. The organisation of the is impractical and the management of the work is inadequate in terms of priorities, funding and reporting Since 1996, there has been an ongoing discussion in the Arctic Council about the need to change the organisational structure so that the Council can become a more effective body. The current organisation of the Council is essentially a continuation of the Arctic Environmental Protection Strategy (AEPS) from 1991. However, the ’s work now includes a far broader range of issues than it did when it was established in 1996. The audit also shows that the working groups function very differently. The audit shows that within the existing organisational structure the has made changes to improve coordination and communication between the working groups. The audit shows that the does not have a strategy for steering the technical and financial resources towards long-term goals. The working groups’ twoyear work plans are approved at the Ministerial Meetings after discussion by the SAOs. The premise of the work is largely determined by the working groups themselves. Such independence can be positive, but in the opinion of the OAG, it must be assessed at the same time against the scientific gain and the huge financial resources spent in the . At mid-2014, between 80 and 90 projects are in progress under the auspices of the , and the overall assessments behind the initiation of so many projects are often unclear. Even though small projects may also be important in knowledge and collaboration in research and management, and only a few of them form the basis for recommendations in the ministerial declarations. – vad kan göra för att möta rådets utmaningar the high number of projects and limited resources, the OAG believes there is a need for stronger prioritisation of working group efforts. The audit shows that there has been agreement on strengthening the financial mechanisms of the Council since its . Nevertheless, there has been a lack of predictability in the funding of working group secretariats, projects and participation of indigenous peoples’ organisations. Since 2003, there have been efforts to establish a funding mechanism – – to ensure funding for the highest priority projects in the . The funding mechanism became operational from the fall of 2014. However, the scheme will only cover a small part of the activities of the . In the OAG’s opinion, it is a weakness that the does not have more predictable funding of the Council’s organization and projects.