rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — Genom samverkansmodellen har bibliotek och läs- och litteraturfrämjande bli- vit ett eget område. är att det mest positiva med modellen har varit att biblioteken har blivit en del av det regionala kulturarbetet och att man kan arbeta mer gränsöverskridande tillsammans med andra kulturområden. Enligt KB menar många också att det är positivt att delta i dialogprocesser och att biblioteken finns med i den regionala kulturplanen. Flera län menar enligt KB att det är positivt att finnas med i kultursamverkansmodellen i stället för att som tidigare representera ett relativt litet område. När lyfter fram vissa områden – t.ex. mångfaldsfrågor eller barn och ungdomar – kan biblioteken lyfta fram det som redan görs och göra extra satsningar. KB ser också att kultursamverkansmodellen och kulturplanerna har haft en positiv ef- fekt på de regionala biblioteksplanerna. Svårt med nationella satsningar Några aktörer har pekat på att det kan vara svårare att göra nationella sats- ningar när den regionala biblioteksverksamheten ingår i samverkansmodellen. En svaghet med modellen utifrån KB:s perspektiv är att om KB utifrån sitt nya 155 Se samt intervju . uppdrag att ha en nationell överblick och främja samverkan samt ta fram en nationell biblioteksstrategi identifierar behov och lösningar där delar av resur- serna ligger på den regionala nivån, behöver KB få en acceptans i priorite- ringen från regionerna. anser att man inom biblioteksområdet skulle behöva arbeta mer nationellt men att det är svårare inom ramen för sam- För att förbättra modellen skulle man enligt be- höva förändra KB:s roll. pekar på att biblioteken skiljer sig från andra regionala kulturinstitutioner på så sätt att biblioteksväsendet är ett nationellt sammanhängande nätverk med behov av en gemensam fungerande infrastruk- tur, t.ex. i form av en gemensam bibliotekskatalog, licenser, digitalisering och tekniska standarder för e-tjänster. Utifrån ett biblioteksperspektiv är det därför enligt föreningen nödvändigt att den ökade regionala och lokala decentrali- seringen av inflytande samordnas med en breddad nationell samordning av biblioteksutveckling, där och KB har olika roller. Det tredje området har delvis olika mål menar att det ur deras perspektiv finns pro- blem med det område i kultursamverkansmodellen som handlar om biblioteks- verksamhet och läs- och litteraturfrämjande verksamhet. eget område i modellen utan författarna ingår i det litteraturfrämjande området tillsammans med biblioteken, som dock till skillnad från författarna inte är Författarna har inte – som exempelvis museerna eller scenkons- ten – någon institution där kulturskapare och medborgare möts. bundet menar därför att det för författarna saknas en aspekt om enbart biblioteken finns representerade i modellen. Förbundet berättar att det har förts diskussioner om att litteratur skulle kunna bli ett åttonde område i KB var i sitt remissvar kritiskt till kultursamverkansmodellen men har en mer positiv inställning . KB menar dock att de kulturpolitiska målen ibland är problematiska för biblioteken inom samverkansmodellen. teksverksamhet har ingen publik verksamhet och syftar framför allt till att stödja folkbiblioteken och innebär oftast inte att det skapas en kulturupplevelse Regionbiblioteksverksamheten är därför svår att hantera som ett konst- och kulturområde. Litteratur- och läsfrämjande verksamhet är däremot på ett annat sätt konst Detta återspeglas också i de frågor som ställs i uppfölj- ningen av modellen. I första hand mäter frågorna olika publika verksamheter och exempelvis tillgänglighet, kvalitet och konstnärlig förnyelse. har kritiserat de frågor som ställs i redovisningen och de definitioner som an- vänds vid inrapporteringen till kulturdatabasen. Som en följd av detta har några frågor lyfts bort och andra har lagts till. Om man hade valt att formulera området som ”litteratur” hade det ur dessa aspekter varit enklare att hantera, Se vidare avsnitt 10.1. menar att en möjlig effekt av kultursamverkans- modellen är att såväl regional som lokal biblioteksverksamhet mer och mer betonas utifrån ett kulturperspektiv. Detta trots att fått en ny bibliotekslag som ger biblioteken ett mer mångfacetterat och brett uppdrag än att enbart vara en kulturinstitution. De regionala och lokala biblioteksplanerna blir tillsammans med den nationella biblioteksstrategin därmed mycket viktiga för att balansera kulturplanerna. har i sitt handlingsprogram för läsfrämjande konstaterat att mo- dellen inte tillfördes några nya medel när litteratur- och läsfrämjande lades till i modellens tredje område. har gjort bedömningen att det krävs förstärkt finansiering från statligt håll för att skapa möjlighet för lokal och re- gional utveckling. menar att anslaget bör tillföras 30 miljoner kro- nor för litteraturen som nytt område inom kultursamverkansmodellen – annars kan regionerna komma att finansiera litteratursatsningar genom att ompriori- tera från andra konstområden eller minska sina ambitioner inom området.156 Regionala biblioteksverksamhetens organisatoriska hemvist ser vissa tendenser till att den regionala biblioteks- verksamheten, som enligt bibliotekslagen ska främja samverkan och utveck- ling av folkbiblioteksverksamhet i kommunerna, mer och mer sammanförs med regionernas kulturskapande institutioner såsom länsmusik, länsteater m.m. Detta trots att den regionala biblioteksverksamheten inte själv är en kul- turskapande institution. menar att detta kan ha sin grund i en felsyn på den regionala biblioteksverksamhetens uppdrag och att det sannolikt finns bättre organisatoriska hemvister för den regionala biblio- teksverksamheten. kulturförvaltning pekar på problem med att endast vissa delar av bibliotekens uppdrag ingår i modellen och att minskad specialkompetens får konsekvenser. Tjänstemän vid framhåller att regionbiblioteket i tidigare var framstående och att man drev biblioteksfrågorna för hela . Enheten var placerad på i . har region- införlivats i det allmänna regionala arbetet och man uppges ha upp- hört med utvecklingsinsatser. De intervjuade tjänstemännen menar att regi- onen inte heller har ansvar för den del av verksamheterna som betonar biblio- teket som en mötesplats och därför inte fångar upp de aspekterna. menar att man är tillräckligt stort för att bedriva eget utvecklingsarbete, men ställer sig frågan hur det går för mindre kommuner. 156 (2014c). har varit kritiskt till modellen var kritiskt till kultursamverkansmodellen när den skulle infö- ras. är i viss mån fortfarande kritiskt till modellen, även om man nu väljer att se framåt och arbeta utifrån att modellen är införd. En styrka med modellen är t.ex. att den underlättar att se på kulturen som en helhet. Film i menar att övergången till kultursamverkansmodellen på kort sikt har fungerat för filmkulturen i . Däremot har den inte varit lika bra för filmen i . För filmens del hade det varit bättre att inte tillhöra modellen. Det fanns stora förhoppningar på modellen men den har inte lett till bättre resurser för filmområdet. Filmen har förlorat finansiering har i olika sammanhang påpekat att filmen som konstområde har förlorat finansiering nationellt sett genom kultursamverkansmodellen. Filmin- stitutet har låtit genomföra en rundringning till regionerna som visade att fil- men fått några procents lägre anslag sedan modellen infördes. Om man tar hänsyn till uteblivna uppskrivningar blir effekten ännu större. menar att kontakter inom Regionala filmresurscentrums samarbetsråd visar att de filmorganisationer som är resurscentrum har fått minskade anslag, medan de som är produktionscentrum inte känt av nedskärningar på samma sätt i sam- band med övergången till kultursamverkansmodellen. menar att det behövs en statlig vision för vad regionerna ska göra inom filmområdet. Det gäller både de statliga medel som fördelas genom kultursamverkansmodellen och annan statlig finansiering. Det skulle behövas ännu mer samarbete över regiongränserna – särskilt mindre regioner behöver samarbeta mer. Ett tydligare nationellt incitament skulle kunna leda till ökat samarbete. Att staten nu avser att ta ett helhetsgrepp om filmen skapar bättre förutsättningar. Filmen saknar större institutioner menar att det finns en poäng med att det, som ett komplement till kultursamverkansmodellen, finns en aktör som har ansvar för att samordna åtgärder inom alla aspekter på filmens område. fungerar gärna som den instans som kan stötta projekt och utveckling riktat till hela landet och som kan samverka genom att stärka den professionella filmproduktionen i synnerhet och hela den audiovisuella sektorn i allmänhet.157 157 (2015). menar att konstområden som saknar större institutioner – så- som exempelvis filmen – behöver andra incitament för att uppleva att mo- dellen gynnar områdets utveckling. Om kultursamverkansmodellen ska finnas kvar måste man hitta sätt att stärka filmen i modellen och filmen behöver en bättre infrastruktur för att området ska fungera inom modellen. Någon aktör måste arbeta för filmens bästa – om det inte ska vara så måste det vara någon annan. Svårighet att modellen fokuserar på den regionala nivån Ett problem med kultursamverkansmodellen som har lyfts fram i denna upp- följning handlar om hur den kan ge stöd till de nationella minoriteternas kultur. lyfter fram att en svårighet är att förena en modell som fokuserar på den regionala nivån med den samiska kulturen. Samiska kulturinstitutioner och konst- och kulturarbetare är i sitt utövande inte begränsade till ett län eller en region. Tvärtom är många verksamma inom hela Sápmi (, , och ), andra på den svenska sidan av Sápmi eller inom hela , eftersom den samiska publiken finns utspridd på en stor geografisk yta. Kultursamverkansmodellens samråd bidrar visserligen till att de samiska kulturfrågorna uppmärksammas, men de kräver stora resurser då de i praktiken skulle innebära samråd med varje landsting eller region. I brist på resurser är detta inte möjligt och har fungerande samråd endast med och har precis inlett samråd med Region . Begränsad förståelse för allas rätt till kultur I uppföljningen har samiska aktörer framfört att det finns en begränsad förstå- else för den samiska kulturen. menar att när länen förstår att alla invånares kulturer är viktiga och när människorna känner att de har rätt att utöva och uppleva sin kultur på lika villkor som alla andra, då kan de olika kulturerna i de olika länen/regionerna växa och frodas och bidra till unika och rika kulturprofiler. erfarenhet är dock att detta inte har uppnåtts . Modellen har inte bidragit till att nå målen ur samiskt perspektiv menar att samverkansmodellen inte har bidragit till att nå de na- kulturpolitiska målen ur ett samiskt perspektiv. Man understryker att det är viktigt att tydliggöra att det är en självklar rättighet att samer i ska kunna utöva och ta del av sin egen kultur på lika villkor som den övriga befolkningen tar del av sin kultur. Men det är också viktigt att inse att den samiska kulturen och de samiska kulturyttringarna kan bidra till att berika kul- turlivet i . Samiska konst- och kulturarbetare lyfter vik- tiga samhällsfrågor som skiljer sig från majoritetssamhällets frågor. formspråket kan skilja sig, den samiska berättarkonsten har en säregen art, sa- misk musik och jojk berikar musiklivet. Detta gör att kulturlivet i i stort får fler dimensioner och bidrar till ett mångfaldigt och rikt kulturliv i roll i modellen skulle kunna utvecklas Ur ett övergripande samiskt perspektiv är det enligt naturligt att de, som förvaltningsmyndighet för samisk kultur, borde få resurser för att för- verkliga det förvaltningsansvar som har fått. 6 Engagemang och ansvarsfördelning –Kultursamverkansmodellen har satt kulturen på agendan på regional och lokal nivå. –De flesta aktörer menar att regionala och lokala politikers engagemang har ökat. –Principen om armlängds avstånd upprätthålls genom diskussioner och in- satser. –Vissa menar att modellen har bidragit till en tydligare roll- och ansvars- fördelning medan andra menar att modellen har lett till ökad otydlighet. 6.1 Kulturen på den politiska agendan Kultursamverkansmodellen har satt kulturen på agendan Kulturanalys utvärdering visade att kultursamverkansmodellen har bidragit till att sätta kulturen på den politiska agendan regionalt genom de di- alogprocesser som har genomförts i samband med regionernas framtagande av kulturplaner. De kulturplaner som arbetades fram av de fem första regionerna handlade om regionens verksamhet på kulturområdet. Därmed fick kulturpla- nerna stor betydelse i regionerna. De olika aktörerna upplevde att deras intres- sen hade synliggjorts. Överlag beskrevs ett ökat intresse för och en större kun- skap om kulturpolitik hos politiker på regional och nivå. Denna bild bekräftas i denna uppföljning. Flertalet intervjuade aktörer har betonat att modellen har lett fram till att det har uppstått ett samtal om kultur. menar att modellen har gjort att kulturen har fått en stärkt roll. Den har resulterat i ett starkare kulturliv eftersom kultur har blivit en fråga på agen- dan i regionerna och det pratas mycket mer om kultur i regionerna numera. Dessutom har modellen lett till att regionerna har satsat mer på kulturen. Ájtte bedömer att kulturfrågorna har fått en ökad tyngd i politiken genom modellen och Teatercentrum menar att regionernas arbete med kulturplanerna har gett kulturfrågorna en självklarare plats på den politiska agendan. Musik i Syd me- nar att modellen har gett en närhet till politiken och ökat helhetstänkandet på regional och nivå. sammanfattar sin syn på föl- jande sätt: En fördel med modellen är att den har satt kulturen på agendan. Region- politikerna måste skriva en kulturplan och då tänka på hela regionen, vilket är mycket positivt. Kommunpolitiker har också tvingats tänka till vad gäl- ler kulturfrågor för hela regionen och på vilket sätt kulturområdet ska ut- vecklas över tid.158 158 , intervju . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING stads kulturförvaltning menar att det är bra att kulturen har hamnat högre upp på den politiska agendan. En konsekvens av modellen är att det nu är mer attraktivt att vara kulturpolitiker . En nackdel är däremot att man nu inte i första hand ser sig som kulturpolitiker, utan som regionpolitiker. De nya kulturpolitikerna värnar därför inte kulturpolitik på samma De intervjuade tjänstemännen menar att det vid presidiediskussioner pra- tas mer om pengar och mindre om innehåll . kommentar pekat på att innan samverkansmodellen infördes var rollfördel- ningen mellan regionen och kommunerna mycket oklar. dellen har inneburit att regionpolitikerna uppträder som just regionpolitiker, speglar enligt det tydliggjorda ansvaret för den kulturpolitiska resursfördelningen i en större geografi. Genom samverkansmodellen uppmärksammas olika kulturområden Olika aktörer har pekat på att olika delar av kulturpolitiken har uppmärksam- mats genom modellen. Klys konstaterar att modellen har lett till att konstnärs- politik har kommit upp på agendan även på regional nivå och att det nu finns en större medvetenhet om konstnärsfrågor. RAÄ har konstaterat att kulturmil- jöfrågor har fått ett uppsving regionalt i och med kultursamverkansmodellen. Modellen har inneburit att fler aktörer och civilsamhället är mer inkluderade menar att för filmen har modellen varit positiv då det har blivit ett regionalt politikområde. När det gäller hemslöjden menar () att engagemanget på regional nivå har ökat, framför allt på strategisk/politisk Flera regioner vill skriva överenskommelser om ett samarbete med nämnden, och intresset för att delta i NFH:s seminarier och aktiviteter har ökat. NFH menar att spridning av kunskap om området är viktigt, eftersom kunnig- heten bland handläggare och beslutsfattare är lägre inom de mindre kulturom- rådena än inom t.ex. scenkonst. Som företrädare för ett ur resursfördelnings- synpunkt mindre kulturområde inom modellen menar nämnden att det är vik- tigt att kunna hävda hemslöjdsområdet så att det inte på grund av okunnighet slås ihop med andra områden och till slut utraderas. Inom biblioteksområdet visar en undersökning från Svensk biblioteksför- ening att biblioteksföreträdarna upplevde att det var svårt att få tillgång till menade de att kultur- och biblioteksfrågor fått en mer framträdande roll både i regionen och i kommunerna till följd av Lokala bibliotekschefer upplevde ett ökat engagemang för bib- lioteksfrågorna bland lokala politiker, och även på regional nivå ansåg man att biblioteksfrågorna hade fått ett ökat genomslag. Modellen har gett en mer aktiv regional och kulturpolitik Flera aktörer har framfört att regionerna och kommunerna genom modellen har fått en mer aktiv kulturpolitik. I exempelvis län menar 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING att kulturpolitik numera ingår kontinuerligt och självklart i det politiska sam- talet. I anser bl.a. Ystads kommun att modellen innebar ett stort skifte och lyfte kulturens roll i samhället. Det blev en samling kring modellen. Musik i Syd menar att modellen har medfört att fler på politisk nivå har åsikter om kultur . Exempelvis har integration blivit en mer naturlig del av kulturen. Musik i formulerar sig på följande sätt: Kultursamverkansmodellen innebär att det talas mer om kultur och att fler blir delaktiga. Kulturplanerna har lett till ökad diskussion i nämnderna i landsting och kommuner. På den högsta politiska nivån har dock modellen inte lett till någon förändring i det politiska engagemanget.159 menar att modellen ger ett större och tydligare mandat för den regionala kulturpolitiken. Kulturen får också en högre status i och med att det finns en större budget att fatta beslut om, men konstateras att den effekten kanske var större i början. konstaterar att med ökade ekonomiska resurser följer ett större politiskt intresse, och på så sätt har kul- tursamverkansmodellen lett till ett ökat regionalt intresse för kulturfrågor. Även regionala konsulenter lyfter fram att modellen har lett till ett ökat in- tresse och en ökad status för kulturfrågorna. Den politiska agendan är mer ”pro kultur” och det statliga uppdraget skänker legitimitet. Teater- centrum menar att modellen generellt motiverat en tydligare formulerad kul- turpolitik. I väletablerade regioner, som , har en kulturpolitik utvecklats som inkluderar hela kulturlivet, även den fria scenkonsten, trots att det statliga stödet fortfarande fördelas på nationell nivå. Ökad kompetens hos regionernas politiker och tjänstemän Flera aktörer har konstaterat att kompetensen i kulturfrågor har höjts i region- erna sedan kultursamverkansmodellens infördes. Svensk Scenkonst förmedlar att många av deras medlemmar har vittnat om att modellen lett till att kompe- kring regional kultur har ökat hos regionens politiker och tjänstemän. I bästa fall kan en sådan utveckling leda till att kunskapen om och ansvaret för kulturens villkor axlas av fler, menar . Det finns dock fort- farande ett behov av fortbildning. Flera aktörer har uppmärksammat att Region har skickat en inbjudan till en kulturutbildning till 800 politi- ker i 49 kommuner. Även tjänstemän som arbetar med kultur har bjudits in. Teatercentrum ser mycket positivt på det initiativ till fortbildning som prö- vas i då bättre informerade politiker och tjänstemän ökar sin förmåga att föra en god och jämställd dialog med kulturområdets ak- törer. Teatercentrum har också goda erfarenheter från där man ser hur modellen inte bara har bidragit till att utveckla kulturplanerna utan också kul- turpolitikers och tjänstemäns kompetens och verktyg: främjar det den regionala kulturutvecklingen och bidrar till att en- skilda regioner kan hålla jämna steg med hela landet. Detta är också av 159 Musik i , intervju . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING vikt för att uppnå samtida kulturpolitiska krav och mål för tillgänglighet, inkludering och bredd.160 RAÄ har genomfört olika insatser för att öka politikers kunskap och engage- mang i kulturmiljöfrågor. Ämbetet har bl.a. haft en konferens om hur kultur- miljön kommer in i modellen och har gjort en webbaserad utbildning för poli- tiker. I uppföljningen har det även framförts att politikernas kompetens i kultur- frågor varierar. Teatercentrum har framfört att i mindre väletablerade regioner som t.ex. står det fria kulturlivet utanför de kulturpolitiska målen och kompetensen inom kulturområdet varierar. Några enstaka aktörer, bl.a. kommun, menar att kultursamverkansmodellen inte hade behövts och att det var enklare tidigare. Förändringarna kommer att ta tid, t.ex. med att bygga upp olika kompetenser. har framfört att tan- ken att föra samman olika bidrag är klok, men att man däremot kan fråga sig om det finns tillräcklig kompetens för att få ihop modellen. Stor konkurrens om utrymmet på agendan Uppföljningen visar att det finns ett antal aktörer som, liksom , inte upplever att kulturen kommer så högt på agendan. Flera aktörer pekar på att det är konkurrens om utrymmet. Exempelvis konstaterar att kommunen har satsat mycket på kultur, men att det är oklart hur högt upp på agendan som kulturfrågorna står. En annan indikation kan vara om det finns kulturchefer och kulturnämnder i kommunerna. När det gäl- ler t.ex. uppger Region att endast och kommuner har kulturchefer och kulturnämnder. I de övriga kom- munerna i länet är kulturfrågorna rent organisatoriskt oftast knutna till biblio- teksverksamheten eftersom den är obligatorisk, och har sin politiska förank- ring antingen direkt under kommunstyrelsen eller i utbildnings- och fritids- nämnder. 6.2 Modellens påverkan på politikers engagemang Vissa anser att regionala politikers engagemang har ökat I en utvärdering konstaterade att kultursamverkansmo- dellen i första hand är en angelägenhet för förvaltning och politik på regional nivå, även om politiker och tjänstemän på nivå varit engagerade i arbetet med kulturplanen och i de diskussioner som förts i samband med denna. Mest positiva till kulturplanen och modellen i stort var politiker och tjänstemän på regional nivå. Denna uppföljning visar att det råder delvis delade meningar om huruvida kultursamverkansmodellens införande har lett till att politikers engagemang 160 Teatercentrum, skriftligt svar . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING på regional nivå har ökat. Bland annat har framfört att kultursam- verkansmodellen har lett till att regionpolitiker har blivit mer intresserade av kulturfrågor. Även tjänstemän vid konstaterar att politi- kers engagemang har ökat på regional och lokal nivå. Modellen innebär att politiker tvingas diskutera kulturpolitiska frågor och att kulturpolitikens posi- tioner lyfts fram. Departementstjänstemännen menar att modellen har lett till att regionpolitikerna ges en mer strategisk bild av kulturen i länet. Bland de centrala myndigheterna konstaterar bl.a. att både politikernas och tjänstemännens engagemang för frågorna har ökat som en följd av modellen. Likaså har modellen ökat kunskaperna om de kulturpolitiska målen. Kultur- planerna har lyfts in i de regionala utvecklingsplanerna, vilket ger såväl tyngd och status som organisatoriska vinster. Även SKL betonar att det finns ett stort engagemang i kulturfrågor bland politiker i regionerna: Kultursamverkansmodellen innebär en stor möjlighet och skapar en ge- mensam diskussionsram i hela landet.161 Från regional nivå har bl.a. tjänstemän vid bekräftat att det po- litiska engagemanget har ökat. Regionens tjänstemän menar att modellen har gjort att det har blivit lättare att driva kulturpolitik. De intervjuade tjänstemän- nen menar att har bra kulturpolitiker med nära koppling till re- gionstyrelsen. menar att det vore bra om regionpoliti- kerna kom in mer i kulturfrågor och konstaterar att det är bra att modellen medför att kultursamverkan och kulturplanen diskuteras av regionpolitikerna.