prop · H20365 · 2015-03-11 00:00:00 — EU:s utrikestjänsts (EEAS) fjärde verksamhetsår, 2014, har bl.a. präglats av EU:s ansträngningar att möta svåra utmaningar i EU:s närområde som kriserna i och i . Utvecklingen har återigen bekräftat behovet av att så långt möjligt ta ett samlat grepp om de olika instrument och politikområden som står till unionens förfogande, genom samarbete mellan EEAS, kommissionen och medlemsstaterna. Vikten av att fullt ut utnyttja den höga representantens samordnande roll som vice ordförande i kommissionen när det gäller externa relationer, var något som tydligt hade lyfts fram i de slutsatser om EEAS- översynen som rådet antog . Inte minst mot denna bakgrund riktades stort intresse och förväntningar mot tillsättandet av en ny hög representant och formandet av den nya kommissionen. Kommissionens nye ordförande, , har genom den struktur och de arbetsformer han presenterat tydligt signalerat att den nya höga representanten, , i sin roll som vice ordförande i kommissionen ska leda och samordna alla kommissionärers arbete när det gäller EU:s externa relationer. Härigenom skapas nya förutsättningar att främja samstämmighet och effektivitet i EU:s externa agerande. som var italiensk utrikesminister utfrågades av och var en del av den kommission som kunde utses av och tillträda . Den höga representanten leder en kommissionärsgrupp för externt agerande. Gruppen avses ha månadsvisa möten och hade sina första möten . Statistik som EEAS presenterade visar att målet om att diplomater från medlemsstaternas utrikesförvaltningar ska representera minst en tredjedel av EEAS-personal på chefs- och handläggarnivå nu har uppfyllts, då andelen är . När det gäller fördelningen kvinnor–män är kvinnor av den samlade EEAS-personalen (i och på EU-delegationerna) på chefs- och handläggarnivå enligt de senaste statistikuppgifterna. På chefsnivå är andelen kvinnor . En bra informell dialog har fortsatt att föras mellan EEAS- företrädare och representanter för medlemsstaterna om rekryterings- och personalpolitiska frågor av relevans för de anställda från medlems- staterna i EEAS. Ett särskilt nätverk finns, , som samlar personalchefer från medlemsstaternas utrikesministerier och EEAS för diskussioner och erfarenhetsutbyte om personalrelaterade frågor, inklusive behovet av fortsatta ansträngningar för att uppnå en bättre genderbalans och förstärka jämställdhetsarbetet i vidare bemärkelse. Den bredare informella dialog som alltsedan våren 2011 förts mellan företrädare för och medlemsstaterna om hur samarbetet mellan EEAS och medlemsstaterna ska kunna förstärkas, särskilt mellan EU- delegationerna och medlemsstaternas utlandsmyndigheter, har fortsatt . Dialogen rör ett brett spektrum av frågor, såväl tematiska diskussioner om olika policyområden som diskussioner om t.ex. informationsdelning, genomförandet av demarscher och praktiskt samarbete i form av samlokalisering m.m. har fortsatt att verka för en stark och väl fungerande utrikestjänst, grundat på synen att den gemensamma utrikestjänsten är ett viktigt verktyg för en samlad och effektiv extern politik. har särskilt lyft fram vikten av att fullt ut utnyttja den höga representantens roll i kommissionen för att ytterligare utveckla samarbetet mellan EEAS och kommissionen. har också betonat vikten av ett nära samarbete med medlemsstaterna. välkomnar den nya kommissionens arbetssätt, inte minst den tydliga roll den höga representanten har fått när det gäller att leda och samordna arbetet med de externa relationerna och de ambitioner hon gett uttryck för när det gäller att verka för en effektiv samordning över ett brett fält av politikområden och instrument i EU:s externa agerande. för har som övergripande mål att bidra till att rädda havsmiljön i , att länka samman regionen och att öka tillväxten i regionen. För att nå dessa mål ska endast befintliga EU-medel tillämpas. Genom en tydligare förankring av strategins mål i det gemensamma regelverk som styr EU:s fonder och program för budgetperioden –2020 har möjligheten att nå strategins mål stärkts. har även en översyn av styrningen av makroregionala strategier ägt rum som bl.a. utmynnat i höjda förväntningar på ett ökat ägarskap av EU:s medlemsstater i själva genomförandet. 6.1Stärkt styrning av EU:s makroregionala strategier I takt med att flera makroregionala strategier har tillkommit har också behovet av att se över formerna för dess genomförande ökat. Rådet upp- manade därför kommissionen att underlätta diskussionerna om att för- bättra styrningen och rapportera till rådet före utgången av 2014. Kommissionen presenterade sina slutsatser om hur styrningen av makro- regionala strategier bör stärkas i en rapport (se faktapromemoria 2013/14:FPM92). Rapporten bygger på erfarenheter från såväl för som för Donauregionen. Kommissionens bedömning var att ett starkare politiskt ledarskap och ägarskap behövs i respektive makroregion och i de berörda länderna för att man fullt ut ska kunna ta tillvara på det mervärde och de synergier som samarbetet kan erbjuda. Kommissionen menade fortsatt att nuvarande system i allt för stor utsträckning har förlitat sig på kommissionen som främsta drivkraft. Bland rekommendationerna lyftes också vikten av ett brett deltagande från berörda aktörer fram, inbegripet parlament på olika nivåer, regionala myndigheter och det civila samhället. antog rådet för allmänna frågor slutsatser om styrning av makroregionala strategier i vilka rådet slog fast att kommissionen även i fortsättningen ska spela en viktig roll i den strategiska samordningen där dess delaktighet medför ett tydligt mervärde, som medlemsstaterna uppmanas förstärka sitt politiska ledarskap och ansvar för de makroregionala strategierna. Tydligare förankring i EU:s programperiod En grundläggande princip för för och övriga makroregionala strategier är dess budgetneutralitet. befintliga EU-medel användas för att genomföra strategins mål. underlätta användningen av EU:s medel för att uppnå resultat har Skr. 2014/15:65 , tillsammans med ett flertal Östersjö- och Donauländer, verkat för att strategin och det makroregionala arbetssättet ska beaktas i det fleråriga finansiella ramverk –2020 som reglerar Europeiska struktur- och investeringsfonderna, de s.k. ESI-fonderna. Detta arbete har gett resultat. och rådets förordning om gemensamma bestämmelser för ESI-fonderna som antogs slår fast att EU:s medlemsstater ska beakta makroregionala strategier och havsområdesstrategier samt säkerställa att fonderna stöder dess genomförande. I den s.k. partnerskapsöverenskommelsen mellan och kommissionen är det en uttalad ambition för programperioden – 2020 att arbetet på ett tydligare sätt ska sträva mot målen i 2020- strategin och i för . Dessa mål omsätts sedan i de operativa programmen för respektive fond. 6.3Årligt forum i Åbo Det femte årliga forumet för för ägde rum i Åbo, , den 3–i samband med Åbo stads Östersjövecka. Forumet arrangerades med det 16:e () och i samarbete med det finska ordförandeskapet i Östersjö- staternas råd. Över 1 200 personer besökte forumet under två program- fyllda dagar. Temat var tillväxt och vilka åtgärder som behövs för att gemensamt bidra till en inkluderande, sammanlänkad och välmående . Som tidigare forum tilldrog sig även detta ett brett deltagande från hela i form av politiker och andra beslutsfattare, experter, ideella organisationer samt företrädare från såväl akademiska världen som den privata sektorn. 6.4EU:s strategi för adriatisk-joniska strategin presenterade kommissionen sitt förslag till en ny makroregional strategi för området kring och i form av ett meddelande (se faktapromemoria 2013/14:FPM94). Strategin antogs formellt vid den 23–och blir den tredje makroregionanala strategin i ordningen. Den nya strategin syftar till att fördjupa samarbetet mellan EU- medlemsstater och icke-EU-medlemsstater i det adriatisk-joniska havsområdet för att komma till rätta med gemensamma utmaningar och möjligheter för regionen. Strategin kommer att omfatta fyra EU-länder (, , och ) och fyra icke-EU- medlemsstater (, , och och ). Huvudprioriteringarna är samlade till fyra samarbetsområden: maritim tillväxt, transport och energi, skydd av miljön, och hållbar turism. Strategin avser också att bidra till att främja EU-integrationen av länderna på västra . Den nya makroregionala strategin integrerar EU:s maritima strategi för och som den täcker in viss landbaserad verksamhet. för att stärka rättsstaten presenterade kommissionen ett meddelande om inrättande av ett nytt ramverk i EU för att stärka rättsstaten (se faktapromemoria 2013/14:FPM 73). Syftet med ramverket är att göra det möjligt för kommissionen att finna en lösning med en berörd medlemsstat för att avvärja systematiska och allvarliga hot mot rättsstatsprincipen. som kompletterar överträdelseförfarandet enligt artikel 258 i EUF-fördraget och mekanismerna i artikel 7 i , ska bestå av en process i tre steg: kommissionens bedömning, rekommendation och presenterades vid rådet . välkomnade ramverket och dess övergripande utformning. diskuterade rådet för allmänna frågor på det italienska ordförandeskapets initiativ hur rådet kunde utveckla sitt eget arbete för att stärka rättsstaten, parallellt med kommissionens ansvar som väktare Vid rådet antogs rådsslutsatser om att rådet ska hålla en årlig dialog om rättsstatsfrågor för att bidra till gemensam förståelse av efterlevnad av rättsstaten. Dialogen i rådet ska baseras på objektivitet, icke-diskriminering och likabehandling av alla medlems- stater och utformas så att de drar nytta av andra EU-institutioners och internationella organisationers instrument och expertis. dialogen kan kompletteras med tematiska diskussioner. av dialogerna ska utvärderas . Samråd med ägde rum , juni, november och Det europeiska medborgarinitiativet ger EU-medborgarna en formell möjlighet att direkt påverka arbetet på EU-nivå mellan valen till Syftet är att förverkliga varje medborgares rätt att delta i unionens demokratiska liv. möjligheten att, genom att lämna in ett medborgarinitiativ, begära att kommissionen ska lägga fram ett förslag i deras intresse. stödjas av minst en miljon unionsmedborgare från minst en fjärdedel av Det krävs minst 15 000 underskrifter från för att ska räknas som en av de medlemsstaterna. den som vill underteckna ett initiativ är den ålder som ger rösträtt i valen till , vilket i är . har två initiativ sänts till , som är behörig myndighet för kontroll och intygande av stödförklaringar från personer med svenskt personnummer. Dessa initiativ, och ytterligare ett som in- kom 2013, har sedan överlämnats till kommissionen. regler kring mänskliga embryon och omfattar 2 468 godkända stöd- Ett avser avskaffande av djurförsök och 7 761 godkända stödförklaringar. Det senaste initiativet har samlat in 167 giltiga stödförklaringar för en sänkning av hastighets- Skr. 2014/15:65 gränsen i tätort /h. 9Förordningen om europeiska politiska partier Förordningen om stadgar för och finansiering av europeiska politiska partier och europeiska politiska stiftelser antogs av rådet efter en överenskommelse med i första behandlingen. Förordningen trädde i kraft och ska tillämpas . Förordningen ersätter den tidigare förordningen om regler för och finansiering av politiska partier på europeisk nivå. Genom förordningen införs en ny stadga som ger europeiska politiska partier och stiftelser möjlighet att registrera sig och därigenom få status som europeisk juridisk person, vilken ska erkännas av medlemsstaterna. För att bli registrerade måste de europeiska politiska partierna och stiftelserna uppfylla vissa villkor, bland annat måste de respektera EU:s grundläggande värderingar som de uttrycks i artikel 2 . Europeiska politiska partier och stiftelser som fått ställning som europeisk juridisk person kan söka finansiering från EU-budgeten. Registrering, kontroll och avregistrering av europeiska politiska partier och stiftelser ska skötas av en ny, mycket liten, oberoende myndighet som fysiskt ska vara lokaliserad i . har fått information sedan förhandlingarna inleddes . Överläggningar har ägt rum . Det senaste informationstillfället ägde rum . 10Kommittéförfarande och delegerade akter Kommissionen presenterade 2013 förslag till tre ramförordningar som syftar till att anpassa ett stort antal nu gällande rättsakter som hänvisar till det kommittéförfarande som kallas föreskrivande förfarandet med kontroll. De två första förslagen handlar om anpassning av detta förfarande till systemet med delegerade akter (se faktapromemoria 2012/13:FPM143). Det tredje förslaget handlar om anpassning av detta förfarande till antingen systemet med delegerad befogenhet, genomförandebefogenhet eller att låta vissa bestämmelser utgå (se faktapromemoria 2013/14:FPM22). antog sin ståndpunkt i första läsning . Förhandlingar i rådsarbetsgrupp om det första och tredje förslaget resulterade i att en del av kommissionens förslag accepterades under förutsättning att en tillfredställande lösning nås för en 2014/15:65 förstärkt och kontinuerlig konsultation av nationella experter i samband med antagandet av delegerade akter. I det arbetsprogram som kommissionen antog strax listades de tre förslagen till ramförordningar bland de förslag som kommissionen avser att dra tillbaka. har också en horisontell diskussion i rådet pågått om ändringar i den icke bindande överenskommelsen mellan kommissionen, rådet och om delegerade akter. invände rådet en gång mot att en delegerad akt skulle träda i kraft. Det gjordes och gällde en delegerad akt på statistikområdet. Rådet ansåg att kommissionens delegerade förordning om överföringsformatet för uppgifter om utgifter för forskning och utveckling delvis överskred det mandat som kommissionen tilldelats av lagstiftaren. 11 Kärnsäkerhet och strålskydd Frågor om kärnsäkerhet och strålskydd regleras i Euratomfördraget. Sedan kärnkraftsolyckan i har uppmärksamheten för kärnsäkerhetsfrågor varit hög i EU-arbetet. Efter de genomförda stresstesterna vid de europeiska kärnkraftverken har en revidering av kärnsäkerhetsdirektivet antagits. antog rådet ett direktiv om revidering av kärnsäkerhets- direktivet . Direktivet kan betraktas dels som en harmonisering av medlemsstaternas genomförande av kärnsäkerhetskonventionen, dels som ett försök till att formulera en europeisk nivå för kärnsäkerhet. Revideringen av direktivet innebär nya krav relaterade till det nationella ramverket, om öppenhet och insyn, om utbildning och information till berörda, återkommande helhetsbedömningar, om ett effektivt säkerhetskulturarbete samt om skydd mot olyckor och mot eventuella effekter av en olycka. Vidare har allmänna principer utformats för kärnsäkerhet som djupförsvarsprincipen, i linje med internationella säkerhetsstandarder samt principer om hur kärntekniska anläggningar ska utformas, lokaliseras, uppföras, tas i drift, drivas och avvecklas, som ska tillämpas för alla civila kärntekniska anläggningar. Revideringen innebär dessutom ett system av oberoende internationell expertgranskning införs (se faktapromemoria 2013/14:FPM3). stödde kommissionens initiativ om att förstärka kraven i direktivet men utan att detta skulle leda till att det nationella ansvaret för kärnsäkerheten undergrävdes. Rådets förordning om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel och djurfoder efter en kärnenergiolycka eller annan radiologisk nödsituation avslutades förhandlingarna om en förordning om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel och djurfoder efter en kärnenergiolycka eller annan radiologisk nödsituation. Förordningen innebär bland annat en konsolidering av tre nu gällande förordningar, nämligen rådets förordning (Euratom) nr 3954/87 om gränsvärden för radioaktivitet i livsmedel och djurfoder efter en kärnenergiolycka eller annan radiologisk nödsituation, kommissionens förordning (Euratom) nr 944/89 om gräns- värden för radioaktivitet i mindre viktiga livsmedel efter en kärnenergi- olycka eller annan radiologisk nödsituation, och kommissionens förord- ning (Euratom) nr 770/90 om gränsvärden för radioaktivitet i djurfoder efter en kärnenergiolycka eller annan radiologisk nödsituation. Förordningen föreskriver att genomförande akter antas av en kommitté i samband med en radiologisk olycka där gränsvärden för radioaktiva ämnen i livsmedel och foder fastställs som villkor för placering av dessa på marknaden. Förordningen anger att undantag att överskrida fastställda gränsvärden kan ges i särskilda fall till en medlemsstat som så begär och kan motivera ett sådant undantag. Undantaget gäller dock endast inom denna medlemsstat och får därmed inte exportera dessa livsmedel eller foder (se faktapromemoria 2013/14: FPM9). har varit positivt till konsolideringen av förordningarna och att det ska kunna finnas en möjlighet att fastställa ett nationellt undantag att överskrida fastställda gränsvärden i särskilda fall. När överlämnar sitt yttrande till rådet kan förordningen slutligen antas. Detta väntas ske . 2014/15:65 DEL 3 EU:S FÖRBINDELSER MED 12 Utrikes- och säkerhetspolitik Målet med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken är bl.a. att skydda unionens gemensamma värden och intressen, stärka unionens säkerhet och främja internationellt samarbete. EU har lett sammanlagt 17 civila och militära insatser i , och till stöd för internationell fred och säkerhet. har fortsatt att bidra till utvecklingen av denna förmåga och har engagerat sig i samtliga insatser. 12.1 Den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken EU definierar sin roll som global aktör Från diskussionerna vid om den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP) upprättades närmare 60 olika uppdrag till institutionerna och medlemsstaterna i syfte att stärka och utveckla GSFP, civila och militära förmågor och försvarsindustri. presenterade den höga representanten en lägesrapport som utvärderar framstegen. bekräftade rådet i slutsatser behovet att skapa förutsätt- ningar för EU att axla ett större säkerhetsansvar och sitt åtagande att förstärka GSFP. Rådet välkomnade att mänskliga rättigheter och 1325 om kvinnor, fred och säkerhet upp- märksammades i EU:s krishanteringsinsatser. Rådet meddelade att ytterligare steg ska tas för att stödja partnerländer och regionala organisationer att höja sina förmågor att bidra till fred och säkerhet i sina områden. Rådet underströk även vikten av en väl fungerande försvarsindustri och antog ett policyramverk för cyberförsvar inom GSFP, ett ramverk för systematiskt och långsiktigt försvarssamarbete och framstegskatalogen som redogör för militära brister inom EU. Rådet ska åter anta slutsatser om GSFP inför Europeiska rådets möte . I enlighet med Europeiska rådets slutsatser inleddes en översyn av EU:s militära snabbinsatsförmågor, finansiering av insatser och arbetet med att utveckla EU:s förmågor att ge stöd till partners, också med utrustning och utbildning. Insatser i kontinuerlig förändring EU:s militära och civila krishanteringsinsatser inom ramen för GSFP är ett konkret uttryck för unionens vilja och förmåga att bidra till fred och har fortsatt att bidra till utvecklingen av denna förmåga Skr. 2014/15:65 och har engagerat sig i samtliga insatser. Sammanlagt 17 insatser bedrevs i , , och varav fem var militära och tolv civila. lanserades tre nya insatser, två civila i respektive och en militär i . Den militära insatsen EUFOR RCA upprättades mot bakgrund av den allvarliga krisen i . EU-styrkan gavs i uppgift att skydda flygplatsen såväl som civilbefolkningen i två distrikt i huvudstaden. har bidragit med visst flygtransportstöd till insatsen. På begäran av FN och Centralafrikanska republikens interims- president beslöt rådet att förlänga insatsen till , för att därefter kunna lämna över till FN:s insats i landet. Rådet godkände ett krishanteringskoncept för en kommande militär rådsgivningsinsats i (EUMAM RCA) som ska stödja landet i förberedelserna för en säkerhetssektorreform. Som en del av EU:s övergripande Sahelstrategi upprättades en förmågehöjande insats i (EUCAP ). Med uppdrag att bistå landets interna säkerhetsstyrkor att reformera sig är den ett civilt komplement till EU:s militära utbildningsinsats i landet (EUTM ). Tillsammans med EU:s civila förmågehöjande insats i (EUCAP ), som har ett liknande uppdrag, ska en regional samverkan på säkerhetsområdet främjas. På grund av det försämrade säkerhetsläget tvingades EU:s utbildnings- och rådgivningsinsats i (EUBAM ) att lämna landet . Insatsen har kraftigt reducerats och arbetar i . Det pågående engagemanget på fortgick med tre GSFP-insatser som ömsesidigt förstärker varandra. EU:s militära utbildningsinsats för somaliska säkerhetsstyrkor (EUTM ) har fortsatt sitt arbete i nära samarbete med främst Afrikanska unionen. Insatsen har flyttat från och etablerat verksamhet i . har även insatsen genomgått en strategisk översyn som förordar ökad fokusering på strategisk rådgivning till somaliska försvars- och säkerhetsstrukturer. EUCAP bidrog fortsatt till att utveckla kustbevakningsförmågan i , , och i bl.a. för att motverka sjöröveri i området. Insatsen har fått ett nytt mandat och operationsplan med fokus på verksamhet i . EU:s insats utanför (EU NAVFOR ) har fortsatt att skydda hjälpleveranser från till och tillsammans med andra internationella aktörer motverkat sjöröveri och bidragit till att hålla sjövägar öppna för handelstrafik. förlängdes insatsen till 2016 och mandatet utvidgades till att bistå övriga EU-aktörer i regionen med stöd. Regeringen har överlämnat en proposition till om ett svenskt styrkebidrag till insatsen och beslutade att ska delta i insatsen . 2014/15:65 Insatsen för polisreform i (EUPOL DR ) avslutades , medan insatsen för säkerhetssektor- reform (EUSEC DR ) förlängdes till . På initiativ från , och upprättades en civil rådgivande insats i , EUAM . Den nya insatsen ska stödja reform av civila säkerhetssektorn, inklusive polisen och rättsväsendet samt ge råd till ukrainska myndigheter och bistå dem i att ta fram en strategi för reform av säkerhetssektorn, och att genomföra den. Målsättningen är legitima säkerhetsstrukturer som, under demokratisk kontroll, agerar i enlighet med rättsstatens principer, och har allmän- hetens förtroende. bidrog med tre personer i insatsen. På fortsatte EU:s krishanteringsinsatser. Rättsstatsinsatsen i Kosovo (EULEX Kosovo) är EU:s överlägset största och mest komplexa civila insats . Den har bidragit till rättsskipningen i Kosovo, gränshantering och till att stödja rättsväsendet i stort. Därtill har den stöttat i genomförandet av den EU-ledda dialogen mellan och Kosovo. Det nuvarande mandatet för insatsen sträcker sig till . I takt med att insatsen fasas ut för en övergång till EU:s instrument inom ramen för EU-närmandeprocessen minskar personalstyrkan successivt. beslutade EU att EULEX Kosovo även ska stödja det kosovanska rättsväsendets hantering av inhuman behandling och organhandel i Kosovo genom en domstol utanför Kosovo. EU:s militära insats i Bosnien och (EUFOR ) bidrog till att stödja reformeringen av den bosniska säkerhetssektorn. Styrkan bestod av ca 600 personer. I bidrog EU:s civila observatörsinsats (EUMM ) till stabilisering i landet genom sitt uppdrag att övervaka avtalet om eldupphör mellan och från konflikten . Antalet observatörer uppgår till minst 200 i enlighet med EU:s åtagande. Rådet beslöt att förlänga insatsen med . I har polisinsatsen i (EUPOL COPPS) fortsatt sitt arbete med fokus på att bygga upp den palestinska civilpolisen till stöd för en tvåstatslösning. De politiska förutsättningarna har saknats för att bedriva verksamhet vid EU:s stödinsats för gränsövergången i Rafah (EUBAM Rafah). EU utfäste sin beredskap att återaktivera (EUBAM Rafah) och att ta ytterligare ansvar för att bidra till att häva Gazas isolering. Polisinsatsen i (EUPOL ) fortsatte sitt stöd för att bygga upp den afghanska civila polisen. Rådet fattade beslut om att förlänga verksamheten till 2016.