prop · H20395 · 2015-03-17 00:00:00 — (2) EUT C 229, 22.9.2006, s. 38. (3) yttrande av (EUT C 74 E, 20.3.2008, s. 562), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 190 E, 29.7.2008, s. 17) och ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av och lagstiftningsresolution av (ännu ej offentliggjord i EUT). (5)Transportören bör vara tvungen att göra en förskottsut betalning om en passagerare avlider eller drabbas av per sonskada, men en förskottsutbetalning bör inte betraktas som medgivande av skadeståndsansvar. (6)Passagerare bör före resan få lämplig information om sina rättigheter, eller, om det inte är möjligt, senast vid avfärden. (7)IMO:s juridiska kommitté antog ett dokument avseende förbehåll och riktlinjer för genom förandet av Atenkonventionen (nedan kallat IMO:s rikt linjer) för att lösa vissa frågor inom ramen för Atenkon ventionen, särskilt beträffande ersättning för terrorismre laterade skador. IMO:s riktlinjer kan som sådana betrak tas som lex specialis. (8)Genom denna förordning införlivas delar av IMO:s rikt linjer och görs bindande. Verbet bör i bestämmelserna i riktlinjer bör därför särskilt tolkas som ska. (9)Bestämmelserna i (bilaga I) och i IMO:s riktlinjer (bilaga II) bör i tillämpliga delar tolkas mot bakgrund av gemenskapslagstiftningen. Europeiska unionens officiella tidning L 131/25 (10)Det ansvarssystem som fastställs i denna förordning bör gradvis utvidgas till olika fartygsklasser i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv /18/EG av om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg (1). Följderna när det gäller avgifter och marknadens möjlighet att erhålla ett försäkrings skydd till överkomligt pris på erforderlig nivå, mot den politiska bakgrunden att stärka passagerares rättigheter och den säsongbetonade arten hos en del av trafiken, bör beaktas. (11)De frågor som avses i artiklarna 17 och 17a i Atenkon ventionen omfattas av gemenskapens exklusiva behörig het i den mån som dessa artiklar påverkar de bestämmel ser som fastställs genom rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behö righet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (2). Dessa båda bestämmelser kommer därför att utgöra en del av gemenskapens rätts ordning när gemenskapen ansluter sig till Atenkonven tionen. (12)I denna förordning bör uttrycket eller är registrerat i en medlemsstat anses betyda att flaggstaten i samband med registrering av fartyg som hyrs ut utan besättning an tingen ska vara en EU-medlemsstat eller en part i konventionen. Medlemsstaterna och kommissionen bör vidta de åtgärder som krävs för att uppmana IMO att utveckla riktlinjer för begreppet registrering av fartyg som hyrs ut utan besättning. (13)Rörelsehjälpmedel bör i denna förordning inte anses utgöra resgods eller fordon i den mening som avses i artikel 8 i Atenkonventionen. (14)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge nomförandebefogenheter (3). (15)Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra denna förordning för införlivandet av senare ändringar av internationella konventioner samt tillhörande proto koll, koder och resolutioner. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsent liga delar av denna förordning, bland annat genom att komplettera den med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll som avses i artikel 5a i beslut /468/EG. (16)Den europeiska sjösäkerhetsbyrån, inrättad genom Euro paparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (4), bör bistå kommissionen i utarbetandet (1) EGT L 144, , s. 1. (2) EGT L 12, , s. 1. (3) EGT L 184, , s. 23. (4) EGT L 208, , s. 1. av ett utkast till en lägesrapport om hur de regler som fastställs genom denna förordning fungerar. (17)De nationella myndigheterna, särskilt hamnmyndighe terna, spelar en avgörande och viktig roll för att identi fiera och hantera de olika sjöfartsriskerna. (18)I medlemsstaternas uttalande om sjösäkerhet av den 9 ok tober 2008 gjorde de ett tydligt åtagande att uttrycka sitt samtycke till att vara bundna av internationella konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsansvar, ändrad genom protokoll. Medlemsstaterna kan använda sig av den val möjlighet som anges i artikel 15.3a i den konventionen för att genom särskilda bestämmelser i denna förordning reglera systemet med ansvarsbegränsning som ska till lämpas på passagerare. (19)Eftersom målet för denna förordning, nämligen att skapa enhetliga bestämmelser för transportörers och passagera res rättigheter i samband med olyckor vid sjöbefordran, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemssta terna och de därför, på grund av dess omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritets principen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med propor tionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I denna förordning fastställs gemenskapsbestämmelserna om skadeståndsansvar och försäkring för passagerarbefordran till sjöss såsom anges i relevanta bestämmelser i a)Atenkonvention om befordran till sjöss av passa gerare och deras resgods i dess ändrade lydelse enligt proto kollet (nedan kallad Atenkonventionen), som återges ibilaga I, och b)IMO:s förbehåll och riktlinjer för genomförandet av konventionen, som antogs av IMO:s juridiska kommitté (nedan kallade IMO:s riktlinjer), som återges L 131/26 Europeiska unionens officiella tidning 2.Genom denna förordning utsträcks vidare dessa bestäm melsers tillämpningsområde till att omfatta även inrikes beford ran av passagerare till sjöss i en enda medlemsstat ombord på fartyg som är av klass A- och B-typ i enlighet med artikel 4 i direktiv /18/EG och fastställs vissa ytterligare krav. 3.Kommissionen ska , vid behov, lägga fram ett lagstiftningsförslag som bland annat utökar denna förordnings tillämpningsområde till att omfatta fartyg av klass C- och D-typ i enlighet med artikel 4 i direktiv /18/EG. Denna förordning ska tillämpas på varje internationell befordran i den mening som avses i artikel 1.9 i Atenkonventionen och på befordran till sjöss i en enda medlemsstat ombord på fartyg som är av klass A- och B-typ i enlighet med artikel 4 i direktiv /18/EG, om a)fartyget för en medlemsstats flagg eller är registrerat i en medlemsstat, eller b)befordringsavtalet har träffats i en medlemsstat, eller c)avgångs- eller bestämmelseorten enligt befordringsavtalet är belägen i en medlemsstat. Medlemsstaterna får tillämpa denna förordning på befordran till sjöss i en enda medlemsstat. 1.Skadeståndsansvaret gentemot passagerare, deras resgods och fordon samt reglerna om försäkring eller annan ekonomisk säkerhet ska regleras av denna förordning och av artiklarna 1 och 1a, artikel 2.2, artiklarna 3–16 och artiklarna 18, 20 och 21i Atenkonventionen enligt bilaga I och bestämmelserna i riktlinjer enligt bilaga II. 2.IMO:s riktlinjer som återges i bilaga II ska vara bindande. Ersättning för rörelsehjälpmedel eller annan specifik utrustning Vid förlust av eller skada på rörelsehjälpmedel eller annan spe cifik utrustning som används av en passagerare med nedsatt rörlighet ska transportörens ansvar regleras av artikel 3.3 i Atenkonventionen. Ersättningen ska motsvara återanskaffnings värdet av utrustningen i fråga, eller, i förekommande fall, repa rationskostnaden. Denna förordning ska inte inskränka transportörens eller den utförande transportörens rättigheter och skyldigheter enligt den nationella lagstiftning som genomför internatio nella konvention om begränsning av sjörättsligt skadeståndsan svar, ändrad genom protokoll, inbegripet eventuella kommande ändringar av konventionen. Vid avsaknad av sådan tillämplig nationell lagstiftning ska trans portörens eller den utförande transportörens ansvar fastställas endast med stöd av artikel 3 i denna förordning. När det gäller ersättningskrav vid dödsfall eller passagera res kroppsskada som vållats genom någon av riskerna enligt punkt 2.2 i IMO:s riktlinjer får transportören och den utförande transportören begränsa sitt ansvar enligt bestäm melserna i punkt 1 i denna artikel. Om en passagerare avlider eller får kroppsskador till följd av en sjöfartsolycka, ska den transportör som faktiskt utförde den befordran eller en del av den befordran då sjöfartsolyckan inträffade, dagar efter det att den skadeståndsberät tigade har identifierats, göra en förskottsutbetalning som täcker omedelbara ekonomiska behov i proportion till den uppkomna skadan. Vid dödsfall ska förskottsutbetalningen vara . Denna bestämmelse ska tillämpas även i fråga om en transpor tör som är etablerad inom gemenskapen. En förskottsutbetalning ska inte innebära ett erkännande av skadeståndsansvar och kan kvittas mot eventuella senare utbetalningar enligt denna förordning. Den ska inte kunna åter krävas annat än i de fall som anges i artikel 3.1 eller i artikel 6 i Atenkonventionen, eller i tillägg A till IMO:s riktlinjer eller när en annan person än den skadeståndsberättigade personen har mottagit förskottsutbetalningen. Utan att det påverkar researrangörers skyldigheter som fastställs i rådets direktiv /314/EEG av om paket resor, semesterpaket och andra paketarrangemang (1), ska trans portören och/eller den utförande transportören se till att passa gerarna får tillräcklig och tydlig information om sina rättigheter enligt denna förordning. (1) EGT L 158, 23.6.1990, s. 59. Europeiska unionens officiella tidning L 131/27 När transportavtalet har ingåtts i en medlemsstat ska denna information tillhandahållas vid samtliga försäljningsställen, inbe gripet vid telefon- och Internetförsäljning. Om avgångshamnen ligger i en medlemsstat ska denna information tillhandahållas före avgången. I alla andra fall ska denna information tillhanda hållas åtminstone vid avgången. I den utsträckning som infor mationskravet enligt denna artikel har fullgjorts antingen av transportören eller den utförande transportören, ska den andre inte vara skyldig att informera. Informationen ska tillhandahållas på det lämpligaste sättet. För att uppfylla informationskravet i denna artikel ska trans portören och den utförande transportören använda en översikt av bestämmelserna i denna förordning som utarbetats av kom missionen och offentliggjorts. Senast från och med den dag då denna förordning börjar tillämpas ska kommissionen utarbeta en rapport om förord ningens tillämpning, i vilken bland annat den ekonomiska ut vecklingen och arbetet inom ramen för internationella forum ska tas upp. Rapporten kan åtföljas av ett förslag om ändring av förord ningen eller ett förslag som gemenskapen kan lägga fram inom ramen för relevant internationellt forum. De åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i denna förordning avseende införlivande av ett beslut om änd rade begränsningsbelopp i artiklarna 3.1, 4a.1, 7.1 och 8 i Atenkonventionen som fattats enligt artikel 23 i den konven tionen och motsvarande uppdateringar i bilaga I till denna för ordning ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 10.2 i denna förordning. Med beaktande av följderna för befordringsavgifterna och mark nadens möjlighet att erhålla ett försäkringsskydd till överkomligt pris på den nivå som krävs och mot bakgrund av det politiska målet att stärka passagerarnas rättigheter och den säsongsbeto nade naturen hos viss trafik ska kommissionen enligt en lämplig konsekvensanalys anta bestäm melser om de gränser som anges i bilaga I för fartyg som är av klass B-typ i enlighet med artikel 4 i direktiv /18/EG. åtgärden, som avser att ändra icke väsentliga delar i denna för ordning, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 10.2 i denna förordning. De bestämmelser som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning och avseende införlivande av ändringar av bestämmelserna i riktlinjer enligt bilaga II ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 10.2. Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäker het och förhindrande av förorening från fartyg (Coss) som in rättats enligt och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (1). När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.1–5a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. 1.I fråga om befordran till sjöss inom en enda medlemsstat ombord på fartyg som är av klass A-typ i enlighet med artikel 4 idirektiv /18/EG får medlemsstaterna välja att uppskjuta till- lämpningen av denna förordning fram till efter den dag den börjar tillämpas. 2.I fråga om befordran till sjöss inom en enda medlemsstat ombord på fartyg som är av klass B-typ i enlighet med artikel 4 idirektiv /18/EG får medlemsstaterna välja att uppskjuta till- lämpningen av denna förordning fram till . Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Den ska tillämpas från och med den dag då Atenkonventionen träder i kraft för gemenskapen och i vilket fall som helst senast från . (1) EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. L 131/28 Europeiska unionens officiella tidning Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Europeiska unionens officiella tidning L 131/29 BESTÄMMELSER I ATENKONVENTIONEN OM BEFORDRAN TILL SJÖSS AV PASSAGERARE OCH DERAS RESGODS SOM ÄR RELEVANTA FÖR TILLÄMPNINGEN AV DENNA FÖRORDNING (Konsoliderad text av Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods och protokollet till konventionen ) I denna konvention har följande begrepp nedan angivna innebörd: 1.a) Med transportör förstås en person som har träffat ett befordringsavtal eller på vars vägnar ett befordringsavtal har träffats, oavsett om befordran utförs av bortfraktaren själv eller av en utförande transportör. b)Med utförande transportör förstås den som, utan att vara avtalande transportör, i egenskap av ägare eller befraktare av ett fartyg eller i egenskap av redare, faktiskt utför hela befordran eller en del av denna. c)Med transportör som faktiskt utför hela befordran eller en del av den förstås den utförande transportören eller trans portören, i den mån den sistnämnde faktiskt utför befordran. 2.Med befordringsavtal förstås ett avtal, träffat av en transportör eller på dennes vägnar, om befordran till sjöss av en passagerare och, i förekommande fall, hans resgods. 3.Med fartyg förstås endast fartyg, svävarfarkoster undantagna, som används till fart i öppen sjö. 4.Med passagerare förstås varje person som befordras med fartyg a)enligt ett befordringsavtal, eller b)som med transportörens samtycke medföljer fordon eller levande djur som omfattas av ett avtal om godsbe fordran vilket inte regleras av denna konvention. 5.Med resgods förstås varje föremål eller fordon som befordras av transportören enligt ett befordringsavtal med undan tag för a)föremål och fordon som befordras enligt certeparti, konossement eller annat dokument som främst avser gods befordran, och b)levande djur. 6.Med handresgods förstås resgods som passageraren har i sin hytt eller eljest har i sin besittning eller vård eller under sin kontroll. Handresgods omfattar, utom vid tillämpningen av punkt 8 i denna artikel och artikel 8, resgods som passageraren har i eller på sitt fordon. 7.förlust av eller skada på resgods avser även ekonomisk förlust som är en följd av att resgodset inte har återlämnats till passageraren inom rimlig tid efter ankomsten av det fartyg med vilket resgodset har eller skulle ha befordrats, men innefattar inte dröjsmål som är en följd av arbetskonflikter. 8.befordran omfattar följande perioder: a)I fråga om passagerare och hans handresgods, den tid under vilken passageraren och/eller hans handresgods är ombord på fartyget eller under in eller utskeppning och den tid under vilken passageraren och hans resgods transporteras till sjöss från land till fartyget eller omvänt, om kostnaden för en sådan transport omfattas av biljettpriset eller om det för denna transport använda fartyget har ställts till passagerarens förfogande av trans portören. Såvitt angår passageraren omfattar befordran emellertid inte den tid under vilken denne befinner sig i en hamnterminal eller stationsanläggning eller på kaj eller i eller på en annan hamnanläggning. L 131/30 Europeiska unionens officiella tidning b)I fråga om handresgods, även den tid under vilken passageraren befinner sig i en hamnterminal eller stationsan läggning eller på kaj eller i eller på en annan hamnanläggning, om resgodset har tagits om hand av transportören eller hans medhjälpare eller andra som han anlitat och inte har utlämnats till passageraren. c)I fråga om annat resgods som inte utgör handresgods, tiden från det resgodset har tagits om hand av trans portören eller hans medhjälpare eller annan person, i land eller ombord, till dess att det har utlämnats av transportören, hans medhjälpare eller annan person. 9.Med internationell befordran förstås varje befordran där, enligt befordringsavtalet, avgångsorten och bestämmelseorten är belägna i två skilda stater, eller i en och samma stat, om fartyget enligt befordringsavtalet eller fastställd turlista ska anlöpa hamn i en annan stat under resan. 10.Med organisationen förstås Internationella sjöfartsorganisationen. 11.Med generalsekreteraren förstås organisationens generalsekreterare. Bilagan till denna konvention utgör en integrerad del av konventionen. […] (*) 2.Oaktat vad som sägs i punkt 1 i denna artikel är denna konvention inte tillämplig när befordran är underkastad ansvarsbestämmelserna i en annan internationell konvention som avser befordran av passagerare eller resgods med annat transportmedel, i den mån dessa bestämmelser är bindande för befordran till sjöss. Transportören ska vara ansvarig för skada som uppstått som följd av dödsfall eller personskada som drabbat en passagerare till följd av en sjöfartsolycka, i den mån skadan beträffande denna passagerare vid en och samma händelse inte överstiger 250 000 beräkningsenheter, såvida inte transportören bevisar att olyckan a)orsakades av krigshandling, fientligheter, inbördeskrig, uppror eller av naturhändelse av osedvanlig karaktär, som inte har kunnat undvikas och vars följder inte har kunnat förhindras, eller b)i sin helhet har vållats av tredje man genom handling eller underlåtenhet med avsikt att orsaka skada. Transportören ska även vara ansvarig i den omfattning skadan överstiger den beloppsgräns som angivits ovan, om inte transportören visar att den händelse som orsakade skadan inte uppkom genom fel eller försummelse av transportören. 2.Transportören ska vara ansvarig för skada som uppstått som följd av dödsfall eller personskada som drabbat en passagerare på grund av någon annan händelse än en sjöfartsolycka, om den händelse som orsakade skadan berodde på fel eller försummelse av transportören. Bevisbördan för fel eller försummelse ska ligga på käranden. 3.Transportören ska vara ansvarig för skada som uppstått som en följd av förlust av eller skada på handresgods, om den händelse som orsakade skadan berodde på fel eller försummelse av transportören. Fel eller försummelse av trans portören ska antas föreligga om skadan har vållats av en sjöfartsolycka. 4.Transportören ska vara ansvarig för skada som uppstått som en följd av förlust av eller skada på annat resgods än handresgods, om inte transportören visar att den händelse som orsakade skadan inträffade utan fel eller försummelse av transportören. 5.Vid tillämpningen av denna artikel avses med a)sjöfartsolycka: förlisning, kantring, sammanstötning eller strandning, explosion eller brand i fartyget eller fel i fartyget, b)fel eller försummelse av transportören: termen inbegriper även fel eller försummelse av transportörens medhjälpare som handlar inom ramen för uppdragets fullgörande, (*)Återges inte. Europeiska unionens officiella tidning L 131/31 c)fel i fartyget: funktionsoduglighet, brist eller åsidosättande av tillämpliga säkerhetsföreskrifter i fråga om någon del av fartyget eller i dess utrustning vid användning för utrymning, evakuering eller passagerares ombord eller ilandstigning, eller vid användning för framdrivning, styrning, säker navigering, förtöjning, ankring, angörande av eller avgång från kaj eller ankringsplats, eller skadekontroll efter vattenfyllning, eller vid användning för sjösättning av livräddnings redskap, och d)skada: beteckningen inbegriper inte straffliknande skadestånd (så kallade exemplary or punitive damages). 6.Transportörens ansvar enligt denna artikel avser endast skada som härrör från händelser som har inträffat under befordran. Bevisbördan för att den händelse som orsakat skadan har inträffat under befordran och omfattningen av skadan ska ligga på käranden. 7.Bestämmelserna i denna konvention påverkar inte transportörens regressrätt gentemot tredje man eller rätten att göra invändning om medvållande enligt artikel 6 i denna konvention. Denna artikel påverkar inte rätten till ansvarsbe gränsning enligt artiklarna 7 och 8. 8.Ett antagande om en parts fel eller försumlighet eller placering av bevisbördan hos en part hindrar inte att bevisning som talar till den partens fördel beaktas. 1.Om utförandet av befordran eller en del av den har anförtrotts en utförande transportör förblir transportören ändå ansvarig för hela befordran enligt bestämmelserna i denna konvention. Dessa bestämmelser ska dessutom gälla för den utförande transportören beträffande den del av befordran som han utför. 2.Såvitt gäller den befordran som utförs av den utförande transportören svarar transportören för handlande eller underlåtenhet av den utförande transportören och hans medhjälpare och andra som han anlitar för befordran, när de handlar inom ramen för uppdragets fullgörande. 3.Har transportören genom särskild överenskommelse åtagit sig förpliktelser som inte åläggs genom denna konven tion eller avstått från rättigheter som följer av konventionen, binder denna den utförande transportören endast om han uttryckligen och skriftligen har samtyckt härtill. 4.När både transportören och den utförande transportören är ansvariga ska ansvaret, i den utsträckning ansvar föreligger, vara solidariskt. 5.Vad som föreskrivs i denna artikel ska inte utgöra hinder för regress mellan transportören och den utförande transportören. 1.Den transportör som faktiskt utför hela eller en del av en passagerarbefordran, för vilken denna konvention gäller, med ett fartyg som är registrerat i en fördragsslutande stat och är godkänt för befordran av fler än tolv passagerare, är skyldig att ta och vidmakthålla försäkring eller annan ekonomisk säkerhet, såsom en garanti ställd av bank eller liknande finansiell institution, för att täcka sitt ansvar enligt denna konvention för dödsfall eller personskada som drabbat passagerare. Försäkringen eller säkerheten ska uppgå till minst 250 000 beräkningsenheter per passagerare vid en och samma händelse. 2.När en behörig myndighet i en fördragsslutande stat har fastställt att kraven enligt punkt 1 har uppfyllts ska ett certifikat som intygar detta utfärdas för fartyget. För ett fartyg som är registrerat i en fördragsslutande stat ska certifikatet utfärdas eller bestyrkas av den behöriga myndigheten i den stat där fartyget är registrerat. För ett fartyg som inte är registrerat i en fördragsslutande stat får certifikatet utfärdas eller bestyrkas av den behöriga myndigheten i någon fördragsslutande stat. Certifikatet ska följa den förlaga som återges i bilagan till denna konvention och ska innehålla följande uppgifter: a) Fartygets namn, signalbokstäver och registreringsort. L 131/32 Europeiska unionens officiella tidning