rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — konstaterar att det politiska engagemanget har ökat genom samverkansmodellen men konstaterar att intresset för kul- turens olika verksamhetsområden varierar utifrån vem som är ordförande i kul- turnämnden. Att regionen genom modellen får fördela pengar har ökat det po- litiska intresset. Bland kulturinstitutioner och kulturskapare finns erfarenheter av att det po- litiska engagemanget för kulturfrågor har ökat. Exempelvis menar att modellen har lett till att politikerna i län upplever att kul- turfrågor är mer betydelsefulla. Politikerna känner ett stort engagemang och en delaktighet i arbetet med kulturplanen. har upplevt ett ökat engagemang och att det finns stora förväntningar på modellen. Konstitutet i menar att det finns ett engagemang och en nyfikenhet från regionens politiker och regionens kulturnämnd har haft möten på Konstitutet. konstaterar att det råder en stark konsensus inom regionens kultur- nämnd kring att tillsammans förvalta kulturen. En nackdel med detta är att det inte blir någon egentlig kulturdebatt, t.ex. inför regionvalet. Andra ser inget ökat engagemang från regionala politiker Uppföljningen visar att det även finns exempel på aktörer som menar att en- gagemanget inte har ökat. har t.ex. inte sett något större 161 SKL, intervju . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING politiskt engagemang till följd av modellen. Teatern uppger att man aldrig får träffa regionens kulturnämnd eftersom ska representeras av enligt modellen, vilket är fallet för andra institutioner som har anslag från regionen. Inte heller t.ex. ser något ökat politiskt enga- konstaterar att politiker inte är med på samråden och att de inte har velat träffa . I menar att det är oklart om de regionala och lokala politikernas engagemang i operan har ökat till följd av modellen. finns en viss okunskap bland politikerna, men det har blivit bättre. kontakt med regionens politiker en gång vid ett möte som tar ca 20 mi- upplever dock ett ökat politiskt intresse på både regional och nivå. Västerbottensteatern tycker att intresset för kul- turpolitik visserligen har ökat, men att det är alltför svagt och sak- nar den nödvändiga tyngden och bredden. KRO upplever inte att det politiska engagemanget har blivit större i och med modellen. sameförening menar att det kommunala politiska intresset är stort men att reg- ionens politiker däremot är mer osynliga. Föreningen menar att modellen inte har ökat det regionalpolitiska engagemanget. i län ser inte att kultursamverkansmodellen har lett till ett större politiskt engagemang för kulturområdet. Det menar att det fortfarande finns behov av att skapa kanaler till politikerna. har t.ex. bjudit in politiker till att göra kulturpraktik på en fri teater. bra, men sedan hände inget och rådet menar att initiativet borde ha kommit från politikerna själva. Kommunala politikers engagemang varierar Flera aktörer menar att kultursamverkansmodellen har gjort även politiker på nivå medvetna om kulturfrågor. manget på nivå varierar. Flera aktörer betonar att en orsak till detta är att kommuner ser mycket olika ut och är olika stora. SKL betonar att det finns ett stort engagemang i kulturfrågor bland politiker Vid ett möte med regionernas kulturchefer framfördes att en- gagemanget för kulturfrågor har ökat i kommunerna till följd av kultursamver- Vidare upplever de att nivån på den kulturpolitiska debatten har höjts och att det har blivit en politisk diskussion om kulturfrågor. I län uppger att modellen bl.a. har medfört att lands- tingets dialog med kommunerna har vitaliserats. Kulturfrågorna har fått ökad vikt och ibland deltar även kommunalråd i dialogmöten. av kommun som menar att kulturpolitik har blivit en hetare fråga de och att införandet av kultursamverkansmodellen har förstärkt Kulturpolitik har fått en högre status bland kommunens po- Modellen har lyft kulturfrågorna till en högre politisk nivå, anser intervju- ade tjänstemän i Ystads kommun. Politiker i kommunens kulturnämnd har höjt 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING sin kompetensnivå genom modellen, bl.a. genom information från regionen. Politikerna har blivit modigare och mer rakryggade och fått ökad stolthet över att sitta i kulturnämnden. Tjänstemän i , en av de mindre kommuner som har ingått i denna uppföljning, upplever dock att det ibland kan vara svårt att få politikerna en- gagerade eftersom kulturfrågorna ligger under samhällsbyggnadsnämnden. Ekonomiskt har nämndkonstruktionen inte missgynnat kulturen men det poli- tiska engagemanget för kulturfrågorna har blivit lidande. Därför menar kom- munens tjänstemän att kultursamverkansmodellen är positiv – alla känner till kulturplanen och den skapar tydlighet. Modellen är en möjlig grund för att skapa ett politiskt intresse även om man inte märkt så mycket av det . I Stor- uman, en annan av de mindre kommuner som har ingått i denna uppföljning, upplever tjänstemännen att det politiska engagemanget för kulturfrågor som litet bland kommunens politiker. Som exempel nämns att varken kommunfull- mäktiges ordförande eller representanter för kommunstyrelsen har deltagit i dialogmöten. Man ser ändå fördelar med att modellen gör utvecklingsarbetet blir mindre personberoende och att det involverar fler. Armlängds avstånd upprätthålls genom diskussioner och insatser Kulturanalys har tidigare undersökt bl.a. vilka konsekvenser som kultursam- verkansmodellen har för länsteatrarnas verksamhet när det gäller det administ- rativa och konstnärliga arbetet. Kulturanalys kom fram till att innebörden i principen om armlängds avstånd omformuleras när samarbetet mellan teater- chefer och tjänstemännen i regionerna ökar som en följd av samverkansmo- dellen.162 Denna uppföljning visar att det i vissa fall har funnits en oro för att kultur- samverkansmodellen skulle kunna leda till att politiker på regional och lokal nivå går in och styr i verksamheten och bidragsfördelningen utan att de har så mycket kunskap. Dessa farhågor besannades dock inte i de fall som har ingått i denna uppföljning. De flesta av de intervjuade anser inte att politikerna lägger sig i för mycket eller att de försöker att gå in och detaljstyra. De intervjuade aktörerna menar att modellen inte innebär någon skillnad mot tidigare när det gäller frågan om armlängds avstånd. SKL har inte uppfat- tat att verksamhetschefer upplever några problem med att politiken skulle komma för nära kulturverksamheten. SKL uppfattar att politiker ser som sin roll att agera på en kulturpolitisk nivå, inte på verksamhetsnivå. Verksam- heterna ser ofta positivt på att det finns ett politiskt intresse för kultur. Bland annat har dock konstaterat att politiker ibland har syn- punkter på t.ex. utställningar. Detta har ingen särskild knytning till kultursam- verkansmodellen och följer frågan.Kulturrådet följer även frågan om det kan finnas jävsproblem, t.ex. att en politiker som beslutar om bidrag till en organisation är ordförande i samma organisation. utreder fall där det är aktuellt utifrån de regelverk som finns. 162 Kulturanalys (2014). 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING Tjänstemännen vid Region arbetar aktivt med att upprätthålla principen om armlängds avstånd men upplever ibland att olika politiker eller verksamheter har ”olika långa armar”. Det kan gälla beredningen av olika ärenden eller tjänstetillsättningar eller att förslag om finansiering av ett projekt kommer till berörda tjänstemän via politiken. I exempelvis län menar tjänstemän vid att modellen har gjort att principen om armlängds avstånd numera diskuteras i kulturnämnd, vilket är positivt. Några aktörer har pekat på att det är viktigt att politiker med erfarenhet rekryteras till kulturpolitiken. Det kan annars finnas en risk för att politiken i för stor utsträckning blandar sig i verksamheterna. menar att den problematiken dyker upp med jämna mellanrum och betonar att politi- kerna inte ska lägga sig i de konstnärliga valen: Att lägga sig i hur verksamheten drivs kan ju vara befogat, men inte att lägga sig i det konstnärliga innehållet, det skulle vara förödande, även för politiken. Och det vet de erfarna politikerna.163 6.3 Ansvarsfördelning mellan aktörer Tydligare roll- och ansvarsfördelning enligt vissa Kulturanalys har i en utvärdering visat att rollfördelningen mellan staten och regionerna, detaljnivån i statens föreskrifter och nivån på det statliga bidraget har varit konfliktpunkter som kan komma att få förnyad aktualitet . I utvärderingen konstaterades att en grundläggande fråga är vem som ska ha makten över kulturpolitiken. Det gamla systemet, där fördelade bidrag direkt till regionala kulturinstitutioner, skapade otydlighet kring huvudmannaskapet för de in- stitutioner som ägs av kommuner och landsting. Denna uppföljning visar att aktörerna anser att ansvarsfördelningen mellan nivåerna har blivit tydligare sedan kultursamverkansmodellen infördes. Flera menar att detta blir tydligt i kulturplanerna. Regionerna har fått ett tydligare uppdrag, och staten har fått en tydlig regional part att föra en dialog med; tidigare förde dialogen med var och en av de regionala institutionerna. Detta innebär att det har blivit enklare för att t.ex. driva olika frågor med utgångspunkt i de kul- turpolitiska målen.164 Tjänstemän vid håller med om att modellen har lett till att ansvarsfördelningen har blivit tydligare och att statens roll har klarlagts: Det har t.ex. blivit tydligt att de regionala kulturinstitutionerna är kommu- nernas och regionernas ansvar. Statens roll är att ge bidrag, inte att vara huvudman.165 163Skånes Dansteater, intervju . Musik i , intervju , och , intervju . 165Kulturdepartementet, intervju . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING Musik i Syd menar att modellen innebär en förändrad attityd från institution- ernas sida; att fokus har flyttats från att ”gnälla på staten”. Musik i Syd menar att ägaransvaret är avgörande: Det är viktigt att inse att staten inte har något ägaransvar för de regionala institutionerna. Detta har modellen tydliggjort. Regionen har blivit en tyd- lig ägare och pengarna från staten är enbart ett bidrag. Detta innebär ett annat sätt att tänka. I fungerar detta bra.166 upplevdes att det var staten som hade placerat en orkester i länet och att staten betalade för detta, och ibland var orkestern inte förankrad i länet. Ett exempel på detta kan hämtas från och orkestern i . Mu- sik i Syd betonar vikten av att kulturinstitutionerna blir en angelägenhet för människorna i länet. Modellen gör det möjligt att bidra till en starkare regional identitet. Musik i Syd uppger att det är det som har hänt med orkestern i som har blivit en del av lokalsamhället. Några menar att det har blivit mer otydligt Ett antal aktörer har framfört att ansvarsfördelningen mellan stat, region och kommun inte har blivit tydligare i och med modellen. i menar att det tvärtom fanns en större tydlighet tidigare. anser att modellen har gjort det otydligt på vilket sätt ska svara mot ett statligt, regionalt eller kommunalt uppdrag. kon- staterar att om planer, mål och visioner skiljer sig åt och teatern har tre eller två parter att ta hänsyn till, krävs det en större samsyn mellan region och kom- mun. Innan kultursamverkansmodellen infördes (när det fanns en kulturpåse i ) specificerades vilka pengar som kom från staten och vilka som kom från regionen. Detta var mycket tydligare. blandas pengarna – statsbi- draget ingår i de bidrag som regionen betalar ut till , utan att specificeras. Regionen ser det som sina pengar och att regionen är fri att kunna ge dem även till andra aktörer i Skåne.167 Även stads kulturförvaltning anser att ansvarsfördelningen är mindre tydlig när det gäller ansvarsområdena mellan den kommunala och re- gionala nivån, finansiering av kulturinstitutioner samt finansieringen av kultu- revent. menar att modellen fortfarande fungerar otillfredsstäl- lande. Länsmuseernas samarbetsråd menar att det i flera regioner kan bli otydliga ansvarsområden och sammanblandade roller eftersom det finns tendenser till att den regionala kulturadministrationen inte har en strategisk stödjande roll utan blir alltför operativ. I uppföljningen har det framförts att det har blivit mindre tydligt för region- erna vad de förväntas göra inom filmområdet sedan modellen infördes. konstaterar att kulturplanernas avsnitt om film ofta blir korta och vis- ionslösa och ofta saknar en filmpolitisk helhetssyn med utvecklingsambition. 166Musik i Syd, intervju . 167Malmö Stadsteater, intervju . 6 ENGAGEMANG OCH ANSVARSFÖRDELNING när fördelade medel fanns riktlinjer och en tydlig vision för vad pengarna skulle användas till. anser därför att det behövs en närmare dialog med regionerna om filmens roll inom kultursamverkansmo- dellen och hur de statliga medlen kan samspela med och stärka regionala ini- I uppföljningen har en del aktörer pekat på att en obalans i modellen är att vissa myndigheter fortfarande fördelar bidrag medan andra inte gör det. gion anger som exempel att Kungl. (KB) till skillnad från inte längre har några medel att fördela för projekt eller ut- Tjänstemän vid konstaterar att när det gäller den regionala biblioteksverksamheten var KB inte nöjt med att modellen innebar att man inte får fördela pengarna till regionerna. Det har också pekats på att arkiven är missnöjda eftersom de tidigare kunde söka medel direkt från . måste de söka hos och upplever att det är svårt att få bidrag i konkurrens med andra verksamheter särskilt för den löpande verksamheten som de tidigare kunde få stöd för genom ett särskilt anslag på . Bland annat Region har kon- staterat att enbart fördelar utvecklingsbidrag och i övrigt är de flesta anslag inbakade i kultursamverkansmodellen. De statliga anslagen för särskilt den regionala arkivverksamheten upplevs fortsatt vara låga. 7 Dialog genom samverkan och samråd –Det finns ett stort engagemang kring framtagandet av kulturplaner. –Flera pekar på att regional kulturverksamhet omfattar mer än det som ingår i modellen. –Modellen har lett till ökad dialog mellan regioner, kommuner, institu- tioner, kulturskapare och civilsamhälle inom länet. Modellen har lett till fler samtal och nya kontakter. –Dialogerna har på många håll vitaliserat samarbetet mellan regioner och kommuner. –Regionernas dialog med anses fungera bra. Den årliga sam- verkanskonferensen är uppskattad. –Institutionernas och kommunernas direktkontakter med har upphört. –Det finns en obalans i modellen eftersom den nationella nivån inte repre- senteras av politiker. Regionpolitiker efterlyser en dialog med staten på po- litisk nivå. –och andra centrala myndigheters nationella överblick betrak- tas som viktig och staten har en roll som kvalitetsstämpel. –Det anses positivt och viktigt att kulturskaparna och civilsamhället är med i modellen. Det finns dock svårigheter med att strukturera dialogen med kulturskaparna och civilsamhället. –Begreppet civilsamhället är otydligt och samrådet med civilsamhället har inte hittat sina former. Till exempel finns svårigheter med representationen på regional nivå. Dialogen leder till förväntningar som inte infrias, vilket upplevs som ett problem. Från civilsamhällets sida efterlyser man tydligare resultat av samråden. 7.1 Framtagandet av kulturplanerna En region får fördela statsbidrag till regional kulturverksamhet om regionen har upprättat en regional kulturplan. Regionen ansvarar för att den regionala kulturplanen tas fram i dialog med olika aktörer – i samverkan med länets kommuner och efter samråd med länets professionella kulturliv och civilsam- hället. I den proposition som föregick beslut om kultursamverkans- modellen betonade den dåvarande regeringen att avsikten med modellen var att föra kulturen närmare medborgarna och främja ett lokalt och regionalt en- 7 DIALOG GENOM SAMVERKAN OCH SAMRÅD gagemang för kulturfrågor. Civilsamhällets roll för ett vitalt kulturliv betona- des liksom betydelsen av kulturpolitikens samspel med andra politikområ- I en utvärdering har Kulturanalys analyserat dialogprocesserna som en form för statlig verksamhetsstyrning. Det konstaterades att statens roll är överord- nad regionernas, som i sin tur leder arbetet med kulturplanen gentemot kom- Utvärderingen visade att det professionella kulturlivet och civilsam- hället har ett begränsat inflytande inom ramen för modellen. för många av dem som deltagit och deltar i dialogprocesser vad syftet egentli- gen var med dialogerna. Det framfördes att det gäller att finna hållbara arbets- sätt inför det fortsatta arbetet med dialogprocesserna för att modellen ska bli Det pressade tidsschemat för att införa modellen gjorde att utrymmet för ifrågasättande av modellen blev stort.169 Stort engagemang kring framtagandet av kulturplanen En viktig del i kultursamverkansmodellen är att ta fram de regionala kultur- Denna uppföljning visar att det finns ett stort engagemang i region- erna när det gäller processerna med att ta fram regionala kulturplaner. aktörer har framfört att det har varit bra processer. Bland annat SKL menar att regionerna är ambitiösa och vill få till bra processer för att få in bl.a. kultur- skapare och civilsamhället. Även bland kulturinstitutionerna finns en positiv syn på kulturplanerna. Som exempel kan nämnas Västerbottensteatern som betonar att det är bra att det tas fram en kulturplan för . Arbetet med att ta fram kulturplanerna går allt bättre Flera aktörer har pekat på att arbetet med att ta fram kulturplaner har utveck- Bland annat har pekat på att kulturplanerna blir bättre och bättre som en följd av ökad kunskap och förbättrade rutiner på regional nivå: Man kan visserligen säga att de som skriver kulturplanerna är skickliga på att säga det som kulturpolitikerna vill höra, men faktum kvarstår att det Kulturplanerna innebär att man sätter in sin verksamhet i ett större sammanhang och att man får en större förståelse för den egna orga- Planerna är också bra verktyg för att kunna planera och Olika aktörer i länen lämnar underlag till kulturplanerna Som en del i processerna har flera institutioner och andra aktörer lämnat text- underlag till regionerna i arbetet med att ta fram kulturplaner. uppger att man har varit mycket involverat i arbetet med att ta fram kulturpla- nen och att man tar fram underlagen till avsnitten om kulturmiljön. 2009/10:3. 169 Kulturanalys (2012). 170 , intervju . 7 DIALOG GENOM SAMVERKAN OCH SAMRÅD Ett annat museum, , menar att det finns möjlig- het att uttrycka önskemål och idéer för innehållet i planen genom att delta i de mötesforum som finns. Där tas museifrågorna upp, men landsantikvarien kon- staterar att arbetet med kulturplanen ser olika ut i olika län. I vissa är t.ex. den största regionala aktören och får då stort utrymme och större möjligheter att både medverka aktivt och påverka. De regionala kulturförvalt- ningarnas storlek och bemanning spelar också roll. Är dessa små med bara enstaka eller få tjänstemän måste de stödja sig på på kulturinstitutionerna och deras sakkunskap. konstaterar att man inte är om- bedd att skriva texter eller underlag till planen, vilket görs i en del andra län. Landsantikvarien konstaterar att har en stor kulturförvaltning med tjänstemän som svarar för olika sakområden, och som själva arbetar fram underlag inom kulturarvsområdet. Regionmuseet menar att kulturarvsfrågor utgör en mycket liten del av kulturutbudet i och kommer i andra hand efter t.ex. teater, opera, dans och musik. har i en kommen- tar förtydligat att inga bidragsmottagare är ombedda att skriva texter till kul- turplanen. Däremot sker, där så behövs, kvalitetskontroller av text. betonar att dess förvaltning och tjänstemän arbetar på direkt politiskt uppdrag med kulturplanen, medan är en egen su- verän stiftelse. Kulturplanen är en produkt som tagits fram efter omfattande dialogaktiviteter med bl.a. kulturarvssektorn. Regionen uppger att landsantik- variefunktionen kanske ligger kvar inom vissa kulturförvaltningar på andra håll i landet, men att i finansieras ingen landsantikvariefunktion. Den senaste kulturplanen var på remiss , och regionen betonar att kulturarvet inte är en fråga som kommer i andra hand. Regionen menar att storleksförhållandet mellan kulturarvs- och scenkonstområdet gäller generellt i . Ett tredje museum, , är med och skriver utkast till det avsnitt i kulturplanen som handlar om museer, medan är med och skriver de delar som handlar om kulturmiljövården – även om länsstyrel- sens medel inte ingår i kultursamverkansmodellen. En del aktörer har fört fram synpunkter på arbetssättet. I t.ex. menar kommun att det skulle kunna övervägas att inte alla aktörer får vara med i arbetet med att ta fram en kulturplan. Kommunen anser att det är många som ska enas om ett dokument, vilket kan göra att det blir urvattnat. Den intervjuade tjänstemannen menar att det kanske vore bättre att inrätta en referensgrupp. Den andra kommunen i som har ingått i uppföljningen, , uppger att man endast har varit med och tagit fram kulturplanen . och samverkansrådet går igenom planerna Regionernas förslag till kulturplaner lämnas in till och rådets beslut om kultursamverkansmedlen fattas . I arbetet med re- gionernas kulturplaner är det uppgift att bl.a. peka på om viktiga 7 DIALOG GENOM SAMVERKAN OCH SAMRÅD områden inte behandlas. Om ett kulturområde prioriteras ned i ett län diskute- rar detta med regionen. bevakar t.ex. att kulturskap- arna och civilsamhället finns med i planerna. KLYS och tar fram underlag till och kan få bidrag från för arbetet med att granska kulturplanerna. har kon- tinuerliga samtal med ; man läser och ger synpunkter på alla kul- turplaner som tas fram i regionerna. Synpunkterna handlar ofta om vad som t.ex. saknas eller är mer övergripande synpunkter. skriver inte remissvar till regionerna på kulturplanerna på samma sätt som KLYS. Detta är en uppgift för de regionala organisationer som ingår i Ika.171 De centrala myndigheter m.m. som ingår i samverkansrådet – som är kopp- lat till – går igenom alla utkast till planer. granskar t.ex. kulturplanerna utifrån ett arkivperspektiv. De centrala myndigheterna granskar därefter också utvecklingsbidragsan- sökningarna. Myndigheterna granskar ansökningarna inom sina respektive sakområden, men däremot inte helheten.172 Regional kulturverksamhet omfattar mer än modellen Flera aktörer har betonat att regional och lokal kulturverksamhet omfattar mer än vad som finansieras genom kultursamverkansmodellen. Enligt SKL bortser man i många sammanhang från att kulturpolitiken i regionerna är större än den del som finansieras av anslaget. Detta blir delvis en svårighet för regionerna i relation till staten. En del regioner har tagit fram en gemensam kulturplan för helheten i länet, andra har tagit fram två kulturplaner där den ena avser den del som finansieras genom statsbidrag via kultursamverkansmodellen. Exempelvis läns kulturplan omfattar mer än de verksamheter som ingår i modellen. Även den regionala kulturplanen för behandlar hel- heten och blir därmed bredare än vad som ingår i modellen. Bland annat Upp- sala stadsteater har framfört att det är viktigt att betona att allt som görs inom län inte syns i den uppföljning som bara fångar upp verksamheter inom modellen. Därför är heller inte alla siffror som man kan anta påverkar beslutsfattare på helt korrekta, vilket också skapar en oro för att den redan krympta regionala finansieringen ytterligare ska beskäras på grund av en bristande helhetsanalys i samband med övergripande prioriteringar som adresseras till fel instans.173 Ansvar för det regionala kulturutbudet utanför modellen Staten ger bidrag till fria grupper. Dessa bidrag ingår inte i kultursamverkans- modellen. 171Statens kulturråd, intervju , och Ideell kulturallians, intervju . får enligt regleringsbrevet högst av anslaget användas för Kulturrå- dets arbete med bl.a. bedömning inom ramen för modellen (se bilaga 5). 172Statens kulturråd, e-brev . 173Uppsala stadsteater, intervju . 7 DIALOG GENOM SAMVERKAN OCH SAMRÅD