rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — kulturpolitiska målens uppfyllelse, med hänsyn till regionala prioriteringar och I resultatredovisningen betonar regeringen att dess ambition är att göra kulturen mer tillgänglig i hela landet och ge medborgarna ett större demokratiskt inflytande i sin vardag och livsmiljö. Regeringen ser det därför som angeläget att värna kultursamverkansmodellens syfte men också att ut- veckla den baserat på de erfarenheter som man skaffat sig de gångna åren i dialog med regionala och lokala företrädare, kulturskapare och civilsamhälle. Regeringen konstaterar att modellen har funnits och bedöms fun- Regeringen menar att det framöver är angeläget att fortsätta att ut- veckla samverkan mellan de aktörer som modellen vänder sig till och att sär- skilt samverka för att civilsamhällesaktörer blir delaktiga. tivfrågor såsom tillgänglighet, hbtq, jämställdhet och arbetet för de nationella minoriteterna få ökat genomslag.275 2014/15:KrU1. 2014/15:1 utg.omr. 2015/16:1 utg.omr. 11 Uppföljnings- och utvärderingsgruppens bedömningar Uppföljnings- och utvärderingsgruppens bedömningar i korthet –Kultursamverkansmodellen är en omfattande reform som har inneburit ett ökat regionalt och kommunalt inflytande över beslutsfattandet inom det re- gionala kulturområdet, som det statliga inflytandet till en del har för- ändrats. Den statliga styrningen är dock i vissa hänseenden fortsatt stark. Mo- dellen har bidragit till ökad dialog och vitalisering av det kulturpolitiska sam- talet på regional och lokal nivå och gjort att kulturen har kommit högre upp på den politiska agendan, vilket är positivt. har införandet av modellen inte lett till någon förändrad bidragsfördelning eller till förändrade möj- ligheter att nå de kulturpolitiska målen. Mot den bakgrunden behöver mo- dellen ses över. –Modellen har inte påverkat de skillnader i kulturutbud som finns mellan olika län och kommuner. Det är viktigt att följa den fortsatta utvecklingen av den regionala variationen, liksom av vilka som tar del av kulturen. Modellen har inte resulterat i att nya deltagargrupper har nåtts, varför det är viktigt att i det fortsatta arbetet följa utvecklingen av arbetet med att nå nya deltagar- grupper i enlighet med de kulturpolitiska mål som har beslutat om. –Kulturmiljöarbetets roll i modellen bör tydliggöras. –I de fortsatta samtalen om statens bidrag till kultur bör det föras en diskussion om vilka satsningar som ska ingå i modellen. –Avsikten med modellen när den infördes var att alla län skulle ingå . Det är viktigt att alla kommuner – såväl stora som små – har ett skä- ligt inflytande inom ramen för modellen. –Det är viktigt att kulturskaparna och civilsamhället är med i modellen och att dialogerna med dessa läggs upp på ett bra sätt. Det är särskilt viktigt att i det fortsatta arbetet fortsätta följa civilsamhällets roll och deltagande i mo- dellen. –Det är viktigt att den nationella politiska nivåns engagemang blir mer synligt. Det är därför viktigt att överväga hur dialogen mellan regionala politiker och politiker på den nationella nivån kan vidareutvecklas. –Det är viktigt att regeringen följer upp resultaten av de statliga bidragen till regional kultur och redovisar detta till . 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Utgångspunkt för gruppens bedömningar beslutade om en ny modell för fördelning av statliga medel till regional och lokal kulturverksamhet, den s.k. kultursamverkansmo- dellen. Tanken med modellen var att det regionala inflytandet skulle öka sam- tidigt som ansvars- och rollfördelningen mellan nationell, regional och lokal nivå skulle tydliggöras. Det har gått denna modell började införas. I utskottens beredning av ärenden ingår enligt regeringsformen att följa upp och utvärdera riksdagsbeslut. har mot den bakgrunden följt upp och utvärderat beslut om kultursamverkansmodellen. Kultursamverkansmodellen är en omfattande reform som behöver utvecklas Gruppen vill inledningsvis framhålla att införandet av kultursamverkansmo- dellen är en av de större förändringarna inom det kulturpolitiska området i . Modellen innebär att det är regionerna som beslutar om stödet till den regionala kulturen. Denna regionalisering av det statliga stödet inom kultursektorn ligger i linje med den bedömning som kulturutskottet gjorde vid beredningen av modellens införande. Enligt gruppen har regional- iseringen av bidragsfördelningen och införandet av dialoger på regional och lokal nivå i många fall varit vitaliserande för kulturlivet i regionerna. kan gruppen konstatera att regionerna upplever att staten har backat från sin finansierande roll av modellen och med det tvingat fram ett utökat åtagande från regionernas sida. Gruppen vill påminna om att utgångspunkten när de första initiativen till modellen togs var att det skulle finnas färre och större regioner i . Gruppen kan konstatera att den faktiska bidragsfördelningen inte har föränd- rats nämnvärt och att mycket fortsätter på samma sätt som . I utskottets uppföljning har erfarenheter inhämtats från ett stort antal aktörer i olika delar av landet. Som framgår av denna rapport har ett antal olika problem och ut- vecklingsbehov identifierats i uppföljningen. Enligt gruppen är det mycket an- geläget att dessa problem åtgärdas. Gruppen noterar att regeringen i årets bud- getproposition har angett att det är angeläget att utveckla kultursamverkans- modellen baserat på de erfarenheter som har inhämtats. Mot den bakgrunden vill gruppen betona att modellen behöver ses över och att kulturutskottets upp- följning och utvärdering ska ses som ett första steg och ett underlag till ett sådant arbete. Enligt gruppen är det viktigt att följer detta arbete och det vore värdefullt om regeringen vid lämpliga tillfällen kunde informera riks- dagen om de insatser som vidtas. Modellen har inte direkt påverkat möjligheterna att nå målen Enligt de nationella kulturpolitiska målen ska alla ha möjlighet att delta i kul- turlivet. Kulturpolitiken ska bl.a. främja allas möjlighet till kulturupplevelser 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR och till att utveckla sina skapande förmågor samt konstnärlig förnyelse. För- delningen av statsbidraget till regional kulturverksamhet ska bidra till att de kulturpolitiska målen uppnås och till att öka möjligheterna till regionala prio- riteringar och variationer. En tanke med modellen var att den skulle ta hänsyn till både de nationella kulturpolitiska målen och regionala prioriteringar. Detta kan ibland vara en svår balansgång, vilket är viktigt att fortsätta diskutera. Utifrån vad som har framkommit i uppföljningen har kultursamverkansmodellen ökat medveten- heten om de nationella kulturpolitiska mål som har beslutat om. Detta är mycket glädjande. kan gruppen konstatera att modellen i sig inte direkt har förändrat regionernas och kommunernas arbete för att nå de nationella kulturpolitiska målen. I det fortsatta utvecklingsarbetet bör det över- vägas hur en ökad fokusering på målen kan byggas in i modellen, med hänsyn till regionala prioriteringar och variationer. Ökat regionalt och lokalt inflytande men den statliga styrningen är fortsatt stark Kultursamverkansmodellen är ett tydligt exempel på decentralisering av stat- ligt inflytande till regional och lokal nivå. Gruppen konstaterar att en tanke med modellen har varit att ge regionerna ett ökat ansvar och ökad frihet inom kulturområdet, men att staten även fortsatt ska ha ett övergripande strategiskt ansvar för den nationella kulturpolitiken. Enligt gruppens bedömning har modellen lett till ett ökat regionalt och kommunalt inflytande, som den statliga styrningen i vissa hänseen- den är fortsatt stark. Den statliga styrningen handlar bl.a. om att staten genom förordning styr att bidragsgivningen ska främja en god tillgång till verksamhet inom sju namngivna områden. I uppföljningen har det framkommit att en del aktörer anser att staten har dragit sig tillbaka och fört över hela ansvaret till regionerna och kommunerna, vilket de upplever har skapat en obalans i mo- dellen. Många har pekat på att den statliga finansieringen inte har ökat i samma takt som den regionala och kommunala som många anser att den statliga kontrollen har ökat. Enligt gruppens bedömning är det viktigt att staten även fortsatt har ett övergripande strategiskt ansvar för den nationella kultur- politiken, som modellen ska kunna skapa utrymme för regionala pri- oriteringar och variationer. Gruppen menar att det är viktigt att se över denna balansgång och beakta både kommunala, regionala och statliga aspekter. Det fortsatta utvecklingsarbetet bör omfatta en översyn av dels statens ansvar när det gäller kultur för alla i hela landet, dels statens ansvar som aktör för att de kulturpolitiska målen uppfylls. Gruppen vill framhålla att det är viktigt att regionerna har utrymme att ut- veckla sin egen kulturpolitik och att göra sina egna kulturpolitiska priorite- ringar. Det är väsentligt att även detta beaktas i det fortsatta utvecklingsarbetet. 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Stora skillnader mellan och inom länen Gruppen kan konstatera att det finns stora skillnader i kulturutbudet mellan olika län. Detta kan delvis förklaras av demografiska och geografiska skillnader, men det kan också förklaras av skillnader i ekonomiska förutsätt- ningar mellan olika delar av landet. Ekonomiskt starka regioner har kunnat ge större bidrag till kulturen, medan andra regioner har tvingats prioritera andra verksamheter inom eller regionen. Inför beslutet om kultursamverkansmodellen fanns det en mindre andel re- missinstanser som bl.a. pekade på att det fanns en risk för att de regionala skillnaderna skulle öka. kan gruppen konstatera att en tanke med modellen var just att möjliggöra en ökad regional variation. Enligt gruppens bedömning har inte modellen i sig påverkat de skillnader i kulturutbud som finns mellan länen. Gruppen anser dock att det är viktigt att följa utvecklingen av den regionala variationen och vill betona att det är viktigt att det finns kultur för alla i hela landet och att staten har en viktig uppgift att följa utvecklingen utifrån såväl sociala som geografiska faktorer. Enligt gruppen är det avgörande att tillgången till och möjligheten för alla att delta i kultur är god i hela landet – från norr till söder, både i stad och på landsbygd. Det är viktigt att i det fortsatta arbetet följa och uppmärksamma denna fråga. Uppföljningen visar att det också finns skillnader inom länen. Gruppen vill framhålla att det är mycket positivt att införandet av modellen har lett till att det har uppstått en diskussion i flera län om balansen mellan olika länsdelar, framför allt mellan stora och små kommuner. kan gruppen emeller- tid konstatera att det finns stora skillnader i kulturutbud mellan olika kommu- ner. Gruppen kan konstatera att möjligheterna till deltagande och utövande är mindre i små och glest befolkade kommuner. Gruppen vill peka på att en po- sitiv konsekvens av modellen är att den har gett de små kommunerna en möj- lighet att vara med i samtalen kring den regionala kulturen. Att kulturutbudet i de små kommunerna är mindre beror inte i sig på modellen. Detta är aspekter som är viktiga att följa i det fortsatta arbetet. Nya deltagargrupper har inte nåtts genom modellen Alla ska ha möjlighet att delta i kulturlivet och särskilt barns och ungas rätt till kultur ska uppmärksammas. Gruppen kan konstatera att en rad olika insatser genomförs för att främja arbetet med att nå nya besöks- och publikgrupper. Det kan exempelvis handla om barn och unga, personer med funktionsnedsätt- ning, nationella minoriteter, invandrare eller socioekonomiskt svaga grupper. Gruppen vill framhålla att detta är mycket viktiga insatser som görs runt om i landet. Gruppen vill här framhålla att modellen ger förutsättningar för att nå nya användargrupper men uppföljningen visar att modellen i sig inte har påverkat det arbetet i någon större utsträckning. Kultursamverkans- modellen fångar inte heller upp nydanande kulturverksamheter mer än tidigare resursfördelningsmodeller. Gruppen vill peka på civilsamhällets betydelse när 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR det gäller att främja allas möjlighet att delta i kulturlivet och att nå nya kultur- deltagare. Det är viktigt att i det fortsatta arbetet följa utvecklingen av arbetet med att nå nya deltagargrupper i enlighet med de kulturpolitiska mål som riks- dagen har beslutat om. Uppföljningen visar att etablerade kulturinstitutioner arbetar på olika sätt för att få med nya aktörer, rörelser och uttryck, och gruppen menar att detta är mycket viktigt och något som bör följas i det fortsatta arbetet. Det är viktigt att diskutera vilka satsningar som ska ingå i modellen Kultursamverkansmodellen är en del av statens bidrag till kultur. Alltsedan förarbetena pågår en diskussion om vad som ska ingå i kultursamverkansmo- dellen. Gruppen menar att det är viktigt att hålla denna diskussion levande. I de fortsatta samtalen om statens bidrag till kultur bör det föras en diskussion om vilka satsningar som ska ingå i modellen. Kulturmiljöarbetet har en mycket oklar roll i modellen Gruppen kan konstatera att kulturmiljöarbetet har en mycket oklar roll i mo- dellen. Uppföljningen visar att det finns en lång rad problem inom området. Gruppen noterar exempelvis att både länsstyrelsernas, länsmuseernas och RAÄ:s roller i modellen upplevs som otydliga. finns det indika- tioner på samarbetsproblem mellan länsstyrelser och länsmuseer. Gruppen menar att detta är allvarligt. Kulturmiljöarbete omnämns inte i den förordning som styr kultursamver- kansmodellen. Det är enligt gruppen mycket viktigt att frågan om kulturmiljö- arbetets ställning i modellen klargörs, liksom de olika aktörernas roller. Detta är viktigt både för att det ska bli tydligt för alla berörda parter och för att kul- turmiljöarbetet ska kunna fortsätta att utvecklas positivt i olika län. Gruppen vill peka på att det finns ett tydligt behov av fortsatt arbete vad gäller kultursamverkansmodellen i denna del. Det är viktigt att fortsätt- ningsvis kan följa resultaten av ett sådant utvecklingsarbete, t.ex. genom årliga återrapporteringar i regeringens resultatredovisning till . Modellen är inte hel utan medverkan Gruppen kan konstatera att är det enda län som inte ingår i modellen. är tveksam till att ingå i modellen, medan det finns andra kommuner i länet som vill att an- sluter sig till modellen. Gruppen konstaterar att ut- reder förutsättningarna för och konsekvenserna av att införa modellen i län. Enligt gruppens bedömning är påverkan av att inte ingår i modellen begränsad. Gruppen vill dock betona att tanken med mo- dellen när den beslutades var att den skulle införas i alla län . 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR Gruppen konstaterar att flera av de stora kommuner som ingår i modellen upplever att kultursamverkansmodellen har gett dem ett minskat inflytande, och de uttrycker kritik mot modellen. Gruppen vill framhålla att dessa kom- muner svarar för en ansenlig del av finansieringen av kulturen och att de har framfört att de i modellen inte alltid har fått den roll som de menar att de borde Enligt gruppen är det viktigt att alla kommuner – oavsett storlek – får ett Även denna fråga är viktig att följa i det fortsatta arbetet. Tredje området har en delvis annan utformning Gruppen konstaterar att området regional biblioteksverksamhet och läs- och litteraturfrämjande verksamhet har en delvis annan utformning än övriga om- En ny bibliotekslag började gälla 2014. I lagen betonas bl.a. nationell sam- verkan och andra delar av bibliotekens verksamhet än som kulturinstitutioner. Gruppen menar att det är viktigt att fortsätta att följa frågan om huruvida kul- tursamverkansmodellen får konsekvenser för bibliotekens möjligheter att följa bestämmelserna i bibliotekslagen liksom möjligheten för den myndighet som regeringen bestämmer att utöva nationell överblick över och främja samverkan inom det allmänna biblioteksväsendet. Kultursamverkansmodellen har utvidgats genom att den läs- och litteraturfrämjande verksamheten har förts in i området. att det är viktigt att följa upp hur dessa delar fungerar inom modellen. Kulturen har kommit högre upp på den politiska agendan En positiv effekt av modellen är att lokala och regionala politikers engage- mang i kulturfrågor har ökat. Kultursamverkansmodellen har bidragit till att föra upp kulturen på den politiska agendan på regional och lokal nivå. menar att detta är mycket positivt och att det har bidragit till att stärka kul- turens ställning på både regional och lokal nivå. De farhågor som har funnits om att modellens upplägg skulle leda till ökad politisk inblandning i verksam- heten verkar inte ha besannats i de fall som har ingått i utskottets uppföljning. Gruppen konstaterar att principen om armlängds avstånd kan upprätthållas, inte minst genom diskussioner i de olika nämnderna och genom insatser för att skola in nya kulturpolitiker runt om i . Ansvarsfördelningen har blivit både tydligare och otydligare En anledning till att modellen infördes var att statens roll vad gäller de region- ala kulturinstitutionerna upplevdes som otydlig. tes det fram att de regionala kulturinstitutionerna behövde tydliga mandat och Gruppen konstaterar att modellen fortfarande är ny och att det ännu inte har visat sig om detta syfte har uppnåtts. Enligt gruppen har modellen å ena sidan bidragit till att tydliggöra region- ernas och kommunernas ansvar för de regionala kulturinstitutionerna. har inget ägaransvar utan dess roll på regional nivå är att genom bidrag kunna 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR stödja genomförandet av de regionala kulturplanerna utifrån de statliga kultur- politiska målen. Gruppen kan dock konstatera att det å andra sidan fortsatt finns en viss otydlighet när det gäller roll- och ansvarsfördelningen mellan olika aktörer och olika nivåer. Detta är ett faktum som kan sägas vara inbyggt i modellen. Att styra genom samverkan kan innebära att roller, upp- gifter och ansvar kan upplevas som otydliga när de ska definieras genom sam- verkan och samråd. kan gruppen konstatera att det tar tid att införa en ny modell och att kultursamverkansmodellen på många håll börjar hitta sina former. Detta är en fråga som bör lyftas fram i det fortsatta utvecklingsarbetet, och gruppen menar att det är viktigt att även fortsatt följer utvecklingen av denna fråga. Det finns ett stort engagemang i arbetet med kulturplaner De regionala kulturplanerna ska tas fram i samverkan med länets kommuner och efter samråd med länets professionella kulturliv och civilsamhället. Grup- pen har kunnat konstatera att det runt om i finns ett stort engagemang kring framtagandet av kulturplaner. Många personer är engagerade och olika aktörer lämnar underlag till kulturplanerna som diskuteras brett i länen. Enligt gruppens bedömning är detta en mycket positiv konsekvens av modellen som stärker kulturens ställning och bidrar till att nå de kulturpolitiska målen. Modellen har gett ökad dialog och nya kontakter Enligt gruppens bedömning har beslut om att införa kultursamver- kansmodellen lett till en ökad och vitaliserad dialog mellan regioner, kommu- ner, institutioner, kulturskapare och civilsamhälle inom de olika länen. Grup- pen kan med tillfredsställelse konstatera att modellen har lett till fler samtal och nya kontakter och att dessa dialoger på många håll har vitaliserat samar- betet, inte minst mellan regioner och kommuner. Gruppen vill starkt betona att det är positivt och viktigt att kulturskaparna och civilsamhället är med i modellen. kan gruppen konstatera att det professionella kulturlivet och civilsamhället har ett begränsat inflytande inom ramen för modellen. Det finns olika svårigheter med att lägga upp dialogen med både kulturskaparna och civilsamhället. Gruppen har kunnat konstatera att begreppet civilsamhället uppfattas som otydligt och att samrådet med civil- samhället ännu inte har hittat sina former. En av de svårigheter som gruppen har uppmärksammat är att det finns svårigheter med att hitta representanter för civilsamhället, inte minst på regional nivå, kanske särskilt vad gäller ungdoms- föreningar och etniska organisationer. Det finns för det första en osäkerhet när det gäller vilken typ av organisationer som ska vara med i dialogerna. För det andra är det svårt att identifiera vilka föreningar och personer som kan före- träda civilsamhället i modellen. Det är enligt gruppens bedömning därför vik- tigt att i det fortsatta arbetet fortsätta att följa civilsamhällets roll och delta- 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR gande i modellen. Frågan om representativitet är även viktig att uppmärk- samma när det gäller kulturskaparna, t.ex. när det gäller fördelningen av re- presentanter mellan olika konstarter. Gruppen vill särskilt lyfta fram att man måste komma ihåg att civilsam- hällets representanter engagerar sig i kultursamverkansmodellen på sin fritid. Ett problem som uppkommit i samråden är att dialogen leder till förväntningar som ofta inte kan infrias, vilket upplevs som ett problem av de personer som har engagerat sig ideellt i arbetet. Det är glädjande att landstingens och regionernas dialog med kan gruppen konstatera att modellen innebär att in- stitutionernas och kommunernas direktkontakter med har minskat betydligt, vilket många institutioner har beklagat. Gruppen vill starkt betona vikten av att och andra centrala myndigheter och institutioner fort- sätter att ha goda kontakter med de regionala kulturinstitutionerna. av kontakter är givande inte bara för institutionerna utan även för och de andra centrala myndigheter som ska ha en nationell överblick. kunna behålla en sådan överblick är kontakter med kulturlivet på lokal och regional nivå viktiga. Den nationella nivån i dialogen representeras inte av politiker En fråga som gruppen har uppmärksammat är att det i modellen saknas en politisk dialog med staten på den nationella nivån eftersom staten i modellen inte representeras av politiker. Gruppen kan konstatera att regionpolitiker ef- terlyser ett tydligare politiskt engagemang och en dialog med politiker på Ett exempel på detta är de möten som kulturministern har haft Ett annat exempel är möten mellan repre- sentanter för kulturutskottet och regionala politiker. Det är enligt gruppens be- dömning viktigt att överväga hur dialogen kan vidareutvecklas. Modellen har inte lett till några större förändringar i De statliga medel som ingår i modellen uppgår till ca , vilket motsvarar en femtedel av den statliga kulturbudgeten. statera att har inte införandet av kultursamverkansmodellen inneburit någon reell förändring i bidragsfördelningen, varken inom eller mellan länen. Medlen fördelas i stort sett på samma sätt som tidigare eftersom pengarna till stor del ges till etablerade verksamheter, som modellens upplägg – särskilt dialogerna – leder till förväntningar på förändringar av bidragsfördel- Detta kan tyckas paradoxalt. Gruppen konstaterar att fokus i denna uppföljning har riktats mot att följa upp modellen i sig, inte finansieringen av regional kultur. uppmärksammat att många har tagit upp att staten inte avsatte några extra re- surser för modellen när den infördes och att det statliga bidraget inte har ökat 11 UPPFÖLJNINGS- OCH UTVÄRDERINGSGRUPPENS BEDÖMNINGAR i samma takt som regionernas bidrag. Gruppen har noterat att många anser att finansieringsfrågan är avgörande för modellens fortsatta framgång. Kulturen har en viktig roll som utvecklingsfaktor Gruppen konstaterar att modellen inte har inneburit några större förändringar när det gäller frågan om huruvida kulturen har fått en förändrad roll i det re- gionala utvecklingsarbetet. Uppföljningen visar att det finns exempel på att regionala utvecklingsfrågor har fått ett tydligare fokus på kultur och på arbete som handlar om bl.a. kulturens roll för besöksnäringen eller för marknadsfö- ringen av regionerna.