prop · H203109 · 2015-04-23 00:00:00 — 2011/12:115) till . I propositionen skriver regeringen att Försvarsmakten bör överväga att ta upp frågan om som en del av incitamentsstrukturen med parterna 2014/15:109 på det statliga avtalsområdet. gav regeringen i uppdrag att redovisa överväganden och åtgärder i ett antal frågor med anledning av propositionen, bl.a. i fråga om som en del i incitamentsstrukturen för försörjningen med tidsbegränsat anställda gruppbefäl, soldater och sjömän. redovisade Försvarsmakten uppdraget. Försvarsmakten menade att det var för tidigt att fastslå vilka incitament som Försvarsmakten bör använda för att få soldater att fullgöra längre anställningar och motivera dem att prestera väl. tillkännagav för regeringen som sin mening vad försvarsutskottet anfört om att införa ett system med tidsdelmål med ekonomisk kompensation liksom andra typer av incitament för vissa personalkategorier inom Försvarsmakten. Utskottet betonade vikten av att Försvarsmakten kan behålla sin personal och bedömer att alternativet till att inte behålla anställda soldater kontraktstiden ut är mycket dyrt. Utskottet anser vidare att för att öka viljan hos soldaterna att fullfölja sina kontraktstider bör ett system med tidsdelmål med ekonomisk kompensation, liksom andra typer av incitament, införas för en sådan personalkategori som kontinuerligt tjänstgörande gruppbefäl, soldater och sjömän. Regeringen konstaterar att alltför många av de kontinuerligt tjänstgörande gruppbefälen, soldaterna och sjömännen slutar . Den prognosticerade medelanställningstiden uppgår till i stället för de systemet dimensionerades för. Regeringen bedömer i likhet med Försvarsberedningen och att detta medför kostnader för återrekrytering och utbildning samt förlorad kompetens i krigsförbanden, vilket delvis skulle kunna motverkas om Försvarsmakten utvecklar incitamentsstrukturen för att öka viljan hos gruppbefäl, soldater och sjömän att fullfölja sina kontraktstider. Regeringen bedömer att Försvarsmakten inom ramen för den delegerade statliga arbetsgivarpolitiken därför bör överväga att ta upp diskussioner om incitamentsstrukturer för att uppmuntra att gruppbefäl, soldater och sjömän fullföljer kontrakterad tjänstgöringstid. 6.4.4Strukturella förhållanden inom officerskåren Försvarsberedningen bedömer att det utifrån kraven på krigsduglighet fortfarande finns ogynnsamma strukturella förhållanden inom officerskåren. Detta har behandlats i alla försvarsbeslut . För att möta de krav som ställs på Försvarsmakten samt för att på bästa sätt hushålla med begränsade resurser menar att strukturella förhållanden inom officerskåren avseende grad, ålder, kön och tjänstgöringsbarhet i krigsförband samt fördelning mellan yrkes- och reservofficerare bör utredas. Regeringen delar Försvarsberedningens syn på vikten av att skapa en ändamålsenlig officersförsörjning som en del i en långsiktigt stabil personalförsörjning av totalförsvaret. Regeringen bedömer att frågan om hur en ändamålsenlig officerskår bör utformas främst är en fråga för Försvarsmakten inom ramen för den delegerade statliga arbetsgivarpolitiken och konstaterar att krigsförbandens behov av personal är styrande för officersförsörjningen. Försvarsmakten bör Prop. 2014/15:109 fortsätta det pågående förändringsarbetet med anledning av införandet av flerbefälssystemet, så att den ökade professionalisering mot djup systemkompetens och det praktiska yrkesutövandet, som utgör kärnan i flerbefälssystemet, uppnås. Försvarsberedningen konstaterar att det behövs flera vägar för den som vill bli officer. Dagens utbildning av taktiska officerare infördes före det nya personalförsörjningssystemet som baseras på frivillig rekrytering och före etablerandet av dagens flerbefälssystem. är den treåriga officersutbildningen på Försvarshögskolan i stort sett den enda vägen för utbildning av taktiska officerare. Denna form av direktutbildning fyller fortsatt en viktig roll men den måste kompletteras med andra vägar för den som vill bli officer. Försvarsberedningen konstaterar att den militära fackkompetensen ska utgöra grunden för officersprofessionen. Taktiska officerare ska kunna hantera den väpnade striden som det måste finnas en god förståelse för den militära professionens roll i en större samhällskontext. Det är viktigt att rekryteringen av officerare bidrar till en officerskår som är representativ för samhället. För att få flera vägar in i officersyrket föreslår Försvarsberedningen att en utredning utarbetar förslag rörande utbildning för taktiska officerare. Utredningen bör bl.a. se på examenskrav, möjligheterna till kompletterande studier samt till breddad rekrytering för taktiska officerare – t.ex. genom att komplettera direktutbildningen av taktiska officerare med en delad militär och civil utbildning där den civila utbildning som erbjuds vid högskolor och universitet i större utsträckning kan tas till vara. Utbildningen av taktiska reserv- och yrkesofficerare bör bestå av en högskoleexamen och av en ändamålsenlig militär fackkompetensutbildning. Det bör också vara möjligt för specialistofficerare att komplettera sin militära utbildning med en anpassad officersutbildning för att kunna utnämnas till taktisk officer. Regeringen delar Försvarsberedningens syn på behovet av att bredda rekryteringen till officersyrket och att se över utbildningen av officerare bl.a. utgående från införandet av flerbefälssystemet. Det är fullt möjligt för Försvarsmakten att beakta annan utbildning och använda sig av en kompletterande, särskild officersutbildning. Officersutbildning vid bör även fortsättningsvis fylla en viktig roll för att säkerställa en teoretisk bas för officersyrket med utgångspunkt i såväl vetenskapligt grundad kunskap som beprövad erfarenhet. Antalet sökande till officersprogrammet vid har ökat , men är för lågt enligt regeringens bedömning. Ett sätt att öka rekryteringsbasen och främja varierade utbildningsvägar till officersyrket är ett ökat inslag av högskoleutbildning inom ramen för det civila högskolesystemet. Utbildningssystemet bör även tillmätas stor betydelse för att långsiktigt undvika obalanser i personal- och kompetensstrukturen. Utbildningen och inslaget av högskoleutbildning påverkar officerskategoriernas användbarhet i olika former av militära befattningar men också i vilken utsträckning de är attraktiva för andra 2014/15:109 arbetsgivare efter avslutad anställning i Försvarsmakten. Vid behov återkommer regeringen i frågan efter att en utredning lämnat förslag om den långsiktiga stabiliteten i personalförsörjningen. Regeringen vill i detta sammanhang dock peka på betydelsen av en karriärväg för gruppbefäl att efter en längre tids tjänstgöring kunna befordras till specialistofficerare. Därigenom säkras en viktig erfarenhet i krigsförbanden. En sådan karriär bör vara särskilt anpassad och bör i princip kunna genomföras som en ren inomverksutbildning inom Försvarsmakten. Regeringens bedömning: Ett väl fungerande reservofficerssystem är av stor betydelse för krigsförbanden och för folkförankringen av det militära försvaret. Grundutbildning av taktiska reservofficerare bör ske som en kortare inomverksutbildning för dem som redan har eller kommer att skaffa sig en civil högskoleutbildning. Skälen för regeringens bedömning: Försvarsberedningen konstaterar att det finns starka ekonomiska, kompetensmässiga och rekryterings- mässiga skäl att stärka reservofficerssystemet. reserv- och yrkesofficerare ska bestå av en akademisk examen och av en konstaterar att användningen av reservofficerare minskat i Detta trots tydlig politisk inriktning i motsatt riktning. övergripande bedömning är att reservofficerssystemet inte har använts på det sätt eller i den omfattning som Försvarsberedningen anser vara specialistofficerare och taktiska officerare, är viktiga för att bemanna krigsförbanden med kompetent militär personal. har därtill en viktig roll i försvarets folkförankring och utgör också ett viktigt medel för att knyta engagerade och dugliga kvinnor och män till Det ger en möjlighet att rekrytera personer som vill kombinera tjänstgöring i Försvarsmakten som officer med ett civilt Försvarsberedningen föreslår att reservofficerssystemet ska användas på befattningar som i första hand kräver tjänstgöring vid repetitionsövningar, aktivering eller mobilisering. liksom tjänstgörande, gruppbefäl soldater och sjömän ett kostnadseffektivt sätt att bemanna krigsförbanden med militär personal. Styrande för reservofficerssystemet bör vara krigsförbandens behov av Behovet av reservofficerare i krigsförbanden ökar. kontraktsförbanden bör av officersbefattningarna bemannas av reservofficerare. En mindre andel reservofficerare kan ingå i de stående förbanden. Reservofficerare som inte krigsplaceras på en befattning i ett krigsförband kan ha kvar sin anställning fram till pension utan krav på tjänstgöring. Även yrkesofficerare som lämnat sin anställning som kontinuerligt tjänstgörande och som önskar kvarstå som reservofficer utan skyldighet att tjänstgöra kan anställas som reservofficer. Det skapar en möjlighet till Prop. 2014/15:109 redundans i organisationen i form av en officerspool ur vilken personal på̊ frivillig grund kan engageras vid behov. De kan också krigsplaceras i personal- och förbandsreserven. Halva behovet av taktiska reservofficerare i de stående förbanden och kontraktsförbanden bör personalförsörjas genom grundutbildning av reservofficerare. För att rationellt utnyttja investeringar i utbildning bör dock övriga taktiska reservofficerare vara yrkesofficerare som avslutat sin kontinuerliga tjänstgöring och blivit reservofficerare. Regeringen har i regleringsbrev till Försvarsmakten anvisat att grundutbildning av taktiska reservofficerare ska ske som en kortare inomverksutbildning för dem som redan har eller kommer att skaffa sig en civil högskoleutbildning. Regeringen bedömer att detta är den säkraste och minst resurskrävande vägen att snabbt stärka reservofficerssystemet. Det är sannolikt få som kommer att attraheras av att utöver sin civila högskoleutbildning lägga högskolestudier vid officersprogram för att bli reservofficer genom en examen i krigsvetenskap. Detta hindrar inte att officersprogrammet vid kan vara aktuellt för elever som vill bli reservofficerare efter en yrkesexamen i krigsvetenskap. Det får dock inte vara den enda möjligheten att genomgå grundutbildning till reservofficer utan bör ses som ett komplement till den ovan beskrivna reservofficersutbildningen. Regeringens bedömning: Materiel- och logistikförsörjning är medel för att stödja krigsförbanden i uppbyggnaden av deras operativa förmåga och möjliggöra för krigsförbanden att utföra sina uppgifter i fred och vid höjd beredskap. Skälen för regeringens bedömning: Materiel- och logistikförsörjningen är den verksamhet som syftar till att förse Försvarsmakten med de varor och tjänster som myndigheten behöver för att kunna utföra sina uppgifter. Under den senaste försvarsinriktningsperioden har den fredstida materiel- och logistikförsörjningen rationaliserats i syfte att omfördela medel till annan verksamhet inom Försvarsmakten (prop. 2011/12:86, bet. 2011/12:FöU9, rskr. 2011/12:291). Regeringen har också vidtagit åtgärder för att tillmötesgå krav på förbättrad återredovisning av materiel- och logistikförsörjningen. Regeringen betonar att materiel- och logistikförsörjning, inklusive forskning och teknologiutveckling, i fred såväl som vid höjd beredskap, är medel för att stödja Försvarsmakten i att upprätthålla en relevant operativa förmåga. Försvarsmaktens operativa behov bör därmed vara styrande för materiel- och logistikförsörjningen. 2014/15:109 6.5.1 Materiel- och logistikförsörjning vid höjd Regeringens bedömning: Förhållandet mellan Försvarsmakten och vid höjd beredskap bör tydliggöras. Skälen för regeringens bedömning: Vid höjd beredskap och då ytterst i krig bör de materielsystem, reservdelar, förbrukningsvaror och logistikresurser som Försvarsmakten och andra aktörer förfogar över på ett ändamålenligt sätt kunna användas för rikets försvar. Den långsiktigt förmågeuppbyggande verksamheten, som tillförsel av nya materielsystem, är central i fredstid men blir i ett sådant läge lägre prioriterad. Mot bakgrund av den försämrade säkerhetspolitiska situationen är det av stor vikt att alla delar av Försvarsmakten som har uppgifter vid höjd beredskap organiseras som krigsförband. och planering bör utgå ifrån den verksamhet som krävs för krigsförbandens mobilisering och användning vid höjd beredskap. Av detta följer att Försvarsmaktens logistik och relevanta delar av dagens basorganisation bör organiseras som krigsförband och ingå i de försvarsmaktsgemensamma stridskrafterna. Det är en förutsättning för att dessa delar, tillsammans med logistikfunktionerna i och det civila försvaret, ska kunna utgöra en funktionellt sammanhållen helhet som effektivt kan utföra den bakre logistiken i händelse av höjd beredskap. Det är vidare en förutsättning för att kunna ställa krav på beredskap och krigsduglighet samt för uppföljning av dessa krav. Regeringen ger ovan uttryck för sin mening att all civil och militär personal som krävs efter beslut om höjd beredskap, i det militära och det civila försvaret, bör vara krigsplacerad. Försvarsberedningen påtalar att logistikfunktionerna i det civila försvaret är en förutsättning för en väl fungerande logistik. För att logistiken ska fungera och kunna stödja mobilisering i en situation där beredskapen höjts är Försvarsmakten beroende av stöd från övriga samhället. Därför bör även sådan materiel som är nödvändig för försvaret, men som finns utanför Försvarsmakten, krigsplaceras. Rationaliseringen av Försvarsmaktens och logistikverksamheter pågår och regeringen bedömer att omställningen av verksamheterna kommer att pågå . Förändringen skapar förutsättningar för en effektivare materiel- och logistikförsörjning i fredstid men påverkar också förutsättningarna för logistikförsörjningen i händelse av höjd beredskap. Utifrån det försämrade omvärldsläget menar regeringen att det nu är lämpligt att justera omställningsarbetet för att åstadkomma en materiel- och logistikförsörjning som i högre grad är anpassad för att stödja krigsförbanden vid höjd beredskap, inklusive vid mobilisering. Därigenom kan, med tillgängliga resurser, nödvändiga förändringar vidtas för att inrikta myndigheterna mot de uppgifter som Försvarsberedningen och regeringen framhåller. Logistiktjänsterna bör utformas och organiseras mot dessa mål samt kunna styras och följas upp Differentierade och anpassade lösningar för de olika logistiktjänsterna, utifrån vilket operativt behov tjänsten stöder, kan Prop. 2014/15:109 komma att behövas. Genom förordningen (1982:314) om utnyttjande av inom Försvarsmakten regleras dessa myndigheters relationer bl.a. under höjd beredskap och då ytterst i krig. Förhållandet mellan Försvarsmakten och regleras , utöver respektive myndighets instruktion och regleringsbrev, främst genom ett samordningsavtal mellan myndigheterna. Försvarsmaktens särskilda roll i krig och krigsfara samt uppgift att stödja Försvarsmakten är av sådan dignitet att också denna samverkan måste vara reglerad på ett tydligt sätt. Detta för att ge en klar grund för bl.a. ansvarsförhållanden, beslutsprocesser, särskilda åtgärder och liknande vid höjd beredskap och krig, inklusive mobilisering. Regeringen avser se över hur denna reglering bör utformas. 6.5.2Materiel- och logistikförsörjning i fredstid Som Försvarsberedningen konstaterar kräver ett ökat operativt fokus en förändrad fredstida logistikprocess. Försvarsberedningen konstaterar att materielsystemen inom försvarsområdet ofta är komplexa och högteknologiska och därmed mycket kostsamma vilket innebär långsiktiga ekonomiska åtaganden för staten. Regeringen understryker betydelsen av en i sammanhanget ändamålsenlig materiel- och logistikförsörjning. Regeringen menar att en fortsatt reformering av den fredstida materiel- och logistikförsörjningen är nödvändig. Utöver en justering av pågående rationaliseringsarbete när det gäller Försvarsmaktens och logistikverksamhet behövs en ny process för planering av materielinvesteringar samt förtydliganden av riktlinjer för materielförsörjningen, väsentliga säkerhetsintressen, internationellt materiel- och logistiksamarbete och exportstödjande verksamhet. 6.5.3Ny process för planering av materielinvesteringar Regeringens bedömning: Regeringen avser att fullfölja förslag och återkomma i kommande propositioner om detta. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna, däribland Försvarsmakten, och , tillstyrker i huvudsak utredningens förslag. Skälen för regeringens bedömning: har i olika sammanhang efterfrågat en utvecklad materielredovisning. Mot bakgrund av önskemål och tidigare tillkännagivanden har regeringen vidtagit ett flertal åtgärder för att öka den långsiktiga strategiska styrningen av materielförsörjningen. Resultatredovisningen inom materielförsörjningen har exempelvis 2014/15:109 utvecklats och genom en gradvis förbättrad redovisning får allt mer utförlig information inför sina ställningstaganden om större materielinvesteringar. Regeringen bedömer att det bör införas en process för regeringens styrning av investeringsplaneringen för försvarsmateriel i enlighet med förslag (SOU 2014:15). En sådan process bör omfatta styrning, planering, beslutsfattande och uppföljning mellan och regeringen samt mellan regeringen och myndigheterna. Utredningen föreslår återkommande samlade beslutstillfällen för materielinvesteringarna där de ekonomiska ramarna är styrande. Regeringen bedömer att ett genomförande av utredningsförslagen underlättar regeringens möjligheter att fatta investeringsbeslut på strategisk nivå och ger en tydligare spårbarhet mellan kraven på operativ förmåga och materielförsörjningen. Regeringens möjligheter att styra försvarets långsiktiga materielförsörjning på strategisk nivå bör stärkas. och regeringen bör, i samband med budgetpropositionen, ta ställning till vilka investeringar som ska genomföras, förberedas eller utredas vidare inom ramen för en långsiktig investeringsplanering med ett perspektiv . Det är viktigt att det finns förutsättningar för en regering att kunna pröva den gällande inriktningen av försvarets investeringar för försvarsmateriel. Enligt regeringens bedömning bör inriktningen därför prövas en gång per valperiod. Inriktningen bör inkludera storleken på de ekonomiska ramarna för perioden. Regeringen bedömer att den 12-åriga planen, i enlighet med förslag, bör delas in i tre delar med olika innehåll och detaljeringsgrader. Perioden 1–omfattar investeringar som är färdiga att anskaffas. Perioden 4–omfattar de investeringar som föreslås börja förberedas för anskaffning med syfte att kunna anskaffas under de därpå följande tre åren och perioden 7–bör omfatta de operativa förmågebehov som bör utredas vidare. I kommande budgetpropositioner avser regeringen att en gång föreslå vilka investeringar som regeringen bemyndigas att anskaffa under budgetåret och de två därpå följande åren. Regeringen avser även återkomma med de budgettekniska förslagen i kommande budgetpropositioner. Regeringens bedömning: All materielförsörjning bör bedömas utifrån uppgiften att t.o.m. 2020 höja krigsförbandens operativa förmåga. Följande principer för materielförsörjning bör tillämpas:  vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör, om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan uppnås, väljas före nyanskaffning,  nyanskaffning bör, när sådan är nödvändig, i första hand ske av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel,  utveckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses Utöver detta bör alltid en prövning göras av möjligheterna att låta förbandsutformningen påverkas av befintlig tekniskt och operativt relevant materiel med lång kvarvarande livslängd. Skälen för regeringens bedömning: Materielförsörjningen bör fokusera på minskade kostnader och kortare leveranstider genom att så långt som möjligt använda och vidmakthålla befintlig materiel. nyanskaffning bör ske genom öppna upphandlingar av befintlig och Fokus bör ligga på operativt användbar Regeringen bedömer att minskade kostnader, kortare ledtider från beställning till leverans av materiel och ökad tillgänglighet i krigsförbanden för materielen kan uppnås genom att begränsa särkraven De principer för materielförsörjningen som regeringen angav i propositionen Ett användbart försvar (prop. 2008/09:140) bör fortfarande gälla som inriktning för materielförsörjningen. vidmakthållande och uppgradering av befintlig materiel bör, om det är ekonomiskt försvarbart och operativa krav kan uppnås, väljas före Nyanskaffning bör, när sådan är nödvändig, i första hand ske av på marknaden befintlig, färdigutvecklad och beprövad materiel. Utveckling bör genomföras först när behoven inte kan tillgodoses enligt Regeringen vill peka på vikten av att i så stor utsträckning som möjligt utnyttja redan gjorda investeringar och därmed frigöra utrymme för andra Utöver de etablerade principerna för materielförsörjning kan det därför finnas fall då en viss anpassning av kravställningen på krigsförbanden vore lämplig för att möjliggöra utnyttjande av materiel med lång kvarvarande livslängd. Även möjligheten att förändra kraven rörande teknisk livslängd bör kunna prövas. Möjligheten till en sådan anpassning bör därför alltid undersökas för att möjliggöra rationellt nyttjande av befintlig materiel. Regeringen betonar dock att detta inte innebär att förbandens uppgifter ska bestämmas av redan tillgänglig materiel utan att det handlar om viss anpassning av kravställningen inom ramen för förbandens uppgifter. Vid anskaffning av ny materiel bör inte den materiel som ska ersättas avvecklas förrän den nya materielen är förbandssatt i syfte att undvika glapp i den operativa förmågan. Försvarsberedningen konstaterar att möjligheten att frångå en konkurrensupphandling är nödvändig på grund av försvarsteknologins I vissa avseenden är det den tekniska kompetensen som säkerställer ett operativt förmågeövertag. I andra avseenden gäller det möjligheten att operera, vidmakthålla och utveckla vissa strategiska förmågor med ett begränsat beroende av andra nationer. Regeringen konstaterar att det i 1 kap. lagen (2011:29) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet finns ett antal situationer som ger möjlighet till undantag från lagens krav på en konkurrensutsatt Det är upp till varje upphandlande myndighet att avgöra om undantagen är tillämpliga. 2014/15:109 6.5.5 Regeringens bedömning: Stridsflygförmågan och undervattensförmågan är tydliga exempel på områden av väsentlig betydelse för försvar. Även inom andra områden kan det finnas delar av system som kan betraktas som väsentliga säkerhetsintressen. Detta kräver dock särskild prövning i varje enskilt fall. Skälen för regeringens bedömning: Stridsflyg- och undervattensförmågan är tydliga exempel på områden av väsentlig betydelse för försvar. Genom att det i finns kunskap om hur de system som realiserar dessa förmågor har konstruerats erhålls unik systemkunskap. Att bibehålla stridsflygförmågan och undervattensförmågan utgör väsentliga säkerhetsintressen för . Det fortsatta arbetet med industri- och marknadsfrågor inom EU bör beakta försvarsmaterielmarknadens särart och behovet att tillgodose medlemsstaternas säkerhetsintressen inom ramen för den gemensamma marknaden. Artikel 346 i Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF- fördraget) ger medlemsstaterna möjligheter att under vissa förutsättningar göra sådana undantag från , inklusive från försvarsupphandlingsdirektivet, som är nödvändiga för att skydda nationella väsentliga säkerhetsintressen. I har denna möjlighet till undantag införts i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. avser även fortsättningsvis att utnyttja den möjligheten i de fall det är nödvändigt för att skydda ett väsentligt säkerhetsintresse.