urf · H3A5URF1 · 2015-10-16 00:00:00 — Bestämmelsernas nuvarande placering kan därmed ge intryck av att reglerna endast avser frågor med koppling till myndigheternas budget och ekonomiadministration. Det talar för att bestämmelserna bör föras över till myndigheternas instruktioner. En sådan ordning skulle också bidra till en tydligare koppling till kraven på verksamheten och verksamhetsansvaret och därmed skulle också regleringen av den faktiska innebörden av verksamhetsansvaret för varje myndighethetsledning bli tydligare och mer sammanhållen. Det som talar för att bibehålla ordningen med en gemensam reglering är det som anfördes i samband med att bestämmelserna infördes i REA-lagen, nämligen att regleringen därigenom skulle bli i huvudsak sammanhållen och överskådlig för , ombudsmän och . Det skulle också göra det möjligt att ta fram gemensamma föreskrifter till bestämmelserna. Med en gemensam reglering säkerställs också att utvecklingen på området sker samlat och att opåkallad spretighet i regleringen mellan de olika myndigheterna undviks. Vidare bör det framhållas att verksamhetsansvaret inte uteslutande framgår av myndigheternas instruktioner utan också av portalparagrafen om effektivitet och hushållning i den gemensamma lagen, se 2 § REA-lagen respektive förslaget till 1 kap. 2 § lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Skälen för att behålla den nuvarande ordningen med en gemensam reglering för , ombudsmän och väger vid en samlad bedömning tyngre än skälen för att splittra upp 13 INTERN STYRNING OCH KONTROLL OCH INTERNREVISION regleringen på de olika myndigheternas instruktioner. att de grundläggande bestämmelserna om intern styrning och kontroll och internrevision även fortsättningsvis bör framgå av den myndighetsgemen- Övriga bestämmelser av mer förklarande eller detaljerad karaktär kan däremot med fördel regleras i föreskrifterna till lagen. även i dessa delar ett gemensamt regelverk utan att lagen tyngs med detaljerade bestämmelser på området. Vidare innebär en placering av sådana bestämmelser i föreskrifterna större möjlighet att låta bestämmelserna vara mer detaljerade och även en möjlighet att successivt bygga ut och förändra dessa i takt med att området utvecklas och förändras. För del innebär det sagda inte någon förändring av den nuvarande regleringen i och med att det saknas möjlighet att meddela före- skrifter som knyter an till de aktuella bestämmelserna i riksbankslagen. har inte heller under utredningens gång framkommit att det skulle finnas behov av att införa en sådan möjlighet utan nuvarande reglering är ändamålsenlig och tillgodoser bankens behov. 13.2 Vad bör regleras i lag respektive i andra föreskrifter? Kommitténs förslag: I lagen ska bestämmelser tas in om –ledningens ansvar för intern styrning och kontroll –ledningens skyldighet att i årsredovisningen lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande –krav på myndigheten att ha en internrevision –möjligheten för en myndighet att samordna sin internrevision med en annan myndighet –internrevisionens uppdrag och bedrivande –beslutsrätt avseende riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen och åtgärder med anledning av internrevisionens iakttagelser. Kommittén har ovan gjort bedömningen att de grundläggande bestämmelserna om intern styrning och kontroll och internrevision bör tas in i lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Frågan är vilka bestämmelser som är att anse som grundläggande och som därmed ska tas in lagen. 13 INTERN STYRNING OCH KONTROLL OCH INTERNREVISION Intern styrning och kontroll I REA-lagen regleras ledningens ansvar för att det vid myndigheten finns en intern styrning och kontroll och ledningens skyldighet att i årsredovisningen lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen är betryggande. I lagen definieras också vad som avses med intern styrning och kontroll. Att det vid myndigheten ska finnas en intern styrning och kontroll som fungerar på ett betryggande sätt och ledningens ansvar för detta är enligt kommittén en sådan sak som bör framgå direkt av lagen. Likaså bör det av lagen framgå att ledningen i myndighetens årsredovisning ska lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen är betryggande. Detta eftersom en sådan bedömning är av betydelse för uppföljning av verksamheten och i slutändan för ansvarsutkrävandet. Vidare är innebörden av ledningens bedömning i årsredovisningen av sådant slag att skyldigheten att lämna en sådan bedömning bör regleras i lag. Intern styrning och kontroll definieras i REA-lagen som den process som syftar till att myndigheten med rimlig säkerhet fullgör sitt verksamhetsansvar. I processen ska enligt lagen ingå vissa uppräknade moment. Bestämmelsen är en sammanfattning av 2–6 §§ förordningen om intern styrning och kontroll och av () föreskrifter och allmänna råd till förordningen. I dessa definieras och förklaras innebörden av processen för intern styrning och kontroll och de moment som ingår i denna. Bakgrunden till förordningen om intern styrning och kontroll var bl.a. oklarheter kring tolkningen av begreppet intern styrning och kontroll och internrevisionsutredningens synpunkter om att ansvaret för intern styrning och kontroll inte var tydligt reglerat och att det var otydligt på vilket sätt ledningen skulle redovisa att den uppfyllt sitt ansvar (se Internrevision i staten 2003:93). Avsaknaden av en fastlagd innebörd av begreppet och ett tydligt regelverk gjorde det svårt för myndighetsledningarna att upprätta och vidmakthålla ett system för intern styrning och kontroll. Kommittén kan konstatera att trots att arbetet med intern styrning och kontroll har bedrivits under inom myndigheterna förefaller kunskapen ibland vara otillräcklig om vad intern styrning och kontroll är och vad det syftar till. En gemensam definition av intern styrning och kontroll fyller därför fortfarande en funktion för myndigheternas fortsatta arbete på området. En definition medför också att regelverket, och därmed kraven på myndigheterna under vad gäller intern styrning och kontroll, bättre överensstämmer med motsvarande regelverk och krav för myndigheterna under regeringen. Det är därför motiverat att även fortsättningsvis ha en gemensam definition av intern styrning och kontroll. Detta är emellertid inte något som enligt kommitténs mening bör reglas i lagen utan lämpligen kan tas in i föreskrifterna till lagen. Genom att regleringen av definitionen av intern styrning och kontroll flyttas över till föreskrifterna blir det också möjligt att bygga ut definitionen och vid behov ge den ytterligare innehåll. 13 INTERN STYRNING OCH KONTROLL OCH INTERNREVISION Kommittén föreslår sammanfattningsvis att det i den nya lagen ska tas in bestämmelser om ledningens ansvar för intern styrning och kontroll och om ledningens skyldighet att i årsredovisningen lämna en bedömning av om den interna styrningen och kontrollen vid myndigheten är betryggande. Bestämmelserna om internrevision i REA-lagen inbegriper bestämmelser om krav på myndigheten att ha en internrevision, möjligheten för myndigheten att samordna sin internrevision med en annan myndighet, internrevisionens uppdrag och krav på att den ska bedrivas i enlighet med god sed. innehåller REA-lagen också bestämmelser om att ledningen ska besluta rikt- linjer och revisionsplan för internrevisionen och åtgärder med anledning av Dessa bestämmelser är enligt kommittén av det slag att de även fortsättningsvis ska framgå av lag. Av betydelse för internrevisionen är också frågor om hur internrevisionen ska vara organiserad vid myndigheten och formerna för rapportering till Dessa frågor har enligt kommittén en tydlig koppling till kravet på att ha en internrevision och regleringen av internrevisionens uppdrag, frågor som kommittén föreslår ska regleras i lagen. också av mer detaljerad karaktär och hanteras därför lämpligen i föreskrifterna till lagen. Kommittén föreslår mot bakgrund av detta att det i den nya lagen ska tas in bestämmelser om att myndigheten ska ha en internrevision, om möjligheten för myndigheten att samordna sin internrevision med en annan myndighet, om internrevisionens uppdrag och bedrivande samt om beslutsrätten avseende riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen och om åtgärder med anledning av internrevisionens iakttagelser. I sin årsredovisning redovisar ett åtagande om s.k. chefspension till en f.d. riksrevisor. I samband med granskningen av årsredovisning påtalade externrevisorn att både ansvarsfrågan och redovisningen vad gäller åtagandet behövde utredas. Efter förnyade påpekanden från externrevisorn beslutade i samband med behandlingen av årsredovisning om ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen. Enligt tillkännagivandet skulle ges i uppdrag att ta fram författningsförslag som tydliggör att det är som har arbetsgivaransvaret och det ekonomiska ansvaret för riksrevisorernas chefspensioner. Av beslut framgår också att avsättningar för chefspensioner för riksrevisorer fr.o.m. ska redovisas mot anslag på utgiftsmässig grund (bet. 2013/14:FiU35, rskr. 2013/14:299). Av finansutskottets betänkande framgår att i ansvaret ligger att myndigheten ska redovisa åtagandet i enlighet med god redovisningssed, belasta sitt anslag med kostnaderna för ett sådant åtagande och se till att beräkningarna från () är riktiga. I kommitténs uppdrag ingår att dels reda ut om det finns motsvarande oklarheter kring ansvaret för chefspensioner vid övriga myndigheter under , dels föreslå hur regelverket kan förtydligas när det gäller ansvaret för och redovisningen av de aktuella pensionerna. 14.1 Allmänt om chefspensioner Med chefspension avses i detta sammanhang viss ersättning som den som lämnar vissa statliga chefsanställningar kan ha rätt till fram till dess han eller hon fyller enligt följande förordningar: förordnandepension enligt förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m., chefspension enligt förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. och inkomstgaranti enligt förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning. I det följande används genomgående begreppen chefspension eller åtagande om chefspension oavsett på vilken förordning rätten till ersättning grundar sig. Av riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2003:9) om tillämpningen av förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning med tillhörande övergångsbestämmelser följer att de nämnda förordningarna om chefspension ska tillämpas på arbetstagare som efter beslut av och dess myndigheter har tillträtt en chefsanställning som är tidsbegränsad enligt 9 § 1 anställningsförordningen (1994:373). om arbetstagare i , ombudsmän och gäller detta endast under förutsättning att riksbanksfullmäktige eller Nämnden för lön till ombudsmän och riksrevisorerna inte har beslutat något Enligt 6 § REA-lagen ska utgifter för egen verksamhet (s.k. förvaltnings- utgifter) redovisas mot anslag det budgetår till vilket kostnaden hänför sig, på kostnadsmässig grund. kan dock enligt sjätte stycket samma bestämmelse besluta att redovisning mot anslag ska göras på någon annan har fr.o.m. beslutat om ett sådant undantag för avsättningar för chefspensioner för riks- Sådana avsättningar ska redovisas mot anslag på utgiftsmässig grund i stället för på kostnadsmässig grund. Hur sköts det i praktiken? och de centrala fackliga organisationerna har träffat avtal om att Pensionsavtal för arbetstagare hos staten m.fl. (PA 03) ska gälla för och dess myndigheter. Det framgår av bilagan Arbetsgivare inom tillämpningsområde för statliga pensionsbestämmelser till PA 03. Vid handläggningen av ärenden om pensionsförmåner ska i tillämpliga delar förordningen (1997:909) om handläggning av ärenden om statliga tjänstepensionsförmåner gälla även myndigheter under , se riks- dagens förvaltningsstyrelses föreskrift (RFS 1998:2) om handläggning av ärenden om statliga tjänstepensionsförmåner och 1 § nämnda förordning. För förmåner enligt bl.a. den statliga tjänstepensioneringen betalar myndigheterna under löpande pensionspremier till SPV. ska även täcka kostnaderna för administrationen av förmånerna, se riksdagsstyrelsens föreskrift (RFS 2003:1) om tillämpningen av förordningen (1997:908) om för statens avtalsförsäkringar och 1–3 §§ nämnda Detta innebär att samma regelverk som gäller för myndigheter under regeringen också ska tillämpas för myndigheter under vad gäller dessa förmåner och finansieringen av förmånerna. Av 9 kap. 13 § regeringsformen framgår att har elva fullmäktige som väljs av och att banken leds av en direktion som utses av Enligt 1 kap. 4 § lagen (1988:1385) om riksbank, i det följande riksbankslagen, utses en ledamot i direktionen för av fem eller Det finns inte något hinder mot att en ledamot utses på nytt sedan förordnandetiden gått ut. Enligt 4 kap. 5 § riksbankslagen fastställs lön och andra anställningsförmåner för ledamöter i direktionen av fullmäktige. Fullmäktige tillämpar riksdagsstyrelsens föreskrift om tillämpningen av förordningen om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning i förhållande till ledamöterna i direktionen. Någon utbetalning med anledning av rätten till chefspension har inte aktualiserats. har inte redovisat några avsättningar eller ansvarsförbindelser med anledning av sådana åtaganden. Skulle frågan om chefspension aktualiseras är det SPV som administrerar och betalar ut pensionen. SPV i sin tur fakturerar för kostnaden. Av 14 kap. 5 § riksdagsordningen följer att för varje valperiod väljer en riksdagsdirektör. En riksdagsdirektör kan väljas om obegränsat antal gånger. Av 10 § 8 lagen (2011:745) med instruktion för framgår att lön och andra anställningsförmåner för riksdagsdirektören beslutas av riksdagsstyrelsen. Riksdagsstyrelsen har beslutat att förordningen om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning ska gälla för riksdagsdirektören. omfattades även andra personalkategorier av en sådan rätt och det finns fortfarande kvar en chef inom förvaltningen som har kvar rätten till chefspension enligt den gamla ordningen. aktualiserades ett ärende där rätt till chefspension förelåg. SPV administrerade utbetalningarna och fakturerade månatligen kostnaden för pensionen. redovisade hela pensionskostnaden mot sitt förvaltningsanslag på kostnadsmässig grund. har i övrigt inte redovisat några avsättningar eller ansvarsförbindelser med anledning av åtaganden om chefspension. Skulle frågan om chefspension aktualiseras är det SPV som administrerar och betalar ut pensionen. SPV i sin tur fakturerar för kostnaden. Av 13 kap. 6 § regeringsformen framgår att ombudsmän väljs av . Enligt 13 kap. 3 § riksdagsordningen följer att en ombudsman väljs och kan väljas om obegränsat antal gånger. Lön, avgångsersättning och övriga anställningsförmåner för ombudsmännen beslutas av till ombudsmän och riksrevisorerna, se 1 § lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. Nämnden tillämpar riksdagsstyrelsens föreskrift om tillämpning av förordningen om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning och dess föregångare i förhållande till ombudsmännen. ombudsmän har inte redovisat några avsättningar eller ansvarsförbindelser med anledning av sådana åtaganden. Skulle frågan om chefspension aktualiseras är det SPV som administrerar och betalar ut pensionen. SPV i sin tur fakturerar ombudsmän för kostnaden. Riksrevisorerna väljs enligt 13 kap. 8 § regeringsformen av . Av 13 kap. 6 § riksdagsordningen följer att en riksrevisor väljs och inte kan väljas om. Lön, avgångsersättning och övriga anställningsförmåner för riksrevisorerna beslutas av till ombudsmän och riksrevisorerna, se 1 § lagen med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. Nämnden tillämpar riksdagsstyrelsens föreskrift om tillämpningen av förordningen om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning och dess föregångare i förhållande till riksrevisorerna. redovisar åtaganden vad gäller chefspensioner enligt följande. När en rätt till chefspension aktualiserats redovisas åtagandet som en avsättning för det nästkommande året och som en ansvarsförbindelse. Avsättningarna redovisas mot anslag på kostnadsmässig grund. Utbetalningar av chefspension administreras av SPV. SPV fakturerar i sin tur för utbetalningarna. Myndigheterna under regeringen gör inte några avsättningar för förväntade utbetalningar av chefspensioner. Administrationen av chefspensioner sköts av SPV. SPV fakturerar inte myndigheterna för eventuella utbetalningar utan kostnaden belastar det under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning uppförda anslaget Statliga tjänstepensioner m.m. SPV tar upp en avsättning för chefspension i sin balansräkning först när någon blivit beviljad en sådan pension. Motivet till att det inte görs någon avsättning tidigare, dvs. för chefsförordnandet, är att det inte är möjligt att beräkna i hur många fall rätten till chefspension kommer att utnyttjas. SPV redovisar inte avsättningen mot anslag utan redovisningen mot anslag sker på utgiftsmässig grund, dvs. i princip när en utbetalning görs. Att anslagsredovisning sker på utgiftsmässig grund beror på att kostnaden hos SPV inte utgör en förvaltningsutgift utan en övrig utgift. Övriga utgifter redovisas mot anslag det budgetår till vilket utgiften hänför sig, se 4 kap. 3 § budgetlagen (2011:203), 12 § anslagsförordningen (2011:223) och 6 § REA-lagen. 14.2 Ansvaret för pensionsåtagandena Kommitténs bedömning: Någon särskild reglering av myndigheternas ansvar för åtaganden om chefspension hänförliga till befattningshavare vid myndigheten behövs inte. Ansvaret för pensionsåtagandena och innebörden av ansvaret Åtaganden om chefspension finns i förhållande till ledamöterna i direktion, riksdagsdirektören, ombudsmän och riksrevisorerna. Det är alltså en fråga som berör samtliga myndigheter under . Vad gäller sedvanliga pensionsförmåner (individuell ålderspension [IÅP] och kompletterande ålderspension [KÅPAN] enligt PA 03 och övriga pensions- och försäkringsförmåner) sköter SPV detta åt myndigheter och finansieringen av dessa förmåner sker genom de avgifter och som myndigheterna löpande betalar till SPV. Premierna ska utöver själva förmånerna också täcka SPV:s kostnader för administrationen. Finansieringen av chefspensioner, till den del som kan betalas ut , ingår inte i dessa avgifter och . Sådana åtaganden behandlas som myndighetens eget pensionsåtagande även om administrationen av åtagandena sköts av SPV. Inte heller för myndigheter under regeringen ingår chefspensionerna i de som myndigheterna löpande betalar till SPV. Trots detta utgör chefspensionerna inte ett eget åtagande för dessa myndigheter och belastar således inte myndigheternas anslag. I betänkandet Myndighetschefers villkor (SOU 2011:81 s. 118 f.) anförs följande. Bakgrunden till att någon avgiftsfinansiering inte sker för utbetalning av chefspensioner för regeringens myndigheter kan antas vara den att det är regeringen som är dessa arbetstagares arbetsgivare. Mot denna bakgrund framstår det också som naturligt att en myndighet inte ska behöva bära ett sådant kostnadsansvar. Från verksamhetssynpunkt bör den som beslutar om en förmån också stå för kostnaden för den. Att chefspension inte tjänas in för anställning kan förklaras med att staten först i ett visst läge får vetskap om huruvida det kommer att bli en förmån eller inte. Dessutom samordnas (minskas) avgångsförmånerna med eventuella förvärvsinkomster. Kommittén kan alltså konstatera att ett åtagande om chefspension hos myndigheter behandlas som ett s.k. eget åtagande och att det är myndigheten som ska redovisa det aktuella åtagandet och finansiera det från sitt anslag. Hos myndigheter under regeringen däremot är ett åtagande om chefspension inte myndighetens och finansiering sker med de avsättningar som görs för övriga förmåner inom pensionssystemet. De skäl som redovisats ovan till varför ordningen ser ut som den gör för regeringens myndigheter – att det inte är myndigheten som beslutar om förmånerna och att staten först i ett visst skede får vetskap om huruvida en förmån kommer att aktualiseras eller inte – kan i viss utsträckning också göras gällande i förhållande till myndigheter. myndigheter som kan aktualisera en rätt till chefspension, utom som direktionsledamot hos , är sådana att de tillsätts av och inte av myndigheten. Det är inte heller alltid myndigheten som beslutar om rätten till chefspension för dessa befattningshavare. Det är vidare också först i ett visst läge som vetskap nås om en förmån kommer att bli aktuell eller inte. Inte ens i förhållande till riksrevisorerna, som är de enda befattningshavare som inte kan väljas om, kan det redan vid förordnandetillfället sägas vara klart att en rätt till chefspension kommer att Även om en riksrevisor inte kan väljas om finns det inte något som hindrar att en riksrevisor efter fullgjord förordnandetid får en annan anställning, en anställning som gör att ingen eller en mindre del av chefspensionen ska betalas ut. Likaså kan det inträffa att en riksrevisor av någon anledning inte kvarstår hela förordnandeperioden och har då enligt huvudregeln inte rätt till chefspension. Ytterligare ett skäl för att alla åtaganden om chefspensioner inom staten bör hanteras på samma sätt är att den kvalifikationstid som krävs för rätt till chefspension, i form av chefsanställning inom staten på viss nivå, kan ha fullgjorts hos såväl myndigheter under regeringen som . Av tillkännagivande framgår emellertid att avsikten är att ansvaret för åtaganden om chefspensioner även ska vara Riksrevi- Kommittén föreslår därför inte någon ändring när det gäller ansvaret för åtaganden om chefspensioner. I fråga om myndigheterna under ska därför även fortsättningsvis den enskilda myndigheten bära ansvaret för de åtaganden om chefspension som finns i förhållande till befattningshavare Det sagda innebär också att myndigheten har ansvaret för att säkerställa att utbetalningarna av sådana pensioner blir riktiga. har överlåtit till SPV att administrera myndighetens pensions- I detta uppdrag ingår inte bara att betala ut chefspensionen utan också att besluta om och beräkna pensionens storlek. Till stöd för detta har SPV ett regelverk som bl.a. innehåller bestämmelser om skyldighet för förmånstagaren att anmäla sina inkomstförhållanden till SPV och lämna de uppgifter om inkomstförhållandena som SPV begär. Att detta regelverk också ska tillämpas i förhållande till myndigheter framgår av Riksdags- Det är alltså varje enskild myndighet som ska bära ansvaret för att utbetalningarna av chefspension till befattningshavare vid myndigheten blir Myndigheterna har emellertid, i likhet med vad som gäller för myndigheter under regeringen, uppdragit åt SPV att sköta denna hantering. Det är således SPV som inom ramen för sin administration av chefspensions- förmånerna ska inhämta erforderliga upplysningar från den som är berättigad Myndigheterna måste dock naturligtvis inom ramen för sedvanliga ekonomiadministrativa regler och rutiner säkerställa att fakturan från SPV är riktig, men i detta ansvar kan inte anses ligga att regelmässigt kräva in underlag från förmånstagaren. En tydligare reglering av ansvaret I kommitténs uppdrag ingår också att föreslå hur ansvaret för chefspensionerna kan förtydligas i regelverket. När det gäller framgår det av 2 § första stycket 5 lagen med instruktion för att förvaltningen ansvarar för bl.a. lön och andra ersättningar till arbetstagare och arvodesberättigade hos förvaltningen. Ansvaret är således redan reglerat hos . Ledamöter i direktion utses av fullmäktige som också beslutar om ledamöternas löner och andra anställningsförmåner, vilket bl.a. innefattar rätten till chefspension. ansvar för åtaganden om chefspension för direktionsledamöterna följer därmed av samma grund som bankens ansvar för ledamöternas löner.