rfr · H20WRFR14 · 2015-06-22 00:00:00 — Det tror jag att vi utifrån den allmänna debatten har passat lite grann i ute i samordningsförbunden och inte har prioriterat särskilt mycket. När man tittar på detta, även i de beredningsgrupper på tjänstemannanivå som finns, märks det nog att man inte har lyft fram de grupper som kanske har de allra största behoven. Vi ser kanske det allra största behovet på ungdomssidan, de ungdomar som inte riktigt har klarat av skolan och kommer till oss. Det är stora grupper , och där känner vi att vi inte räcker till. Så till vad vi har misslyckats med. Jag skulle nog vilja påstå att det vi har misslyckats mest med är att politiken inte har tagit ansvar för utvecklingen i tillräcklig omfattning. Politiken har under de här tio åren successivt flyttat tillbaka. Det fanns ett politiskt engagemang när Finsam startade, både i och i Arbetsförmedlingen, men är det tjänstemannaorganisationer. Det är en stor förändring. Politiken har inte den bredd som den hade när Finsam startade för att greppa över de olika samhällssektorer som det handlar om, att kunna ta ett helhetsgrepp politiskt. Det har kanske varit misslyckandet . (KD): Tack för mycket intressanta dragningar från samtliga! Jag har märkt att det finns ett stort och varmt hjärta här. Det är en bra grundförutsättning. Jag har två korta frågor. Den första är till SKL. Jag roade mig med att lyssna på en interpellationsdebatt mellan och minister . Då nämnde bland annat att landstingen hade lite svårt att komma igång. Det fanns en viss tröghet. Jag tänkte fråga hur det ser ut med landstingen, om man ser sin del i det hela. Den psykiska ohälsan ökar, och man borde kunna se de allra största resultaten i landstingen, där man kanske sparar mest, eftersom det är färre besökare där. Det var min första fråga. Den andra tror jag att jag ställer till . Frågan är: Varför är Finsam så okänt? Hur är det egentligen med kunskapen i till exempel kommunfullmäktige? Jag har själv suttit i kommunfullmäktige. Det var liksom lite grann: Det är nog bra det där med Finsam. Och en del hittar andra kanaler, så att säga, för samordning, trots att det finns en så väldigt fin arena som detta är. Det är alltså en fråga: Varför är det så okänt? , Kommuner och Landsting: Som ni har hört tidigare befinner sig landstingen i en problematisk situation. Man har dåligt med pengar. Det är diskussion om vissa nedläggningar, vilket kan göra att de landsting som inte har gått in i förbund kanske är lite tveksamma. Den bilden stämmer väldigt väl. Kan man räkna på mindre besök på grund av Finsam? Det är ingen som har tittat på den typen av frågor. Det är väl någonting som man skulle behöva utveckla och titta på, om det kan bidra till det hela. Men det viktiga med samordningsförbunden är att se till medborgarna i helhetsperspektivet. Det är det som är det viktiga. Det är en utmaning för landstingen, men många av de landsting som är inne i frågan tycker att det är otroligt värdefullt att jobba vidare med detta. , (Delta): Skälet till att det är okänt är nog tyvärr detsamma som flera talare har sagt innan. Det krävs ett politiskt initiativ. Det krävs en minister som säger: Det här är en viktig fråga, och den vill vi driva. Men det krävs också ett arbete inom de politiska partierna, att man arbetar generellt med de här frågorna. Om man gör det kommer myndigheterna att engagera sig mer i de här frågorna, för myndigheternas engagemang i detta avspeglas i de regleringsbrev som finns. Det har funnits vissa signaler men inte starka och inte tydliga, vill jag hävda. (S): Tack så mycket för intressanta föredragningar! Att samverkan i Finsam fungerar, förändrar och gör nytta är jag helt övertygad om. Men jag ser också lite faror. Finsams styrka finns ju just i samverkan, och när nu anslagen minskar för att samordningsförbunden blir fler får det konsekvenser. Många projekt och verksamheter som fungerar på individnivå upphör eller överförs helt eller delvis tillbaka till myndigheter, kommuner och landsting. Risken är då stor att många goda och fungerande program eller åtgärder, eller vad vi kallar det, försvinner. De kanske minskas eller förändras i den verksamhet de kommer till. De bortprioriteras, troligtvis av ekonomiska orsaker. Då riskerar vi att komma tillbaka till ruta ett igen. Det är många goda exempel och erfarenheter. Vem tar vara på dem? Ska vi behöva uppfinna detta igen om ett, två eller ? Hur kan vi motverka att det som är bra försvinner? Jag vill avsluta med en fråga – jag frågar företrädare. kanske jag provocerar lite, men jag undrar: Är verkligen den rätta myndigheten? Vore det inte lämpligare med Arbetsförmedlingen? (S), (Delta): Jag ser inte riktigt vad vi skulle vinna med att flytta över anslaget till Arbetsförmedlingen. Ursäkta, , men myndighet som myndighet. finns redan Nationella rådet. Det fungerar och verkar, så jag tror inte riktigt att det är svaret. Vad jag kan hoppas på är att vi lyckas samordna oss bättre mellan NNS och Nationella rådet. En utökad samverkan där tror jag är ett bättre svar än att hålla på och dribbla mellan olika myndigheter. (S): Jag har en fråga till Arbetsförmedlingen. ställde, tyckte jag, en relevant fråga: Hur ser arbetsmarknaden ut när man har gått igenom Finsams verksamhet? pratade om behovet av en rymligare arbetsmarknad – jag gillade det begreppet. Det finns OSA- anställningar och lönebidragsanställningar. Vi ser framför allt hur arbetsintegrerande sociala företag kan vara med och bidra på ett väldigt bra sätt till den här rymligare arbetsmarknaden. En fråga till Arbetsförmedlingen är då: Hur ser det ut med kommuners och landstings vilja att vara med och bidra till den rymligare arbetsmarknaden? Om vi pratar om en slimmad arbetsmarknad ser vi faktiskt att kommuner och landsting inte är ett föredöme i den frågan när det handlar om att ha en rymlig arbetsmarknad. Hur är det från Arbetsförmedlingens sida att faktiskt försöka få ut människor i arbete, och hur är mottagandet? Jag tänker på om man nu sitter som en part med kommunen. Bidrar man till att anställa? Min bild är också att OSA-anställningar, till exempel, har minskat. Även lönebidragsanställningar har minskat. Jag skulle vilja ha en kommentar till det. , Arbetsförmedlingen: Du ger väl en bild som jag kan ställa mig bakom. Det som har hänt är att vi fått allt fler med funktionsnedsättningar. Det beror kanske på utslagning och ohälsa, men det beror också på att många fler människor har fått chansen att komma in på arbetsmarknaden. Därför blir det en oerhörd konkurrens om de resurser som finns, till exempel och annat. Men jag tror att det har varit så länge att det inte har varit det lättaste att, så att säga, hitta lösningarna i kommun och landsting, den offentliga sektorn, även den statliga, utan de finns egentligen på andra ställen. Det du tar upp är oerhört viktigt. Vi har en försummad sektor – den har vi också försummat – och det är den sociala sektorn. Där har vi ett uppdrag Vi måste bli mycket bättre. Det handlar lite om att vi kanske ska försöka vara mer delaktiga i att skapa arbeten eller få syn på eller identifiera nya arbeten. Det tror jag är helt nödvändigt, för de lediga jobben finns inte på det här området. Det handlar oerhört mycket om att ackvirera och att försöka skapa förutsättningar och kanske stödja till exempel den sociala sektorn, som kan innebära fler rehabiliteringsmöjligheter men också arbetstillfällen. (S): Jag vill också passa på att tacka för spännande föredrag. Min fråga går till från . Bakgrunden till frågan är att vi ofta pratar om ohälsa och sjukdom när det redan har skett. Det är förstås minst lika viktigt att prata om det förebyggande arbetet. Jag tror att du nämnde att man med mer pengar skulle kunna göra mer. Därför skulle jag vilja höra lite mer om vad man med mer pengar skulle kunna göra inom samordningsförbunden kopplat till förebyggande arbete. , : var inne på detta. Det är klart att det inte bara krävs pengar, men vi har kanske valt och prioriterat andra områden, där det möjligtvis har varit lite lättare att samverka, se resultat och kunna mäta resultat som vi också känner efterfrågas. Men om vi får mer resurser och ett utökat uppdrag tror jag att vi skulle kunna lägga mer tid och resurser på att hitta lösningar i det förebyggande arbetet. (S): Jag vill också börja med att säga: Tack för de föredragningar som vi har fått och de tankeställare som de har väckt! Jag tänker bland annat på den varmhjärtade kritik som vi fick från om att det också måste finnas en politisk vilja. Det är det man sitter och tänker på . Vi säger väldigt ofta att det måste till samarbete och samverkan. tog upp att det, när man ser på den svenska välfärden, är väldigt mycket komplexitet i den. Här har vi ändå exempel där man har samarbetat och samverkat och gör det. sa att det kommer att komma en rapport som handlar om integration, och sa: Där finns det mycket kvar att göra. Jag är väldigt nyfiken på det, . Det blir alltså en fråga till dig igen, eftersom du också är politiker och det handlar om den politiska viljan. Vad är viljan när det handlar om detta? Behövs det fler aktörer, eller räcker det som det är nu för att man ska kunna jobba mer med det? Eller vad skulle behövas för att man också ska kunna göra mer på integrationsområdet? (S), (Delta): Jag tror inte att det i första hand är behov av fler aktörer, utan det handlar om två saker: pengar och ett tydligt uppdrag. Det är vad som behövs. Vi ser själva och är lite självkritiska inom samordningsförbundssverige till att vi har gjort relativt lite inom integrationsområdet. Men det beror i första hand på att vi har så ont om pengar att vi måste prioritera väldigt hårt. lever jag i ett förbund som har gått från en ekonomi som har varit 66 miljoner när den var som störst. Vi är nu nere på 25. Det är väldigt många goda projekt som har fått stryka på foten, inte för att de har varit dåliga och inte för att de har levererat dåliga resultat, utan helt enkelt för att vi har varit tvungna att skära i något. Då har diskussionerna inom förbundet och de olika ingångar som vi naturligtvis har från de fyra olika huvudmännen gjort att vi gör vissa prioriteringar. Vi bär på en inre frustration. Vi ser massor med olika samhällsproblem som vi skulle vilja sätta tänderna i, men vi förmår inte på grund av brist på resurser. Vi skulle också gärna vilja se tydligare uppdrag från en statlig nivå. Det är det som jag ser saknas. Det handlar om ett tydligt uppdrag och pengar så att vi klarar av att göra detta. Jag tror att kompetensen finns ute i samordningsförbundssverige och i de fyra myndigheterna. Jag tror inte att vi behöver koppla på så många andra. Gör vi det kommer det att bli en ny tid då vi måste hitta former. Vi måste lära känna varandra och så vidare. Samverkan tar tid – det får man också komma ihåg. Det har de här tio åren visat oss. Ett tydligt uppdrag och pengar är vad jag saknar . (MP): Jag har en kort reflektion och en kort fråga. Det har kommit fram en massa förslag här från talarstolen. Det är jättebra, tycker vi som politiker naturligtvis. Men jag vill också vända på kuttingen och säga: Myndigheterna lägger fram förslag till oss politiker. De kommer med förslagslistor och ibland med konkreta förslag på hur vi ska agera, underlätta och ändra lagar. Man skulle kanske önska att till exempel de nationella nätverken kommer med sådana listor, med eller utan konkreta förslag på vad vi ska göra, under resans gång. Då kan vi liksom ta ställning till det och se: Vad är politikens möjlighet? Man kan önska för framtiden att det samordnas hos er själva, så att säga, och att ni kommer med sådana listor till oss. Min korta fråga tangerar det som var inne på när det gäller framtidens arbetsmarknad: Hur ser den ut? Många av de här målgrupperna – från AF var inne på det också – är människor med olika former av funktionsnedsättning. De kräver särskilt inrättade arbeten eller arbetsplatser. Då är min korta fråga till den som känner sig hågad att svara: Är det rimligt att politiken lägger ett krav på er om att man ska främja arbetsintegrerande sociala företag, som ett sätt att skapa arbete? (M), : Den lagstiftning som styr oss är extremt stor, bred och vid. Vi kan egentligen syssla med det som vi som förbundsstyrelse bestämmer att vi ska syssla med – det kan man nästan säga. Ska vi ha det mer riktat att vi ska jobba med just socialt integrerade företag? Jag skulle inte vilja se den detaljstyrningen, för den möjligheten finns. Det som jag har sett som har varit framgångsrikt är när man jobbar i det lokala perspektivet. Vad vill vi göra lokalt utifrån de behov vi ser här? I det förbund som jag kommer från är det till exempel tre väldigt olika kommuner Det blir framgångsrikt – vi pratade här om ökade resurser – när man kan vara en plattform för de problem som man upplever just i den kommunen. Jag tror inte att det behöver vara ett detaljerat uppdrag, för vi kan jobba med de här frågorna om vi väljer att göra det. Det handlar bara om att vi måste välja att jobba med de frågorna. Då kan man komma in med: Vad har man för statlig styrning i sina regleringsbrev och så vidare? Vi kan alltså redan göra detta. , Nationella nätverket för samordningsförbund: Samordningsförbunden stöder och hjälper de sociala företagen. Vi försöker få igång dem. Vi har möjlighet med de resurser vi har att i viss omfattning jobba med utbildningsinsatser för sociala företag. De möjligheterna finns inte i de ordinarie verksamheterna, kan jag säga. Mycket av uppstarten av sociala företag sker alltså i samordningsförbunden . Det är klart att det engagemanget går att öka. Men här är vi inne på ett område där det verkligen behövs en samverkan med många för att hitta de lite enklare jobben, som vi var inne på, och för att hitta möjligheterna framåt. sker en hel del på det området. Men det skulle kunna göras ännu mer –det är jag övertygad om. Sedan behövs det också – det ska man komma ihåg –ett långsiktigt stöd. Det vi funderar på lokalt är: Behöver vi en arbetsmarknadsenhet med någon resurs som på lite stöder de ibland rätt svaga sociala företag som skapas? Det är inte alldeles enkelt att starta upp det här, men möjligheterna finns med våra resurser att bistå med utbildningsinsatser för de här grupperna, som är beredda att ta stegen till sociala företag. (M): Tack för bra föredragningar och bra diskussioner! Jag har tre frågor som jag tror att man kan svara på ganska kortfattat. gav oss tre tänkvärda förslag. Bland annat handlade det om de samverkansmedel som finns mellan AF och FK, Arbetsförmedlingen och . Det skulle jag vilja veta lite mer om. Sedan har jag en annan fråga. I vissa förbund permanentas av projekten i ordinarie verksamhet. Är det bra eller dåligt? Är det ett strävansmål eller inte? och även tog upp den lokala nivån som oerhört viktig. Min erfarenhet är att man ofta har frågorna avseende samordning, samverkan och Finsam i socialnämndens hägn. Här kommer då samverkansfrågorna in som en tvärsektoriell frågeställning. Då tänker jag att det skulle vara bra om det alltid låg på kommunstyrelsenivå, så att man liksom fick tag i de här frågorna brett. Jag undrar lite grann hur den erfarenheten ser ut i landet i övrigt. Jag vet inte vem som kan svara på det, kanske som har en lång och bred erfarenhet av frågeställningarna. , Nationella nätverket för samordningsförbund: Den sista frågan kan jag ta, så får någon annan fundera på de andra. Var ligger det här någonstans i kommunala sammanhang? kan man konstatera att det finns sektorer och gränser även i den kommunala verksamheten. Det är inte alldeles enkelt att nå igenom det som redan har skapats, så att säga. Det är lite grann ömma tår i många organisationer, även på kommunala nivåer. Här ser det olika ut. Önskemålet skulle vara precis vad du säger. Kommunstyrelserna borde ha ett övergripande ansvar för kommuninvånarna, för ytterst handlar det om det. Man vill kanske inte ta till sig nya grupper. Det är nya grupper som inte finns hos någon. Det är någonting som vi lyfter fram emellanåt och funderar på. Var finns de? Det handlar om de ungdomar som inte har lämnat sin familj än och inte gått ut i samhället för att söka stöd hos någon. Det är de som inte har någon bostad. Det finns alltså grupper som vi en hel del gånger diskuterar men som inte finns hos någon av de fyra ordinarie verksamheterna, för de söker inget stöd någonstans. Det är nog den utmaning vi har framför oss lite grann. Skulle man kunna lyfta de här frågorna, det totala ansvaret för invånarna, på kommunstyrelsenivå tror jag att det vore en fördel. Men det ligger på olika delar. Det jag tror kommer att vara ännu viktigare är de kommunala arbetsmarknadsenheter som växer fram som komplement till den arbetsförmedling som inte räcker till. Då är man just inne på det område vi har pratat mycket om, att skapa förutsättningar för människor som inte räcker till på den öppna arbetsmarknaden. Det tror jag kommer att vara viktigt. Det är även, som jag nämnde, en arbetsmarknadsenhet som kan ge stöd till de sociala företag som bildas i viss omfattning. Kommunstyrelsenivån är nog eftersträvansvärd, men så ser det inte ut överallt. Här får man anpassa sig lite grann. Här ser man också en annan utveckling som är intressant. Allt fler kommuner skapar sociala fonder. Vad är tänket med dem generellt? Där sätter man på nivå av mycket pengar . Det är intressant att ha med i hela den här bilden också: Hur stöttar vi kommuninvånarna i olika former? Jag tror att man måste tänka lite mer i kommunerna, inte bara på sin egen socialförvaltning och skola. Man måste tänka lite bredare utifrån ett kommunalt perspektiv och ett samhällsperspektiv. (S), (Delta): Här finns det naturligtvis en uppenbar risk att företrädarna från kassan och förmedlingen har helt andra uppfattningar i denna fråga än vad jag har. Men jag skulle nog ändå vilja säga att vad jag vet är de här medlen inte utvärderade. Det finns ingen extern uppföljning av hur de har hanterats. Min bild är att det går att använda dem på ett bättre sätt, ett mer flexibelt sätt, och helt enkelt få ut mer pang för pengarna om man öppnar upp dem och också släpper in samordningsförbunden i fråga om de medlen. Men, som sagt, det finns en betydande risk att det finns helt andra uppfattningar i den här frågan i lokalen. Jag måste också kommentera det här med kommunstyrelsenivån. Här måste vi tänka på att det ser väldigt olika ut i . Hade man lagt detta på kommunstyrelsenivå i hade det inte hänt speciellt mycket. Frågan är av sådan art att de personer som sitter i kommunstyrelsen har fullt upp med andra frågor. Här får man nog tänka på att det är skillnad på och . Jag tror att det är svårt att applicera en modell över hela . , Kommuner och Landsting: Det är precis som säger. Det ser väldigt olika ut i riket. Vad vi vet är att den här frågan är väldigt intressant för kommunerna. Vi har många frågor om det . Det handlar om kommunstyrelsen i vissa fall och en annan organisation i andra fall. Den bild man har är att frågorna hamnar i . Ta de nollplacerade! Ta dem som långvarigt har socialbidrag! De hamnar där när det inte finns något annat nätverk. Det finns ett väldigt stort intresse. Vi har enkäter ute. ställer sig bakom en ny organisation eller en ny stärkt organisation av den här typen. Vår bild är att vi nu behöver ta ett rejält steg in i någonting nytt som är betydligt starkare. Vi har 250 000–300 000 enskilda som behöver stöd från oss fyra som arbetar med välfärdsfrågorna. Det steget borde vi ta. Vi borde göra det väldigt konkret. Vi borde göra det samlat och allt det här. Vi har konkreta förslag. Ta till exempel ungdomstorget i ! Det är en jättebra verksamhet på ungdomssidan – ni frågade efter goda exempel. Där har man jobbat jättebra . I de exempel som vi har hört om här finns det andra saker. Det finns mycket konkret. Men vi måste ha någon form av ställningstagande där vi tar nästa steg in i en mer gemensam hantering av dem som står väldigt långt från arbetsmarknaden, för att få in dem i arbetsmarknaden. (SD): Herr ordförande! Tack för många bra och intressanta föredragningar! Det råder inga tvivel om att det finns väldigt mycket att ställa frågor om. Min fråga är relaterad till den som ställde. Men jag vänder mig främst till Arbetsförmedlingen. Integrationsområdet tillhör det bredaste uppdraget, kan man säga, i alla fall i många avseenden. Min fråga är: Hur kan vi från politiskt håll arbeta för att hantera och förbättra den här situationen? Vad är det egentligen som saknas? , Arbetsförmedlingen: Jag har egentligen inte så mycket att komma med i den frågan. Jag kan bara säga att det är ett oerhört svårt uppdrag som vi har. Om man då ändå ska koppla det till den här diskussionen borde Finsam faktiskt kunna vara inte svaret men en kompletterande arena som skulle kunna göra väldigt mycket nytta för integrationsarbetet eller etableringsuppdraget, som Arbetsförmedlingen har. Jag tror att det finns en enorm Den har vi nog inte upptäckt på Arbetsförmedlingen, för det här uppdraget är oerhört stort och komplext. Vice ordförande (M): På programmet står det att jag ska avsluta. Jag hoppas att vi är många som har lärt oss mycket nytt under det här seminariet. Jag har i alla fall gjort det. Jag tycker att det har varit väldigt intressant att få diskutera och lyssna till så många initierade personer som har deltagit i diskussionen. Jag vet att jag talar för hela socialförsäkringsutskottet – vi har även deltagare här från arbetsmarknadsutskottet – när jag säger att vi sätter väldigt stort värde på detta. Jag tänker inte minst på er som har deltagit i seminariet och gjort det på ett initierat sätt men också på alla er som har deltagit i den efterföljande diskussionen. Det har varit väldigt värdefullt. Stort tack till alla er för att ni har kommit hit ! Därmed avslutar vi seminariet. Resultat och mervärde inom Stolt över välfärd – men ödmjuk inför att komplexa utmaningar kräver nya strukturer. Fokus på dokumentation, uppföljning och utvärdering leder till utveckling. Samhällsekonomiska resultat av insatser 2007-2014 •Analysen bygger på 58 utvärderingar •Sammantaget på samhällsnivå är medianvärdet för pay-off 12 månader. Negativ – anställning genom lönebidrag Mervärde skapat av Finsam •Plattform för samverkan – även utanför samordningsförbundets uppdrag •Ökad kunskap om myndigheters uppdrag och ansvar •Resultat i förhållande till vad? Statlig styrning och ansvarsutkrävande Utfrågningsprotokoll EU, euron och krisen offentliga utfrågning om framtida MILJÖ- OCH JORDBRUKSUTSKOTTET OCH Uppföljning av vissa frågor inom landsbygdsprogrammet Forskning och utveckling inom försvarsutskottets ansvarsområde Kontraheringsplikt vid tecknandet av barnförsäkringar KU, FiU, KrU, UbU, MJU och NU Öppet seminarium om mål- och resultatstyrning: vilka mål, vilka resultat? offentliga utfrågning om gymnasiereformen – Utbildning för hållbar utveckling inklusive entreprenöriellt lärande Hur kan ny kunskap komma till bättre användning i skolan öppna seminarium om folkhälsofrågor onsdagen Mogen eller övermogen? – arbetsmarknadsutskottets offentliga se- minarium om erfaren arbetskraft Offentlig utfrågning om sjöfartens kapacitetsmöjligheter Offentlig utfrågning om flygtrafikledningstjänsten – har vi landat i den bästa lösningen? Offentlig utfrågning om oredlighet i livsmedelskedjan offentliga utfrågning om hur ny kunskap bättre ska kunna komma till användning i skolan offentliga utfrågning om en fossiloberoende for- Etisk bedömning av nya metoder i vården – en uppföljning av landstingens och statens insatser Uppföljning av regeringens resultatredovisning för utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid En bok är en bok är en bok? – en fördjupningsstudie av e-böckerna Offentlig utfrågning om funktionshindersperspektiv i kulturarvet – En uppföljning av transportsystemets tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning offentliga utfrågning om ändring av be- slut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt Inventering av skatteforskare 2013 Ett förlängt arbetsliv – forskning om arbetstagarnas och