prop · H3033 · 2015-09-29 00:00:00 — 15 § Om ett företag har garantiåtaganden, ekonomiska åtaganden eller eventuella förpliktelser som inte tas upp i balansräkningen (eventual- förpliktelser), ska det lämna en upplysning om summan av dessa. I paragrafen föreskrivs att ett företag i noterna ska lämna upplysningar om dess eventualförpliktelser. Genom paragrafen genomförs artikel 16.1 d i direktivet delvis. Övervägandena finns i avsnitt 7.1 och 8.3. Paragrafen ersätter det som sägs i hittillsvarande i 3 kap. 1 § om ansvarsförbindelser. Samtliga åtaganden som enligt gällande rätt betecknas som ansvarsförbindelser och redovisas som poster inom linjen ska redovisas som eventualförpliktelser. Avsikten är att bestämmelsen ska ha samma innebörd som i den internationella redovisningsstandarden IAS 37. Eventualförpliktelser är en sammanfattande beteckning för sådana garantier, ekonomiska åtaganden och eventuella förpliktelser som inte tas upp i balansräkningen (jfr artikel 16.1 d). Med garantier och ekonomiska åtaganden avses förpliktelser som företaget självmant har åtagit sig. Liksom i fråga om eventuella förpliktelser avses endast förpliktelser vars fullgörande är så osäkert att de inte ska tas upp i balansräkningen. Ett företag kan exempelvis ha ställt ut garantier som det erfarenhetsmässigt vet normalt inte behöver infrias och därför inte redovisar som en avsättning eller skuld. Förekomsten av sådana garantier och summan av dem ska då i stället redovisas som eventualförpliktelser. Med eventuella förpliktelser avses förpliktelser som företaget inte själv- mant har åtagit sig, exempelvis ett verksamhetsansvar enligt lag eller ett utomobligatoriskt skadeståndsansvar. Det kan t.ex. vara nödvändigt att lämna upplysning om företagets möjliga ansvar vid miljöfarlig verksam- het eller det potentiella betalningsansvar företaget har med anledning av en pågående skadeståndstvist. Även ett företags informella förpliktelser ska anges. Detta innebär att förpliktelser som beror på ett företags handlande men som inte nöd- vändigtvis manifesteras i avtal eller liknande kan behöva tas upp som en eventualförpliktelse, förutsatt att åtagandet inte redovisas som avsättning eller skuld i balansräkningen. Den närmare avgränsningen av upplysningsskyldigheten bör ske inom ramen för den kompletterande normgivningen, t.ex. i frågor om vad som ska anses som en eventualförpliktelse och till vilka belopp eventual- förpliktelser ska tas upp. Upplysningen ska avse summan av eventualförpliktelserna och det krävs alltså inte att förpliktelserna ska anges var för sig. Den möjlighet som 2 kap. 3 a § ger att utelämna uppgifter som inte är väsentliga gäller samtliga notupplysningskrav. Det innebär att en notupplys- ning om en eventualförpliktelse kan utelämnas i det fall detta inte kan antas påverka de beslut som en användare av årsredovisningen fattar på grund- val av redovisningen. Så kan t.ex. vara fallet om det aktuella åtagandet avser ett litet belopp. Åtaganden till förmån för koncernföretag m.fl. 16 § Om ett företag har ställda säkerheter, garantiåtaganden eller eko- nomiska åtaganden till förmån för ett koncernföretag, ett intresseföretag eller ett gemensamt styrt företag som företaget samäger, ska det lämna särskilda upplysningar om detta. Paragrafen ställer krav på upplysningar om ekonomiska åtaganden till förmån för koncernföretag, intresseföretag och gemensamt styrda före- tag. Genom paragrafen genomförs artikel 16.1 d i direktivet delvis. Över- vägandena finns i avsnitt 8.3. Bestämmelsen är en särregel som kompletterar bestämmelserna i 14 och 15 §§. Kravet innebär att det ska lämnas särskilda upplysningar om säkerheter, garantier och ekonomiska förpliktelser om dessa är till förmån för koncernföretag, intresseföretag eller gemensamt styrda företag. Detta motsvarar delvis hittillsvarande 5 kap. 11 § andra stycket. Ordet ansvarsförbindelser byts ut mot garantier och ekonomiska åtaganden. Någon ändring i sak är inte avsedd med detta. Upplysningar ska lämnas även om åtaganden till förmån för intresseföretag och gemen- samt styrda företag som det rapporterande företaget samäger. Eftersom kravet på särskilda upplysningar kompletterar kraven i 14 och 15 §§ ska upplysningarna lämnas på samma sätt som enligt dessa paragrafer. Säkerheter ska alltså anges till omfattning, art och form och garantier och ekonomiska åtaganden till ett totalbelopp. Paragrafen omfattar endast sådana eventualförpliktelser som företaget självt har utfäst, dvs. garantier och andra ekonomiska åtaganden. Eventu- ella förpliktelser, som exempelvis kan föreligga till följd av den verksam- het som företaget bedriver, omfattas inte. Dessa är för övrigt till sin natur sällan ställda till förmån för något företag. Har däremot säkerhet ställts för en sådan eventuell förpliktelse till förmån för ett koncernföretag, intresseföretag eller gemensamt styrt företag ska en särskild upplysning lämnas om detta. Ekonomiska arrangemang som inte redovisas i balansräkningen 17 § Om ett företag har ekonomiska arrangemang som inte redovisas i balansräkningen och som är förenade med betydande risker eller fördelar för företaget, och uppgifter om dessa risker eller fördelar är nödvändiga för att företagets ställning ska kunna bedömas, ska företaget lämna upplysningar om 1.inriktningen på och det kommersiella syftet med arrangemangen, 2.den ekonomiska inverkan som arrangemangen har på företaget. Första stycket 2 gäller inte mindre företag. Paragrafen behandlar vissa ekonomiska arrangemang som inte redovisas i balansräkningen. Bestämmelserna överensstämmer med de som enligt hittillsvarande ordning finns i 5 kap. 11 a §. Paragrafen motsvarar ar- tiklarna 16.2 och 17.1 p i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Lån till ledande befattningshavare 18 § Om ett företag har lämnat lån till en styrelseledamot, en verk- ställande direktör eller en motsvarande befattningshavare i företaget, ska det lämna de upplysningar om lånet som anges i andra stycket. Detsamma gäller om företaget har ställt panter, andra säkerheter eller garantier eller har gjort andra ekonomiska åtaganden till förmån för en sådan befatt- ningshavare. Med styrelseledamöter jämställs suppleanter för dessa och med verkställande direktör jämställs vice verkställande direktör. Upplysningar ska lämnas om storleken av lämnade lån, huvudsakliga lånevillkor, räntesatser, under räkenskapsåret återbetalda belopp, arten av säkerheter, garantier och andra ekonomiska åtaganden samt beloppet av de lån som säkerhet har ställts för. Upplysning ska även lämnas om vilken anknytning till företaget befattningshavaren har. Om företaget under räkenskapsåret helt eller delvis har skrivit av ett lån eller avstått från att kräva in det, ska en upplysning lämnas om detta. Paragrafen behandlar upplysningar om lån till ledande befattningshavare. Paragrafen motsvarar artikel 16.1 e i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Paragrafens första stycke motsvarar väsentligen 5 kap. 12 § första stycket i lagens gällande lydelse. Det stycket innehåller också ett krav på att upplysningar ska lämnas om lån som företaget har lämnat till en styrelseledamot, en verkställande direktör eller en motsvarande befatt- ningshavare i ett koncernföretag. Direktivet tillåter dock inte att ett sådant upplysningskrav ställs på små företag (jfr artikel 16.1 e). Kravet på upp- lysningar om lån m.m. till befattningshavare i koncernföretag flyttas till 32 § och gäller enbart större företag. Ordet ansvarsförbindelser byts ut mot garantier och andra ekonomiska åtaganden. Någon förändring i sak är inte avsedd. Andra stycket överensstämmer huvudsakligen med 5 kap. 12 § andra stycket i lagens gällande lydelse. Det har tillkommit ett upplysnings- krav som aktualiseras om företaget under räkenskapsåret helt eller delvis har skrivit av ett lån eller avstått från att kräva in det. I så fall ska företaget lämna uppgift om detta. Med avstått i detta sammanhang avses inte endast att före- taget slutgiltigt och uttryckligen har eftergett fordran, utan även att företaget formlöst har underlåtit att kräva betalning. I 5 kap. 12 § tredje stycket i lagens gällande lydelse finns ett krav på upplysningar om lån som har lämnats med stöd av 21 kap. 8 § aktiebolagslagen (2005:551). Ett sådant krav får enligt direktivet inte ställas på små företag. Det flyttas därför till 32 § och gäller endast för större företag. Exceptionella intäkter och kostnader 19 § Om ett företag har haft intäkter eller kostnader som är exceptionella i fråga om storlek eller förekomst, ska det lämna upplysningar om arten och storleken av varje sådan intäkt eller kostnad. Paragrafen behandlar upplysningar om exceptionella intäkter och kost- nader. Genom paragrafen genomförs artikel 16.1 f i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 8.3. Vad som avses med intäkter och kostnader som är av exceptionell storlek eller förekomst beskrivs inte närmare i direktivet, men det kan exempelvis röra sig om kostnader för omstruktureringar av ett företags aktiviteter eller avvecklande av verksamheter. Den kompletterande norm- givningen kan väntas ge vägledning som tydliggör när intäkter och kostnader är exceptionella och hur specificerade upplysningarna behöver vara. Enligt paragrafen ska uppgifter lämnas om varje intäkt eller kostnad. Det räcker alltså inte att lämna uppgifter på en aggregerad nivå. Upplysningarna ska lämnas i en not (se 1 §). Det är därför inte till- räckligt att samma information lämnas genom särredovisning i resultat- räkningen. Medelantalet anställda under räkenskapsåret 20 § En upplysning ska lämnas om medelantalet av de personer som har varit anställda under räkenskapsåret. Paragrafen behandlar uppgifter om medelantalet anställda under räken- skapsåret. Paragrafen överensstämmer med artikel 16.1 h i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Paragrafen motsvarar delvis 5 kap. 18 § i lagens gällande lydel- se. I den paragrafen, som gäller både mindre och större företag, före- skrivs att upplysning ska lämnas dels om medelantalet anställda under räkenskapsåret, dels om fördelningen mellan kvinnor och män. Om före- taget har anställda i flera länder, ska dessa upplysningar lämnas land för land. Dessa olika upplysningskrav delas nu upp på två paragrafer. Före- varande paragraf innehåller endast kravet på upplysning om medelantalet anställda och kräver inte någon uppdelning av de anställda på män och kvinnor eller på olika länder. De mer specificerade upplysningarna måste fortfarande lämnas av större företag, se 37 §. 21 § Ett företag som är dotterföretag ska lämna upplysningar om namn, organisations- eller personnummer och säte för det moderföretag som upprättar koncernredovisning för den minsta koncern som företaget ingår i. Paragrafen innehåller krav på upplysningar om det redovisande före- tagets moderföretag. Paragrafen motsvarar artiklarna 16.2 och 17.1 m. Övervägandena finns i avsnitt 8.2. Liknande bestämmelser finns i 5 kap. 26 § i lagens hittillsvarande lydelse. Upplysningar ska lämnas om det moderföretag som upprättar koncern- redovisning för den minsta koncern som företaget ingår i. Detta kan illustreras med följande exempel. Det redovisande företaget A ägs helt och hållet av det svenska företaget B som i sin tur ägs av det tyska företaget C. C, som följer tysk lag, ägs i sin tur av det svenska företaget D. C och D upprättar varsin koncernredovisning, medan B inte upprättar någon koncernredovisning. A ingår därmed i tre koncerner med B, C respektive D som moderföretag. Den minsta koncernen är den där B är moderföretag. Eftersom B inte upprättar någon egen koncernredovisning, ska A i detta sammanhang lämna upplysningar om C. Upplysning ska lämnas om moderföretagets namn, organisations- nummer och säte. Om moderföretaget undantagsvis är en fysisk person, ska dennes personnummer anges. Ytterligare upplysningskrav om koncernförhållanden som gäller för större företag finns i 45 §. Väsentliga händelser efter räkenskapsårets slut 22 § Om det har inträffat händelser av väsentlig betydelse för företaget efter räkenskapsårets slut som inte kommer till uttryck i balansräkningen eller resultaträkningen, ska företaget lämna upplysningar om dessa. Upplysningarna ska omfatta arten och den ekonomiska effekten av händelserna. Paragrafen behandlar upplysningar om väsentliga händelser efter räken- skapsårets slut. Paragrafen motsvarar artiklarna 16.2 och 17.1 q i direk- tivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. En liknande bestämmelse finns i 6 kap. 1 § andra stycket 2 i lagens hit- tillsvarande lydelse. Enligt den bestämmelsen ska upplysningarna lämnas i förvaltningsberättelsen. Kravet flyttas till förevarande paragraf på grund av att direktivet kräver att upplysningar av detta slag lämnas i noterna. Förvaltningsberättelsen ska fortfarande innehålla upplysningar om de händelser av väsentlig betydelse som har inträffat under räkenskapsåret (se 6 kap. 1 §). I paragrafen tillkommer ett krav på att ange arten och den ekonomiska effekten av den händelse som upplysningen gäller. Om företaget t.ex. har tecknat ett för den fortsatta verksamheten mycket viktigt kontrakt eller drabbats av en omfattande skada i verksamheten, ska händelsens art och de ekonomiska effekterna, oavsett om de är positiva eller negativa, anges. 23 § Om ett större företag har genomfört transaktioner på andra än marknadsmässiga villkor med närstående enligt 1 kap. 8 eller 9 §, ska det lämna upplysningar om transaktionerna. Upplysningar behöver dock inte lämnas om transaktioner 1. mellan ett moderföretag och dess helägda dotterföretag, eller 2. mellan två eller flera dotterföretag, om samtliga aktier eller andelar ägs av andra företag inom samma koncern. Skyldigheten att lämna upplysningar gäller även ett mindre företag, om det är ett publikt aktiebolag och transaktionerna har genomförts med någon som har ett betydande aktieinnehav eller är styrelseledamot i bolaget. Paragrafen anger krav på upplysningar om transaktioner med närstående. Paragrafen genomför artiklarna 16.2 och 17.1 r. Frågan berörs i avsnitt 6.5. Upplysningsskyldigheten omfattar enligt första stycket transaktioner med närstående som har genomförts på icke marknadsmässiga villkor. Stycket motsvarar hittillsvarande 5 kap. 12 a § första och tredje styckena. Vad som avses med marknadsmässiga villkor är oförändrat. Den uttryck- liga begränsningen till transaktioner som är betydande är borttagen. I stället tillämpas den generella väsentlighetsprincipen i 2 kap. 3 a §, vilket innebär att upplysningar inte behöver lämnas om transaktioner med närstående om följden av att utelämna informationen inte är väsentlig. Definitionen av närstående finns i 1 kap. 8 och 9 §§. Enligt andra stycket gäller motsvarande krav på mindre företag som är publika aktiebolag i fråga om vissa transaktioner. Bestämmelsen mot- svarar hittillsvarande 5 kap. 12 a § andra stycket. 24 § Upplysningarna enligt 23 § ska omfatta 1. uppgift om transaktionernas art och det totala belopp som transak- tionerna omfattar, 2. uppgift om vilket slag av närståendeförhållande som det är fråga om, och 3. andra uppgifter om transaktionerna som är nödvändiga för att be- döma företagets ställning. Uppgifter om flera transaktioner får lämnas i samlad form, om de avser samma typ av transaktioner och uppgifter om de enskilda transaktionerna inte är nödvändiga för att bedöma vilken inverkan de har på företagets ställning. Paragrafen behandlar vilka upplysningar som ska lämnas om transak- tioner med närstående. Paragrafen överensstämmer med artikel 17.1 r i direktivet och hittillsvarande 5 kap. 12 b §. Frågan berörs i avsnitt 6.5. Särskilda krav på noter för större företag Ytterligare upplysningar om anläggningstillgångar 25 § Om ett större företag har räknat in ränta i anskaffningsvärdet för en anläggningstillgång med stöd av 4 kap. 3 § fjärde stycket, ska företaget lämna en upplysning om det inräknade beloppet. ska för varje post som tas upp som anläggningstillgång i balansräkningen eller i sådana noter som avses i 3 kap. 4 § fjärde stycket 2 lämna upplysningar om 1. ackumulerade avskrivningar enligt 4 kap. 4 §, 2. ackumulerade nedskrivningar, med särskild uppgift om nedskriv- ningar som har gjorts med stöd av 4 kap. 5 § andra stycket, 3. ackumulerade uppskrivningar, och 4. korrigeringar av tidigare års avskrivningar enligt 4 kap. 4 §, ned- skrivningar och uppskrivningar. Om ett större företag har skrivit av, skrivit ned eller skrivit upp en anläggningstillgång uteslutande av skatteskäl, ska företaget lämna en upplysning om detta med angivande av avskrivningens, nedskrivningens eller uppskrivningens storlek. Paragrafen anger vilka upplysningar om anläggningstillgångar som större företag ska lämna, utöver de som krävs enligt 8 §. Paragrafen motsvarar delvis artiklarna 17.1 a och 17.1 b i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Första stycket motsvarar huvudsakligen den bestämmelse som finns i 4 kap. 3 § fjärde stycket andra meningen i lagens hittillsvarande lydelse. Upplysningskravet går dock längre, eftersom de företag som omfattas av förevarande paragraf inte bara måste lämna uppgift om att ränta har räknats in i anskaffningsvärdet, utan även om räntebeloppets storlek. Andra stycket motsvarar 5 kap. 3 § första stycket 7–10 i lagens gällande lydelse. Tredje stycket motsvarar väsentligen 5 kap. 3 § tredje stycket i lagens gällande lydelse. Liksom ska upplysning lämnas om sådan av- eller nedskrivning som har skett uteslutande av skatteskäl. 2015/16:3 bestämmelsen ställer emellertid också krav på upplysning om sådana uppskrivningar som har skett uteslutande av skatteskäl. Bestämmelsen torde framför allt få betydelse när det i god redovisningssed ges utrymme för värdejusteringar i enlighet med skattemässiga regler. 26 § Om ett större företag har räknat in ränta i anskaffningsvärdet för en omsättningstillgång med stöd av 4 kap. 9 § andra stycket, ska företaget lämna en upplysning om det inräknade beloppet. Om en omsättningstillgång varit föremål för en värdejustering ute- slutande av skatteskäl, ska ett större företag lämna en upplysning om detta med angivande av justeringens storlek. Om det värde som framkommer när ett större företag beräknar varu- lagrets anskaffningsvärde enligt 4 kap. 11 § avviker väsentligt från varu- lagrets nettoförsäljningsvärde på balansdagen, ska företaget lämna en upplysning om skillnadsbeloppet. Nettoförsäljningsvärdet ska då beräk- nas enligt 4 kap. 9 § tredje stycket första meningen. Skillnadsbeloppet ska fördelas på de poster som är upptagna i balansräkningen. Paragrafen anger vilka upplysningar om omsättningstillgångar som större företag ska lämna. Paragrafen genomför delvis artikel 17.1 b i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 8.3. Första stycket motsvarar hittillsvarande 4 kap. 3 § fjärde stycket andra meningen och som genom en hänvisning i 4 kap. 9 § andra stycket gäller även vid värdering av omsättningstillgångar. Tillämpningsområdet är dock inskränkt till större företag. Till skillnad från vad som gäller enligt hittillsvarande ordning måste upplysning enligt förevarande paragraf lämnas även om det inräknade räntebeloppets storlek. I andra stycket tas det in ett krav på upplysning om värdejusteringar som har gjorts uteslutande av skatteskäl. Bestämmelsen är av samma slag som den i 25 §. Tredje stycket innehåller ett krav på upplysning om väsentliga avvikelser mellan varulagrets anskaffningsvärde, beräknat enligt 4 kap. 11 §, och dess nettoförsäljningsvärde, beräknat enligt 4 kap. 9 §. Kravet överensstämmer i sak med den bestämmelse som finns i 4 kap. 11 § andra stycket i lagens hittillsvarande lydelse. Ytterligare upplysningar om finansiella instrument 27 § ska för varje kategori av derivatinstrument som inte värderas enligt 4 kap. 14 a § lämna upplysningar om 1.det värde instrumenten skulle ha värderats till vid en tillämpning av 4 kap. 14 a §, och 2.omfattningen och typen av instrument. I fråga om finansiella anläggningstillgångar som enligt 4 kap. 14 a– 14 c §§ får värderas till verkligt värde, och vilkas bokförda värde är högre än det verkliga värdet, ska större företag lämna upplysningar om 1.bokfört värde och det verkliga värdet, och 2.skälen till att det bokförda värdet inte har skrivits ned och det stöd som finns för antagandet att det bokförda värdet kommer att återvinnas. Första och andra stycket ska även tillämpas på sådana avtal som enligt 4 kap. 14 c § ska anses som derivatinstrument. Paragrafen innehåller de krav på upplysningar om finansiella instrument som gäller för större företag, utöver de som finns i 10 §. Paragrafen överens- stämmer med artikel 17.1 c i direktivet. Motsvarande bestämmelser finns i hittillsvarande 5 kap. 4 b och 4 c §§. Inköp och försäljningar mellan koncernföretag 28 § Om ett större företag ingår i en koncern, ska det lämna en upplysning om hur stor del av räkenskapsårets inköp och försäljningar som avser andra koncernföretag. Moderföretag som är större företag och som med stöd av 7 kap. 3 § inte upprättar någon koncernredovisning ska lämna upplysningar om internvinster på transaktioner inom koncernen. I paragrafen, som inte har någon motsvarighet i direktivet, anges krav på upplysningar från större företag om inköp och försäljningar mellan koncernföretag. Paragrafen motsvarar 5 kap. 7 § i lagens hittillsvarande lydelse, men upplysningskravet är begränsat till större företag. Frågan berörs i avsnitt 8.2. Dotterföretag och vissa andra företag 29 § Om ett större företag har dotterföretag eller ägarintressen i andra företag, ska det lämna upplysningar om 1.det andra företagets namn, organisationsnummer, säte och eget kapital, 2.det andra företagets resultat för det senaste räkenskapsår som års- redovisning eller årsbokslut har upprättats för, 3.företagets ägarandel i det andra företaget, och 4.antalet andelar som företaget äger och deras värde enligt företagets balansräkning. Ett större företag som är obegränsat ansvarig delägare i ett annat före- tag ska ange detta företags namn, organisationsnummer, säte och rättsliga form. Om företagets rösträttsandel i det andra företaget avviker från ägaran- delen, ska även rösträttsandelen anges. Paragrafen anger vilka upplysningar som större företag ska lämna om dotterföretag och vissa andra företag. Paragrafen överensstämmer med artikel och 17.1 k i direktivet. Frågan berörs i avsnitt 8.2. Enligt första stycket ska det lämnas olika slag av upplysningar om vissa andra företag som det redovisande företaget har ett andelsinnehav i. Bestämmelserna motsvarar de bestämmelser som finns i hittillsvarande 5 kap. 8 §. De gäller dock endast större företag. Kretsen av de företag som det ska lämnas upplysningar om beskrivs dessutom på ett något annat sätt. Upplysningar ska numera lämnas inte bara om dotterföretag och intresseföretag, utan även om övriga företag som det rapporterande företaget har ett ägarintresse i, däribland gemensamt styrda företag. Den hittillsvarande bestämmelsen om att upplysningar ska lämnas om företag i vilka det rapporterande företaget har en ägarandel om behövs inte längre, eftersom det enligt 1 kap. 4 a § gäller en presumtion för att ett andelsinnehav om av det totala antalet andelar i det andra företaget utgör ett ägarintresse. Det använda uttrycket kapitalandel byts ut mot ägarandel för att undvika förväxling med de särskilda reglerna i 7 kap. om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, men detta innebär inte någon ändring i sak. Andra och tredje styckena motsvarar 5 kap. 8 § tredje och fjärde styckena i lagens gällande lydelse. Bestämmelserna ändras inte i sak. 30 § En upplysning enligt 29 § får utelämnas, om 1. den skulle kunna vålla allvarlig skada för något av de i 29 § angivna företagen, medger att den utelämnas, och 3. noterna innehåller information om utelämnandet. Upplysningarna om eget kapital och resultat får också utelämnas, om 1.det andra företaget inte offentliggör sin balansräkning och inte utgör ett dotterföretag till företaget, eller