prop · H203146 · 2015-08-28 00:00:00 — Utredningen har bl.a. föreslagit en ny strategi för informations- och cybersäkerhet, ett system för obligatorisk it-incident- rapportering, inrättandet av ett statligt myndighetsråd för informations- och cybersäkerhet och en förstärkt tillsyn. Betänkandet bereds i . För att öka samhällets beredskap och förmåga att hantera it-incidenter är det nödvändigt att höja medvetandegraden kring säkerhetsfrågor på it- området och förbättra processen då en it-incident har inträffat. 2014/15:146 ringen avser även fortsättningsvis att prioritera arbetet på området. Därvid kommer förslag i betänkandet Informations- och cybersäkerhet i tillsammans med det kommande NIS-direktivet (se avsnitt 4.3) att ha stor betydelse. Regeringen ska verka för att –berörda myndigheter utvecklar arbetet med risk- och sårbarhetsanalyser, utvärderingar och uppföljningar avseende förmågan att hantera terroristattentat, –ta fram en modernare säkerhetskyddsreglering som bättre möter de förändrade kraven på säkerhetsskydd, –processen då en it-incident har inträffat förbättras, t.ex. genom att det införs en obligatorisk incidentrapportering för statliga myndigheter, –berörda myndigheters beredskap och förmåga inom informations- och cybersäkerhetsområdet stärks genom att medvetandegraden om säkerhetsfrågor på it-området höjs. Säkerhetspolisen, , och har alla viktiga uppgifter när det gäller utlänningskontroll och kontroll av farliga föremål. , Kemikalieinspektionen, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och länsstyrelserna är exempel på tillsynsmyndigheter avseende hanteringen av CBRNE-ämnen. Det finns även andra myndigheter som har uppgifter inom CBRNE-området, t.ex. , och . Kommunerna utövar tillsyn över försäljning av sprängämnesprekursorer. Samarbetet mellan de brottsbekämpande myndigheterna och övriga berörda myndigheter är centralt för att stävja den olagliga användningen av dessa ämnen. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap leder en nationell arbetsgrupp för sprängämnessäkerhet (NAGExpSec) där Försvarsmakten, , , , , , och ingår. Säkerhetspolisen är en central aktör på området som rådgivande för säkerhetsskydd. Även kan bidra med rådgivning när det gäller anläggningar som inte omfattas av säkerhetsskyddslagstiftningen. Det finns en samverkansgrupp för informationssäkerhet som syftar till att åstadkomma samverkan mellan myndigheter med särskilda uppgifter på informations- och cybersäkerhetsområdet. De myndigheter som ingår är Försvarsmakten, , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , och . Nationell samverkan till skydd mot allvarliga it-hot (NSIT) är en annan samverkansform mellan Säkerhetspolisen, Försvarsmakten (Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten) och , som analyserar och bedömer hot och sårbarheter när det gäller allvarliga eller kvalificerade it-angrepp mot våra mest skyddsvärda nationella intressen. Även Myndigheten för samhällsskydd och beredskap inbjuds vid behov att delta i gruppens arbete. Hantera konsekvenserna av ett – Att snabbt och effektivt kunna ingripa mot och avbryta ett på- – Att begränsa samhällskonsekvenserna av ett terroristattentat. Även om stor kraft läggs på att förebygga, förhindra och försvåra terro- ristattentat måste beredskap finnas för att hantera situationen om ett sådant ändå inträffar. Vid ett terroristattentat måste samtidiga insatser snabbt kunna utföras av flera olika aktörer för att möta både de direkta behov som finns i anslutning till händelsen och de behov som uppstår i samhället som en konsekvens av det inträffade. måste ske för att avbryta attentatet som människor behöver hjälp och samhällsfunktioner behöver återställas. Förmågan att ingripa mot och avbryta ett terroristattentat Om ett terroristattentat inträffar är det av avgörande betydelse att så snart som möjligt få kvalificerade polisiära resurser på plats för att avbryta attentatet eller i vart fall störa eventuella gärningsmän så att de inte kan genomföra sin plan fullt ut. Även räddningstjänst och sjukvård måste snabbt komma på plats för att ta hand om eventuella skadade och begrän- sa de omedelbara skadeverkningarna. Förmågan till strategisk och opera- tiv ledning under kritiska förhållanden är avgörande för möjligheterna att hantera ett terroristattentat. Det arbete som pågår inom bl.a. Polismyn- digheten med att vidareutveckla förmågan till enhetlig och effektiv ope- rativ ledning genom ledningscentraler på regional och nationell nivå bör Förmågan till samordnad ledning av samhällets samlade resurser bör stärkas. För att kunna utveckla förmågan att ingripa mot och avbryta pågående terroristattentat samt begränsa samhällskonsekvenserna av ett sådant krävs också ökad kunskap. Konsekvent utvärdering, erfa- renhetsåterföring från övningar och inträffade händelser samt forsknings- satsningar på området ger möjlighet till nödvändig anpassning i relation till förändringar i hot- och riskbild. Om ett attentat inträffar måste flera tidskritiska verksamheter fungera som ett system. som ett akut skede måste avbrytas eller be- gränsas måste skadade personer få vård. Lokaler och platser kan behöva utrymmas och sökas igenom som förundersökningsåtgärder som att spärra av en brottsplats, säkra bevisning och gripa misstänka Det är centralt att samarbetet mellan Säkerhetspolisen och Polismyn- digheten fungerar väl. Det måste vara tydligt vilken myndighet som leder en insats och beslutar om åtgärder, särskilt när flera insatser och åtgärder måste genomföras parallellt och under tidspress. har träffat överenskommelser om bl.a. ansvars- fördelningen vid ett terroristattentat och bistånd från till Säkerhetspolisen i de fall Säkerhetspolisen är ansvarig för en åtgärd men behöver biträde och stöd av för att utföra den. Regeringen ser positivt på att arbetar med att bygga upp en förmåga att kunna stödja Säkerhetspolisen. Det är som först kommer att ingripa och bemöta ett terroristattentat i enlighet med sitt grunduppdrag. Den grundläggande taktiska förmågan hos polismän i yttre tjänst är avgörande för möjligheterna att initialt hantera ett terroristattentat. De olika delarna i polisens grund- och insatsorganisation måste också kunna samverka effektivt. Myndigheten utvecklar nu ett nationellt förstärkningssystem bestående av insatsresurser i landets samtliga polisregioner. Att numera är en sammanhållen myndighet möjliggör ett sådant arbetssätt på ett helt annat sätt . Avsikten är att insatsresurserna ska förstärka såväl de övriga delarna av myndigheten som varandra vid allvarliga händelser. Resurserna bör vara likvärdiga och enhetligt utformade, flexibla och rörliga över landet samt befinna sig nära allmänheten. Det arbete som pågår med att utveckla ett nationellt insatskoncept är värdefullt och bör fortsätta. Förutom resurser från polisregionerna ingår den i förstärkningssystemet. i är yttersta polisiära resurs som ska hantera situationer som är så allvarliga, ovanliga eller riskabla att de inte går att hantera inom den vanliga polisverksamheten. Huvuduppgiften är att ingripa vid terroristattentat eller om ett sådant befaras. Vid insatser till sjöss samverkar insatsstyrkan vid behov med . Om flera terroristattentat skulle inträffa , om de har en gränsöverskridande karaktär eller om ett terroristattentat skulle pågå , kan det finnas behov av ytterligare polisiära resursförstärkningar. De nationella insatsstyrkorna inom EU och samarbetar i det s.k. för att öka och likställa förmågan att bekämpa bl.a. terroristattentat i de deltagande staterna. pågår arbete för att genomföra rådets beslut /671/RIF om förbättrat samarbete i krissituationer mellan Europeiska unionens medlemsstaters särskilda insatsgrupper (det s.k. Atlasrådsbeslutet) så att det ska bli möjligt för nationella insatsstyrka att vid behov begära stöd av insatsstyrkor från andra medlemsstater i händelse av ett terroristattentat i . Försvarsmaktens stöd till polisen I lagen (2006:343) om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning finns bestämmelser om att Försvarsmakten under vissa förutsättningar kan ge stöd till och Säkerhetspolisen med insatser som kan innebära våld eller tvång mot enskilda. Försvarsberedningen har i sin rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) pekat på att Försvarsmaktens specialförband utgör en förmåga som kan bistå polisen vid terrorismbekämpning. Regeringen delar Försvarsberedningens bedömning och vill i detta sammanhang peka på att det inom ramen för den etablerade samverkan mellan myndigheterna pågår arbete för att vidare utveckla möj- 2014/15:146 ligheterna för Försvarsmakten att ge stöd till polisen vid terrorismbekämpning. och Försvarsmakten arbetar med att genomföra regeringsuppdraget Försvarsmaktens möjligheter att stödja polisen med medeltung helikopterkapacitet (Fö2013/1312/MFI). Uppdraget innebär att skapa en förmåga som möjliggör att Försvarsmakten med kort varsel ska kunna stödja med medeltung helikopter. Uppbyggnaden av transportförmågan ska ske stegvis och vara fullt utbyggd för att kunna utföra sådana helikoptertransporter dygnet runt, året om . kommer uppdraget att fokusera på förmågan till samverkan i taktiska insatser mot terrorism. I detta ligger utbildning och anpassning för mer avancerade transporter och stöd enligt lagen om Försvarsmaktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning. En effektiv insatsorganisation kräver tydliga ansvarsförhållanden och väl fungerande samverkan mellan berörda aktörer för att de ska ha förmåga att agera effektivt och genomföra samordnade insatser. Denna förmåga behövs särskilt hos aktörer med ansvar för allmän ordning och säkerhet, räddningstjänst samt hälso- och sjukvård. Ett ökat fokus på samverkan bör få genomslag i de olika aktörernas planering och rutiner och bör kunna ligga till grund för samarbeten avseende särskild beredskapsplanläggning för terroristattentat. En bättre samordning bör utvecklas genom att ansvariga aktörer stärker sin samverkansförmåga. I det fortsatta arbetet är utvecklandet av samordnade operativa rutiner, förmåga till kommunikation och informationsutbyte, exempelvis genom radiokommunikationssystemet , gemensam och regelbunden utbildnings- och övningsverksamhet samt att samverkan sker också under normala förhållanden i vardagen av stor betydelse. Regeringen ska verka för att –ska kunna begära stöd från utländska insatsstyrkor, –Säkerhetspolisen och säkerställer att det finns en tydlig ansvarsfördelning mellan myndigheterna i händelse av ett terroristattentat, –Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten genomför övningar och utbildning för att Försvarsmakten ska kunna stödja polisen vid ett terroristattentat, –berörda myndigheter utvecklar en myndighetsgemensam beredskapsplanläggning för hanteringen av terroristattentat och genomför nationella samverkansövningar på operativ nivå, –berörda myndigheter arbetar för att förmågan till samordnad ledning vid hantering av terroristattentat stärks. Förmågan att hantera de samhällskonsekvenser som följer av ett Hela samhället måste gemensamt, inom respektive område, ta ansvar för och utveckla samhällssäkerheten och motståndskraften mot terroristattentat. Erfarenheterna från terroristattentaten i och från ett antal andra händelser och övningar har visat på vikten av att alla aktörer måste samverka för att krishanteringsarbetet ska bli effektivt. I 22 juli-kommissionens rapport (NOU 2012:14) konstaterades bl.a. att terroristattentaten avslöjade stora sårbarheter som var ett resultat av bristen på eller sent verkställande av redan beslutade åtgärder och att bitvis mycket relevanta planer inte togs i bruk. Lärdomarna från kommissionens arbete handlar bl.a. om vikten av att samverka när det gäller tidig varning och hantering av information. Dessa lärdomar bör även beaktas i arbetet med att utveckla den svenska beredskapen mot terroristattentat. Arbetet med att möta hotet från terrorism bör präglas av en helhetssyn och utgå från de principer och den generella förmåga till krishantering som byggts upp inom ramen för samhället krisberedskap. Förmågan att hantera de samhällskonsekvenser som följer av ett terroristattentat bör därför utvecklas med utgångspunkt i att attentat syftar till att störa vår samhällsordning och motverka ett öppet och demokratiskt samhälle med stora friheter. Arbetet med mål och principer, varning och informationssamordning, forskning och kunskapsbyggande behöver därför utvecklas i relation till det hot som terrorismen utgör och i relation till målen för vår säkerhet. Ett omfattande terroristattentat med farliga ämnen ställer särskilda krav på krishanteringen, eftersom konsekvenserna av en attack skulle bli omfattande. Därför bör förmågan att hantera ett sådant attentat utvecklas genom informationsdelning, samverkansövningar och utbildningar. Detta gäller också för privata aktörer, t.ex. privata företag som transporterar farligt gods. Förmågan att kunna varna och vägleda människor vid inträffade terroristattentat kan vara avgörande för att skydda människors liv och hälsa. Förberedelser bör vidtas så att systemet för varning och information till allmänheten bl.a. via mobil kan användas på ett effektivt sätt. Ett terroristattentat orsakar inte bara direkta skador utan kan även leda till stor oro i samhället. Frågan om kommunikation mellan myndigheter, allmänhet och medier kan vara avgörande för hur en kris eller händelse utvecklar sig. Varning och informationssamordning är av stor betydelse för att skapa förtroende, hindra desinformation, förmedla beslut och hjälpa berörda. Vid ett terroristattentat är det av stor vikt att myndigheter och andra ansvariga aktörer snabbt når ut med en väl avvägd, korrekt och samstämmig information till allmänhet och medier. 2014/15:146 Regeringen ska verka för att –ett system för att informera allmänheten via telefon om allvarliga olyckor och kriser kan inrättas, –berörda myndigheter i samverkan med andra berörda aktörer utvecklar metoder och rutiner för uthållig krisledning avseende samverkan, rapportering, kompatibilitet i ledningssystemen, lägesuppfattning och information, –berörda myndigheter i samverkan med andra berörda aktörer genomför krishanteringsövningar som innefattar olika nivåer i samhället. och Säkerhetspolisen är de myndigheter som har huvudrollen när det gäller att ingripa mot och avbryta ett terroristattentat. Försvarsmakten kan under vissa förutsättningar ge stöd till och Säkerhetspolisen Varje myndighet ansvarar för sin krisberedskap. Funktionen tjänsteman i beredskap (TiB) finns vid de myndigheter som har ett särskilt utpekat ansvar för förmågan att hantera en krissituation, inklusive . Även räddningstjänsten, SOS Alarm, ambulans- och akutsjukvården och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap är nyckelaktörer på detta område. Terrorism är gränsöverskridande och kan därför inte bekämpas isolerat i en stat. Även om säkerheten i och för svenska intressen är det primära intresset för den svenska terrorismbekämpningen måste vi också solidariskt arbeta för att skydda internationell säkerhet och mänskliga fri- och rättigheter globalt. I det internationella arbetet ingår att arbeta i konfliktområden och att samarbeta med andra länder för att bekämpa terrorism. Situationen i omvärlden påverkar hotet mot . De personer som reser till konfliktområden för att ansluta sig till terroristorganisationer kan utgöra ett hot på platsen som de reser till. De kan också utgöra ett hot när de återvänder eller genom att locka fler personer att ansluta sig till organisationerna. Arbete för utveckling, säkerhet och frihet från våld är därför avgörande för att stoppa utvecklingen med utländska terroriststridande. ska verka aktivt för att både FN och EU ska ta ett större ansvar för att lösa konflikter och ge hjälp åt dem som drabbas. ska också verka för att EU tar ett större ansvar för säkerhet och utveckling, såväl globalt som i EU:s närområde. Det internationella arbetet mot terrorism har intensifierats avsevärt . utgångspunkt i allt arbete mot terrorism är att aktivt främja och värna folkrätten inklusive de mänskliga rättigheterna och efterlevnaden av rättsstatens principer. ska verka för att detta arbete sker på ett transparent sätt. Det ska finnas ett jämställdhetsper- spektiv i arbetet. På lång sikt måste vi arbeta mot stereotypa normer som Skr. 2014/15:146 kopplar samman maskulinitet och våld. Vi måste också se till hur dessa normer manifesteras genom våld som särskilt riktas mot kvinnor och flickor. Terrorism utgör ett signifikativt hot mot kvinnors rättigheter, bl.a. genom sexuellt våld. Grunden i arbetet ska vara förebyggande åtgärder och dialog. EU och dess medlemsstater har en skyldighet att skydda alla människor som är bosatta i, uppehåller sig i eller besöker unionen. antog rådet för rättsliga och inrikes frågor en uppdaterad strategi för EU:s inre säkerhet för åren 2015–2020. I strategin identifieras arbete mot terrorism som en av tre prioriteringar. Strategin uppmärksammar också att EU:s inre säkerhet i ökande grad är beroende av faktorer utanför unionens gränser. Inom unionen pågår även arbete för att EU ska utveckla en bred strategi för utrikes- och säkerhetspolitiken. Vad som görs internationellt, särskilt inom FN, och EU, påverkar och det svenska arbetet mot terrorism. har ratificerat det övervägande antalet överenskommelser som finns inom FN och av betydelse för bekämpning av terrorism och dessa instrument har haft central betydelse för utformningen av den svenska straffrättsliga lagstiftningen mot terrorism. Arbetet med att ta ställning till tillträde till återstående straffrättsliga överenskommelser pågår (se avsnitt 2.2). Även de sanktioner som beslutas av FN och som genomförs av EU eller som unionen själv beslutar om får direkt genomslag i . Att det internationella arbetet påverkar oss innebär att vi behöver vara med och påverka det. Hur detta ska göras redovisas här under samma områden som anges i avsnitt 2 och 3. Internationellt arbete på området Förebygga – Att det förebyggande arbetet ska vara i fokus för interna- arbete mot terrorism. ska verka för att åtgärder för att förebygga terrorism får en fram- trädande roll i det internationella samarbetet. Konflikter är en grogrund för terrorism och arbete för efterlevnaden av folkrätten och de mänskliga rättigheterna samt stärkande av rättsstaten måste vara i fokus för det FN är en central organisation för att motverka våldsbejakande extremism och som forum för dialog och värnande av FN har därför stor betydelse för arbetet mot terrorism och regeringen vill se ett starkt FN. Genom politiskt engagemang och med ekonomiska bidrag verkar Sve- rige i FN för en global hållbar utveckling. Inte minst arbetet för demo- krati och god samhällsstyrning är viktigt för att skapa stabila samhällen, där medborgarna möts av respekt och kan känna framtidstro. omfattande kärnstöd till FN:s utvecklingssystem. polisiär personal i missioner utomlands för FN, EU och Organisationen för säkerhet och samarbete i (). Syftet med den civila kris- hanteringen är att skapa förutsättningar för människor i konflikt- och 2014/15:146 postkonfliktsituationer att leva i frihet, säkerhet och rättvisa. Huvudinriktningen för bidrag är att ge stöd åt samhällsbyggande, stärka rättsstaten och därmed också hantera grundorsakerna till terrorism. I missionen EUCAP ingår dessutom i mandatet att stärka den nigeriska terrorismbekämpningen. Även har en viktig roll att fylla för att förebygga terrorism. antog en handlingsplan för att bekämpa extremism och radikalisering som leder till terrorism. Handlingsplanen innehåller åtgärder gällande det internationella rättsliga ramverket för bekämpning av terrorism och våldsam extremism samt åtgärder för det förebyggande arbetet. har verkat för att handlingsplanen fokuserar på områden där har ett mervärde, vilket främst är förebyggande åtgärder. Inom EU pågår också arbete på det förebyggande området. antogs en reviderad strategi för att bekämpa radikalisering och rekrytering till terrorism och en strategi för kampen mot terrorism i och med särskilt fokus på utländska terroriststridande. deltog aktivt i framtagandet av strategierna och betonade vikten av respekt för mänskliga rättigheter och av förebyggande åtgärder mot radikalisering och våldsbejakande extremism. Europeiska kommissionen har startat () som syftar till att bidra till samarbetet mot radikalisering och rekrytering till våldsbejakande extremistgrupper genom att underlätta erfarenhetsutbyte, sprida kunskap och ge inspiration. Nätverket hjälper dem som arbetar lokalt i det förebyggande arbetet och underlättar utbytet av erfarenheter och bra arbetsmetoder för att motverka olika typer av radikalisering. Representanter från verksamheter och yrkesgrupper ingår i nätverket. Eftersom skapar tvärsektoriellt erfarenhetsutbyte mellan lokala praktiker har det blivit ett värdefullt nätverk när det gäller kunskap om det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. inrättas som ska bidra till att ska kunna ge mer verksamhetsanknuten service till medlemsstaterna. Svenska myndigheter bör ta del av kunskapen som finns i nätverket och använda sig av den. Det är också angeläget att stärka det nordiska samarbetet i dessa frågor då de nordiska länderna har många likheter i hur våra samhällen är organiserade. har därför ett nordiskt nätverk etablerats som ska främja samarbete mellan , , och i syfte att utbyta kunskap och erfarenheter om det förebyggande arbetet mot våldsbejakande extremism. Ministrarna antog en gemensam icke bindande avsiktsförklaring i . –fortsätta att aktivt bidra till att FN ska vara ett forum för dialog om pluralism och tolerans och för att lösa konflikter, –fortsätta att verka för att arbete mot terrorism ska fokusera på åtgärder som kan förebygga terrorism, –verka för att EU fortsätter att bidra till att förebygga terrorism utanför unionens gränser, i full förenlighet med folkrätten, de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Internationellt arbete på området Förhindra –Att brottsbekämpande myndigheter ska ha goda möjligheter att samarbeta även över nationsgränserna. –Att den internationella samverkan som finns på området ska fortsätta att stärkas. Myndigheter i olika stater måste kunna samarbeta på ett ändamålsenligt sätt. Svenska myndigheter deltar i flera internationella samarbetsorgan och samarbetar också med brottsbekämpande myndigheter och organ inom EU. Vid bekämpning av terroristbrottslighet är möjligheter till informationsutbyte över nationsgränserna av stor vikt. Som framhålls i avsnitt 2.2 är det inte alltid den myndighet som har information i sin verksamhet som har till uppgift att agera utifrån den, och ibland kan den myndighet som har information eller som behöver agera finnas i en annan stat. Det finns flera rättsakter som reglerar informationsutbyte och det finns även upparbetade kanaler för att utbyta information. Det är myndigheterna själva som måste avgöra hur dessa möjligheter bäst ska användas för att de övergripande målsättningarna för bekämpningen av terrorism ska kunna nås. Eftersom nationell säkerhet är en nationell angelägenhet är det av yttersta vikt att behålla den nationella möjligheten att avgöra när, hur och till vilken mottagare information ska spridas. deltar i ett antal multinationella fora och samarbetsgrupper, och en för terrorismbekämpningen central sådan är Counter-Terrorism group (CTG). Gruppen består av säkerhets- och underrättelsetjänster från alla EU-medlemsstater, och . Europeiska polisbyrån Europol har till uppgift att hjälpa medlemsstaterna till ett bättre samarbete för att förebygga och bekämpa grov gränsöverskridande brottslighet och terrorism i . Europol har påbörjat arbete med att samla sina olika kompetenser i arbetet mot terrorism till en avdelning () för att ytterligare stödja medlemsstaterna inom området.