rfr · H30WRFR4 · 2015-12-17 00:00:00 — Från flera håll har det enligt RAÄ framkommit att det kulturmiljöarbete som bedrivs inom kultursamverkansmodellen inte tillräckligt har efterfrå- gats i uppföljningen. Länsmuseernas samarbetsråd menar att kulturmiljöarbetets otydliga ställ- ning är en svaghet i samverkansmodellen. För de regionala museerna, där detta är en grundbult i det regionala arbetet, är det otillfredsställande att samver- kansmodellen lämnar utrymme för regionala tolkningar om huruvida kultur- miljöarbetet ingår i modellen eller inte. Här krävs en bättre statlig samordning för att möjliggöra en bättre samverkan mellan länsmuseerna, de regionala kul- turförvaltningarna och länsstyrelserna. Kulturmiljöarbetets roll inom samver- kansmodellen måste tydliggöras och samordningen mellan och fördjupas. I har regionen konstaterat att det finns en otydlighet om kul- turmiljöfrågorna i kultursamverkansmodellen. Regionen konstaterar att Väs- 139 RAÄ (2015b). terbottens museum tidigare hade ett tydligt uppdrag att arbeta med kulturmil- jön, och direkta medel fördelades till detta från och . ingår medlen i kultursamverkansmodellen, och det regionala ansvaret för kulturmil- jöarbetet är inte lika utpekat från museets horisont, även om det i tydligt framgår i ägardirektiven. Regionen konstaterar att tidigare var länsan- tikvarien en stark röst inom , men uppges även de frågorna vara mer inbäddade i det breda regionala arbetet. Lagen om offentlig upphand- ling har också förändrat situationen, vilket gjort det möjligt för privata aktörer att t.ex. arbeta med byggnadsvårdsfrågor. har tolkat det som att museets kulturmiljöarbete ingår i den verksamhet som finansieras med kultursamverkansmodellen. Man konstaterar dock att detta ser olika ut i olika delar av : De olika länen har olika strukturer, olika fokus och olika kompetenser på museerna. Otydligheten kring om kulturmiljöarbetet ska ingå i modellen har lett till slitningar kring vem som har vilket uppdrag och en osäkerhet vad gäller länsmuseernas roll i kulturmiljöarbetet.140 I menar i att det är en missuppfattning att av det dåvarande statsbidraget till länsmuseerna skulle vara villko- rat eller öronmärkt för kulturmiljöarbete. Museet menar att denna missuppfatt- ning är spridd bland olika aktörer. RAÄ har i en kommentar framfört att man delar uppfattningen att av bidraget inte är öronmärkt för kulturmil- jöarbete. Länsmuseerna och länsstyrelserna har fått otydliga roller Oklarheten kring kulturmiljöarbetet är en gammal fråga som har hanterats på olika sätt i olika län. Länsstyrelserna ska verka för att nationella mål får genomslag i länen sam- tidigt som hänsyn ska tas till regionala förhållanden och förutsättningar. Läns- styrelserna ska utifrån ett statligt helhetsperspektiv arbeta sektorsövergripande och samordna olika samhällsintressen och statliga myndigheters insatser. Länsstyrelserna ska främja länens utveckling och noga följa tillståndet i lä- nen.141 RAÄ har konstaterat att roll i kultursamverkansmodellen ser olika ut. I många län är dialog och samverkan etablerad, medan andra anser att roll i modellen är mer otydlig.142 Även de regionala museernas roll i kulturmiljöfrågor upplevs av flera aktö- rer som otydlig. Länsmuseernas samarbetsråd menar att många regioner ser länsmuseerna som en aktör bland andra kulturaktörer, oavsett om dessa ingår i en regional förvaltning eller är stiftelser med regionen som huvudman. Detta leder till en oklar situation om regionens ansvar som huvudman eller dess an- svar mot samverkansmodellen. Det försvårar också för de regionala museerna 140Västerbottens museum, intervju . 141Förordning (2007:825) med länsstyrelseinstruktion. 142RAÄ (2015b). att uppfylla sin roll som public service-institutioner inom den regionala kultu- rella infrastrukturen.143 sammanfattade sin syn på de regionala museerna och kulturmiljöarbetet på följande sätt: Även om den modell vi föreslår innebär att den direkta bidragsgivningen från staten till länsmuseerna upphör är det viktigt att länsmuseernas kul- turmiljöuppdrag fortsatt bedrivs i enlighet med de nationella målen för om- rådet.144 RAÄ har i uppföljningen framfört att man är medveten om att länsmuseerna har olika förutsättningar och inriktningar. Länsmuseernas situation har föränd- rats, vilket i vissa fall innebär en ansträngd situation med minskade resurser och ökade krav på marknadsanpassning. RAÄ betonar att myndigheten inte har någon formell ingång till länsmuseerna men att det finns flera berörings- punkter och samverkansområden. Det är länsstyrelserna som ska ta till vara statens intressen inom kulturmiljöområdet regionalt. RAÄ utfärdar föreskrif- ter, allmänna råd och vägledningar som stöd till länsstyrelsernas myndighets- utövning. RAÄ har inga motsvarande styrverktyg gentemot länsmuseerna – i stället ger ämbetet informativ vägledning. har beskrivit länsmuseernas verksamhet som bestående av två delar, dels utställningar/pedagogisk verksamhet, dels rådgivning/kultur- miljö- och fornminnesvård. har med andra ord valt tolk- ningen att kulturmiljöarbete ingår i museets uppdrag, men menar att uppdraget tidigare var tydligare. Då var de båda uppdragen inskrivna i förutsättningarna för att erhålla statsbidrag från : skulle grundbeloppet bekosta de regionala museernas basverk- samhet. Man rapporterade den publika verksamheten till och kulturmiljöarbetet till RAÄ.145 Exempelvis menar att införandet av modellen har gjort att det är otydligt vilket ansvar som de regionala museerna har för kulturmil- jöarbetet: var museerna en resurs för kulturmiljöarbetet, men numera har de inget specifikt uppdrag och det blir därför otydligt. De bidrag som RAÄ tidigare fördelade till museerna har gått in i modellen och hanteras där- med av . Det finns därmed inte längre några medel till mu- seerna som är särskilt avsatta för kulturmiljö.146 konstaterar att sägs vagt att museerna har en roll för kulturmiljöarbetet och att de tjänster som tidigare ägnades åt arbete med kulturmiljön finns kvar vid museerna, även om museernas roll i det avse- endet är formulerat. menar att det är tydligt att det inte finns något ansvar för kulturmiljöarbetet hos museerna, och att det är länsstyrelserna som har det statliga uppdraget. 143Länsmuseernas samarbetsråd, skriftligt svar . 145Upplandsmuseet, intervju . 146Länsstyrelsen , intervju . i var det RAÄ, inte , som fördelade pengar till museerna. Kulturmiljöarbete nämns inte i förordningen Flera aktörer har konstaterat att kulturmiljöarbete inte finns med bland de sju områden som nämns i förordningen om kultursamverkansmodellen. Region- museet har framfört att man tidigare hade ett tydligt ansvar för det regionala kulturmiljöarbetet men att modellen har gjort detta mycket otydligt. Museet uppger att man har fört diskussioner med om huruvida kulturmiljöarbetet ska vara en del av museiverksamheten eller inte. Regionen har till museet framfört att kulturmiljöarbete inte specifikt finns uttryckt i den statliga förordningen, medan Regionmuseet har hävdat att kulturmiljöarbetet är en självklar del av länsmuseiverksamheten. RAÄ har betonat att kulturmiljöfrågor tidigare var en sektorsfråga men har förändrats till att bli en tvärsektoriell fråga. Kulturmiljöaspekter ska därmed finnas med i olika typer av kulturverksamheter. RAÄ menar att utvecklingen går mot mindre specialdestinerade bidrag, och att vissa aktörer inte är vana att förhålla sig till detta, t.ex. när specialdestinerade medel försvinner. RAÄ har konstaterat att styrningen kan bli tydligare genom att antingen knyta modellen närmare till kulturmiljömålen och lägga in kulturmiljö som ett åttonde område i förordningen eller att tydligt ta upp kulturmiljöfrågor i uppfölj- ning. RAÄ anser att det förstnämnda alternativet, dvs. att kulturmiljö skulle utgöra ett åttonde område, inte är aktuellt, utan att det snarare är rimligt att hantera frågor om kulturmiljöarbete i uppföljning. RAÄ konstaterar att kulturmiljöfrågor redan nu ska ingå i de sju områden som styrs genom förordningen. Medel för kulturarvsfrågor behöver därför inte gå enbart till länsmuseer. RAÄ genomför en utvärdering där man kommer att undersöka dessa frågor närmare. Preliminära resultat i RAÄ:s utvärdering visar att kulturmiljöarbete i stora delar fortfarande betraktas som en sektorsfråga genom att koppla kulturmiljöarbetet inom kultursamverkans- modellen till museiverksamheten. Det finns vissa undantag, t.ex. nämns pro- fessionell teater-, dans- och musikverksamhet av sex regioner, konst- och kul- turfrämjande verksamhet av fyra regioner, regional enskild arkivverksamhet av fem regioner och främjande av hemslöjd av fem regioner. Bland annat Väs- terbottens museum har framfört att det är bra att frågan nu utreds av RAÄ. Samarbetet mellan länsmuseerna och länsstyrelserna har minskat RAÄ har konstaterat att samverkan mellan region och ser mycket olika ut i olika län. RAÄ är medvetet om att det finns skillnader mellan länen vad gäller hur bra samarbetet mellan länsmuseerna och länsstyrelserna funge- rar och konstaterar att modellen inte har gjort rollfördelningen tydligare. Av RAÄ:s pågående utvärdering framgår att fyra regioner anser att rollerna på något vis har blivit tydligare, medan övriga fem anser att rollerna har blivit otydligare sedan kultursamverkansmodellen infördes. RAÄ menar att de nya förutsättningarna dock kan leda till utveckling på kulturmiljöområdet. Till ex- empel framför ett antal regioner att de har fått en annan, mer samordnande roll sedan kultursamverkansmodellen infördes eller att kulturmiljöarbetet har fått ett nytt fokus, eller blivit mer synligt regionalt. Regionerna kan skapa en ”arena för dialog” mellan aktörer och på så vis främja ökad samverkan. Denna uppföljning visar att relationen mellan regionala museer och läns- styrelserna i de besökta länen inte är självklar. Samarbetet mellan länsmuse- erna och länsstyrelserna har minskat . Exempelvis Regionmu- seet i har framfört att det innan kultursamverkansmodellen inför- des fanns en praktisk, etablerad och god samverkan kring det regionala kultur- miljöarbetet mellan och Regionmuseet. Som exempel kan nämnas att uppger att man fick en neddragning av anslaget med . Enligt Regionmuseet fick man ett direktiv från att inte längre vara re- missinstans till för ärenden kopplade till kulturmiljölagen, utan detta skulle betraktas som tjänster som staten själv ska bekosta. Museet uppger att att Regionmuseets relation till enbart ska utgå från marknad och konkurrens inte har diskuterats mellan och Regionmuseet. Museet konstaterar att inte heller har kallat till möte för att alla tre parter gemensamt skulle kunna diskutera konsekven- serna av denna förändrade relation. har i en kommentar framfört att är en egen suverän stiftelse med tre stiftare: , och . Stif- tarna kan ge instruktioner, men ensamt kan inte ge Regionmu- seet direktiv om att inte samverka med . uppger att man däremot har tydliggjort vilka uppgifter som kan finansieras inom kultur- samverkansformens ram. Regionen uppger att äger och driver . Efter en dialog med såväl Regionmuseet som justerade verksamhetsbidragen till Region- museet med motiveringen att offentliga bidragsmedel inte får sub- ventionera tjänster som också tillhandahålls i konkurrens på en öppen mark- nad. Regionmuseet menar att det faktum att man inte längre får samverka med genom att lämna yttranden, som kan ligga till grund för beslut, innebär en försämring av kulturmiljöarbetet i , och museet skulle i stället vilja se mer samverkan mellan och Regionmuseet: Alla förlorar på detta – , Regionmuseet, kommunerna, fastig- hetsägarna. Samspelet stat, regionalt museum och kommun är viktigt i kul- turmiljöarbetet, både när det gäller kvalitet, utveckling och för att de ge- mensamma resurserna används optimalt.147 Museet uppger att och Regionmuseet inte har någon kon- takt på ledningsnivå, förutom i kyrkoantikvariska frågor. Den tid som tidigare lades på remissarbete använder Regionmuseets antikvarier nu till att mer fo- kusera på regional utveckling kring kulturmiljöer, kunskapsuppbyggnad samt pedagogisk och publik verksamhet. har i en kommentar framfört 147 , intervju . att Regionmuseet och ingår i Kulturarvskollegiet och Kulturarvs- mötet i . Kulturarvskollegiet består av kulturnämnds pre- sidium, kulturchef och tjänstemän, museichefer eller motsvarande och repre- sentanter från respektive styrelse eller förvaltning. Kollegiet möts och är sammankallande. I Kulturarvsmötet möts repre- sentanter på förvaltningsnivå, Kultur museichefer eller motsvarande. är sammankallande och gruppen möts . I län uppges att alla uppdrag från numera är konkur- rensutsatta och att museerna inte får särbehandlas. När det gäller uppdrag av olika slag, t.ex. undersökningar, dokumentation, inventering och karakterise- ring, tillämpar länsstyrelserna upphandling där museerna kan lägga anbud i konkurrens med andra. konstaterar att genomfördes samråd mellan och museet men att detta inte längre sker. Museet beklagar detta eftersom man anser att samråden var effektiva och smidiga. I uppger det regionala museet att samverkan med läns- styrelsen fungerar bra. konstaterar att länsmuseerna fungerar som konsulter och menar att skillnaden mellan vad man tar betalt för och inte tar betalt för är diffus och att man ibland får intrycket av att inkomsterna på museet täcker annan verksamhet. menar att även i mötet med allmänheten blir museernas roll oklar. Museet fungerar både som konsult och en tillgång för allmänheten och den dubbla rollen blir otydlig. har betonat att otydligheten är ett problem och nämner som exempel att aktörer i omvärlden inte förstår vem (länsstyrelse re- spektive länsmuseum) som gör vad. När det gäller samarbetet mellan länssty- relsen och regionen har uppgett att i samband med att man tog fram en kulturmiljöstrategi och regionen tog fram en kulturplan hittade man gemensamma beröringspunkter, men några gemensamma aktiviteter blev inte av. har sökt kontakt med regionens kulturberedning men fått till svar att pengarna är låsta och att ingen är beredd att ta en politisk konflikt för att ändra på fördelningen. tror att man skulle kunna arbeta mer tillsammans och hade hoppats att modellen skulle göra det lättare att sam- arbeta. Så länge pengarna är låsta skapas få möjligheter till samarbete och det blir över huvud taget för litet fokus på konkret arbete. framförde att det är naturligt att frågor med koppling till kulturmiljöområdet tas upp i samband med dialogerna och i de regionala kulturplanerna. I denna uppföljning har det framkommit att kul- turmiljöfrågor ofta finns med i de regionala kulturplanerna. Bland annat Kul- turrådet har konstaterat att länsstyrelserna ibland är med i arbetet med kultur- Enligt RAÄ:s pågående utvärdering bidrar drygt hälften av länssty- relserna (13 av 21) till kulturmiljöarbetets genomslag i de nu gällande kultur- betonar att kulturmiljöarbetet måste synas i kulturplanen och att ansvaret för kulturmiljöfrågorna måste tydliggöras. också att det omfattande arbete som utförs borde synliggöras i återrapporte- ringen, men uppger att det är sällan staten eller vill ha uppgifter Museet anser att intresserar sig mer för besöksverksam- heten, trots att kulturmiljöarbetet troligen ger de största effekterna. seet har efterlyst de nationella kulturmiljömålen i kul- har framfört att om kulturmiljöfrågorna ska vara med i kulturplanen bör också vara med i arbetet med att ta För del borde man i så fall skriva in samverkan mellan och Region kring kulturmiljöfrågor. männen för museerna borde i sådana fall också slå fast deras roll för kultur- i har frågat om exempelvis muse- erna har ett ansvar för att genomföra det som står i kulturplanen och fått till svar att man inte följer upp det. menar att det borde finnas en tydligare koppling mellan den bedrivna verksamheten och det som skrivs in i Även RAÄ:s roll i kultursamverkansmodellen upplevs som otydlig RAÄ har till uppgift att med utgångspunkt i de nationella kulturpolitiska målen och de nationella målen för kulturmiljöarbetet vara pådrivande och stödjande inom sitt verksamhetsområde. RAÄ ska bl.a. följa och stödja det regionala kulturmiljöarbetet.149 Flera aktörer har lyft fram frågor kring RAÄ:s roll i mo- dellen och har pekat på att ämbetet upplevs som frånvarande i modellen. En av de kulturinstitutioner som har uppmärksammat RAÄ:s otydliga roll Museet har i en intervju uppgett att Region , och RAÄ har ingått ett samverkansavtal om kul- Regionmuseet inbjöds inte att delta i diskussionerna i detta Regionmuseet menar att RAÄ håller sig avvaktande och har ställt sig vid sidan om – ämbetet upplevs inte aktivt gå till försvar av museerna kultur- Regionmuseet anser att RAÄ fram tills nu har varit mer fokuserat på samarbete med regionerna än på länsmuseerna. Museet konstaterar att RAÄ arbetar med att utveckla sin roll i en ny samhällskontext och mot den bakgrun- den har fått ett regeringsuppdrag att ta fram en vision och nya mål. seet pekar det arbetet på ett uttalat intresse och engagemang från RAÄ att återuppta, utveckla och fördjupa samverkan med länsmuseerna. har lyft fram att RAÄ:s roll är mindre tydlig i och med modellen. 148 , intervju . 149 Förordning (2014:1585) med instruktion för . För att förbättra modellen skulle man enligt staden behöva förändra RAÄ:s roll. RAÄ upplever att det ute i landet finns en känsla av att RAÄ skulle ha backat i sin roll vad gäller kulturmiljöfrågor. RAÄ menar dock att man numera spelar en annan roll och att det i stället är regionerna som ska lyftas fram. RAÄ har i en kommentar framfört att det finns olika uppfattningar om och användning av begreppen kulturmiljö och kulturarv mellan regionerna. Detta kan försvåra möjligheten att göra nationella sammanställningar och jämförel- ser, dvs. att följa och stödja det regionala kulturmiljöarbetet. Diskussion om anslaget till kulturmiljövård bör ingå i modellen avsätter medel till anslag 7:2 Bidrag till kulturmiljövård. Regeringen konstaterade i den proposition som föregick införandet av kultur- samverkansmodellen att kulturmiljövårdsanslaget är ett av kulturmiljöområ- dets viktigaste styrmedel och att det har stor betydelse för kulturmiljöarbetet runt om i landet.150 Anslaget får användas för utgifter för statsbidrag till kul- turmiljövård. Anslaget får även användas för utgifter för statsbidrag till arbets- livsmuseer.151 Bidrag kan ges till att renovera hus, tillgängliggöra eller infor- mera om en kulturmiljö och vårda en fornlämning eller ett kulturlandskap. Dessa medel ingår inte i modellen. Användningen av dessa medel styrs av spe- cificerade krav som fastställs i förordningen (2010:1121) om bidrag till för- valtning av värdefulla kulturmiljöer. Det kan handla om utredningar kring byggnadsminnen eller ersättningar för merkostnader i samband med renove- ringar av byggnadsminnen. Dessa pengar kan inte ge direkt till museerna utan måste upphandla tjänster från t.ex. museerna. Mu- seerna har därmed numera fått rollen att ta uppdrag från om bl.a. byggnadsantikvariska undersökningar och arkeologiska frågor på samma sätt som andra konsulter. har framfört att en fördel med detta är att rollerna har blivit tydligare och att förmåga att beställa har blivit bättre. konstaterar man att både och museerna arbetar mot samma mål. Det diskuterades inledningsvis om även medel för kultur- miljöarbetet skulle ingå i modellen, men både RAÄ och länsstyrelserna argu- menterade emot detta. Man ansåg att det fanns en risk för att pengarna skulle kunna användas till andra ändamål. bidragsgivning styrs av för- ordningen och det egna kulturmiljöprogrammet. menar att programmet speglar den nationella inriktningen och stämmer väl överens med regionens kulturplan. De medel som har utgör bara en liten del av det samlade kulturmiljöarbetet. I uppföljningen har även framfört att detta anslag bör hållas utanför kultursamverkans- 2009/10:3. Anslaget disponeras av RAÄ, som delegerar beslutanderätten avseende större delen av medlen till länsstyrelserna. Dessa fördelar i sin tur, efter ett ansökningsförfa- rande, bidrag till olika objekt eller projekt i respektive län. 2014/15:1 utg.omr. RAÄ har i uppföljningen framfört att det är bra att statsbidraget till kulturmiljövård inte togs med i modellen: Där skulle bidraget ha försvunnit in i den svarta boxen. Det är det enda styrverktyget som staten har kvar idag.152 konstaterade att eftersom länsstyrelserna ut- tryckligen har i uppgift att se till att kulturmiljölagstiftningen efterlevs i re- spektive län, finns det fördelar med att låta bidragsgivningen kvarstå hos läns- styrelserna. Utredningen konstaterade att anslaget skiljer sig på viktiga punk- ter från andra typer av statligt stöd till regional kulturverksamhet, genom att det är så tydligt kopplat till kulturmiljölagstiftningen och därmed till länssty- relsernas myndighetsutövning.153 menar däremot att länsstyrelsernas kulturmiljö- pengar bör lyftas in i modellen, men måste då öronmärkas för kulturmiljövår- dande ändamål. pågående utvärdering visar att samordning och samfinansieringen mellan anslag 7:2 Bidrag till kulturmiljövård och kultur- samverkansmodellen skulle kunna utvecklas. Sju av sexton regioner uppger att samfinansiering i olika omfattning sker mellan bidragen.154 5.6 Bibliotekens och den läs- och litteraturfrämjande verksamhetens roll i modellen I uppföljningen har det uppmärksammats att det tredje området har en delvis annan utformning än de andra områdena och att området har förändrats sedan modellen infördes. Med början 2015 kompletterar läs- och litteraturfrämjande verksamhet den regionala biblioteksverksamheten. Till skillnad från andra områden är de regionala biblioteken inte kulturskapare och har inte heller nå- gon publik verksamhet utan ska framför allt främja samverkan och utveckling av folkbiblioteksverksamhet i kommunerna. Speciellt för biblioteken är också att de ska förhålla sig till en lagstiftning – bibliotekslagen – som även fram- håller andra aspekter av bibliotek än deras roll som kulturinstitutioner och som delvis pekar i motsatt riktning mot kultursamverkansmodellens decentralise- ringstankar genom att mer betona nationell samverkan och samordning. Vad gäller den läs- och litteraturfrämjande verksamheten har den till skillnad från övriga områden i modellen inte någon tydlig utpekad institu- tionell eller verksamhetsmässig anknytning. Det konstområde som ska främjas – litteratur – ingår heller inte i modellen. slutbetänkande pekade på avsaknaden av en myndighet med ansvar för det samlade biblioteksväsendet. 152Riksantikvarieämbetet, intervju . 154Riksantikvarieämbetet, e-brev . (KB) ett samordnings- och utvecklingsansvar för hela den svenska bibliotekssektorn. I samband med detta tog KB bl.a. över ansvaret för biblioteksstatistiken från . Det utvidgade uppdraget skrevs in i den nya bibliotekslag som trädde i kraft . Enligt lagen ska den myndighet som regeringen bestäm- mer ha en nationell överblick över och främja samverkan inom det allmänna biblioteksväsendet. ekonomiska vårproposition föreslogs dessutom att en nationell biblioteksstrategi ska tas fram, och KB fick särskilda medel för att påbörja detta arbete. Ansvarsfördelningen mellan och KB upplevs som tydlig Både KB och har uppgifter inom biblioteksområdet och deras re- spektive uppdrag tangerar och går delvis in i varandra. För KB är ansvarsför- delningen mellan KB och tydlig: KB har infrastrukturfrågorna och läsfrämjandeområdet. Däremot pekar KB på att det finns en gräns- yta som kan bli otydlig för andra berörda aktörer. Till exempel kan kommu- nerna uppleva en osäkerhet om vilken aktör som har ansvar för vad. KB uppger att deras uppdrag kräver ett nära samarbete med . Samarbetet sker bl.a. via samverkansråd. och KB har dessutom ingått ett samverkansavtal om frågor som är gemensamma för de båda myndigheterna. KB läser de regionala kulturplanerna och följer upp om de olika kulturpolitiska målen finns med i avsnitten om biblioteksverksam- heter.155 Biblioteken är en del av den regionala kulturen