rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — Kultur som komponent i ett samhälles attraktionskraft Ett flertal aktörer har i uppföljningen betonat att kulturen är en viktig kompo- nent i ett samhälles attraktionskraft. I de regioner där modellen stimulerat till starka och profilerade kulturplaner, både kommunalt och regionalt, menar att kulturens värde också har lyfts i vidare perspektiv. Där erkänns ett vitalt och mångfacetterat kulturliv som en viktig komponent för attraktions- kraften i ett samhälle. menar att kulturen skulle kunna användas mycket mer inom det regionala utvecklingsarbetet. Kulturutbud är viktigt för att locka nya kreativa invånare till en kommun. Operan uppger att kommun medvetet har arbetat med kulturen som utvecklingsfaktor . Mo- dellen har inte påverkat detta arbete. Operan uppfattar att regionen inte använ- der kulturen som utvecklingsfaktor lika tydligt som kommun och kon- staterar att en svår diskussion kan uppstå när kulturens behov ställs mot t.ex. sjukvårdens behov. kommun menar dock att Region an- vänder kultur för att nå andra politiska mål. Kommunen konstaterar också att kultur länge har använts som ett verktyg för att öka städers attraktionskraft och att detta inte kan kopplas enbart till kultursamverkansmodellen. Flera har lyft upp kulturmiljöns attraktionskraft för en region. konstaterar att kulturmiljön är en potential i t.ex. kommunernas arbete med besöksfrågor: Kulturmiljön är en del i profileringen som attraktiv kommun och viktig för besöksnäringen. Kulturmiljöer är ofta gratis för besökarna – de har därför inte setts som något som man kan tjäna pengar på. Men numera anordnas ofta arrangemang kring kulturmiljöerna och där kan man tjäna pengar. Det finns numera en medvetenhet kring kulturarvets betydelse för regional ut- veckling, men det kan också kanske finnas en övertro på hur mycket pengar man kan tjäna.242 konstaterar att det pratas mer om kulturens roll för näringslivet . menar att det är svårt att säga om 242 , intervju . frågorna ligger i tiden allmänt eller om det beror på modellen. Han menar att inriktningen mot en större delaktighet är positiv så länge det inte betyder att kulturmiljöfrågorna trivialiseras. menar att modellen inte har ökat viljan att använda kulturen i andra syften, t.ex. som marknadsföring. Kulturen riskerar bli ett instrument för att uppnå andra syften Kulturanalys har i en utvärdering kommit fram till att länsteatrarnas roll som regional resurs förstärks. Kulturanalys menar att detta i förlängningen riskerar att leda till att länsteatrarna blir instrument för den regionala politiken, vilket innebär ett minskat inflytande över den konstnärliga verksamheten.243 har framfört att kulturens egenvärde betonas och att kulturens roll som utvecklingsfaktor bygger på kulturens egenbetydelse: Kulturskaparna har ett pragmatiskt förhållningssätt till detta. Det finns en viss rädsla inför detta, men ingen upplever att kulturskaparna har blivit ett redskap för t.ex. regionalt utvecklingsarbete eller turism.244 I denna uppföljning har ett antal aktörer lyft fram att modellen innebär att kul- turen ibland får en instrumentell roll, och att den beskrivs som ett medel för att uppnå t.ex. regional utveckling. KLYS har i uppföljningen framfört att det finns en risk att kulturplanerna anpassas till aspektpolitiken och ska fogas in i regional utveckling när landstingen görs om till regioner. KLYS konstaterar att i vissa kulturplaner ses kulturen som ett medel för att uppnå andra mål. KLYS menar att den politiska processen för regional kulturpolitik kan påver- kas och att det finns en risk för att tillväxt- och nyttoaspekter i de regionala utvecklingsplanerna skymmer frågor om kulturens och konstens egenvärden när landstingen görs om till regioner. Det finns också risk att regionernas po- litiker inte har rätt kompetens att bedöma kulturplanerna. Exempelvis kulturscenen Inkonst i anser att det är bra om kultur inte blir något instrumentellt, och man upplever att är relativt förskonat från ett sådant tänkande. En annan av de besökta kulturverksamheterna i , Konstitutet, har följande syn på frågan: Frågan om hur konsten kan främja en regions utveckling är del av en gam- mal diskussion. Konstitutet menar att det är fel väg att gå. I stället gäller det att få företag att förstå att om man satsar på design så främjar det före- tagets utveckling och kommuner att inse att om man satsar på konst och kultur så blir man en mer attraktiv ort för invånare och näringsliv. Om man gör på det sättet så blir det bra – annars blir det ytligt och påklistrat.245 Det har funnits en stark förhoppning om att kulturen ska kunna knytas mer till näringslivet. menar dock att detta inte ger något. Det finns en övertro på kulturens betydelse för t.ex. regional utveckling, och man beto- nar att det inom teatern finns en stolthet och vilja att värna den professionella kulturen. En annan av institutionerna i , Musik i Syd, menar att frågan 243Kulturanalys (2014). 244Statens kulturråd, intervju . 245Konstitutet, intervju . om kulturen som utvecklingsfaktor dock är ett ”spöke” och att debatten kring detta kan betecknas som en ”ankdamm”. Kulturen står stark i och det finns en stor frihet. Det är roligt om institutionerna kan medverka till t.ex. fler besökare i . Det finns ingen press på institutionerna att man ska anpassa repertoaren så att fler besökare lockas.246 I förs det en livlig debatt om kulturens roll i samhället och om hur kultur kan användas för utveckling. Regionen har uppgett att ”kulturdriven tillväxt” var ett begrepp som särskilt kommun använde inför kulturhu- vudstadsåret. Detta ifrågasattes av kulturskaparna, men enligt regionen har man lämnat den retoriken. Regionen uppger att man i har nått konsensus om att kulturen utvecklar samhället. KRO menar att regionen gärna skriver fint om hur man ska använda kultur i utvecklingsar- betet: Men det är vackra ord utan handling. Konstnärerna saknar en beskrivning av hur man ska göra detta.247 Kulturella och kreativa näringar Flera aktörer har i uppföljningen tagit upp KKN-perspektivet, dvs. hur kultur- samverkansmodellen förhåller sig till arbetet med kulturella och kreativa nä- ringar (KKN). Regeringen anger i årets budgetproposition att kulturella och kreativa näringar blir alltmer betydelsefulla och att ligger i utveckl- ingens framkant.248 Ett exempel på hur KKN-perspektivet används kan hämtas från som konstaterar att regionens nya strategi för film och rörlig bild för greppar både näringslivs- och kulturaspekterna av filmmediet och att det har blivit möjligt att förverkliga ett KKN-perspektiv. menar att det hade varit svårt utan kultursam- verkansmodellen. Koppling till regional tillväxtpolitik Ett annat område som bygger på en dialog mellan olika nivåer är den regionala tillväxtpolitiken. Den handlar om åtgärder för att ta till vara hela landets ut- vecklingskraft, tillväxtpotential och sysselsättningsmöjligheter. Området om- fattar frågor som regionala utvecklingsstrategier, regionala företagsstöd, stöd till kommersiell service och EU:s regionalfondsprogram. Den regionala till- växtpolitiken genomförs med ett delat ansvar och i samspel mellan den regi- onala och nationella nivån. Därför behöver regeringen föra dialog med den regionala nivån om politikens inriktning, förutsättningarna för dess genomfö- rande och framtida utmaningar och utvecklingsmöjligheter. beslu- tade regeringen att inrätta ett forum för hållbar regional tillväxt och attrak- 246Musik i Syd, intervju . 247KRO , intervju . 2015/16:1 utg.omr. tionskraft för perioden –2020. Forumet ska bidra till en stärkt dialog och samverkan om strategiskt viktiga frågor för den regionala utvecklingen i hela Inom den regionala tillväxtpolitiken finns ett kontinuerligt samarbete med fortlöpande dialoger mellan regional och nationell nivå.249 249 , intervju . 9 Administrativt arbete inom modellen –Kultursamverkan är en tidskrävande modell. ses ofta samver- kan och samråd som en investering. –Modellen kan leda till att de regionala kulturkonsulenterna får en föränd- rad roll. –Modellen medför omfattande krav på redovisning och återrapportering. –Det finns en oro för att modellen leder till att pengar går från kulturverk- samheter till administration, men det saknas uppgifter om administrativa kostnader. Kultursamverkan är en tidskrävande modell Kulturanalys har i en utvärdering visat att kultursamverkansmo- dellen är en tidskrävande modell som också kräver stora administrativa resur- ser. Kulturanalys undersökte 2014 vilka konsekvenser kultursamverkansmo- dellen har för länsteatrarnas verksamhet när det gäller det administrativa och konstnärliga arbetet. Kulturanalys kom bl.a. fram till att teaterchefernas roll blir alltmer administrativ, och de får mindre tid att ägna sig åt det konstnärliga arbetet. Denna uppföljning visar att kultursamverkansmodellen innebär att de olika aktörerna måste sätta av mycket tid och resurser till olika delar av arbetet inom ramen för modellen: dels olika former av dialog genom samverkan och samråd och framtagande av den regionala kulturplanen, dels arbete med bidragsansök- ningar, redovisningar, uppföljningar och utvärderingar. Modellen upplevs ha lett till ökade administrativa kostnader Modellen handlar bl.a. om att ta fram regionala kulturplaner. Uppföljningen visar att arbetet med att ta fram kulturplanerna genom samverkan och samråd leder till många möten och därefter mycket arbete för regionerna med att ta hand om det som sägs på mötena. I uppföljningen har ett antal aktörer framfört att modellen har lett till mer byråkrati. SKL menar att modellen kräver mycket resurser och betonar att det är regi- onerna som betalar för administrationen. Processerna kring kulturplanerna är arbetskrävande och tar i anspråk mycket av regionernas resurser, som regionerna har mycket olika förutsättningar. SKL har framfört att det, till- sammans med andra faktorer som exempelvis den statliga anslagsutveck- lingen, kan minska incitamenten för att fortsätta eller utveckla arbetet med kultursamverkansmodellen. Även bl.a. menar att modellen har lett till ökade administrativa kostnader men att det är svårt att uppskatta hur stora dessa kostnadsökningar är. Som en indikation anges att några län har ansökt om bidrag på ca för administration. 9 ADMINISTRATIVT ARBETE INOM MODELLEN konstaterar att inte har kunnat spara in några administrativa resur- ser – även de måste administrera arbetet kring redovisningar, kulturplaner m.m. Bland de besökta regionerna kan nämnas Region som i upp- följningen har betonat att administrationen till följd av kultursamverkansmo- dellen har ökat mycket i omfattning eftersom det numera inte bara är de regi- onala anslagen utan också de statliga som ska följas upp och inrapporteras till i och med deras uppföljning av kultursamverkansmodellen. Reg- ionen menar att man också kan se allt arbete med kulturplaner, kulturdialoger och samråd som en ökad administration på regional nivå som staten inte stöttat. Region har påpekat detta i sitt årliga äskande av stat- liga anslag till regionen. Även konstaterar att modellen innebär mer arbete för regionen. Tjänstemännen på konstaterar att detta också är en del i den förändrade roll som regionaliseringen har inneburit. Också kommunerna har tagit upp frågan om ökade administrativa kostna- der. Inte minst för de små kommunerna kan det vara belastande att bl.a. delta i möten. har endast en kultursekreterare. Ett halvdagsmöte inklusive re- sor tar en hel arbetsdag i anspråk och det kan vara svårt att hinna med. De få tjänstemän som småkommuner har måste dessutom spänna över många och stora områden. måste t.ex. fråga sig om man kan vara med i en kommande filmsatsning eftersom man kanske inte har de administra- tiva resurserna.250 Även flera av institutionerna har pekat på att modellen har lett till ökade ad- ministrativa kostnader. Exempelvis Länsmuseernas Samarbetsråd menar att samverkansmodellen i många regioner har resulterat i en ökning av den regi- onala kulturadministrationen, vilket innebär mindre resurser till den operativa verksamheten. Detta innebär att utan en statlig matchning av de regionala in- satserna har de ambitioner som uttrycks i de regionala kulturplanerna liten möjlighet att förverkligas. bild är alltså att modellen har ökat byråkratin inom kultursektorn med rapporteringar, planskrivande etc. utan att man kunnat se några större konkreta förändringar jämfört med tidigare. Kulturanalys har i en kommentar framfört att kostnaderna för regionerna har ökat, eftersom det handlar om kostnader som inte fanns innan modellen. Frågan blir dock mer komplicerad om man även inkluderar kostnaderna för de enskilda kulturinstitutionerna. Kulturanalys betonar att deras återrapportering till tidigare var mer omfattande än den är . Medan återrappor- teringen har minskat i volym har däremot kulturinstitutionernas dialog och möten med regioner ökat, och dessutom deltar vissa i att ta fram underlag till kulturplaner. 250 , intervju . 9 ADMINISTRATIVT ARBETE INOM MODELLEN Samverkan och samråd är en investering Flertalet intervjuade aktörer menar att modellen i och för sig har lett till ökade kostnader, men flera konstaterar att själva diskussionen och dialo- gerna om verksamheten inte känns som en belastning. Flera betonar att arbetet med att anordna möten också är en investering som känns meningsfull – det är ju det som är samverkan och samråd. En befolkningsmässigt liten kommun, , uttrycker det enligt följande: Samverkan tar tid med det ger också mycket – det är en investering. Sam- verkan måste få ta tid. Och utvärderingar ska ändå göras.251 konstaterar att modellen innebär att man måste delta i olika möten, men detta ser man mer som en möjlighet än en belastning. Tjänstemän vid läns landsting anför följande: Modellen är ett exempel på den deliberativa demokrati som vi numera går in i i modern tid, vilken bygger på dialog och samverkan. Det är en för- ändring gentemot tidigare decenniers kulturpolitik. Det måste få ta tid och resurser i anspråk att forma de nya arbetssätten, men vi tror på detta ar- betssätt som fruktbart för att förverkliga nationella och regionala kulturpo- litiska mål.252 menar att modellen tar mer tid. pekar man på att det gemensamma arbete som drivs inom ramen för samverkansrådet håller en högre kvalitet och har fler infallsvinklar genom att det från statligt håll förs gemensamma diskussioner med utgångspunkt i respektive kulturom- råde. Kulturverksamheter som en del i regioners och landstings förvaltning En fråga som har tagits upp handlar om att en del län har tagit in kulturverk- samheter som t.ex. länsmusiken som en del i förvaltningen. Bland annat Musik i Syd menar att detta innebär att länsmusiken där styrs av politiken och en förvaltningsledning, inte av en institutionsledning. Det blir därmed otydligt vem som bestämmer, vilket enligt Musik i Syd inte alls är bra: Politiker ska ställa krav på den kultur som man finansierar. Professionen ska stå för innehållet.253 Musik i Syd menar att har valt en bra modell och att det där finns en ömsesidig respekt mellan förvaltningen och kulturen. Regionernas kulturförvaltningar har påverkats Kultursamverkansmodellen innebär att landsting och regioner har fått nya uppgifter. Kulturförvaltningarna vid de intervjuade landstingen och region- erna uppger att de inte har fått fler tjänster för att administrera modellen. Vid är man medvetna om att modellen har lett till ett ökat 251Storumans kommun, intervju . 252Uppsala läns landsting, intervju . 253Musik i Syd, intervju . 9 ADMINISTRATIVT ARBETE INOM MODELLEN tryck på regionerna. Dialogen, kulturplanerna, redovisningskraven m.m. har gjort att det behövs mer administrativa resurser. Detta har varit en stor fråga i framför allt de mindre regionerna. I de besökta länen har en del kulturinstitutioner och andra aktörer haft syn- punkter på regionerna. I har kommun framfört att det bör förtydligas att syftet med modellen inte är att regionerna ska bygga upp stora och tunga organisationer. När det gäller t.ex. menar i Syd att regionen har en stor och kompetent kulturförvaltning. menar att modellen har inneburit ett ökat antal tjänstemän för att administrera modellen. Även har framfört att har en mycket stor förvaltning jämfört med en del andra län, vilket till viss del också beror på att regionen har många och stora kulturinstitutioner och aktörer. Men museet menar att den också har ökat till följd av samverkansmodellen. menar att det är positivt att administrationen nu har samlats på ett ställe som har blivit en plattform för arbetet. uppger att dess kulturförvaltning har minskat sedan samverkansmodellens in- förande, som uppdragets ambitionsnivå har utökats. Regionen upp- ger att man har effektiviserat och flyttat konsulentverksamhet. menar att man inledningsvis lade mycket resurser på att rigga modellen: Kostnaderna i och med detta har dock inte varit överdimensionerade, sna- rare var de underdimensionerade tidigare. Dessutom innebär alla omställ- ningar kostnader och man måste se utvecklingen på lite . har vi infrastrukturen på plats och modellen innebär goda förutsättningar att öka kunskaperna om kultur . Uppgiften nu är att ta vara på den organisation man har byggt.254 Modellen har förändrat konsulentrollen Flera har pekat på att samverkansmodellen kan leda till att konsulenternas roll förändras, och det finns en oro för att kompetens därmed kan gå förlorad. Det gäller framför allt när specifika konsulenttjänster ute i verksamheterna görs om till mer generella tjänster inom eller regionens förvaltning. beskrev vid uppföljnings- och utvärderingsgruppens utfrågning att flera regioner flyttar tjänster från verksamheter till den egna förvaltningen. beskrev förändringen som den största or- ganisatoriska konsekvensen av modellens införande. pekar på att den ökande placeringen av konsulenter i lands- tings- eller regionorganisationen ökar avståndet mellan konsulenterna och verksamheterna. För är det viktigt att värna konsulenternas själv- ständighet och sakkunskap. Risken är annars att konsulenten enbart blir en tjänsteman inom eller regionen. KB beskriver en utveckling mot att bibliotekskonsulenter tas bort och er- sätts av tjänstemän med mer generell kompetens. Om det saknas en 254 , intervju . 9 ADMINISTRATIVT ARBETE INOM MODELLEN kulturchef med intresse för eller kunskap om bibliotek kan det vara svårt att få gehör för bibliotekens särskilda behov. Likaså har KB upplevt att deras eget samarbete med den regionala nivån försvåras när det saknas en särskild tjänst med inriktning på biblioteksfrågor med tillräckligt mandat. För filmområdet och dess aktörer har modellen inneburit att några regioner (exempelvis , och ) har valt att integrera re- surscentrumen och samla alla kulturkonsulenter i en och samma organisation med ett gemensamt namn, som Kulturenheten, Kulturutveckling eller Kultur- centrum. De tjänster som tidigare kallades filmkonsulenter och var specialin- riktade på film har ett mer strategiskt inriktat och generellt innehåll. I stället för att utgå från olika konstområden arbetar konsulenterna utifrån kulturpla- nens utvecklingsområden (exempelvis ”arrangörer” eller ”äldre”). Filminsti- tutet menar att man i dessa regioner tappat kontinuiteten och helhetsperspek- tivet på filmområdet, vilket var poängen med att inrätta resurscentrum. Dessutom är integrationen i kulturförvaltningen problematisk för de med- borgare som vill komma i kontakt med filmverksamheterna. Det kan vara svårt för exempelvis ungdomar att förstå att man ska vända sig till regionen eller när man vill ha hjälp att spela in en film. menar att om ordet film finns med (, Film i etc.) ökar tillgäng- ligheten. Film i pekar på att filmverksamheten i andra län har blivit en mer integrerad del av regionens allmänna kulturenhet och att man därmed har tappat kontakten med civilsamhället. Samverkansmodellen har i stället skapat en kontraproduktiv struktur där pratar film med regionala kultur- chefer. Kultursamverkansmodellen har lett till att strukturerna för att alla län ska arbeta med film har försvagats. Film i har däremot fått be- hålla sitt namn, som man ser som ett starkt varumärke, och kunnat behålla sina tidigare hörnstenar: filmpedagogik, biograf- och visningsfrågor, talangut- veckling, produktion och branschutveckling. Film i har tidigare drivit stora EU-projekt, vilket också bidrar till den relativt stora självständig- heten. Några konsulenter i befinner sig rent organisatoriskt ute i verksamheterna – exempelvis är dans- och musikkonsulenterna knutna till , och teaterkonsulenterna har som huvudman. Politikerna i önskar att konsulenterna ska finnas ute i verksamheterna och närmare civilsamhället till skillnad från i vissa andra regioner där i stället konsulentresurserna knutits till de regionala kulturkansli- erna i regionerna. har i uppföljningen konstaterat att regionbiblioteket i tidigare var framstående och drev biblioteksfrågorna för hela . En- heten var placerad på , alltså ute i verksamheten. har regi- onbiblioteket inkorporerats i det allmänna regionala arbetet, och man har upp- hört med utvecklingsinsatser. uppger att den egna kommunen är tillräckligt stor för att bedriva utvecklingsarbete, men frågan är hur det går för mindre kommuner. Regionen har inget ansvar för som mötesplats 9 ADMINISTRATIVT ARBETE INOM MODELLEN och fångar därför inte upp de aspekterna. menar att regionen tap- par bort vad meningen med folkbiblioteken egentligen är. uppger att man arbetar mycket aktivt med utvecklingsfrå- gorna visavi biblioteken i hela . svunnit från regionbiblioteket och ersatts med att kommunerna getts stöd och stimulans till att utveckla sin verksamhet och sina samarbeten. nar att detta är ett arbete som har varit mycket framgångsrikt. ner bl.a. nordvästra gemensamma bibliotekssystem för tio kommuner, ett intensivt arbete kring mångspråk på över 20 av biblioteken i och uppger också att man har ett utvecklat samarbete med kring forskning, där flera av biblioteken i och Svenska Hemslöjdsföreningarnas Riks- förbund (Hemslöjden) konstaterar att kultursamverkansmodellens införande har ökat antalet byten av huvudman för hemslöjdskonsulenterna. har flyttat konsulentverksamheten från civilsamhället till eller , och ytterligare tre diskuterar att genomföra motsvarande föränd- NFH är inte generellt emot dessa huvudmannaskapsbyten men skulle önska att dialogen med civilsamhället inför denna typ av förändringar var mer omfattande så att civilsamhället får möjlighet att ställa om sin verksamhet. NFH och Hemslöjden efterlyser en mer långsiktig dialog och en omställning så att inte föreningslivet tar skada. också med viss oro hur de uppdrag som följer med medlen för främjande av hemslöjd ökar byråkratiseringen och distansen till föreningslivet. En del av de regionala pengar som går till främjande av hemslöjd borde på ett tydligare sätt också komma civilsamhället till del. När regioner i allt högre grad blir huvud- män för hemslöjdskonsulenterna uppstår ett behov av att de statliga medlen för främjande av hemslöjd på något sätt även kommer föreningslivet till del för att stärka föreningarnas roll i civilsamhället och skapa kontinuitet i verk- samhet och samverkan med andra. framhåller att regionernas tjänstemän inte automa- tiskt har kompetens inom kulturarvsområdet. Regionen har t.ex. inte någon konsulent för kulturarv som den har för konstarterna. onen dock lyckats få in kulturarvskompetens. Svårt att säga om pengar går från verksamheter till administration En av de frågor som har tagits upp i uppföljningen är om det finns forskning eller andra studier om hur det administrativa arbetet och kostnaderna för ad- ministration förändrats i och med införandet av samverkansmodellen. analys har uppgett att det inte finns några sådana studier. Det är därför svårt att säga hur de administrativa kostnaderna förändrats och om pengar flyttats från kulturverksamheter till administration. Vid den utfrågning som kulturut- skottets uppföljnings- och utvärderingsgrupp genomförde