prop · H203100 · 2015-04-15 00:00:00 — Utvecklingen ser väsentligt annorlunda ut för den övriga inkomsttoppen strax under den hög- sta procenten (se diagram 5.2). Inkomstandelen för dessa höginkomsttagare har varit relativt över tiden. Detta mönster är påfallande likartat i olika länder. Slutsatsen är att mycket av det som har hänt med inkomstandelen för tion- delen med högst inkomster i själva verket har drivits av utvecklingen för den yttersta toppen. Diagram 5.2 Inkomstandelen för den översta tiondelen exkl. andelen för topprocenten, 1900–2012 Anm.: Individuella bruttoinkomster exkl. realiserade kapitalvinster. Källa: Alvaredo, , Piketty och Saez, The Top Incomes Database, 13/01/2015. Individers inkomster kan grovt delas upp i två kategorier, förvärvsinkomster och kapitalinkom- ster.20 I de nedre nio tiondelarna (p0–p90) av fördelningen av individuella bruttoinkomster i är inkomsterna från kapital obetydliga (se diagram 5.3). Inom fördelningens översta tiondel är skillnaderna stora mellan olika under- grupper. För de lägsta nio tiondelarna (p90–p99) utgör kapitalinkomster av den to- tala inkomsten. Om man begränsar sig till den allra översta procentens inkomster, och gör sam- ma uppdelning där, visar det sig att de lägsta nio tiondelarna (p99–p99,9) har ungefär en tredjedel av sina inkomster från kapital. Den översta tion- delen, dvs. fördelningens topptusendel (p99,9– p100), har kapitalinkomster motsvarande ca tre fjärdedelar av gruppens samlade inkomster. Diagram 5.3 Inkomsternas sammansättning i Genomsnittlig inkomst, kronor (2012) p99–p99,9 p99,9–p100 Inkomstgrupp (bruttoinkomst, 16+ år) Anm.: Totalräknad inkomststatistik, alla individer 16+ år ingår i beräkningarna. Realisreade kapitalvinster ingår i kapitalinkomsten. Källor: och egna beräkningar. Realiserade kapitalvinster utgör huvuddelen av topptusendelens kapitalinkomster (se diagram 5.4). Noteras bör dock att räntor, och framför allt aktieutdelningar, ökar i betydelse; är de lika viktiga i toppen som de realiserade kapital- vinsterna är. En möjlig förklaring till denna förskjutning är att den är en effekt av de gynn- 20 Med förvärvsinkomster avses inkomster från tjänst och näringsverk- samhet samt skattepliktiga transfereringar, medan kapitalinkomster ut- görs av inkomstnettot av räntor, utdelningar och realiserade kapitalvin- ster. Individerna i beräkningsunderlaget (16+ år) rangordnas efter sum- man av förvärvs- och kapitalinkomster före skatt. p0–p90 avser de nedre nio tiondelarna av fördelningen, p90–p99 avser den översta tiondelen exklusive den översta procenten osv. sammare skatteregler för fåmansbolag som in- Diagram 5.4 Den översta tusendelens inkomstandel och inkomstsammansättning i –2012 Anm.: Totalräknad inkomststatistik, alla individer 16+ år ingår i beräkningarna. Källor: och egna beräkningar. Kapitalinkomster är således mycket viktiga för den yttersta inkomsttoppen, och de har bidragit till de senaste decenniernas ökade inkomstsprid- ning i (se även avsnitt 4 i denna bilaga). Är denna situation unik för eller går det att urskilja liknande mönster i andra länder? Diagram 5.5 och diagram 5.6 visar kapitalinkom- sternas andel av toppinkomsterna i och , och hur denna andel har utvecklats under 1900- och 2000-talen.22 För båda länderna gäller, oavsett tidsepok, att kapitalinkomsterna utgör en större del av den totala inkomsten allra högst upp i fördelningen. Kapitalinkomsterna betydel- se har däremot varierat , och utvecklin- gen skiljer sig även mellan länderna. I samband med mellankrigstidens kriser och minskade kapitalinkomsternas betydelse i både och . Forskare har studerat anledningarna till denna utveckling och har funnit att de främsta orsakerna var tillgångs- värdeminskningar och en ökad progressivitet i inkomst- och kapitalbeskattningen, medan den P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 krigsrelaterade direkta kapitalförstörelsen spe- lade en mindre roll.23 I har topprocentens kapitalinkomstandel minskat . Toppin- komstandelarna i har alltså ökat till följd av ökade löner (och andra ersättningar kopplade till arbete), inte till följd av ökade kapitalinkom- ster.24 I har däremot topprocentens kapi- talinkomstandel ökat , och denna utveckling förklarar merparten av den ökade toppinkomstandelen i . Diagram 5.5 Kapitalinkomsternas andel av toppinkomsterna i –2012 Anm.: Individuella bruttoinkomster exkl. realiserade kapitalvinster. Källor: samt och , Top Incomes in over the Twentieth Century, i och (red. ), Top Incomes: A Global Perspective, 2010. Diagram 5.6 Kapitalinkomsternas andel av toppinkomsterna i 1920–2010 Anm.: Individuella bruttoinkomster exkl. realiserade kapitalvinster. Källor: Alvaredo, , Piketty och Saez, The Top Incomes Database, 13/01/2015 och data tillgängliga på E. Saez hemsida: . 21Se t.ex. Alstadsæter och , Income Shifting in . An Empiri- cal Evaluation of the 3:12 Rules, Report to the on Public Economics 2012:4. De s.k. 3:12-reglerna förändrades den 1 januari 2006.21 Regeländringarna innebar bl.a. att skattesatsen för utdelningar i fåmansbolag sänktes och att gränsen för hur myc- ket som får tas ut i form av utdelning höjdes. 22För saknas information om realiserade kapitalvinster. För att jämförelsen inte ska bli missvisande har kapitalinkomsterna för de sven- ska toppinkomsttagarna beräknats exklusive kapitalvinster. 23Se t.ex. Piketty och Zucman, Capital is : Wealth-Income Ratios in 1700–2010, 129(3), 2014, och Piketty, Capital in the 21st Century, 2014. 24En förklaring till den ökade koncentrationen av löneinkomster till den yttersta toppen är att media och modern kommunikationsteknik, skapar fokus på de absolut bästa individerna i olika verksamheter. Det möjliggör extrema inkomster för dessa individer; se t.ex. Rosen, The Economics of Superstars, 71(5), 1981. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 Kapitalets ackumulation och inkomsternas fördelning: Pikettys förklaring Avkastningen på kapital och förmögenheter har en väsentlig påverkan på inkomstfördelningen. För att förstå inkomstfördelningens dynamik behöver det analyseras hur mycket kapital som finns i ekonomin, hur kapitalet ackumuleras och vilken avkastning det ger. I sin uppmärksammade bok om kapitalets be- tydelse i det tjugoförsta århundradet presenterar en enkel makroekonomisk mo- dell som relaterar kapitalkvoten (värdet av kapi- talstocken dividerat med nationalinkomsten) till ekonomins sparande och den ekonomiska till- växttakten.25 Kapitalkvoten visar kapitalets rela- tiva betydelse i ekonomin. Hur stor kapitalkvo- ten är bestäms av hur högt sparandet är jämfört med inkomsttillväxten, alltså kapitalackumula- tionens hastighet i förhållande till inkomstök- ningarna.26 Diagram 5.7 Kapitalkvoten i 1870 1880 1890 1900 1910 1920 1930 1940 1950 1960 1970 1980 1990 2000 2010 Källa: Piketty och Zucman, Capital is : Wealth-Income Ratios in 1700– 2010, 129(3), 2014. Data finns tillgängliga på Pikettys hemsida: . Diagram 5.7 visar utvecklingen av kapitalkvoten i tre europeiska länder . världskriget var värdet av kapitalstocken sex till sju gånger större än den årliga nationalinkom- sten. Kapitalkvoten föll sedan kraftigt . Därefter har kvoten ökat, och börjar närma sig de nivåer som rådde . Den aggregerade kapitalkvotens rörelser säger i sig inte något entydigt om den individuella fördelningen av inkomster, eftersom den senare också bl.a. beror på avkastningen på kapitalet och på hur kapitalägandet är fördelat i befolk- ningen. Givet att förmögenheter (kapital) är mer skevt fördelade än de totala inkomsterna27, och givet att personer med höga totala inkomster också äger mer kapital, bör dock en ökande kapi- talinkomstandel (t.ex. till följd av en ökad kapi- talkvot) leda till att ojämlikheten ökar. Piketty föreslår en systematisk tankeram som kopplar samman kapitalkvoten och inkomstojämlikheten utifrån förhållandet mellan kapitalavkastningen r och inkomsttillväxten g. Om r är större än g växer de ojämnt fördelade förmögenheterna snabbare än de jämnare fördelade totala inkom- sterna och inkomstskillnaderna ökar. Hur väl stämmer den empiriska relationen mellan r och g med inkomstojämlikhetens ut- veckling? Här innehåller Pikettys analys inte mycket mer än ett fåtal indikativa observationer av tillväxten och räntan från olika historiska epi- soder. Hans slutsats är att under den förindustri- ella eran, då ojämlikheten var relativt hög, var kapitalets avkastning klart högre än den förhål- landevis låga ekonomiska tillväxten. Under 1900- talet, då ojämlikheten minskade i hela västvärl- den, ökade tillväxten kraftigt medan kapitalet avkastade allt mindre till följd av krig, kriser och ökad beskattning. Dessa båda tidsepoker mot- säger därmed inte Pikettys enkla förklarings- modell, även om det statistiska sambandet före- faller vara svagt.28 25Se Piketty, Capital in the 21st Century, 2014. Se även , Kapitalet i det 21:a århundradet av – sammanfattning och svenskt perspektiv, 2014. Med kapital avser Piketty det totala värdet av alla till- gångar i ekonomin, från fabriker, bostäder och mark till finansiella till- gångar såsom aktier, fonder och kontanter, minus alla skulder. 26Piketty beskriver i sin bok hur avkastningen på kapital och kapitalkvo- ten tillsammans bestämmer hur stor andel av alla inkomster som tillfaller kapitalägarna (detta kallar Piketty ”kapitalismens första lag”). Därefter visar han hur kapitalkvotens storlek på lång sikt styrs av hur mycket kap- ital som sparas ihop i förhållande till ekonomins tillväxttakt (”kapitalis- mens andra lag”). Den senare modellen har mötts av viss kritik i fors- karvärlden; se t.ex. Krusell, Pikettys kritik av kapitalismen, SNS analys nr 20, 2014. 27Detta verkar vara fallet enligt de historiska studier av förmögenhets- fördelningen som finns; se översikten i och , Long- Run Trends in the Distribution of Income and Wealth, i och (red. ), Handbook of Income Distribution, vol. 2, 2015. 28I Acemoglu och , The and Decline of General of Capitalism, 29(1), 2015, lyckas inte författarna finna någon tydlig statistisk korrelation mellan relationen r-g och toppinkomstandelar. 6Inkomstskillnader när hänsyn tas till offentliga välfärdstjänster En stor del av den offentliga sektorns omfördel- ning sker i form av subventionerade tjänster, som t.ex. skola och hälsovård. Eftersom värdet av de offentligt finansierade tjänsterna inte ingår i den disponibla inkomsten tenderar traditionella fördelningsanalyser som använder disponibel in- komst som inkomstbegrepp att underskatta väl- färden.29 Då förmånerna är generella och tillfaller alla, utan hänsyn till betalningsförmåga, kommer också de uppmätta inkomstskillnaderna att över- skattas. Jämförelser kan också påverkas om den offentliga konsumtionen växer snabbare eller långsammare än de disponibla inkomsterna. Jämförelser mellan länder påverkas också då om- fattningen och inriktningen av den offentligt fi- nansierade välfärdskonsumtionen skiljer sig mel- lan länder. Mot denna bakgrund är det angeläget att komplettera de traditionella fördelningsanalys- erna genom att försöka belysa hur de offentliga tjänsterna är fördelade i befolkningen.30 Hur den svenska inkomstfördelningen påverkas om hän- syn tas till offentligt subventionerade välfärds- tjänster har analyserats i flera tidigare fördel- ningspolitiska redogörelser. Ett huvudresultat är att barn och ungdomar (som erhåller subventio- nerad utbildning) samt deras familjer lyfts upp i inkomstfördelningen i förhållande till hushåll med enbart vuxna. Detsamma gäller äldre som erhåller vård- och omsorgstjänster och däri- genom lyfts i förhållande till yngre och mindre vårdbehövande åldrar. Kvinnor mottar totalt sett mer subventionerade välfärdstjänster än män, vilket har en utjämnande effekt på skillnaderna i ekonomisk välfärd mellan kvinnor och män. I den följande redogörelsen förutsätts alla i hushållet ha lika stor nytta av subventionen, exempelvis till ett barns utbildning, eftersom alla i hushållet annars skulle behöva bidra till att be- tala för tjänsten. Värdet av offentliga tjänster an- tas inte bero på familjens storlek eller samman- sättning, dvs. det uppstår inga stordriftsfördelar för denna typ av resursomfördelning. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 subventionerna räknas samman för varje hushåll och fördelas sedan lika på varje medlem i hus- hållet. Det utvidgade inkomstbegrepp som an- vänds i resten av det här avsnittet – utökad inkomst – avser summan av kontant disponibel inkomst (justerad för försörjningsbörda) och beräknad total subvention per person. SCB:s simuleringsmodell FASIT används för att beräkna en stor del av de offentliga indivi- duella tjänsterna och för att fördela dessa till individerna (se underbilagan för en beskrivning av hur värdet av olika offentliga välfärdstjänster har beräknats).31 Denna redogörelse baseras på senast tillgängliga data och inkluderar välfärdstjänster inom områdena utbildning, barnomsorg, hälso- och sjukvård, socialt skydd (främst äldreomsorg) samt fritid och kultur.32 Välfärdstjänsterna ökar i betydande grad det ekonomiska välståndet i alla inkomstgrupper. Välfärdstjänsterna bidrar också till en jämnare fördelning av det ekonomiska välståndet genom att värdet av dem är större i de lägre inkomst- grupperna än i de högre (se diagram 6.1). I de tre lägsta inkomstgrupperna motsvarar de offentliga tjänsterna ca 60 000–per individ och år, medan värdet i de tre högsta inkomst- grupperna motsvarar ca . Diagram 6.1 Välfärdstjänster i olika inkomstgrupper 2012 Inkomstgrupp (ekvivalerad disonibel inkomst) Källor: och egna beräkningar. I vilken grad välfärdstjänsterna utjämnar in- komstfördelningen kan belysas på olika sätt. Ett sätt är att stegvis analysera olika inkomstslags 29De individuellt inriktade offentliga tjänsterna motsvarar nästan 20 pro- cent av BNP. Detta kan ställas i relation till de kontanta inkomstöver- föringarna som uppgår till av BNP. 30Se t.ex. prop. 1999/2000:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m. bilaga 4 och prop. 2012/13:100 bilaga 2. 31Se även prop. 2012/13:100 bilaga 2. 32Tjänster som kan konsumeras av många personer gemensamt (kollek- tiva tjänster), såsom infrastruktur, försvar och rättsväsende, beaktas inte. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 effekter på inkomstspridningen (se tabell 6.1). Spridningen för ekvivalerad disponibel inkomst mätt med Gini-koefficienten är 0,293. När vär- det av offentliga välfärdstjänster adderas till den disponibla inkomsten minskar inkomstsprid- ningen med 0,059 enheter, eller 20 procent.33 Tabell 6.1 Inkomstspridning för olika inkomstslag 2012 Faktorinkomst (F) Disponibel inkomst (D) Utökad inkomst (U) Total effekt (U–F) -0,259 Välfärdstjänsteffekt (U–D) -0,059 Anm.: Resultaten baseras på inkomster som beräknats med simuleringsmodellen FASIT. Faktorinkomst avser inkomst av lön, näringsverksamhet samt kapital, och justerad för försörjningsbörda. Källor: och egna beräkningar. Internationellt jämförbar statistik över välfärds- tjänsternas betydelse för inkomstfördelningen i olika länder produceras inte regelbundet. Den mest aktuella statistiken kommer från och avser 2007.34 och är de län- der som lägger mest resurser på offentliga väl- färdstjänster i relation till BNP. Med det utvid- gade inkomstbegreppet hade 2007 den lägsta Gini-koefficienten i OECD-området. har välfärdstjänsters betyd- else för inkomstfördelningen också uppmärk- sammats allt mer i den akademiska forskningen. En studie av inkomstskillnaderna i ett antal EU- länder tar hänsyn till åldersspecifika skillnader i behov. Anledningen till att äldre erhåller mer vård och omsorg är att de faktiskt har ett större behov av dessa tjänster, dvs. mottagarnas lev- nadsstandard ökar inte i förhållande till de per- soner som inte behöver tjänsten. Resultatet blir då att utjämningseffekten av välfärdstjänsterna minskar något.35 33Storleken på den utjämnande effekten beror delvis på i vilken ordning inkomstslagen adderas till varandra och på hur stor spridningen är före utjämningen. Om värdet av välfärdstjänsterna läggs till faktorinkomsten blir effekten större än om de läggs till den disponibla inkomsten. 34Se Divided We Stand: Why Inequality Keeps Rising (2011). 35Se Aaberge, Langørgen och , The Impact of on , i och (Eds. ), Income and Living Conditions in Europe, 2010. Större delen av utjämningseffekten kvarstår dock i de flesta länder. Behovsjuste- ringen utraderar helt den relativa höjningen av äldre och yngre som sker med traditionella metoder. Den utjämningseffekt som kvarstår beror på att värdet av subventionerna, givet behov, utgör en större andel av den totala inkomsten för personer med lägre inkomster. 7Inkomstskillnader när hänsyn tas till inkomströrlighet När inkomstfördelningen analyseras i olika stu- dier är det fördelningen av hushål- lens disponibla årsinkomster som avses. Om in- komsterna i stället mäts än ett enskilt år tenderar rörlighet i inkomsterna att minska skillnader mellan individer. De in- komstskillnader som observeras ett visst år beror nämligen till viss del på att individers årsinkom- ster varierar till följd av tillfälliga händelser, så- som barnafödande, arbetslöshet, sjukdom eller husförsäljning. Årsvisa inkomstskillnader kan också återspegla övergående skillnader mellan personer som befinner sig i olika faser av sin livs- cykel, t.ex. mellan studenter och yrkesverksam- ma. Men det kan även handla om mer långsiktiga skillnader som inte jämnas ut över tiden, t.ex. skillnader som reflekterar olikheter i yrkesval och utbildningspremier eller socialt betingade skillnader i chanserna till en god inkomstutveck- ling över livet. En ofta använd metod för att analysera den relativa betydelsen av tillfälliga respektive mer långsiktiga inkomstskillnader är att studera hur inkomstspridningen förändras när mätperioden skiftar från årsinkomster till inkomsterna . Avvikelsen mellan spridnings- mått baserade på årsinkomster respektive lång- siktiga inkomster speglar den inkomströrlighet som förekommer i inkomstfördelningen. En låg inkomströrlighet indikerar att de inkomstskill- nader som observeras ett enskilt år tenderar att bestå även när inkomsterna mäts . En hög inkomströrlighet betyder att skillnader mellan individer ett enskilt år tenderar att utjämnas om inkomsterna i stället mäts . Skillnaderna mellan personer i inkomstfördel- ningen blir mindre när perspektivet skiftar från individers årsinkomster till individers genom- snittliga inkomster (se diagram 7.1).36 Merparten av sammanpressnin- gen av inkomstskillnaderna uppstår de första 36 För att mäta individers inkomster används SCB:s longitudinella databas (se underbilagan). I det urval som används respektive undersökningsperiod ingår endast personer som var folkbokförda i . Metoden för att mäta inkomströrligheten (den relativa minskningen av Gini-koefficienten när inkomsterna mäts ) beskrivs i underbilagan. åren, därefter blir den mindre för varje extra år som analysen baseras på. Gini-koefficienten för långsiktiga inkomster sjunker med i förhållande till Gini-koefficienten för årsin- komster när mätperioden förlängs till 10 år.37 Diagram 7.1 Minskning av Gini-koefficienten när beräknin- gen av inkomst förlängs stegvis från ett till , 1995– 2004 resp. 2004–2013 Mätperiodens längd (år) Källor: och egna beräkningar. Inkomströrligheten är i stort sett densamma –2004 och 2004–2013. De större inkomst- skillnaderna för årliga disponibla inkomster kan därför inte för- av en ökad inkomströrlighet. Den ökande spridningen gäller alltså också för mer långsik- tiga inkomster (se diagram 7.2). Diagram 7.2 Gini-koefficienter för årsinkomster respektive långsiktiga inkomster, 1995–2004 resp. 2004–2013 Anm.: Med långsiktig inkomst avses individers genomsnittliga inkomst (1995–2004 respektive 2004–2013). Källor: och egna beräkningar. 37 Flera tidigare svenska studier har funnit att fördelningen av genom- snittsinkomsterna är betydligt jämnare än fördel- ningen av årsvisa inkomster. Det övergripande intrycket är att de resultat som presenteras i detta avsnitt ligger väl i linje med den samlade empi- riska forskningen på området (se prop. 2013/13:100 bilaga 2 för en utförlig litteraturgenomgång). P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 Inkomströrligheten är olika stor för olika grupper i befolkningen (se tabell 7.1). Rörlig- heten är störst bland yngre vuxna (20–). Detta är främst en följd av att många i gruppen har en god inkomstutveckling när de påbörjar sin yrkesverksamma karriär. Efter pensionering är rörligheten lägre och inkomstnivåerna bestäms i hög utsträckning av de inkomster som genere- rades under den yrkesverksamma delen av livet. Rörligheten varierar inte nämnvärt mellan män och kvinnor, och inte heller mellan inrikes födda och utrikes födda. Resultaten tyder på att rörlig- heten kan ha ökat marginellt för flera grupper –2013. För utrikes födda är dock rörligheten aningen lägre under periodens senare del.38 Tabell 7.1 Inkomströrlighet inom olika grupper, 1995–2004 resp. 2004–2013 20–29 år 30–49 år 50–64 år Anm. 1: Med rörlighet avses den procentuella minskningen av Gini-koefficienten för en specifik grupp när långsiktig inkomst används i stället för årsinkomst. Med långsiktig inkomst avses individers genomsnittliga inkomst under en tioårs - period. Anm. 2: Personer tillhör en viss åldersgrupp om de ingick i åldersgruppen det för- sta året av respektive period. Källor: och egna beräkningar. Syftet med detta avsnitt är att belysa skillnader i ekonomisk standard mellan individer i olika delar av landet och hur utvecklingen har sett ut . Fokus ligger ute- slutande på inkomstskillnader mellan regioner. Inkomstskillnader inom de geografiska områ- dena behandlas inte. För att beskriva inkomst- 38 Förskjutningen mot ökad flyktinginvandring har san- nolikt bidragit till detta. I denna grupp är sysselsättningsgraden lägre och inkomstutvecklingen sämre än genomsnittet inom gruppen utrikes födda. P R O P . 2 0 14 / 1 5: 1 0 0 B i l a ga 2 nivån i en region används medianvärdet inom regionen. På detta sätt skapas en (i det aktuella avseendet) representativ individ för respektive region. Hur inkomstskillnader mellan regioner ut- vecklas är en komplex process som bl.a. beror på den regionala näringslivsstrukturen, åldersstrukturen och befolkningsutvecklingen samt den regionala tillväxtpolitiken. Ansatsen i detta avsnitt är dock huvudsakligen deskriptiv. Regionala indelningar kan göras på flera olika sätt. I detta avsnitt grupperas individer på två alternativa sätt, dels efter riksområden och dels efter kommungruppstillhörighet. Riksområden är en rent geografisk indelning av landet i åtta delar som baseras på län.39 Kommuner och Landstings gruppering av kommuner i kom- mungrupper bygger på folkmängd, läge, befolk- ningstäthet och näringslivsstruktur. Varje grupp innehåller kommuner från olika delar av landet men strukturen är relativt homogen.40 Ekonomisk standard i olika regioner Den ekonomiska standarden, mätt som dispo- nibel inkomst justerad för försörjningsbörda, är störst i storstadsområdena, och framför allt i deras förortskommuner (se tabell 8.1). Indel- ningen i riksområden visar att den ekonomiska standarden för medianinkomsttagaren i län är högre än medianen i ri- ket. Övriga regioner, med undantag för , avviker med mindre än 5 pro- cent från medianen i riket. Indelningen i kom- mungrupper visar att det är i storstädernas för- ortskommuner som den ekonomiska standarden är högst. Förortskommunerna är en mycket heterogen grupp, där den ekonomiska standar- den i många kommuner är relativt låg. Detta vägs dock upp av att standarden i andra kommuner är hög. De boende i dessa områden har därför i genomsnitt högre ekonomisk stan- dard än medianen i riket. Lägst standard har de som bor i glesbygdskommuner, där standarden 39Indelningen i riksområden används för redovisning av statistik inom EU. 40Se Kommungruppsindelning 2011, Kommuner och Landsting, 2010. 41Norra består av , och . är lägre än medianen i riket, men även här finns stora skillnader mellan enskilda kom- muner.