urf · H3A5URF1 · 2015-10-16 00:00:00 — Kostnaderna bör lämpligen redovisas fördelade på i vart fall kostnader för ledamöter och personal respektive övriga driftskostnader och med föregående års kostnader som referensuppgift. 19.11 Förslaget till lag om ändring i lagen (2013:353) med instruktion för Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.4.1. I paragrafen anges en skyldighet för myndigheten att till lämna en redogörelse över sin verksamhet under det senaste kalenderåret. Ändringen innebär ett krav på att nämnden i sin årliga verksamhetsredogörelse också ska redovisa de kostnader som är förknippade med verksamheten. Kostnaderna bör lämpligen redovisas fördelade på i vart fall kostnader för ledamöter och personal respektive övriga driftskostnader och med föregående års kostnader som referensuppgift. Översyn av det ekonomiadministrativa regelverket för myndigheter Beslut vid riksdagsstyrelsens sammanträde (dnr 1511- 2013/14) En kommitté tillkallas med uppdrag att göra en översyn av lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och , förkortad REA-lagen, och därtill hörande föreskrifter. Att ta fram kompletterande riktlinjer ingår inte i kommitténs uppdrag. -föreslå anpassning av regelverket till budgetlagens (2011:203) bestämmelser och begrepp -tydliggöra ansvarsförhållandet mellan och nämndmyndigheter när det gäller ekonomiadministrativa frågor och särskilt utreda nämndmyndigheternas redovisningsskyldighet -särskilt analysera det regelverk som styr uttag av avgifter -utreda behovet av investeringsplaner samt klarare definiera investeringar av anläggningstillgångar som används i verksamheten respektive investeringar som görs för bevarande av riksbyggnaderna -överväga i vilken författning regleringen av intern styrning och kontroll respektive internrevision lämpligast bör finnas -analysera i vilken omfattning bestämmelserna i i övrigt bör anpassas för att återspegla den utveckling som har skett i den praktiska tillämpningen -föreslå förtydliganden och förenklingar av reglerna inklusive redaktionella och språkliga förbättringar och se över regelstrukturen. Det bör stå kommittén fritt att även i övrigt föreslå vilka åtgärder som kan behöva vidtas i syfte att anpassa lagstiftningen om ekonomiadministrativa bestämmelser för myndigheter till den utveckling som har skett sedan REA-lagens tillkomst 2007. Bakgrund och gällande regler Bestämmelser om statens budget finns i 9 kap. 1–10 §§ regeringsformen. I budgetlagen (2011:203) finns ytterligare bestämmelser om budgeten som gäller för myndigheter under regeringen. I riksdagsordningens nionde kapitel finns grundläggande bestämmelser om personal och förvaltning. I lagen (2011:745) med instruktion för finns bl.a. bestämmelser om uppgifter, riksdagsstyrelsens ansvar och arbetsformer samt riksdagsdirektörens uppgifter och ansvar. Lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för , ombudsmän och och de föreskrifter som hör till denna lag reglerar ekonomiadministrationen m.m. inom riksdagsområdet. REA-lagen och föreskrifterna trädde ikraft . Bestämmelserna är utformade med den nu upphävda lagen (1996:1059) om statsbudgeten och regeringens ekonomiadministrativa bestämmelser som förebild. Strävan var att myndigheter så långt som möjligt skulle följa samma bestämmelser som regeringens myndigheter. REA-lagens och föreskrifternas utformning baserar sig främst på de förhållanden som rådde 2005. Lagen har därefter ändrats fem gånger. Den första gången genom lagen (2006:1523) som innebar ändrade ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Därefter har 6 § ändrats genom lagen (2008:1062). Bestämmelser om bl.a. intern styrning och kontroll för myndigheter infördes genom lagen (2010:1818). De två senaste ändringarna i REA-lagen har avsett bl.a. reglering av nämnder (2012:892) och reglering av (2013:356). En utgångspunkt bör liksom vara att myndigheter, i de fall det är lämpligt, ska följa motsvarande bestämmelser som gäller för myndigheter under regeringen. Relevanta delar av budgetlagen (2011:203) bör utgöra en förebild för översynsarbetet. Kommittén bör inte föreslå regler som i onödan inskränker systemets flexibilitet. Översynen ska göras med beaktande av riksdagsmyndigheternas särskilda ställning. har, till skillnad från övriga myndigheter under , en självständig förmögenhetsförvaltning och fastställer själv sin budget. Vidare gäller att en ekonomiadministrativ reglering för måste vara förenlig med de särskilda krav på centralbanksoberoende som finns i EUF- fördraget. Ekonomiadministrativa bestämmelser för bör även fortsättningsvis regleras i lagen (1988:1385) om riksbank. Nämndmyndigheterna är självständiga myndigheter under med eget verksamhetsansvar. Nämndernas verksamhet finansieras av anslag. Av instruktion följer att förvaltningen ska sköta nämndmyndigheternas kanslistöd, bl.a. ekonomiadministrationen. Enligt 1 § REA-lagen gäller lagen för den verksamhet som ansvarar för. I fråga om den finansiella redovisningen ska alltså tillämpa REA-lagen. Detsamma bör gälla kravet på bedömning av om den interna styrningen och kontrollen är betryggande såvitt gäller nämndmyndigheternas ekonomiadministration men däremot inte när det gäller sakverksamheten i nämnderna. ska respektive nämndmyndighet redovisa sitt resultat till i en årlig verksamhetsredogörelse. blev dock skyldig att upprätta en sådan redogörelse först . Nämndmyndigheterna ska vid redovisningen inte tillämpa REA-lagen. I förarbetena till de lagändringar som trädde i kraft (framst. 2012/13:RS1 Reglering av nämnder) anfördes att verksamhetsredogörelsen bör innehålla uppgifter om nämndens arbetsuppgifter, ledamöter, hur verksamheten bedrivs och de övriga upplysningar som behövs för att ge en rättvisande bild av verksamheten. Mot denna bakgrund bör kommittén tydliggöra ansvarsförhållandet mellan och nämndmyndigheterna när det gäller ekonomiadministrativa frågor och särskilt utreda nämndmyndigheternas redovisningsskyldighet. Kommittén ska särskilt se över regleringen av de avgifter som myndigheterna tar ut för genomförda uppdrag, varor och tjänster samt för upplåtelser av lägenheter och lokaler. Kommittén bör belysa på vilka grunder avgifter tas ut och om regelverket rörande avgifterna bör ändras. När det gäller investeringar bör kommittén analysera behovet av investeringsplaner hos myndigheterna, var besluten bör fattas och vilka beloppsgränser som bör gälla. Vidare bör investeringar i anläggningstillgångar som används i verksamheten respektive investeringar som görs för bevarande av riksbyggnaderna klarare definieras. Särskilt om intern styrning och kontroll och internrevision Kommittén bör överväga i vilken författning regleringen av intern styrning och kontroll respektive internrevision lämpligast bör finnas, då den regleringen inte enbart rör ekonomiadministration. Utredningsarbetet ska bedrivas i en kommitté under ledning av med representanter för , ombudsmän, , och . Synpunkter bör även inhämtas från nämndmyndigheter i de frågor som särskilt rör nämnderna. Kommittéförordningens (1998:1474) bestämmelser ska tillämpas. Utredningar inom närliggande områden Kommittén ska beakta det uppdrag som () redovisade i en rapport med förslag till ändringar i föreskrifter och allmänna råd om förbättrad redovisning och kontroll av statens investeringar. Ändringsförslagen kommer enligt ESV:s bedömning att beredas för att träda i kraft . ESV gör i sin rapport bedömningen att det inte behövs några förordningsändringar i det ekonomiadministrativa regelverket till följd av verkets förslag om planering och budgetering av investeringar. Däremot ser ESV ett behov av en ändring i förordningen (2000:605) om årsredovisning och budgetunderlag, förkortad FÅB, när det gäller myndigheternas redovisning och analys av utfall avseende investeringsbudgetar. finns det inte några regler i budgetlagen om när regeringen ska presentera en investeringsplan i budgetpropositionen eller vad en sådan ska innehålla. ESV bedömer att en eventuell reglering i budgetlagen av investeringsplaner och uppföljning av dessa bör övervägas först när tillämpningen har funnit en stabil och ändamålsenlig form. Kommittén bör vidare beakta betänkande. Regeringen beslutade att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppdrag att göra en översyn av budgetprocessen. Kommittén har haft till uppgift att bl.a. överväga hur dagens praxis för budgetbehandling bör regleras i syfte att tydliggöra gällande ordning, om det finns skäl att behandla inkomstrespektive utgiftssidan på statens budget på ett mer enhetligt sätt och behovet av nya eller ändrade bestämmelser som klargör ansvar för det medelfristiga budgetperspektivet. Kommittén överlämnade sitt slutbetänkande En utvecklad budgetprocess – ökad tydlighet och struktur (SOU 2013:73). Kommitténs arbete är slutligen beroende av en ändring i riksdagsordningen som har föreslagits av av riksdagsordningen. Av 3 kap. 8 § i den nuvarande riksdagsordningen och dess tilläggsbestämmelser framgår inom vilka områden som riksdagsstyrelsen får göra framställningar hos . Någon bestämmelse som uttryckligen möjliggör framställningar på det ekonomiadministrativa området finns inte. Riksdagsstyrelsen har i sin framställning 2013/14:RS3 Översyn av riksdagsordningen med anledning av kommitténs betänkande föreslagit en tilläggsbestämmelse (9.16.2). Förslaget innebär att riksdagsstyrelsen får göra framställningar hos i frågor som gäller riksdagsarbetets bedrivande, hör till styrelsens handläggning eller gäller den ekonomiadministrativa lagstiftningen för , ombudsmän och . riksdagsstyrelsen gör en framställning som gäller sådan ekonomiadministrativ lagstiftning ska de berörda myndigheterna ges tillfälle att yttra sig. riksdagsordningen föreslås träda i kraft . Kommittén ska senast redovisa sina överväganden och förslag. De författningsförslag som krävs för att förslagen ska kunna genomföras ska bifogas. Tilläggsdirektiv och förlängd tid för översynen av det ekonomiadministrativa regelverket för myndigheter Beslut vid riksdagsstyrelsens sammanträde (dnr 1511- 2013/14) Den av riksdagsstyrelsen tillsatta kommitté som har i uppdrag att göra en översyn av det ekonomiadministrativa regelverket för myndigheter, den s.k. , ska också dels reda ut om sådana oklarheter kring ansvaret för chefspensioner som finansutskottet påtalat i sitt betänkande årsredovisning 2013 (bet. 2013/14:FiU35) även finns hos övriga myndigheter under , dels föreslå hur regelverket kan förtydligas när det gäller ansvaret för och redovisningen av de aktuella pensionerna. Kommitténs uppdrag ska redovisas . Bakgrund och gällande regler Riksrevisorerna omfattas av rätten till chefspension, dvs. en rätt till ersättning som faller ut om en f.d. riksrevisor inte får någon ny anställning . har inom ramen för sin behandling av årsredovisning framfört synpunkter på hur ansvaret för riksrevisorernas chefspensioner redovisas och är reglerat. har i sitt betänkande föreslagit att riksdagsstyrelsen ska ges tillkänna att även ska ta fram författningsförslag som tydliggör att det är som har arbetsgivaransvaret och det ekonomiska ansvaret för riksrevisorernas chefspensioner. har beslutat i enlighet med förslaget i betänkandet (rskr. 2013/14:299). Val av riksrevisorer samt deras lön och anställningsförmåner regleras i 13 kap. 8 § regeringsformen och 13 kap. 5–6 §§ riksdagsordningen respektive 1 § lagen (2012:882) med instruktion för till ombudsmän och riksrevisorerna. Vidare omfattas riksrevisorerna av chefspensionsavtal, förordningen (1991:1160) om förordnandepension m.m., förordningen (1995:1038) om statliga chefspensioner m.m. och förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefs- Av finansutskottets betänkande framgår att utskottet anser att ansvaret för riksrevisorernas chefspensioner är oklart och att detta får konsekvenser för dels redovisningen av pensionsåtagandet, dels vem som ansvarar för kontrollen av ersättningar från andra arbetsgivare när förordnandet som riksrevisor upphört. Utgångspunkten har varit att alla riksdagsmyndigheter i möjligaste mån ska följa samma regler. bör därför utifrån de uppgifter som lämnas i finansutskottets betänkande om hur riksrevisorernas chefspensioner hanteras dels reda ut om det finns motsvarande oklarheter kring chefspensioner hos övriga myndigheter under , dels föreslå hur regelverket kan förtydligas när det gäller ansvaret för och redovisningen av de aktuella pensionerna. Förslagen måste beakta riksdagsmyndigheternas särskilda ställning. ska enligt sina direktiv redovisa sitt uppdrag senast . Tiden för redovisning av kommitténs arbete ska förlängas. Kommittén ska redovisa sina överväganden och förslag och bifoga de författningsförslag som krävs för att förslagen ska kunna genomföras. Förslag till föreskrifter till lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter Riksdagsstyrelsens föreskrift till lagen (20XX:XX) om budget och ekonomiadministration för myndigheter Riksdagsstyrelsen föreskriver med stöd av 10 kap. 1 § lagen (20XX:XX) om budget och ekonomiadministration för myndigheter följande. 1 § I denna föreskrift finns bestämmelser om tillämpningen av lagen (20XX:XX) om budget och ekonomiadministration för myndigheter. 2 § Föreskrifterna ska tillämpas om inte något annat följer av en lag eller ett särskilt beslut av . 2 kap. Budgetering och redovisning mot inkomsttitlar och anslag 1 § I detta kapitel finns bestämmelser i anslutning till 2 kap. lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. 2 § Med inkomsttitel avses en post i statens budget mot vilken inkomster som myndigheten inte får disponera ska redovisas. 3 § Med anslag avses ett ramanslag som har anvisat en myndighet med ett visst belopp för ett bestämt ändamål. 4 § Myndigheten får disponera ett anslag med det anvisade beloppet, med tillägg för överfört anslagssparande och beslutad anslagskredit, och med avdrag för indragningar och utnyttjad anslagskredit från föregående år. 5 § Med anslagssparande avses vad myndigheten vid budgetårets slut inte har utnyttjat av ett anslag sedan indragningar räknats bort. BILAGA 3 FÖRSLAG TILL FÖRESKRIFTER TILL LAGEN OM BUDGET OCH EKONOMIADMINISTRATION Ett anslagssparande på ett anslag som huvudsakligen avser förvaltnings- utgifter ska som huvudregel inte överstiga . på ett sådant anslag överstiger ska myndigheten kommentera detta Myndigheten ska i årsredovisningen också kommentera större anslagssparanden på andra anslag än sådana som huvudsakligen avser 6 § Ett beslut om att inte använda medel på ett anvisat anslag (indragning av anslagsbelopp) kan fattas av eller myndigheten eller framgå direkt av villkoren för anslaget. Myndigheten får besluta om indragning, om medlen inte behövs för det av beslutade ändamålet med anslaget. Har myndigheten beslutat om en indragning av anslagsbelopp ska myndig- heten kommentera detta i årsredovisningen. 7 § En myndighet som anvisats ett anslag har rätt att enligt gällande villkor och bestämmelser använda statens medel för de ändamål som anslaget avser och är skyldig att redovisa utgifter och inkomster mot anslaget enligt 8–13 §§. Redovisning mot inkomsttitlar och anslag 8 § Myndigheten ska redovisa inkomster och utgifter mot inkomsttitlar och anslag i enlighet med indelningen i anslagsdirektivet. 9 § Med avgifter i 2 kap. 10 § lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter jämställs också andra liknande ersättningar (försälj- ningsinkomster, kostnadsersättningar och finansiella ersättningar) som till sin karaktär liknar avgifter. Med övriga inkomster i samma bestämmelse avses sådana inkomster som inte är avgifter eller andra liknande ersättningar. 10 § Med utgifter för transfereringar i 2 kap. 11 § lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter avses utöver betalning av kontanta medel också andra former av förmögenhetsöverföringar. Med förvaltningsutgifter enligt samma bestämmelse avses i huvudsak sådana utgifter som i myndighetens resultaträkning redovisas under rubriken Med övriga utgifter enligt samma bestämmelse avses sådana utgifter som inte är transfereringar eller förvaltningsutgifter. 11 § Utgifter för anskaffning av sådana anläggningstillgångar som ska finansieras med anslag ska redovisas mot anslag med ett belopp som motsvarar FÖRSLAG TILL FÖRESKRIFTER TILL LAGEN OM BUDGET OCH EKONOMIADMINISTRATION FÖR Med anskaffningsvärde avses det värde som en pågående anskaffning eller en färdigställd tillgång har tagits upp till i balansräkningen. Om en tillgång uppförs ska redovisning mot anslag göras med ett belopp motsvarande bruttoökningen av anskaffningsvärdet . 12 § Redovisning mot inkomsttitlar och anslag ska göras minst en gång . 13 § Avgifter och förvaltningsutgifter ska, om inte annat framgår av andra eller tredje styckena, redovisas mot inkomsttitlar och anslag den månad då bokföringsskyldigheten föreligger enligt förordningen (2000:606) om myndigheters bokföring. Utgifter för lokal- och markhyra och avskrivningar ska redovisas mot anslag den månad till vilken kostnaden hänför sig. Avgifter och förvaltningsutgifter som har en stor påverkan på årets utfall på en inkomsttitel eller på månadens utfall på ett anslag ska redovisas mot inkomsttitel respektive anslag den månad till vilken intäkten eller kostnaden hänför sig. 14 § Myndigheten ska under budgetåret löpande följa upp och göra prognoser för anslagsutnyttjandet. Uppföljning och prognos ska göras för samtliga anslag som myndigheten disponerar. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser i anslutning till 3 kap. 1 och 2 §§ lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. 2 § Framtida utgifter med anledning av ett beslutat beställningsbemyndigande ska redovisas mot det anslag till vilket bemyndigandet är kopplat. 3 § Myndighetens utestående åtaganden för ett visst ändamål får i slutet av budgetåret högst uppgå till det belopp som ett beslutat beställningsbemyndigande anger. Med utestående åtaganden avses ingående åtaganden som har gjorts under tidigare budgetår ökat med nya åtaganden som gjorts och som medför utgifter under ett följande budgetår minskat med årets infrianden av gjorda åtaganden . Ett åtagande infrias när den utgift som åtagandet ger upphov till redovisas mot anslaget. BILAGA 3 FÖRSLAG TILL FÖRESKRIFTER TILL LAGEN OM BUDGET OCH EKONOMIADMINISTRATION 4 § När myndigheten utnyttjar ett bemyndigande ska åtagandet redovisas mot det beslutade bemyndigandet. Samtliga åtaganden som medför utgifter under följande budgetår ska redovisas mot bemyndigandet. 5 § Beräkning och redovisning av ett bemyndigande ska göras med ledning av vad som anges i 9 kap. 3 § förordningen (2000:605) om årsredovisning och Åtaganden i den löpande verksamheten 6 § Myndigheten får inte med stöd av bestämmelsen i 3 kap. 2 § lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter ingå åtaganden som förutsätter en ökad tilldelning av anslag under kommande budgetår. Finansiering av investeringar samt rörelsekapital 1 § I detta kapitel finns bestämmelser i anslutning till 4 kap. 1, 7 och 8 §§ lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Anläggningstillgångar som används i myndighetens verksamhet 2 § Myndighetens samtliga investeringar i anläggningstillgångar som används i verksamheten och som ska finansieras med lån ska rymmas inom den låneram som har beslutat för budgetåret. Vad som anges i första stycket gäller också i förhållande till sådana investeringar som finansieras från räntekontot enligt 3 § eller anskaffas genom leasing. 3 § Myndigheten får tillfälligt, inom gällande kreditram, använda räntekontot för att finansiera investeringar i anläggningstillgångar som används i verksamheten. En omvandling till lån ska ske under det halvår som en anläggningstillgång har anskaffats. I fråga om anläggningstillgångar under uppförande ska lån tas upp för de utgifter som bedöms redovisas som anläggningstillgång . Lån behöver dock inte tas upp förrän påföljande halvår för tillgångar anskaffade eller delvis uppförda efter respektive . 4 § Myndighetens samlade lån för anläggningstillgångar som används i verksamheten får inte väsentligt avvika från motsvarande tillgångars bokförda värden per och per . Om låneskulden vid avstämningstillfället är lägre än det bokförda värdet för motsvarande tillgångar ska avistalånet belastas med ett belopp motsvarande skillnaden. Är låneskulden högre ska en amortering på avistalånet göras. FÖRSLAG TILL FÖRESKRIFTER TILL LAGEN OM BUDGET OCH EKONOMIADMINISTRATION FÖR MYNDIGHETER BILAGA 3 5 § Anslagsmedel som har anvisats myndigheten och som ska föras till myndighetens räntekonto ska föras till räntekontot med en tolftedel om det inte framgår av myndighetens anslagsdirektiv att överföringen ska göras med någon annan fördelning. 6 § Har myndigheten under löpande budgetår anvisats ytterligare medel på ett anslag ska det beloppet föras över till myndighetens räntekonto jämnt fördelat på de betalningstillfällen som återstår under budgetåret. 7 § Har beslutat om en indragning av anslagsbelopp ska det belopp som återstår att föra över till myndighetens räntekonto under budgetåret reduceras med motsvarande belopp. Reduceringen ska fördelas jämnt över de betalningstillfällen som återstår under budgetåret. Om en indragning av ett anslagsbelopp har beslutats så sent under budgetåret att den inte kan regleras genom en minskning av de anslagsmedel som återstår att föra över till myndighetens räntekonto, ska myndigheten föra över medlen till statens centralkonto. Detsamma gäller om ett beslut om indragning har fattats av myndigheten. 8 § Har myndigheten anvisats ett anslagsbelopp som den inte får föra över till följande budgetår ska myndigheten, om medlen förts till myndighetens räntekonto, betala tillbaka beloppet plus ränta till dagen för återbetalning. Beloppet ska föras över till statens centralkonto efter budgetårets utgång, dock senast när myndigheten har upprättat sin årsredovisning. Motsvarande gäller om en indragning av ett anslagsbelopp enligt 7 § andra stycket överstiger de överföringar som återstår under budgetåret. 9 § Har myndigheten inkomster som den inte får disponera, ska myndigheten föra över medlen till statens centralkonto och redovisa beloppet mot en inkomsttitel. Om inkomsterna är av mindre omfattning får medlen i stället sättas in på myndighetens räntekonto för att vid budgetårets utgång föras över till statens centralkonto. Överföringen ska göras . 10 § Disponerar myndigheten anslag som inte ska föras över till ett räntekonto får myndigheten utnyttja statens centralkonto för betalningar hänförliga till anslaget. 11 § Har myndigheten både räntebelagda och icke räntebelagda anslag ska de utgifter som redovisas mot ett räntebelagt anslag betalas från räntekontot. Utgifter som redovisas mot ett icke räntebelagt anslag ska betalas från statens BILAGA 3 FÖRSLAG TILL FÖRESKRIFTER TILL LAGEN OM BUDGET OCH EKONOMIADMINISTRATION Om betalning har skett till eller från fel betalningsflöde ska rättelse ske genom en överföring mellan betalningsflödena. Om en utgift till en viss del redovisas mot ett räntebelagt anslag och till en viss del mot ett icke räntebelagt anslag ska betalning ske från räntekontot. Därefter ska en korrigering göras mellan betalningsflödena genom en över- föring från statens centralkonto till räntekontot. 12 § Överföringar mellan statens centralkonto i och myndighetens räntekonto görs som en överföring till eller från . 13 § Betalningar till eller från myndighetens räntekonto ska göras via de bank- konton som är anslutna till räntekontot. 14 § Inbetalningar som avser sådana avgiftsinkomster, ersättningar, bidrag och andra likvida medel som myndigheten får disponera och som används för att finansiera den egna verksamheten ska föras till myndighetens räntekonto. Utbetalningar för motsvarande utgifter ska ske genom räntekontot. Förvärv och överlåtelse av egendom 1 § I detta kapitel finns bestämmelser i anslutning till 5 kap. 10 och 12 §§ lagen om budget och ekonomiadministration för myndigheter. Försäljningsinkomster som ska redovisas mot en inkomsttitel