rfr · H20WRFR9 · 2015-04-16 00:00:00 — Varje rederi med svenska fartyg måste rapportera personalens tjänstgöring till sjömansregistret så att Transportstyrelsen har möjlighet att kontrollera att ett fartyg inte är underbemannat och att sjömännen har rätt kompetens för sin uppgift.35 Mönstring innefattar de rutiner som finns ombord, på rederikontoret och hos Transportstyrelsen som gäller rapportering och registrering av sjötjänst samt kontroll av sjömäns behörigheter m.m. Syftet med mönstringen är dels att ge service till sjömän och redare, dels att ge underlag för säkerhetshöjande kon- troll av fartygens bemanning. Alla svenska handelsfartyg om minst 20 brutto samt inhyrning av obemannat fartyg (s.k. bareboat-chartrade utländska han- delsfartyg) är mönstringspliktiga. När det gäller övriga utländska fartyg kan mönstring endast registreras om rederiet har datacertifikat för webbmönstring. Det är endast redaren eller befälhavaren på ett fartyg som har rätt att rapportera in mönstring. Rapporteringsplikt gäller i princip när fartyget används i enlighet med säkerhetsbesättningsbeslut från Transportstyrelsen. vid Transportstyrelsen innehåller de uppgifter som har rapporterats in från farty- gen och vilka behörigheter som har utfärdats. 34Som passagerarfartyg räknas alla fartyg som transporterar fler än tolv passagerare. 35Exempel på författningar och regler inom området: fartygssäkerhetslagen (2003:364), far- tygssäkerhetsförordningen (2003:438), lagen (1998:958) om vilotid för sjömän, förordningen (1998:962) om vilotid för sjömän, mönstringslagen (1993:929), mönstringsförordningen (1984:831), Transportstyrelsens föreskrifter (TSFS 2012:112) om mönstring, föreskrifter (SJÖFS 2003:9) om vilotid för sjömän, förordningen (2011:1533) om behörig- heter för sjöpersonal, Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (TSFS 2011:116) om utbildning och behörigheter för sjöpersonal, Transportstyrelsens föreskrifter (TSFS 2010:102) om bemanning, Transportstyrelsens föreskrifter (TSFS 2012:67) om vakthållning och IMO:s resolution A 1047(27) och STCW 1978 i dess ändrade lydelse. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER Nybyggnad, ombyggnad och inflaggning Den som ska bygga, köpa eller bygga om ett fartyg ska anmäla detta till Trans- portstyrelsen. Vid nybyggnad kontrollerar Transportstyrelsen fartygets rit- ningar. När ritningarna har godkänts kontrolleras också att varvet följer dessa vid byggnationen. En besiktning av nybygget inleds med ett möte (nybygg- nadsmöte) vid sjö- och luftfartsavdelningen, Transportstyrelsen där redaren och representanter från Transportstyrelsen deltar. Därefter provas fartygets olika säkerhetssystem. Besiktningen avslutas i regel med en provtur där de system som inte kan testas vid kaj provas. Ett svenskt fartyg som ska göra en väsentlig ombyggnad ska alltid anmälas till Transportstyrelsens sjö- och luft- fartsavdelning. Det är Transportstyrelsen som avgör om ombyggnaden är av väsentlig karaktär (s.k. major conversion). Ett fartyg som ska flaggas in till ska alltid anmälas till Transportstyrelsen. En fartygsinspektör från Transportstyrelsen genomför en besiktning av fartyget för att ta reda på i vil- ken omfattning fartyget uppfyller internationella och svenska regler. Besikt- ningen resulterar i en rapport som ligger till grund för ett inflaggningsmöte mellan Transportstyrelsen och redaren. Inför mötet kontrolleras bl.a. fartygets GA (general arrangement), brand- och säkerhetsplan, stabilitet och de eventu- ella avvikelser som framkommit vid besiktningen.36 Last ombord på fartyg stuvas och säkras för att inte skadas under transporten. Om lasten inte är tillräckligt säkrad kan den skadas eller förskjutas när den utsätts för accelerationer till följd av fartygets rörelser i sjön. Detta kan leda till att besättningen kommer till skada eller att hela fartygets överlevnad risk- eras då fartygets stabilitet förändras om lasten förskjuts. Transportstyrelsen uppger att generellt gäller att alla fartyg som transporterar last måste stuva och säkra lasten tillförlitligt för att vara sjövärdiga. För svenska fartyg specificeras att all last som inte är bulklast ska säkras, med undantag av paketgods som ska transporteras på fartyg i fartområde E37 eller gods som transporteras med väg- färja på ordinarie färjeled. För andra fartyg än svenska ställs krav på lastsäk- ring då de går från svensk hamn. Det är befälhavarens skyldighet att se till att fartyget är sjöklart innan en resa påbörjas, vilket innebär att det är befälhavaren som har det yttersta ansvaret för att lastsäkringen är korrekt utförd.38 Ökande sjötransporter medför en ökad påverkan på miljön, vilket ställer krav på regelverk och ekonomiska styrmedel, och på stöd till forskning och utveckl- ing för att stödja framtagande av ny teknik. Sjöfarten leder till utsläpp i luften En fördjupad diskussion om tillsynsarbetet, både i fråga om den löpande tillsynen och vid byggnation och inflaggning av fartyg, förs i kapitel 9 Admi- nistrationskostnader och tillsynsarbetet. 37 Fartområdenas indelning framgår av 1 kap. 3 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) och mer detaljerat i föreskrifter (SJÖFS 2003:3) om fartområdens indelning. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER av t.ex. svaveloxider, kväveoxider och koldioxid. Transporterna innebär även en risk för att fartyg ska orsaka vattenföroreningar, bl.a. genom den last de för, det avfall som genereras ombord eller vid bunkring och läktring av skadliga flytande produkter, t.ex. olja. Sjöfarten är även en källa till spridning av främ- mande organismer, dels fartygs barlastvatten, dels genom påväxt på fartygs- skrov.39 I regelverket finns ett stort antal bestämmelser som syftar till att driften och framförandet av fartyg ska ge så liten miljöpåverkan som möjligt.40 Detta upp- nås dels genom bestämmelser om vad som är tillåtet i fråga om utsläpp, dels omfattande och mycket detaljerade tekniska bestämmelser om fartygs tekniska utrustning och konstruktion. Utöver krav på fartygs konstruktion, utrustning och drift finns det också omfattande regelverk för att säkerställa att alla fartyg har tillräcklig styrka, täthet, stabilitet och styrförmåga med hänsyn till farty- gets användning. Dessa regler bygger på ett stort antal internationella konven- tioner, avtal och EU-rättsakter, varav den mest grundläggande är sjösäkerhets- konventionen (Solas) och miljöskyddskonventionen (Marpol). trädde det s.k. svaveldirektivet i kraft, vilket innebär att svavelhalten i fartygsbränslen får uppgå till max 0,1 viktprocent svavel inom svavelkontrollområdet (Seka) som inkluderar , och Engelska kanalen. har , och Hamnar en överens- kommelse om att differentiera farleds- och hamnavgifter med avseende på sva- velhalten i bränslet och utsläpp av kväveoxider. I och med Seka-reglerna kom- mer differentieringen att baseras på enbart kväveoxid. Det finns ett antal myndigheter som arbetar inom transportområdet. Följande fyra myndigheter är huvudaktörer när det gäller sjöfartsfrågor.41 •Sjöfartsverket som ansvarar för säkerhet och framkomlighet till sjöss samt för byggande, drift och underhåll av sjöfartens infrastruktur. •Transportstyrelsen som utformar regler och kontrollerar hur de efterlevs, ger tillstånd och registrerar ägarbyten. •Trafikverket som ansvarar bl.a. för långsiktig planering av transportsyste- met för alla trafikslag samt för byggande, drift och underhåll av statliga vägar och järnvägar. •Trafikanalys som granskar beslutsunderlag, utvärderar åtgärder och ansva- rar för statistik. 40Lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg med tillhörande förordning och föreskrifter. 41http://///Vem-gor-vad-av-myndighet- 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER ska verka för att de transportpolitiska målen uppnås och ha ett trafikslagsövergripande synsätt i sitt arbete.42 Myndighetens huvuduppgifter är bl.a. att tillhandahålla lotsning, svara för farledshållning och vid behov inrätta nya farleder, tillhandahålla sjöräddnings- och flygräddningstjänst, svara för is- brytning, verka inom sitt ansvarsområde för att sjöfartens påverkan på miljön minimeras och göra en utvärdering av den svenska sjöfartens konkur- renssituation inom ramen för verkets näringspolitiska uppgifter. Verksam- heten ska bedrivas med inriktning huvudsakligen på handelssjöfarten. Sjö- fartsverket beskriver sin verksamhet på följande sätt på sin webbplats: av alla varor och råvaror går via sjövägen till och från . Det finns nämligen inget annat transportslag som klarar av de gi- gantiska volymerna på ett mer effektivt och hållbart sätt. Det är här Sjö- fartsverket har sin kärnverksamhet. Vi tillhandahåller och utvecklar säkra, miljövänliga och effektiva sjövägar med service dygnet runt. Dessutom erbjuder vi tjänster som gör skillnad även för näringslivet, privatpersoner och samhället i stort. Vår största kund är sjöfarten, följd av hamnar och kommuner. Men andra kundrelationer ökar snabbt. Här finns näringsliv och organisationer. Turister och båtliv. Logistikföretag och andra trans- portslag. Myndigheter, organisationer och nationer. Och givetvis varu- ägarna, alltså alla de aktörer som transporterar sitt gods på sjön. Listan är lång och anledningen är enkel: Sjön är allas angelägenhet och möjlighet.43 ska med utgångspunkt i ett trafikslagsövergripande perspektiv bl.a. ansvara för den långsiktiga infrastrukturplaneringen för vägtrafik, järn- vägstrafik, sjöfart och luftfart.44 Myndigheten ska med utgångspunkt i ett sam- hällsbyggnadsperspektiv skapa förutsättningar för ett samhällsekonomiskt ef- fektivt, internationellt konkurrenskraftigt och långsiktigt hållbart transportsy- stem. Vidare ska verket verka för att de transportpolitiska målen uppnås.45 ska – genom ett särskilt organ inom verket – pröva frågor om statligt bidrag till svensk sjöfart (s.k. sjöfartsstöd); samma datum upphörde , den tidigare ansvariga myndigheten. Delegationen för sjöfartsstöd har till uppgift att pröva frågor om statligt stöd till svensk sjöfart och att följa upp den svenska sjöfartens internationella kon- kurrenssituation. ska särskilt samverka med om att ta fram och genomföra den nationella planen för transportinfrastruktur och i arbetet med ansökningar om budgetmedel för investeringar i det transeurope- iska transportnätet, s.k. TEN-T-bidrag. I ingår bl.a. resultaten- heten Färjerederiet. 42Förordningen (2007:1161) med instruktion för . 43http:///sv/Om-oss/. 44Förordningen (2010:185) med instruktion för . 45Trafikverket bildades genom en sammanslagning av Luftfartsstyrelsen, Järn- vägsstyrelsen, från samt Vägtrafikinspektionen och Tra- fikregistret från . Syftet med bildandet av den nya myndigheten var bl.a. koordi- nation, kostnadseffektivisering och samarbete mellan trafikslag. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER och har båda ansvar för sjöfartsfrågor. Enligt har fördelningen av ansvaret fått en allt fastare form. hanterar strategiska frågor och operativa frågor. ansvarar för den strategiska infrastrukturplaneringen i samråd med Sjöfarts- verket i de ärenden som berör sjöfart. har det operativa ansvaret för tillgängligheten, framkomligheten och säkerheten till sjöss. Strategiska frå- gor som ansvarar för kan t.ex. gälla hur trafikslagen samverkar på en viss sträcka och vilka kapacitetsförändringar som nya tvärförbindelser leder till. Operativa synpunkter som lämnar kan t.ex. gälla fram- komligheten, utmärkningen och kapaciteten i ett sjötrafikstråk eller en farled. Både och ska svara på remisser som gäller och . svar på översiktsplaner skickas vidare till för att där vägas in i trafikslagsövergripande yttranden. ansvarar för att peka ut riksintressen för sjöfarten. Ändringar och preciseringar av utpekade riksintressen sker i dialog med Sjö- fartsverket.46 Transportstyrelsens huvudsakliga uppgift är att svara för regelgivning, till- ståndsprövning och tillsyn inom transportområdet.47 Myndigheten svarar för vilka krav som ska ställas på sjöfartens infrastruktur och ska verka för att de transportpolitiska målen nås. Verksamheten ska särskilt inriktas på att bidra till ett konkurrenskraftigt, miljöanpassat och säkert transportsystem. Trans- portstyrelsens tillsyn ska, i enlighet med de föreskrifter som gäller för varje område, utövas över bl.a. den civila sjöfarten, särskilt sjösäkerheten, sjöfarts- skyddet och hamnskyddet. tilldelas genom ett internationellt samförståndsavtal (MoU) ett antal hamnstatskontroller utifrån ett riskbaserat system. genomfördes 468 tillsyner av tilldelade 496, vilket motsvarar . I e- tjänsten fartygsregistret finns information om samtliga fartyg som registrerats i . Vidare kan nämnas att Transportstyrelsen tar emot ca 200– 250 olycks- och tillbudsrapporter från yrkessjöfarten. Rapporterna kategorise- ras och analyseras och är en del av Transportstyrelsens sjösäkerhetsarbete. De inrapporterade händelserna används bl.a. som underlag till Transportstyrelsens analysarbete, där trender i tillbuds- och olycksutvecklingen följs upp och åt- gärder vidtas vid behov. Trafikanalys har till huvuduppgift att, med utgångspunkt i de transportpoli- tiska målen, utvärdera och analysera samt redovisa effekter av föreslagna och genomförda åtgärder inom transportområdet. Vidare ska myndigheten ansvara 46http:///Foretag/Planera-och-utreda/Samhallsplanering/Sjofart. 47Förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER för att samla in, sammanställa och sprida statistik på transportområdet. Trafi- kanalys ska bl.a. följa den svenska sjöfartens internationella konkurrenssitua- tion och genomföra en årlig utvärdering av effekterna av stödet till svensk sjö- fart.48 Förutom myndigheterna inom trafikområdet kan även bl.a. och Havs- och vattenmyndigheten nämnas. har i uppgift att bedriva sjöövervakning och utföra räddningstjänst till sjöss.49 Kustbevak- ningen ska samordna civila behov av sjöövervakning och förmedla civil sjö- information till berörda myndigheter. Havs- och vattenmyndigheten har i upp- gift att verka för bevarande och hållbart nyttjande av havs- och vattenmiljöer.50 Myndigheten ska bl.a. ha ett övergripande ansvar för arbetet med att nå de miljökvalitetsmål som rör havs- och vattenmiljön. Inom sjöfartsområdet finns vidare ett omfattande internationellt samarbete med olika organisationer och normsystem. Internationella sjöfartsorganisat- ionen (IMO), som lyder under FN, är verksam inom internationell handelssjö- fart med att förbättra standarden för sjösäkerhet och förhindra miljöförstöring till havs. Majoriteten av de internationella reglerna för sjösäkerhet, sjöfarts- skydd och skydd för den miljön utarbetas inom IMO som är ett forum för internationellt samarbete om regler och praxis för en säker, miljövänlig och effektiv sjöfart. IMO har antagit en rad folkrättsligt bindande konventioner och rekommendationer om sjösäkerhet, förhindrande av föroreningar från fartyg, transporter av farlig last, sjöräddning och ansvars- och skadeståndsfrågor. Ut- över det konventionsrelaterade arbetet arbetar IMO med vissa sjörättsliga frå- gor och med tekniskt bistånd inom sina ansvarsområden. Inom EU finns det en gemensam sjöfartspolitik. I de flesta rättsakter på sjöfartsområdet utgår man från . FN-regler omsätts ofta i un- ionsrätt för att uppnå en harmoniserad tillämpning inom EU. har Europeiska kommissionen lagt fram ett antal strategier (exempelvis EU:s sjöfartspolitik och en handlingsplan för att inrätta ett europeiskt sjötransportområde utan hinder) som syftar till att öka den europeiska sjöfar- tens effektivitet och konkurrenskraft.51 Europeiska sjösäkerhetsbyrån (Emsa) ger EU och EU-länderna tekniskt stöd och hjälp med att ta fram och tillämpa EU-lagstiftning om sjösäkerhet, 48Förordningen (2010:186) med instruktion för Trafikanalys. 49Förordningen (2007:853) med instruktion för . 50Förordning (2011:619) med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten. 51Vidare kan nämnas att 2007 presenterade en s.k. blåbok, som syftar till att integrera alla politikområden som berör haven till en gemensam och integrerad europeisk Regeringen har vidare tagit initiativ till en EU-strategi för . Må- let är att stärka regionens konkurrenskraft genom en ökad integration av Östersjöstaternas marknader. Den integrerade europeiska havspolitiken har utvecklats, och fokus ligger på att hav och kustområden ska bidra till en ekonomiskt hållbar utveckling. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER fartygsutsläpp och sjöfartsskydd. 52 Byrån bidrar också till arbetet med att fö- rebygga och bekämpa oljeutsläpp, övervaka fartyg och identifiera och spåra fartyg på lång distans. Emsa hjälper bl.a. till med att utvärdera de klassifice- ringssällskap som EU-länderna har erkänt, utvärdera sjöfartsutbildningar och certifieringssystem i länder utanför EU, kontrollera att fartyg som anlöper EU- hamnar inspekteras på rätt sätt och inspektera nationella övervakningssystem för sjöfarten och hamnarnas anläggningar och handlingsplaner för avfallshan- tering.53 Vidare förekommer regionalt samarbete och regionala konventioner. Det handlar t.ex. om gemensam förvaltning, skötsel och hävd av en havsbassäng. (Helcom), , och det samförståndsavtal om hamnstatskontroll som ingicks i (MoU) är några av de regionala samarbetsorgan där aktivt deltar. Samarbetet för att skydda miljö från alla sorters förore- ningar sker genom Helcom. Det är ett mellanstatligt samarbete mellan , , , , , , , och samt . Konventionen om miljö (Helsingforskonventionen) inrättades ursprungligen 1974 och omarbetades 1992. För svensk del omfattas alla havsområden utom Skagerrak.54 Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten, Oslo-Pa- ris-konventionen (Ospar), antogs 1992 och trädde i kraft . Inom Ospar samarbetar 15 stater och för att förbättra miljön i Nord- ostatlanten och . För svensk del omfattas , och Kattegatt.55 Det finns ett flertal olika organisationer inom sjöfartsområdet. De viktigaste för denna uppföljning presenteras kort nedan. () är en branschorganisation för svensk sjöfartsnäring och representerar ett sjut- tiotal svenska rederier med verksamhet över hela världen. Av rederiernas 630 fartyg har omkring 100 fartyg svensk flagg. Föreningens uppdrag är att öka kunskapen om svensk sjöfart och driva branschens frågor gentemot rege- ringen, och andra organisationer. En av de viktigaste uppgifterna är att se till att svenska rederier får verka under så goda konkurrensvillkor som möjligt. Föreningen driver frågor om ökat säkerhetstänkande och proaktivt miljöarbete såväl i som internationellt. Renare och mer kostnadseffek- tiva bränslen står högt på agendan.56 (Sarf) har 90 medlemsföretag med totalt 10 300 anställda inom sjöfartsnäringen. En av huvuduppgifterna är att träffa 52http://. 53http://europa.eu/about-eu/agencies/regulatory_agencies_bodies/policy_agencies/emsa/in- dex_en.htm. 54http://. 55http://. 56http://. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor för branschen. tecknas med Unionen, Ingenjörer, , och As- sociated ’s and Seamen’s Union of the . sjöfolk arbetar för att förbättra arbetsvillkoren till sjöss. kommande yrken inom sjöfolk är matros, motorman, kocksteward, ser- () företräder samtliga befälskategorier, t.ex. befäl- havare och tekniska chefer.59 Sjöfartsforum är en intresseförening som vill lyfta fram sjöfartens och den maritima näringens möjligheter, roll och betydelse. 1996 och har ca 100 företags- och organisationsmedlemmar. lemmarna finns rederier och skeppsmäklare, hamnföretag och branschorgani- Skärgårdsredarna är en branschorganisation för rederier med färjor och pas- sagerarfartyg med upp till 500 passagerare i nationell fart. 130 medlemsrederier har tillsammans 350 fartyg som transporterar mer än 35 miljoner passagerare och över tolv miljoner fordon. är offentligt eller privat ägda och svarar för nästan all fartygsbaserad kollek- tiv-, vägfärje- och turisttrafik på insjöar, kanaler, i skärgårdar och längs kus- En stor del, , av Skärgårdsredarnas person- transporter sker i offentligt finansierad eller delvis subventionerad kollektiv- Föreningen driver bl.a. frågan om att rimlig hänsyn ska tas till de mindre passagerarfartygens situation och förutsättningar.61 Svenska Skeppshypotek är en statlig organisation som förser rederier med Syftet med verksamheten är att medverka vid finansieringen av rederi- verksamhet som bedrivs av ett svenskt rederi eller av en utländsk juridisk per- son där svenska fysiska eller juridiska personer har ett betydande inflytande Svenska Skeppshypotek lånar direkt av banker och andra kredit- Hamnar är ett inom Transport- gruppen, en samarbetsorganisation inom som består av åtta arbetsgivar- eller branschförbund inom transportnäringen. Förbundet har ca 60 anslutna företag med totalt ca 4 000 anställda. En av huvuduppgifterna är att träffa kollektivavtal om löne- och anställningsvillkor. Föreningen är en ideell intresseorganisation för varv i Sve- rige som är verksamma med reparation, dockning, torrsättning och ombygg- nad av handelsfartyg för såväl kust- som oceanfart, samt avancerad nybyggnad och reparation av arbets-, passagerar- och övervakningsfartyg.63 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER är en branschorganisation för företag som är verksamma inom linjeagenturverksamhet, köp och försäljning, befraktning och skeppsklarering. Föreningen arbetar för att på olika sätt tillvarata med- lemsföretagens gemensamma intressen, t.ex. genom att bevaka och påverka aktuella branschfrågor och anordna utbildningar och medlemsmöten m.m.64 2.5 Den danska handlingsplanen och strategin för sjöfarten har haft som uttalat mål att bli ledande sjöfartsnation. Den danska Søfartsstyrelsen analyserade 2005 de vill- kor som krävs för att skapa ytterligare tillväxt och innovation inom den danska sjöfarten. Resultatet av arbetet presenterades i den danska regeringens hand- lingsplan för tillväxt och innovation inom sjöfartsklustret från 2006.65 Sjöfarts- klustret syftar till både sjöfart och de industrier som associeras till området och därför också ingår i handlingsplanen. Handlingsplanen vilar på tre mål: •Danmark ska utvecklas till att bli det område i där det är mest at- traktivt att bedriva internationell, kvalitativ sjöfart. •Förutsättningarna för tillväxt, dynamik och konkurrens inom hela klustret ska förbättras. •Hälsa, säkerhet och miljöåtgärder ombord på fartyg ska upprätthållas och förbättras så att utvecklas som en ledande sjöfartsnation med in- ternationellt fokus och kvalitetssjöfart. Den danska handlingsplanen fokuserar på sju områden: utbildning och rekry- tering, forskning, utveckling och innovation, skatteregler, minskad administ- rativ börda och färre nationella krav, marknadstillträde, ökat fokus på kvalitets sjöfart och en effektiv, kundorienterad och modern administration. samlade den danska regeringen de policyer som utgör grunden för Danmarks sjöfartspolitik i en strategi, där handlingsplanen ingår.66 Strate- gin An integrated strategy fokuserar på fem områden: tillväxtpot- ential inom sjöfartsindustrin, minskade växthusgasutsläpp och luftförore- ningar, skydd av havsmiljön och kustområdet, förbättrad sjösäkerhet, samord- ning av initiativ inom sjöfartsområdet. Ett genomgående tema i handlingspla- nen och strategin är dess fokus på konkurrenskraft och stabila ramvillkor för dansk sjöfart. Till skillnad från den danska handlingsplanen, som fokuserar på tillväxt inom sjöfartsområdet, omfattar strategin också andra områden som t.ex. hamnar och infrastruktur, marin turism och fiskerinäringen.67 64http://. 65Ministry of economic and business affairs (2006). 66Den danska regeringen (2010). 67Motsvarande mål förekommer också i andra nordiska länder. Det norska Sjøfartsdirektoratet är ansvarig myndighet för att säkerställa säkerheten ombord på norskre- gistrerade fartyg och utlandsregistrerade fartyg i norska hamnar. Arbetet ska vara förankrat i den norska regeringens maritima strategi och bidra till att är en världsledande maritim nation. Målet enligt den strategiska planen för myndigheten är att ska vara en attraktiv flaggstat med "høy sikkerhet for liv, helse, miljø og materielle verdier”. 2 MÅL, REGLER OCH AKTÖRER