rfr · H30WRFR2 · 2015-10-27 00:00:00 — Trots en starkare svensk ekonomi finns det tendenser att hushållens förväntningar på morgondagen försämras. Lägg därtill en ekonomisk politik och en budget som minskar den disponibla inkomsten för stora dela av svenska folket. Har det betydelse för er bedömning av möjligheten att nå inflationsmålet att förväntningarna riskerar att gå ned? Så till den tredje frågan. Om jag förstod dig rätt, , sa du ungefär så här: Ekonomin fungerar som förr, det vill säga den förändras alltid. Bli därför inte för stressade av detta med digitalisering. Det är ingen ny ekonomi vi lever i. Vi lever alltid i en föränderlig värld. Diagrammet visade dock bara på elektronikvaror och deras fall och att fallet är lite lägre. Men när det gäller de indirekta effekterna som man talar om i en digitaliserad ekonomi, som fanns på en bild i de rutor som inte var lika fetade, det vill säga att man får en skarpare konkurrens, säger du då att det blir momentana effekter på en prissänkning som sedan blir en jämviktssituation så att det på inte bör påverka möjligheten för produkter att nå prisökningar i ett skifte via digitalisering? , riksbankschef: : Vi har ingen anledning att ifrågasätta kalkyler när det gäller detta. Man får dock vara ödmjuk vad gäller analyser långt in , för det händer alltid en lång rad olika saker i en ekonomi. Men det är rimligt att det ligger i det häradet. Den andra frågan gällde om ett ränteavdrag på är en lämplig nivå eller inte. Det tar jag inte ställning till. Vi ville med ett kalkylexempel visa vad som krävs när det gäller en möjlig kombination av åtgärder för att få skuldökningen att vika av. Jag var noga med att poängtera att man kan göra STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN detta på många olika sätt men ville illustrera vad som sker när man använder just denna variant. Enligt analyserna i den kalkyl vi gör vill det ändå till att man ändrar ränteavdraget påtagligt för att det ska hända något i syste- frågade om marknadens funktionssätt. ley noterade kan penningpolitiken inte hantera den frågan. punkt fungerar arbetsmarknaden så som den gör, och det kan vi inte ändra på. Jag tror att jag tidigare i utskottet har visat bilden över utfallet när man delar upp arbetslöshetstalen i så kallade utsatta grupper och i övriga inskrivna ar- Tittar vi på grafen ser vi att vi har en alltmer tudelad arbets- marknad där icke utsatta grupper är förhållandevis lätta att anställa och arbets- lösheten faller medan det bland de mer svåranställbara går åt andra hållet. Här finns en rad olika strukturfrågor och frågeställningar som vi inte sysslar När det gäller löneökningarna gör vi i vår penningpolitiska rapport en all- deles vanlig analys av vad vi tror att löneökningarna kommer att bli de närm- aste åren givet det efterfrågeläge som finns i svensk ekonomi och givet det efterfrågeläge vi ser i resten av världen. Det leder bland annat till att vi ser framför oss ett förhållandevis stort bytesbalansöverskott . Det är möjligt att vidmakthålla det givet de löneantaganden vi har gjort. utgår helt enkelt från att det blir som det brukar vid närvarande tillväxtnivå. Att det finns en diskussion i det svenska samhället kring detta är givetvis inte förvånande eftersom det pågår och kommer att pågå en ganska stor löne- Då kan man vänta sig att det blir synpunktsrikt från alla möj- Oavsett dessa synpunkter gör vi vår analys och står för den när det gäller att bedöma vad löneökningar och produktivitetsutveckling leder till av- seende enhetsarbetskostnader och vad det sedan i sin tur får för effekt på ar- betslösheten, som vi tror faller, och den allmänna prisökningstakten, somkom- mer att ligga . Vidare ställdes en fråga om hushållens förväntningar har påverkat oss när det gäller det jag väljer att kalla för nedåtrisker. Vi har försökt illustrera vilka typer av risker vi ser framför oss vad gäller vad som sker i vår omvärld och vad som kan hända i vår omvärld som vi kan behöva beakta längre fram. gör dock ingen prognos eller analys som pekar mot att utvecklingen skulle bli särskilt dålig, snarare tvärtom. Oaktat de funderingar som finns i hushållssek- torn är vår slutsats att tillväxten kommer att vara god och att inflationen är på väg upp. , vice riksbankschef: Vad gäller frågor om ränteavdrag har jag inget att tillägga till riksbankschefens kommentarer, så jag koncentrerar mig på frågorna från . Vi gör prognoser på de totala löneökningarna. Vi gör dem kontinuerligt och publicerar dem oavsett om det är avtalsförhandlingstider eller inte. att vi behöver ha denna typ av prognos med för att omvärlden ska kunna vär- dera våra inflationsprognoser på ett bra sätt. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det är prognoser, inte rekommendationer. Hur avtalsparterna väljer att förhandla och komma överens är deras ensak. kommer det att fortplanta sig i en total löneutveckling. Vad den sedan blir får vi ta ställning till och beakta i vårt prognosarbete och som med alla andra prognosrevideringar också revidera om det behövs vad gäller löneökningarna i . Sedan får vi anpassa politiken därefter. Det är den arbetsgång som har varit i i och under ett antal avtalsperioder, och det ser inte annorlunda ut . Men det är synpunktsrikt, och det ska det också vara i ett öppet samhälle. Nästa fråga handlade om digitalisering och de indirekta effekterna av nya produktionsmetoder. Det är ganska svårt att ta ställning till det som ekonom, men låt mig göra en beskrivning av hur vi tänker. De normala när man så att säga går från spadar till jordbruksmaskiner är att man får en produktivitetsförbättring. Kortsiktigt kan det betyda att människor friställs. Det blir mindre konkurrens om arbetskraft, och det brukar vara konjunkturdämpande och inflationsdämpande. I en sådan miljö brukar den penningpolitiska responsen vara att sänka räntan. Man stimulerar då produktivitetsskiftet sker. På lång sikt, när man har fått fart på den nya teknologin, fått ett skifte utåt i utbudsmöjligheterna i ekonomin och kan producera mer för samma resurser som tidigare, kan det betyda att man får en högre jämviktsränta. Då ska penningpolitiken ackommodera för det. Det är klurigt. Först måste man reagera stimulativt för att sedan ha en annan uppfattning i det längre tidsperspektivet. Ser vi då en sådan produktivitetsförbättring i och med de teknologiska förändringarna? Svaret är nej. Det finns ganska lite datastöd som visar att dessa tekniska förändringar betyder stora produktivitetsskiften. En del säger att det beror på att produktiviteten inte klarar av att mäta det hela, och så fortsätter diskussionerna. Vi måste, som i penningpolitiken, förhålla oss till det vi ser och tror oss veta, och det är att digitaliseringen så här långt har haft en viss men begränsad effekt på den direkta inflationen. Det återstår att se hur pass stor effekt det får på inflationsförloppet längre fram. Men vi kan inte hoppa på tåget i förväg, utan vi måste ta oss friheten att analysera det på ett sorterat sätt. Behöver politiken anpassas kommer vi att göra det. (KD): Ordförande! Jag tackar för intressanta dragningar och många intressanta frågor från ledamöterna. Jag har två frågor. Den första berör första dragning om kritiken och diskussionen om målet. Du nämnde olika tänkbara målnivåer. Det finns även en annan diskussion. Du nämnde inledningsvis diskussionen om huruvida det finns spänningar mellan finansiell stabilitet och prisstabilitet, vad man prioriterar och i vilken mån det går ut över det andra. I den diskussionen har det också förts fram en del resonemang om toleransintervall: att ha ett mål STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN men också ha ett toleransintervall som minskar stressen att gå mot målet, sär- skilt i tider som denna när inflationsförväntningarna hos hushåll, företag och andra bedömare ligger klart lägre än bedömning och inflations- ECB har ett mjukare formulerat mål. Det ska ligga men ändå i närheten av. Det vore intressant att höra ett resonemang om den typen av mindre föränd- ringar av målet. Min nästa fråga krokar i fråga och gäller avtalsrörelsen och Ni sa att det var ”synpunktsrikt” i avtalsrörelsen, och är en relativt betydande aktör i det svenska ekono- miska livet, och då spelar det förstås roll vad ni säger. Ni säger att det är pro- gnoser och inte rekommendationer, men det har förts en ganska kraftig debatt om huruvida det har uppfattats som rekommendationer, att ni har krävt vissa typer av löneökningar för att inflationsmålet ska kunna nås. Jag förstår att ni håller upp inflationsmålet, för det är viktigt för avtalsrö- relsen huruvida det är trovärdigt att det uppnås. Ni har den rollen. vill kommentera ytterligare er syn på er principiella roll när det gäller avtals- rörelsen vore det av värde. (S): Jag tackar också för intressanta föredragningar och intressanta frågor från kollegorna. Det finns något som jag tror att vi och flera utanför detta rum funderar över efter att ha tagit del av protokollet från senaste Ni säger också i dagens föredragningar att det gäller att ha fortsatt hög beredskap för att eventuellt vidta åtgärder för ytterligare stimulans och ytterligare expansiv penningpolitik. När det gäller den amerikanska räntan har det inte tagits steg i den förvän- tade riktningen, inte än i alla fall, trots förväntningar redan för någon vecka Med tanke på att Fed inte gick denna väg nu vore det intressant att ta del av hur ni reflekterar över det. Har det påverkat er bedömning att eventuellt behöva vidta åtgärder mellan de ordinarie penningpolitiska mötena? Någon av de vice riksbankscheferna sa att utrymmet att vänta och se är Någon av direktionens ledamöter nämnde att det kanske fanns en möjlighet att trycka ned den svenska räntan ytterligare. bankschefen presenterat fyra olika möjliga vägar. Dels undrar jag om tajmningen mellan de ordinarie penningpolitiska mö- Hur ser ni på det med tanke på det som händer i ? vilka åtgärder ni bedömer vara mest nödvändiga eller mest aktuella för svensk , riksbankschef: frågade om målnivån. som diskuteras intensivt i branschen är kopplingen prisstabilitet och finansiell Svårigheten är ofta att tidsperspektivet är väldigt olika. och samtalen om prisstabilitet handlar ofta om något i ett konjunkturellt per- spektiv, medan finansiell stabilitet är frågor och frågeställningar som rör sig STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN ganska långsamt ända tills de rör sig väldigt snabbt. Utmaningen är att hantera båda dessa . Den diskussion som förs i är ett bra exempel på hur vi försöker hantera två frågor . Den ena rör det penningpolitiskt konjunkturella för att få inflationen till . Den andra rör hanteringen av hushållens upplåning. I den bästa av världar klarar vi av båda dessa på samma gång. Gör vi inte det för att det ena benet på ett eller annat sätt uteblir blir riskerna höga. Då ökar sannolikheten för att vi får ett läge längre fram med finansiell stabilitet. När det inträffar vet vi genom erfarenhet från många länder att man får stora problem med penningpolitikens verkningsgrad eftersom man tappar det vi brukar kallar transmissionsmekanismen, det vill säga att penningpolitiken ska verka via finanssektorn men finanssektorn fungerar inte. Då får man väldiga bekymmer. Precis detta har ECB kämpat med . Diskussionen handlar mycket om att hitta något som är lagom, dels en lagom mix av åtgärder, dels institutionella konstruktioner som är sådana att man fattar denna typ av beslut i någon form av samklang så att det inte blir obalans i systemen. Frågan om intervall är en bra och berättigad fråga. Jag har vid det här laget varit med ganska länge, och jag var med och plockade bort intervallet. Jag har sagt det tidigare och kan upprepa det: Med facit i hand var det mindre bra. Fördelen med denna typ av ansats är att även om inget beslut direkt blir annorlunda för att det finns ett intervall är det ett pedagogiskt sätt att förklara att det inte är så lätt att alltid hamna på prick . Man kommer nog långa perioder att få vara nöjd med att vara någonstans i närheten men inte exakt på . Vi har själva en del i denna diskussion eftersom vi i den modellvärld vi kan konstruera hemma på kammaren alltid kommer till prick inom en given tidsperiod. Det stämmer dock inte med vår förmåga att finjustera i den verkliga världen. Det är därför väl värt att återuppta diskussionen om hur man kan se på detta. När det gäller frågan om löneprognoser upprepar jag vad jag sa. Vårt jobb är att göra prognoser, inte minst löneprognoser, för att komma fram till en inflationsprognos som sedan i sin tur styr penningpolitiken. Jag har svårt att se att vi skulle ta en timeout då och då för att någon annan håller på att sätta löner i det svenska samhället. Det är en del av vårt arbete att göra detta, och då kommer alla möjliga att tycka till om det. Det har varit en del av vårt arbete att prata med människor som finns på arbetsmarknaden. Där finns det många olika parter som har många olika synpunkter. Jag har i ett annat sammanhang sagt att det vore närmast tjänstefel från vår sida att inte känna till vilka synpunkter de har. Det är precis så det har gått till . Så till fråga om hög beredskap. Den finns där . Ett sätt att beskriva det är att backa tillbaka till då drog slutsatsen att tillväxten i den europeiska ekonomin STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN kommer att vara låg, att inflationstakten kommer att vara låg och att det finns en lång rad olika bekymmer att hantera inom EMU. Det ledde till slutsatsen från deras sida att penningpolitik så som vi känner den, det vill säga att jobba med räntan, inte räckte, och de bestämde sig för att göra stora köp av obligat- ioner och olika typer av värdepapper. Då ändrades också förutsättningarna för den svenska penningpolitiken. innebar att det inte längre var möjligt för oss att vänta och se, ha ett penning- politiskt möte och då bestämma oss för vad vi fann lämpligt Vår bedömning var att det, från tid till annan, gällde att vara proaktiv, vilket vi har varit. Det förhållandet kvarstår så länge det inte är alldeles klart vad som händer med den amerikanska penningpolitiken och vad som händer med den europeiska penningpolitiken. Det går inte att säga i förväg om det leder till att penningpolitiska beslut i fattas ungefär eller om vi måste göra något däremel- Det beror helt och hållet på vad som händer i vår omvärld, hur det påverkar svensk ekonomi och vilka bedömningar vi behöver göra. Det innebär dock, och det är viktigt i detta sammanhang, att om det händer så pass stora saker i svensk ekonomi till följd av vad som sker antingen i svensk ekonomi eller runt omkring oss kvarstår vår bedömning att det då inte är rätt att sitta med armarna i kors och skjuta upp besluten till nästa penning- politiska möte, när det nu råkar inträffa. Då är vi i stället beredda att göra det vi anser lämpligt vi anser det lämpligt. Det är dock inget jag kan ta ut i förskott. är det inte heller möjligt att säga exakt vad vi i ett sådant läge kommer att göra. Men det är i grunden samma instrument vi har. Det är den numera negativa räntan i kombination med att vi på ett eller annat sätt aktivt använder vår balansräkning, det vill säga när vi köper saker betalar vi med pengar, och då blir det mer pengar i det svenska systemet. Det är denna kombi- nation vi använder på ett eller annat sätt. , vice riksbankschef: tog upp mål, toleransin- tervall och så vidare. Det är bra att det förs en diskussion om ramverket för penningpolitiken och inte bara om den förda politiken. Är det bra med toleransintervall? Liksom riksbankschefen beklagar jag att Det gjorde 2010 med resonemang om att det fanns en bred förståelse för att penningpolitik bedrivs under osäkra förhållan- den och att inflationen kan befinna sig rätt långt från målet. man fundera på hur det stod till med den förståelsen. Men det är borta. Vi lever dock upp till de intentioner som toleransintervallet förde med sig. Vi försöker nämligen ständigt förklara när vi inte är precis på målet varför vi inte är där. Det var detta toleransintervallet skulle påminna om: Man kan inte alltid ligga på 2,0. Av olika skäl händer det saker i ekonomin där man är någon annanstans, och det kan ta lite tid att komma tillbaka. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Det försöker vi göra, bland annat med denna typ av presentationer och genom att bena ut konjunkturella och strukturella förändringar som påverkar vårt arbete. När det gäller resonemang om vad som händer på Fe- deral Reserve och vår egen beredskap tar din fråga upp precis det läge som direktionen befinner sig i , nämligen en högre beredskapsnivå. Det är en del närkamper därute som gör att vi inte kan förhålla oss passiva. Vi har agerat ett antal gånger. Det har, tycker vi, slagit väl ut jämfört med att sitta passiva och riskera att det blir en annan, sämre utveckling. Vi kan inte ställa ut några utfästelser om att vi ska göra det ena eller det andra. Vi får helt enkelt titta på de verktyg vi har, som vi anser alla fortfarande fungerar, och sätta in dem ifall vi anser att det är ändamålsenligt för att värna vår prognos, upp mot 2 procents inflation. (M): Herr ordförande! Tack för intressanta föredragningar! Jag tänker haka på den övergripande frågan som bland annat handlar om målet. Givet läget att har definierat ett väldigt precist inflationsmål på utan toleransintervall, som har berörts här tidigare, har egentligen inget annat alternativ än att bedriva den väldigt expansiva penningpolitik som man nu gör. Som också har berörts tidigare påverkar inflationsförväntningarna arbetsmarknadens parter och avtalsrörelsen. Då måste man sträva mot just det exakta mål som man själv har definierat. Men risken med det är att varje avvikelse från det exakta målet riskerar att uppfattas som ett misslyckande, och då får man en diskussion om det i stället. Även om fullföljer exakt det som riksbankslagen föreskriver och det uppdrag som har gett , vilket man faktiskt gör just , det vill säga att målet för verksamhet ska vara att upprätthålla ett fast penningvärde, kommer det att framstå som att banken misslyckas så länge man inte landar på den exakta siffran för inflationen. Det här är lite problematiskt, tycker jag, för i grunden är låg inflation bra. Det är också därför som uppdrag till ser ut som det gör. Det gäller naturligtvis med förbehållet så länge vi inte hamnar i en deflationsspiral, men det finns väl inget som tyder på att vi skulle vara på väg dit. När preciserade det uppdrag man fått om det fasta penningvärdet till ett mål på var det från ett läge där inflationen, som ni själva påpekar, var högre. Uppgiften var då att komma ned till . Men i er strävan att nu fullfölja inte det uppdrag som har gett utan det mål som ni själva har preciserat har ni nu hamnat i det märkliga läget att ni måste försöka pressa upp inflationen och försvaga valutan, vilket egentligen kan anses stå i strid med det uppdrag som ni har fått. Vi kan också läsa i det penningpolitiska protokollet att flera i direktionen nu konstaterar att den förda penningpolitiken leder till att kronan försvagas och inflationen stiger – som om det vore positivt. STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN Som jag ser det är det hög tid att diskutera hur det uppdrag som har gett er – det är i grunden bra och korrekt att upprätthålla ett fast penning- värde – möjligen på ett bättre sätt kan preciseras än i det exakta tvåprocentsmål som ni själva har definierat. Ni tvingas nu att agera mot det uppdrag som ni pågår en extern utvärdering. Då kommer det väl att finnas möjlighet att diskutera och vända och vrida mer på det här framöver, vilket är positivt och Jag förväntar mig inte och tror inte att någon förväntar sig eller tycker att det är lämpligt att man ska ändra inflationsmålet lättvindigt. Och man ska ab- solut inte ändra målet tillfälligtvis därför att man inte klarar att nå det på kort Det är ett dåligt motiv för att ändra inflationsmålet. Men det kan finnas andra skäl att se över om målet är rätt. Det kan ju vara förutsättningar i om- världen som har förändrats, och måste man nog ta den långsiktiga Jag förväntar jag mig såklart inte att Riksbanksledningen kan göra något annat än att försvara det mål som ni själva har satt upp och hålla fast vid Men jag vill ändå höra några reflektioner på de mer långsiktiga aspekterna Det verkar kunna finnas potentiella målkonflikter mellan det av givna uppdraget och ert eget siffersatta mål. Hur ser ni på problemet att det mål som själv har definierat gör att ni nu tvingas agera på ett sätt som går emot det uppdrag som har fått av och som står Eller mer precist: På vilket sätt är en försvagad krona och ökad inflation i överensstämmelse med ert uppdrag i riksbankslagen att upp- rätthålla ett fast penningvärde? (FP): Jag ska vara lite jobbig och hålla mig fast vid Riksban- kens prognoser om löneökningarna. Riksbankschefen slår nu fast att det bara Då kan man bli lite förvånad över prognoserna med tanke på utvecklingen i som inte har inneburit liknande löneökningar. bli lite förvånad när prognoserna ligger högre än arbetsmarknadens egna pro- gnoser, men det får man ha respekt för. Det finns en del utomstående bedömare som säger att det här inte är prognoser utan att det är bedömning av vad som krävs för att nå inflationsmålet. Då blir situationen lite annorlunda, därför att då blir det egentligen ett indirekt inlägg i en avtalsrörelse från Riks- Jag skulle vilja ha ett klargörande från riksbankschefen om att det inte ska ses som att prognoserna visar vad det är för löneökningar som krävs för att nå inflationsmålet, utan att de verkligen ska ses som de prognoser som Riksban- ken gör av löneökningarna. , riksbankschef: ställde frågor om ett fast penningvärde och ett inflationsmål på . STENOGRAFISK UTSKRIFT FRÅN DEN OFFENTLIGA UTFRÅGNINGEN När riksbankslagen i dess nuvarande form kom till fördes det en ganska lång diskussion om hur vi ska definiera uppdrag och skapa ett system för att hantera detta. Då fick lagen ordalydelsen ett fast penningvärde. fanns det inte då och finns fortfarande inte någon exakt definition av vad det är för någonting, utan sedan ankom det på att fylla detta påstående med ett innehåll. Det är också vad som institution har gjort. talar jag i grunden om föregångare i direktion och även under den gamla lagstiftningen, för det här arrangemanget har i grunden varit detsamma ända . Då valde att definiera ett fast penningvärde såsom varande en inflationstakt på . Den legala konstruktionen har accepterats av alla. Att säga någonting allmänt i lagen om ett fast penningvärde är förenligt med ett inflationsmål på . Den frågan har återkommit också i i den meningen att vi har redogjort för att så går vi till väga. Konsekvensen av det är att då är 2 procents inflation det som utgör ett fast penningvärde med vårt sätt att tolka begreppet fast penningvärde. Det kan då få precis den konsekvens som vi berör och resonerar om här , att det gäller att få upp inflationen till . Skälet till det är att vi tror att 2 procents inflation är något som gagnar svensk ekonomi och den allmänna ekonomiska utvecklingen i . Men det kan innebära att man ibland ligger över och ibland under inflationsmålet. Sedan är det helt korrekt att uppfattningen , då nuvarande ordning etablerades, naturligtvis var att inflationen hade varit väldigt hög. Alla som sysselsatte sig med de här frågorna då hade i sin ryggsäck med sig av hög och kraftigt varierande inflation. Men jag tycker inte att det ändrar den allmänna slutsatsen att är en bra norm. Det är ett bra och genomtänkt sätt att fylla begreppet ett fast penningvärde med ett innehåll som är sådant att det är bra för svensk ekonomi. Till och hans fråga om våra prognoser: Detta är prognoser. Detta är inte någon form av baklängeskalkyl för att få fram någonting som man skulle behöva, utan detta är den bedömning som vi gör tillsammans med våra medarbetare, somägnar sig åt konjunkturbedömning utifrån den allmänna ekonomiska utvecklingen i svensk ekonomi och i vår omvärld.