rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — Utifrån detta ändamål ska regionen an- svara för att bidragsgivningen främjar en god tillgång till sju namngivna konst- och kulturområden. En av de frågor som har ingått i denna uppföljning har varit att analysera hur införandet av kultursamverkansmodellen har bidragit till möjligheten att nå de kulturpolitiska mål som har beslutat om. Enligt dessa mål ska alla ha möjlighet att delta i kulturlivet. Kulturpolitiken ska bl.a. främja allas möjlighet till kulturupplevelser och till att utveckla sina skapande förmågor och konstnärlig förnyelse. 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Modellen har gjort klart för fler aktörer att det finns kulturpolitiska mål Uppföljningen visar att modellen har förtydligat att det finns nationella kultur- politiska mål. Den har ökat medvetenheten om målen hos politiker på kom- munal och regional nivå, liksom hos avnämare. Några kulturchefer i region- erna har framfört att kunskapen om de nationella kulturpolitiska målen har ökat och att de som inte arbetar med kulturpolitik har fått djupare kunskaper om kulturpolitiska mål på både , regional och statlig nivå. En del konstaterar att det var mycket diskussion när modellen infördes och att målen då blev en bra plattform för arbetet. framför att modellen har in- neburit att alla institutioner numera känner till de kulturpolitiska målen, vilket inte var fallet tidigare. De nationella kulturpolitiska målen har aktivt förts ut till regioner och landsting genom arbetet med samverkansmodellen. erfa- renhet är att det aldrig har funnits en större medvetenhet om de nationella kul- turpolitiska målen än . Modellen tydliggör genom sin dialogform att det rör sig om gemensamma målsättningar, vilket har gjort att målen nu även används av regionerna för att främja hela regionens kultursektor. Det betyder att mo- dellen även har vitaliserat arbetet med den nationella kulturpolitiken utanför ramarna för samverkansmodellen. De nationella målen skapar en gemensam plattform för samtal mellan stat, regioner och kommuner, vilket anser vara mycket värdefullt. Begrepp som mångfald, konstnärlig kvalitet och konstnärlig förnyelse diskuteras i hela landet och regionerna måste genom kulturplanerna formulera vad de menar med begreppen och hur de ska realiseras inom olika verksamheter. Bland de intervjuade kulturinstitutionerna har bl.a. be- tonat att kultursamverkansmodellen har underlättat arbetet med att jobba för de nationella kulturpolitiska målen: Målen är närvarande vid diskussionerna med regionen. Det är rimligt och bra att alla med offentlig finansiering arbetar för mål som exempelvis mångfald eller med särskilt prioriterade grupper.78 Även t.ex. menar att de nationella målen är viktiga: De nationella kulturpolitiska målen är närvarande och de utgör strukturen för kulturplanen. De nationella kulturpolitiska målen är också närvarande i Kil-samarbetet79 och markeras tydligt från sida. De nation- ella kulturpolitiska målen är mer närvarande och det är möj- ligt att det är en konsekvens av kultursamverkansmodellen.80 De kulturpolitiska målen aktualiseras i samband med bidragsansökningar. Ystads kommun menar att när man söker bidrag visar blanketterna tydligt vad modellen vill sätta fokus på. Det finns också en risk med detta. 78Skånes Dansteater, intervju . 79Kil-samarbetet beskrivs närmare i avsnitt 7.2. 80Upplandsmuseet, intervju . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Ystads kommun menar att fokuseringen på frågor kring jämställdhet, integra- tion m.m. kan leda till att verksamheten blir utslätad när allt ska vara politiskt korrekt, vilket kan ske på bekostnad av den konstnärliga friheten. Även kommunerna är nu mer medvetna om de kulturpolitiska målen Uppföljningen visar att modellen har lett till att även kommunerna har blivit mer medvetna om de kulturpolitiska målen. I län menar att de nationella kulturpolitiska målen alltid har varit levande i landsting och regioner. län har också egna kulturpolitiska mål för länet. Den stora vinsten med kultursamverkansmodellen är dock att även kom- munerna har blivit medvetna om de nationella målen. anser att kultursamverkansmodellen har gjort det tydligt att kulturpolitiken gäller hela länet och att den tydligheten tidigare saknades. Även kommun anser att kultursamverkansmodellen har innebu- rit att målen och prioriteringarna inom kulturområdet har blivit tydligare. Ti- digare hade man över huvud taget ingen kulturplan. kommun me- nar att kultursamverkansmodellen därför är viktig för små kommuner. Uppföljningen visar att kommunerna arbetar utifrån de nationella kulturpo- litiska målen och att de finns i bakgrunden. Ystads kommun menar att kom- munens kulturplaner har påverkats av bl.a. . Dessutom har kommunen tagit fram egna kulturpolitiska mål. Kommunen har tagit fasta på bl.a. konstnärsdelen i de kulturpolitiska målen, exempelvis genom att rent kon- kret tänka på konstnärernas villkor i de projekt som kommunen driver. Oklart hur modellen bidrar till möjligheten att nå målen Det är oklart hur kultursamverkansmodellen i sig bidrar till möjligheten att nå de kulturpolitiska målen. för regionala kulturchefer bekräftar bilden av att man i och med modellens struktur har börjat prata mer om konst och kulturpolitik på lokal nivå, vilket man inte gjorde förut. betonar man att det har gått sedan kultursamverkansmodellen infördes, och att det därför kan vara svårt att säga hur den har bidragit till att nå de kulturpoli- tiska målen. Några kulturchefer tycker att modellen i sig inte har påver- kat möjligheten att nå de nationella kulturpolitiska målen. Målen har dock haft betydelse eftersom de ska tolkas och förstås av politiker på regional och lokal nivå. För regionerna och kommunerna är de nationella målen ett stöd, och flera kulturchefer har framfört att man kan säga att modellen har gjort att de nation- ella målen har flyttat ned till regional och nivå. En av de intervjuade kulturinstitutionerna, , konstaterar att mål alltid finns med i arbetet, men att det är svårt att säga om modellen i sig påverkar möjligheten att nå målen. En annan institution, Musik i Syd, me- nar att modellen skapar en medvetenhet och tvingar institutionerna att tänka till. attityd och krav på redovisning upplevs vara viktiga paramet- rar för att få genomslag för de nationella målen. Detta ses som en viktig uppgift för . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Länsmuseernas samarbetsråd menar att det inte går att besvara frågan om modellen bidrar till att nå de kulturpolitiska målen eftersom regionerna har lagt olika vikt vid målen i sin kommunikation med de regionala kulturarvsope- ratörerna. I en del regioner har de nationella målen upplevts som tydligare och i andra som mer osynliga. Möjligheterna att nå de kulturpolitiska målen varierar mellan olika reg- ioner. Svensk Scenkonst menar att ekonomiskt starka regioner kan kompen- sera för att statens andel inte följt kostnadsökningarna, medan resurssvaga reg- ioner får svårare att nå målen. Särskilt målet att främja internationellt och in- terkulturellt utbyte och samverkan riskerar att falla mellan stolarna eller åt- minstone bli något som endast de mest resursstarka regionerna mäktar med. i anser att samverkansmodellen leder till att man får en kulturpolitik för små kommuner och en annan för städer, vilket är nytt inom den svenska kulturpolitiken. upplever att samverkansmodellen har förändrats sedan den infördes: Inledningsvis var man positiv till modellen men ser man många problem. Modellen leder till ”kohandel”. Idealet är att alla områden ser hur man kan bidra till helheten, men som det är nu ser alla till sitt eget.81 ifrågasätter vidare hur staten med hjälp av modellen ska kunna påverka och stödja verksamheter som man tycker är viktiga och bra. Svårt att nå de kulturpolitiska målen ur ett samiskt perspektiv I uppföljningen har det ingått att närmare studera modellens konsekvenser för de nationella minoriteternas kultur, och då särskilt för den samiska kulturen. har egna kulturanslag och beslutar om fördelningen av statens bidrag till samisk kultur och samiska organisationer enligt bestämmelserna i (1992:1433) och ett kulturpolitiska handlingsprogram. Kul- turrådet har i en kommentar framfört att kultursamverkansmodellen ska ses som ett komplement till dessa bidrag, ett komplement som inte fanns före sam- verkansmodellen. menar att samverkansmodellen inte har bidragit till att nå de nationella kulturpolitiska målen ur ett samiskt perspektiv. finns det inte några resurser för att de samiska konst- och kulturinstitutionerna ska kunna vara en dynamisk, utmanande och obunden kraft med yttrandefriheten som grund. Institutionerna har enligt inte heller möjlighet att erbjuda barn och ungdomar att prova på exempelvis slöjd och teater eller att nå hela den samiska publiken eller de samiska läsarna med sitt utbud. Kreativiteten, mångfalden och den konstnärliga kvaliteten inom samiskt konst- och kulturliv upplevs vara hotad då det inte finns möjlighet att främja återväxten. Bristen på resurser hindrar samiska konst- och kulturaktörer att aktivt arbeta för att främja känslan av att den samiska kulturen är värdefull och att samer har lika stor rättighet att utöva och uppleva den som det övriga samhället. 81 , intervju . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING verklighet menar att det är långt kvar innan de kulturpolitiska må- len är uppnådda. Oklart vad och var den nationella kulturpolitiken är i modellen I denna uppföljning har ett antal aktörer framfört att man upplever att staten genom modellen har dragit sig tillbaka och fört över ansvaret för de regionala kulturinstitutionerna till regionerna och kommunerna. Västerbottensteatern anser att eftersom staten anger målen för kulturpolitiken får den inte abdikera från sitt ansvar. Staten måste vara mer närvarande i kulturpolitiken – det är viktigt för landet i sin helhet. Staten måste komma tillbaka och ha helhetsbil- den i förhållande till målen. För att uppnå det måste kanske modellen ändras. anser att samverkansmodellen har ställt frågan om målet med den statliga kulturpolitiken på sin spets. Vissa delar är uppenbara – såsom att barn och unga är prioriterade grupper – men i övrigt är det svårt att svara på frågan vad den nationella kulturpolitiken egentligen innebär. Vidare menar att det finns verksamheter av nationellt intresse som inte går att ge- nomföra inom ramen för kultursamverkansmodellen. Till exempel är digitali- sering något som kommunerna inte kan göra helt på egen hand. Det skulle därför kunna vara ett område för den nationella kulturpolitiken. Presidiet vid kulturnämnd menar att det upplevs som oklart vad tanken var när kultursamverkansmodellen infördes och att den nationella nivån inte har lyssnat på den regionala nivån. Målen står inte alltid i centrum Flera aktörer har pekat på att staten sänder olika styrsignaler. En sådan aktör är SKL som upplever att staten genom förordningen dels anger att regionerna ska ges möjligheter att prioritera, dels att bidragen ska ges inom ett begränsat antal områden: Om det är viktigt för staten att de nationella kulturpolitiska målen står i centrum för medlen inom kultursamverkansmodellen bör det också på- verka förordningens utformande. ligger tyngdpunkten på sju konst/kul- turområden och inte på de kulturpolitiska målen. Det bör i så fall också vara de nationella målen som följer upp.82 har i uppföljningen uppgett att de kulturpolitiska målen fortsätt- ningsvis ska utgöra utgångspunkt för redovisningen. RAÄ menar att även målen för kulturmiljöarbetet har en potential att bli mål som kan användas som en utgångspunkt för kultursamverkansmodellen. Om detta ska uppnås måste det komma riktlinjer om detta från regeringen. RAÄ har i en kommentar framfört att även anser att målen för kulturmiljöarbetet kan användas som utgångspunkt för kultursamverkansmo- dellen. uppger i en kartläggning över hur statliga myn- digheter arbetar med de nationella målen för kulturmiljöarbete att 82 SKL, intervju . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING har möjlighet att inom sitt arbete och sina uppdrag bidra till att uppfylla de nationella målen för kulturmiljöarbetet. skapas en möjlighet att på ett övergripande plan ange ändamålen med det stat- 4.2 Modellens påverkan på möjlighet till utövande och deltagande Ett syfte med att införa kultursamverkansmodellen var att öka det regionala inflytandet. Inför beslutet om kultursamverkansmodellen fanns det en mindre andel remissinstanser som bl.a. pekade på att det fanns en risk för ökade reg- ionala skillnader. Stora skillnader i kulturutbud mellan länen I uppföljningen har att flertal aktörer konstaterat att det råder stora reg- ionala skillnader i kulturutbudet mellan länen, inte minst mellan storstadslän och mer glesbefolkade län. Förhållandena i olika län ser olika ut be- roende på demografi och geografi. I uppföljningen har en del aktörer framfört att små och svaga regioner har svårt att klara sin uppgift, och att det behövs statliga pengar för detta. Ett så- dant exempel är län, där det genomförs stora besparingar. I vissa andra län ökar däremot regionen sin finansiering, t.ex. . Förutsättning- arna är därmed mycket olika i olika län. läns landsting menar att det har uppstått en skillnad mellan regionerna som inte är bra och efterlyser mer likvärdighet mellan länen: Starka regioner kan sätta in egna resurser när statens finansiering inte hänger med – andra regioner kan inte göra det. Svaga län med stora sjukhus får det svårt. I län råder besparingskrav och tvingas prioritera sjukvården. Det är viktigt med en nationell överblick som ger likvärdighet mellan länen.83 Västerbottensteatern berättar att det fanns en oro för ökade regionala skillna- der när modellen infördes och att den oron finns kvar. Teatern upplever att det är redan starka regioner som får mer pengar. I de starka regionerna blir också kulturpolitikerna starkare. Kulturpolitikerna i de svagare regionerna måste bli mer aktiva. Det finns aktörer som menar att modellen ökar risken för regionala skillna- der, t.ex. landsantikvarien i : 83 läns landsting, intervju . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Regionmuseet menar att det finns risker för att det kan bli mycket olika i olika delar av landet till följd av modellen. Det är inte bra om det blir för asymmetriskt och större geografiska olikheter. Det måste finnas en grund- läggande infrastruktur som är likvärdig över landet.84 Länsmuseernas samarbetsråd uppfattar att olika regioner har behandlat kultur- planeprocessen på olika sätt, vilket har lett till att de regionala skillnaderna ökar. I län som styrs av regionförbund finns det en tendens att dessa inte, på samma sätt som etablerade regioner, har samma förmåga att skapa långsiktiga resurser och strategier för kulturen. menar att man från statens sida borde föra diskussioner med regionerna om vilka grundläggande resurser och kompetenser som bör finnas i varje region, exempelvis i form av kultur- miljökompetens, regional kulturarvskunskap, pedagogiskt utbud för skolan och folkbildningen och samlingarnas vård. Även andra aktörer, bl.a. Musik i , menar att staten borde ta ett större ansvar och stå upp för att det ska finnas kultur i hela landet. I uppföljningen har det framkommit att de smalare konstarterna är mer be- kymrade om regionala skillnader och de menar att staten bör ta ansvar där regionerna har svårt att klara finansieringen. I det fria musiklivet är man orolig för en minskad mångfald.85 I storstäderna finns det många konstnärer och där förs det en mer uttalad konstnärspolitik. KLYS understryker att professionella kulturskapare ska kunna bo och verka i hela landet. KLYS bedömer att regionala politiker inte alltid förstår vikten av professionella kulturskapare och framhåller att region- erna har ett ansvar för att det finns möjligheter för konstnärer att verka i alla regioner. (Hemslöjden) ser vissa skillnader i regionerna när det gäller villkoren för hemslöjdens roll i kulturli- vet. De känner också en viss oro för att regionaliseringen bidrar till att region- erna blir just regionaliserade och att samverkan med övriga regioner och den nationella verksamheten försvagas. Hemslöjden tror inte att detta i längden stärker det regionala perspektivet utan leder till en försvagning av kul- turlivet. I samband med en nationell träff för konsulenter framfördes att modellen kan ha försämrat möjligheterna att samverka över läns- och regiongränserna.86 Oklart om modellen i sig har påverkat regionala skillnader Flera aktörer har i denna uppföljning framfört att modellen i sig inte har på- verkat möjligheten att utöva och delta i kulturverksamheter i olika län och länsdelar.87 84Regionmuseet , intervju . 85KLYS, intervju . 86Nationell konsulentträff , skriftligt svar . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Flera aktörer betonar att det finns regionala skillnader och att det inte är likvärdigt mellan olika län, men att det är oklart om detta kan kopplas till mo- dellen i sig. Flera aktörer har pekat på att modellen har hart olika effekter i olika regioner. Att det ser olika ut i olika delar av har historiska orsa- ker. är positiv till modellen men pekar på yttre förhållanden som utgör utmaningar. En del regioner är små och har inte några institutioner vars medel kan bilda basen för kultursamverkansmodellen, vilket kan göra att kulturverksamheter har svårt att överleva. De geografiska avstånd som finns i vissa regioner kan utgöra hinder för att nå ut till publik och deltagare. menar att det är svårt att svara på om modellen påverkat möjlig- heten att utöva och delta i kulturverksamheter i olika regioner: Modellen har inte förändrat det faktum att vissa regioner är små och har begränsade resurser att fördela till kulturområdet.88 Bland annat har konstaterat att de organisationer och verksamheter som redan innan modellen infördes hade en framträdande roll i länet även har det . Modellen i sig har inte ändrat detta. I en rapport från Tillväxtanalys framkommer att det finns en viss besvikelse över att modellen inte har betytt mer för ”gräsrotskulturen”. I rapporten be- skrivs att det har förts fram förslag om att kultursamverkansmodellen borde balanseras så att den bättre tillgodoser små, fattiga kommuners behov.89 Modellen är tänkt att leda till ökad variation Det råder olika förutsättningar i olika delar av landet. SKL har i uppföljningen betonat att det därför är naturligt att man tillåter att det finns variationer och olikheter mellan olika delar av landet: Ett syfte med kultursamverkansmodellen är att tillåta variation.90 Även har betonat att modellen bygger på att det inte ska vara en regional likvärdighet. Modellen ska i stället bejaka olikheter och asymmetrin mellan regionerna i . Flera aktörer har konstaterat att olika län har olika profiler inom kulturom- rådet. Musik menar att det är lovvärt att satsa på länets profil, men att man också måste se till helheten. Alla län kan inte ha ett utbud inom alla kulturområden. Alla län är heller inte bra på all kultur. En inbyggd konflikt? Tjänstemän vid konstaterar att det finns en målkonflikt i modellen: Modellen bygger på att det å ena sidan ska finnas möjlighet att göra regionala prioriteringar, som man å andra sidan inte vill att det ska bli alltför stora skillnader mellan olika län. 88Konstnärsnämnden, skriftligt svar . 89Tillväxtanalys (2015). 90SKL, intervju . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING Kultursamverkansmodellen utgick ursprungligen från större regioner ingår såväl landsting och regioner som regionförbund i kultursam- verkansmodellen. Ett antal aktörer har i uppföljningen konstaterat att när de första förslagen kring kultursamverkansmodellen kom utgick man från att storregioner skulle införas. Bland annat tjänstemän vid konstaterar att förslag om portföljmodellen byggde på att större regioner skulle införas. menar att modellen skulle kunna bidra till att utjämna skillnader men gör det inte i så stor utsträckning. En anledning är regionernas storlek: När modellen sjösattes fördes diskussioner om genomförande av storre- gioner och kanske hade modellen fungerat bättre om de förslagen hade re- aliserats. En större region kan lägga ett pussel med olika verksamheter, vilket också kan innebära att man förändrar uppdragen. Med fler färger i paletten finns det större möjligheter att måla den tavla du vill. Som det är nu är det svårare för mindre landsting och regioner; de är mer låsta och kan inte genomföra så stora förändringar, även om de kanske skulle vilja.91 Även påminner om att modellen formulerades med ut- gångspunkten att en regionreform skulle ha genomförts i hela landet. Det fak- tum att modellen nu inte är enhetlig utan att staten är i dialog med en blandning av regioner och landsting med stora skillnader i storlek gör arbetet komplext, liksom det faktum att ännu inte är med. Några regionala konsulen- ter har framfört att det är svårt att åstadkomma verklig förändring så länge länen/regionerna är så små. kommun menar att man skulle få en större utväxling av modellen om större regioner infördes. Det är t.ex. dyrt att ha en egen orkester i varje län. Kommunen menar att modellen har fått störst genomslag och effekt i de delar av landet där det bildats regioner. Regeringen har aviserat att den kommer att utse förhandlingspersoner som ska få i uppgift att tillsammans med berörda parter skapa nya regioner i Sve- rige. Senast bör beslut fattas om en ändrad landstingsindel- ning för att en eller flera regioner ska kunna bildas . Rege- ringens ambition är att detta ska ske i bred politisk samverkan.92 Skillnader inom respektive region Förutsättningarna ser även olika ut inom de län som har ingått i denna uppfölj- ning. I finns en diskussion om balansen mellan olika delar av länet, dels mellan kustlandet och inlandet, dels mellan de två största kommunerna. konstaterar att det kan vara provocerande för po- litiker från andra delar av regionen när Region ger stöd till en verksamhet som är förlagd till . Region berättar att bl.a. 91Skånes Dansteater, intervju . 92Se , avläst . 4 KULTURSAMVERKANSMODELLEN: MÅL OCH STYRNING i uppfattas som dominerande, vilket delvis beror på att det är en så pass stor budgetpost i den statliga respektive regionala kulturbud- geten. Det finns generellt sett en kritik mot att många institutioner ligger i . kommun menar däremot att man måste ha förståelse för att stora institutioner måste finnas centralt placerade. kommun uppger att regionen har prioriterat de små kommunerna i arbetet med kulturplanen. Kommunen menar att detta är en rimlig prioritering eftersom kulturplanen omfattar hela regionen och det är viktigt att de små kommunerna får komma till tals. kommun menar att kultursamverkans- modellen betyder mer för de mindre kommunerna. kommun har egna resurser och modellen är därför inte lika viktig för kommunen. Regionen är tydlig med att man har ett större perspektiv och det balanserar man väl, enligt kommun. Regionen kan inte förväntas fånga upp alla initiativ som kom- munen tar. upplever att man har en annan situation än övriga kommuner i . menar att det skulle behövas en sammanhållande faktor mellan kommunerna i regionen och man har erbjudit sig att fungera som koordinator. De andra kommunerna var enligt positiva till förslaget, men regionen var negativ. skulle kunna ses som en motor för kulturarbetet i regionen. När det finns en stor kommun i en region med många mindre kommuner be- dömer man att det är helt rimligt att den stora kommunen är generös och bidrar med mer. har framfört att modellen har skärpt konflikten mellan storstaden och andra kommuner i : Det som görs i räknas inte som regional kultur vilket gör det kom- plicerat för oss som inte har tydliga regionala uppdrag.93 menar vidare att det finns en stad-land-konflikt, och att modellen inte kan lösa denna konflikt i . menar att modellen har inneburit att diskussionen har koncentrerats till om pengar ska gå till eller inte: Regionpolitikerna anser att ”regionen” är den del av som finns ut- anför .