rir · H3B512 · 2015-06-10 00:00:00 — En referensgrupp med dels forskare inom patientsäkerhet, dels företrädare för vårdprofessioner som arbetar särskilt med patientsäkerhetsfrågor har knutits till granskningen i syfte att på strategisk nivå diskutera patientsäkerhet och förutsättningar för en hög patientsäkerhet. Referensgruppen deltog vid två möten med granskningens projektgrupp 2014.9 2009/10:210, bet. 2009/10:SoU22 s. 16, rskr. 2009/10:342. 8Statens (2013), (2013) samt Berwick med flera (2013). 9Deltagarförteckning, se referenser s. 122. PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? 1.5.2Genomgång av vårdgivarnas systematiska patientsäkerhetsarbete Syftet med att undersöka ett antal vårdgivares patientsäkerhetsarbete är att bedöma om staten har gett vårdgivarna tillräckliga förutsättningar att främja en hög patientsäkerhet. Genomgången avser vårdgivare som omfattas av den offentligfinansierade vården. Ett strategiskt urval av landsting har gjorts. De landsting som har valts ut är , län, , , , , , län och . Urvalet har i ett första steg genomförts på basis av både kvantitativa och kvalitativa bedömningar, i samråd med patientsäkerhetssamordnare på SKL. I ett andra steg har urvalet av landsting och regioner gjorts utifrån storlek (befolkningsunderlag) och geografisk tillhörighet i syfte att få en viss spridning. Sammanlagt har 19 semistrukturerade intervjuer (huvudsak i grupp) genomförts med 9 landsting. På central funktionsnivå har chefsläkare, patientsäkerhetssamordnare, enhetschefer och verksamhetsutvecklare deltagit. På vårdverksamhetsnivå har verksamhetschefer, vårdenhetschefer och vårdpersonal deltagit. En översiktlig dokumentstudie har genomförts av landstingens patientsäkerhetsberättelser. Även underlag och statistik från som rör landstingens patientsäkerhetsarbete samt uppföljningar av deras arbete har undersökts. Dokumentstudier av tillsynsrapporter, statliga utredningar och forskarstudier har genomförts som grund för iakttagelserna. 1.5.3Granskning av statens insatser för att främja en hög patientsäkerhet För att bedöma statens ansvar och insatser för att främja en hög patientsäkerhet i fråga om tillsynen har dokumentstudier av IVO:s tillsynsrapporter, myndighetsunderlag och arbetsmaterial genomförts. Ett begränsat urval lex Maria-ärenden och enskildas klagomål har studerats på plats på myndigheten i syfte att få en uppfattning om struktur, innehåll och arbetsprocesser. En dokumentgenomgång av normerande arbete med patientsäkerhet har gjorts genom föreskrifter, allmänna råd, riktlinjer, vägledningar, rapporter och arbetsmaterial. Även myndighetens rapporter på patientsäkerhetsområdet har studerats. Intervjuer har genomförts med företrädare för , , och . På har intervjuer genomförts med företrädare på central nivå och på två regionala avdelningar10 (processägare för enskildas klagomål respektive lex Maria-ärenden, enhetschef samt handläggare). 10 Avdelning Mitt () och Avdelning Sydväst (). GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Lärosätenas utbildningsplaner för läkarutbildningen har studerats för att bedöma förekomst och omfattning av kurser i patientsäkerhet med utgångspunkt i patientsäkerhetsforskning. Frågor per e-post har också sänts till programansvariga för läkarutbildningen vid sju av landets lärosäten för kompletterande information om läkarutbildningens innehåll. Även regleringen av fortbildning för hälso- och vårdpersonal har undersökts, eftersom ansvaret för fortbildning och kompetensutveckling är en viktig förutsättning för att patienter ska få en säker vård. I kapitel 2 beskrivs bakgrunden till patientsäkerhet (system, centrala begrepp, aktörer och statliga insatser). I kapitel 3 redovisas centrala förutsättningar för en hög patientsäkerhet enligt aktuell patientsäkerhetsforskning. Patientsäkerhetslagens förarbeten och dess föreskrifter analyseras också utifrån identifierade förutsättningar. De identifierade förutsättningarna används sedan som utgångspunkt för att bedöma vårdgivarnas patientsäkerhetsarbete och statens insatser för en hög patientsäkerhet. Vårdgivarnas patientsäkerhetsarbete beskrivs i kapitel 4. Statens ansvar genom IVO:s tillsynsverksamhet och normeringsarbete granskas i kapitel 5. Kapitel 6 innehåller slutsatser och i kapitel 7 redovisas rekommendationer. PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Med patientsäkerhet i svensk hälso- och sjukvård avses skydd mot vårdskada,11 och med vårdskada menas lidande, kroppslig eller psykisk skada eller sjukdom samt dödsfall som hade kunnat undvikas om adekvata åtgärder hade vidtagits vid patientens kontakt med hälso- och sjukvården.12 En reglering som främjar en effektiv hantering av avvikelser och vårdskador är särskilt viktig, eftersom patienten ofta befinner sig i en utsatt position och i en beroendeställning till den sjukvårdspersonal som han eller hon möter. Staten har tillsammans med vårdgivarna ett ansvar för att utreda vårdskador på ett objektivt och effektivt sätt som dessutom involverar patienten. Staten och vårdgivarna har även ett gemensamt ansvar att verka för att den typ av vårdskador som inträffat inte inträffar igen. Detta kapitel avser att ge en introduktion till patientsäkerhetsarbetet genom att beskriva gällande regelverk, centrala begrepp och vårdskadors omfattning och kostnader. Kapitlet beskriver även systemet för att hantera vårdskador och statliga satsningar inom patientsäkerhetsområdet. Vårdgivarnas och statens ansvar för patientsäkerhet regleras i patientsäker hetslagen (2010:659) som trädde i kraft . Syftet med lagen är att främja en hög patientsäkerhet inom hälso- och sjukvården och därmed jämförlig verksamhet. Av patientsäkerhetslagen framgår att vårdgivarna är skyldiga att bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete.13 I vårdgivarnas ansvar ingår att planera, leda och kontrollera verksamheten på ett sätt som leder till att kravet på god vård enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och tandvårdslagen (1985:125) upprätthålls.14 Vårdgivarna ska vidare vidta de åtgärder som behövs för att 111 kap. 6 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 121 kap. 5 § första stycket patientsäkerhetslagen (2010:659). 133 kap. patientsäkerhetslagen (2010:659). 143 kap. 1 § patientsäkerhetslagen (2010:659). PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? förebygga att patienter drabbas av vårdskador. För åtgärder som inte kan vidtas ska en tidplan upprättas.15 Vårdgivaren ansvarar för att det finns ett ledningssystem och ett systematiskt förbättringsarbete.16 Vidare ska vårdgivaren dokumentera hur det organisatoriska ansvaret för patientsäkerhetsarbetet är fördelat inom verksamheten.17 I det systematiska förbättringsarbetet ingår såväl riskanalys som egenkontroll och utredning av avvikelser. Vårdgivaren ska informera en patient som drabbats av en vårdskada om 1.att det inträffat en händelse som har medfört en vårdskada 2.vilka åtgärder som vårdgivaren avser att vidta för att en liknande händelse inte ska inträffa igen 3.möjligheten att anmäla klagomål till Inspektionen för vård och omsorg () 4.möjligheten att begära ersättning enligt patientskadelagen (1996:799) eller från läkemedelsförsäkringen Vårdgivaren ska även utreda händelser i verksamheten som har medfört eller hade kunnat medföra en allvarlig vårdskada enligt patientsäkerhetslagen samt anmäla dessa händelser till IVO.19 Syftet med utredningen är att så långt möjligt klarlägga vad som har inträffat och ge underlag för beslut om vilka åtgärder som ska vidtas för att en liknande händelse inte ska inträffa på nytt.20 Patienter och närstående ska ges möjlighet att delta i vårdgivarnas patientsäkerhetsarbete.21 Vårdgivarna ska upprätta en patientsäkerhetsberättelse med information om hur patientsäkerhetsarbetet har bedrivits föregående kalenderår, vilka åtgärder som vidtagits för att öka patientsäkerheten och vilka resultat som uppnåtts.22 ansvarar för den statliga tillsynen av hälso- och sjukvården. hade det centrala tillsynsansvaret. Förändringen skedde för att skilja normering från 153 kap. 2 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 16Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2011:9) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete. 173 kap. 9 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 183 kap. 8 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 193 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 203 kap. 3 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 213 kap. 4 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 223 kap. 10 § patientsäkerhetslagen (2010:659). GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN En fristående tillsynsmyndighet i form av underlättar också för medborgarna att hitta rätt när de vill framföra klagomål eller anmäla brister som gäller till exempel hälso- och sjukvård.23 Begreppen patientsäkerhet och vårdskada definieras i patientsäkerhetslagen. Med patientsäkerhet menas skydd mot vårdskada,24 och med vårdskada menas lidande, kroppslig eller psykisk skada eller sjukdom samt dödsfall som hade kunnat undvikas om adekvata åtgärder hade vidtagits vid patientens kontakt med hälso- och sjukvården.25 Vidare anges i lagen att en allvarlig vårdskada är en vårdskada som är bestående (inte ringa) eller som har lett till att patienten fått ett väsentligt ökat vårdbehov eller avlidit.26 Åtskillnaden mellan vårdskada och allvarlig vårdskada är avgörande vid bedömningen av om skador ska anmälas enligt 3 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659) eller inte – en så kallad lex Maria-anmälan. 2.2.2Avvikelser, negativa händelser och tillbud Terminologin inom patientsäkerhetsområdet finns samlad i en handbok27 som riktar sig till vårdgivare, både till dem som ansvarar för eller leder kvalitets- och patientsäkerhetsarbetet och till verksamhetens ledning. en icke förväntad händelse som frångår verksamhetens normala rutiner eller patientens vårdförlopp. Det kan exempelvis vara att avsteg gjorts från hygienregler, att läkemedel inte getts eller till rätt person eller att omvårdnaden brustit så att ett trycksår kunnat uppstå. En avvikelse kan ge större eller mindre konsekvenser för den drabbade. Avvikelser kan i sin tur delas in i negativa händelser respektive tillbud. En negativ händelse är en avvikelse som medfört att patienten råkat ut för en vårdskada vid patientens kontakt med hälso- och sjukvården. Vid en negativ händelse har således något inträffat som ledde till konsekvenser. Ett tillbud är däremot en 2012/13:20 s. 95, bet. 2012/13:SoU5 s. 11, rskr. 2012/13:116. 241 kap. 6 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 251 kap. 5 § första stycket patientsäkerhetslagen (2010:659). 261 kap. 5 § andra stycket patientsäkerhetslagen (2010:659). 27Socialstyrelsen med flera (2009) s. 9. riktar sig till dem som ansvarar för kvalitets- och patientsäkerhetsarbetet lokalt och till verksamhetsledningen eftersom den beslutar när handbokens metoder ska användas. Användningen av metoderna kan ses som en del av verksamheternas systematiska kvalitetsarbete och egenkontroll av att kraven på god vård uppnås. Det bör noteras att handboken är framtagen innan patientsäkerhetslagen trädde ikraft och tog fram nya föreskrifter för ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete. PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? händelse eller avvikelse som hade kunnat medföra vårdskada. Vid ett tillbud har något således inträffat men det blev inga konsekvenser av händelsen.28 En risk är sannolikheten för att en negativ händelse ska inträffa. Inom verksamheten ska det finnas rutiner för att fortlöpande bedöma om det finns en risk för att händelser kan inträffa som i sin tur kan medföra brister i verksamhetens kvalitet. Riskanalys är en systematisk identifiering och bedömning av risker i ett visst sammanhang.29 2.2.4 Säkerhetskultur och säkerhetsklimat Med säkerhetskultur menas gemensamma förhållningssätt och normer hos en organisations medarbetare vad gäller risker och säkerhet i syfte att uppnå hög tillförlitlighet för verksamheten. Det finns flera modeller för vad som kännetecknar en mer eller mindre utvecklad säkerhetskultur,30 men gemensamt för organisationer med god säkerhetskultur är att chefer och medarbetare kan erkänna att fel kan inträffa i organisationen och att medarbetare upplever att de arbetar i en miljö där de kan rapportera negativa händelser, tillbud och risker utan rädsla för att bli tillrättavisade eller bestraffade.31 Ledningens engagemang i patientsäkerhetsfrågor anses som avgörande för vårdpersonalens inställning och förhållningssätt, det vill säga för säkerhetskulturen, vilket i sin tur är avgörande för patienternas säkerhet.32 Begreppet säkerhetsklimat används inom högriskverksamheter som kärnkrafts- och flygindustrin medan hälso- och sjukvården i stället använder termen patientsäkerhetskultur. Säkerhetskultur beskrivs inom andra områden som något bredare, mer djupgående och varaktigare än säkerhetsklimat.33 28I patientsäkerhetslagen (2010:659) används dock endast begreppen vårdskada och patientsäkerhet. 30Wachter (2008). Se även Reason (1998). Säkerhetskultur som begrepp myntades efter kärnkraftsolyckan i Tjernobyl – (2013), s. 577. 31Nilsen med flera (2012). 32Emanuel med flera (2008). 33Nilsen med flera (2012). Se även C. Rollenhagens artikel; (red.) (2013), s. 352–374. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN 2.3Skador i vården – omfattning och kostnader För perioden mellan 2012 och har tre nationella vårdskadeundersökningar genomförts genom strukturerade journalgranskningar.34 Undersökningarna har ingått som ett uppdrag i överenskommelserna mellan staten och Kommuner och Landsting (SKL) i syfte att följa och förbättra patientsäkerheten i vården. För perioden till och med granskades journaler för 30 000 vårdtillfällen på 63 akutsjukhus.35 Mätningarna visar att det uppstod en vårdskada, det vill säga en undvikbar skada, vid av de studerade Vårdtiden var dessutom markant mycket längre för de patienter där vårdtillfället hade inneburit en skada. Kostnaderna för extra vårddygn på grund av de undvikbara skadorna beräknas till mellan 6,9 och . Hälften av de totala skadorna (såväl undvikbara som ej undvikbara) i studien var lindriga men av skadorna krävde förlängd sjukhusvistelse och gav en bestående skada eller bidrog till att patienten avled. Vårdrelaterade infektioner (VRI) var den vanligaste typen av skada (), följt av kirurgiska skador (), blåsöverfyllnad (), läkemedelsrelaterade skador (), trycksår () och fallskador (). 2.4Anmälningar inom hälso- och sjukvården De anmälningar som görs inom hälso- och sjukvården består av vårdgivarnas lex Maria-anmälningar, enskildas klagomål från patienter och närstående till , anmälningar till (), patientnämndernas ärenden samt patientskadeanmälningar till patientförsäkringen vid (). 34Tre nationella journalgranskningsstudier har genomförts av Kommuner och Landsting: Skador i vården. Resultat från en nationell mätning med strukturerad journalgranskning januari–; Skador i vården – skadeöversikt och kostnad. Markörbaserad journalgranskning januari–; Skador i vården – skadeområden och undvikbarhet. Markörbaserad journalgranskning –. 35Sveriges Kommuner och Landsting (2014) Skador i vården – skadeområden och undvikbarhet. Markörbaserad journalgranskning –. PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? Nedanstående tabell visar hur många anmälningar inom hälso- och sjukvården som inkom till olika instanser 2010–2014. Antalet anmälningar inom hälso- och sjukvården –2014 Källa: , Inspektionen för vård och omsorg, och patientförsäkringen vid LÖF. Tabellen visar att antalet anmälningar till patientnämnderna och patientförsäkringen vid LÖF har ökat . Även anmälningarna enligt lex har ökat , dock i långsammare takt . Trots att antalet anmälningar har ökat bedöms mörkertalet av faktiska vårdskador vara stort enligt flera forskare. Få av de vårdskador som till exempel identifieras vid journalgranskningar finns med i de faktiska avvikelsesystemen. En jämförelse mellan ett skattat antal vårdskador enligt journalgranskningar och faktiska inkomna lex Maria-ärenden tyder på en underskattning av allvarliga vårdskador i vården. Det finns också studier som visar att inte heller sjukvårdens inrapportering till avvikelsehanteringssystemet fungerar tillräckligt väl för att fånga de händelser som leder till allvarliga vårdskador.40 36Socialstyrelsen (2014) Lägesrapport inom patientsäkerhetsområdet 2014, Inspektionen för vård och omsorg (2015) Årsredovisning 2014 (avser registrerade ärenden ), (2013) Årsredovisning 2012, (2013) Lägesrapport inom patientsäkerhetsområdet 2013, (2013) Tillståndet och utvecklingen inom hälso- och sjukvård och socialtjänst. Lägesrapport samt Inspektionen för vård och omsorg (2014) Tillsynsrapport. Tillsynens viktigaste iakttagelser (bil 1). 37HSAN ansvarade för enskildas klagomål 2010, övertog ärendena och övertog dem . Källa: årsredovisning 2012, IVO:s tillsynsrapport för (bil 1) och IVO:s årsredovisning . 38Sammanställning av patientnämndernas rapportering till (dnr 45326/2013). E-post från (avseende antal ärenden ), . 39Landstingens Ömsesidiga (2012) Årsredovisning 2011. (2014), Årsredovisning 2013. Skadestatistik hämtad från . 40Socialstyrelsen (2008) s. 21–22, (2012) och (2006). GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN Även bedömer att lex Maria-anmälningarna inte speglar antalet vårdskador utan snarare vårdgivarnas anmälningsbenägenhet.41 2.4.1Inspektionen för vård och omsorg () Inspektionen för vård och omsorg () bildades och övertog tillsynsansvaret för hälso- och sjukvården samt från . Syftet med tillsynen är att granska att befolkningen får vård och omsorg som är säker, har god kvalitet och bedrivs i enlighet med lagar och andra föreskrifter. Tillsynen ska planeras och genomföras med utgångspunkt i egna riskanalyser om inte annat följer av lag, förordning eller särskilt beslut från regeringen. Tillsynen ska även innefatta kontroll av hur verksamheterna fullgör sin skyldighet att bedriva egenkontroll.42 Det konkreta tillsynsarbetet bedrivs främst genom hantering av anmälningar av allvarliga vårdskador, så kallade lex Maria-anmälningar, enskildas klagomål från patienter, närstående och andra samt egeninitierade inspektioner. Tillsynen enligt patientsäkerhetslagen innebär granskning av att hälso- och sjukvårdsverksamhet och dess vårdpersonal uppfyller krav och mål enligt lagar och andra föreskrifter samt beslut som har meddelats med stöd av sådana föreskrifter.43 ska även systematiskt ta till vara information från patientnämnder.44 Vid konstaterade brister hos vårdgivare kan besluta om krav på åtgärder, om förelägganden som kan kombineras med vite samt i vissa fall förbud gentemot vårdgivare att bedriva verksamheten.45 När det gäller åtgärder mot legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal ska anmäla till om det finns skäl för beslut om prövotid, återkallelse av legitimation, återkallelse av annan behörighet att utöva ett vårdyrke eller begränsning av förskrivningsrätten.46 har ansvaret för att ta emot och handlägga lex Maria-anmälningar. Myndigheten ska säkerställa att vårdgivaren har utrett den anmälda händelsen i nödvändig omfattning samt att vårdgivaren har vidtagit de åtgärder som krävs för att uppnå hög patientsäkerhet.47 tog emot sammanlagt 2 300 lex 41Socialstyrelsen (2013) Lägesrapport inom patientsäkerhetsområdet 2013, s. 38. 422 § förordningen (2013:176) med instruktion för Inspektionen för vård och omsorg. 437 kap. 3 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 447 kap. 6 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 457 kap. 23–28 §§ patientsäkerhetslagen (2010:659). 467 kap. 30 § första stycket patientsäkerhetslagen (2010:659) ändrad genom SFS 2012:957. 477 kap. 8 § patientsäkerhetslagen (2010:659). PATIENTSÄKERHET – HAR STATEN FÖR EN HÖG PATIENTSÄKERHET? ledde 173 ärenden av 2 437 beslutade anmälningar till krav på åtgärder, vilket motsvarar 7 procent.48 har i sin roll som tillsynsmyndighet även uppgiften att efter anmälan pröva klagomål mot hälso- och sjukvården och dess personal enligt bestämmelserna i patientsäkerhetslagen.49 inkom 6 832 klagomål som rör hälso- och sjukvården. Av totalt 7 559 beslutade klagomålsärenden ledde 1 503 ärenden till kritik, vilket motsvarar knappt 20 procent.50 Klagomålen på hälso- och sjukvården handlar ofta om brister i vård och behandling och diagnostisering, till exempel om komplikationer som inträffat i samband med operationer samt om felaktig och försenad diagnos. Mindre vanliga men återkommande områden i klagomålen är bemötande, dokumentation och informationsöverföring. I de beslut där har riktat kritik handlar det framför allt om fördröjd vård och brister i behandling samt diagnostisering. I huvudsak rör kritiken primärvårdsmottagningar, akutmottagningar, allmänpsykiatri, obstetrik, ortopedi och allmän tandvård.51 av klagomålsärendena avslutas utan någon utredning. Det kan bero på att händelsen inträffade , vilket är tidsgränsen för att utreda klagomål, eller att ärendet inte bedöms röra patientsäkerhet, till exempel bemötandefrågor. I en bilaga i IVO:s tillsynsrapport redovisas relativt kortfattat ett antal övergripande iakttagelser vid utredningar av enskildas klagomål. De slutsatser som den tidigare tillsynsmyndigheten drog av klagomålen på hälso- och sjukvården i tidigare tillsynsrapporter, är att vårdgivarna måste ta ett större ansvar för kvalitetsarbetet och att de behöver förbättra sitt arbete med att ta hand om klagomål från patienter och deras närstående. Vårdgivarna behöver också bli bättre på att själva klara av att bemöta och hantera patienterna och närstående i de klagomål som finns inom hälso- och sjukvården.52 ansvarar för regler och styrdokument i form av föreskrifter, riktlinjer och vägledningar för att vården ska arbeta patientsäkert. 48Inspektionen för vård och omsorg (2015) Årsredovisning 2014. 497 kap. 10 § patientsäkerhetslagen (2010:659). 50Inspektionen för vård och omsorg (2015) Årsredovisning 2014. 51Inspektionen för vård och omsorg (2015) Tillsynsrapport. De viktigaste iakttagelserna inom tillsyn och tillståndsprövning (bilaga). 52Socialstyrelsen (2013) Tillsynsrapport . Hälso- och sjukvård och socialtjänst. GRANSKAR: STATEN OCH VÅRDEN del är myndighetens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2011:9) om ledningssystem för systematiskt kvalitetsarbete, där det framgår att vårdgivaren ansvarar för att det finns ett ledningssystem som systematiskt säkrar de krav och mål som gäller vårdverksamheten enligt lagar, förordningar och föreskrifter. En annan central del av patientsäkerhetsarbetet är föreskrifter och allmänna råd om anmälningsskyldighet enligt lex (SOSFS 2005:28). har haft regeringens uppdrag att följa upp de årliga överenskommelserna mellan staten och SKL om förbättrad patientsäkerhet 2011–2014 och lämna tre årliga lägesrapporter på patientsäkerhetsområdet 2013- I varje landsting och kommun ska det finnas en eller flera nämnder med uppgift att stödja och hjälpa patienter inom offentligt finansierad hälso- och sjukvård och regionens hälso- och sjukvård kommunernas hälso- och sjukvård eller allmän omvårdnad privata vårdgivare som har avtal med landsting eller en kommun tandvård som helt eller delvis finansieras av landsting. Dessa patientnämnder ska utifrån synpunkter och klagomål stödja och hjälpa enskilda patienter och bidra till kvalitetsutveckling och hög patientsäkerhet i hälso- och sjukvården genom att tillhandahålla eller hjälpa patienter att få den information de behöver för att kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården främja kontakterna mellan patienter och vårdpersonal hjälpa patienter att vända sig till rätt myndighet rapportera iakttagelser och avvikelser av betydelse för patienterna till vårdgivare och vårdenheter.55 Patientnämnderna har inga medicinska eller disciplinära befogenheter och de har inte heller något tillsynsansvar. Hur ärendena delas in varierar mellan patientnämnderna; oftast sker det utifrån vårdverksamhet och ärendetyp. kommer det att finnas en första nationell gemensam ärendestruktur.56 53Regeringsbeslut I:25 från (dnr S2010/9220/FS), I:1 från (dnr S2010/9220/FS) och I:2 från (dnr S2010/9220/FS)).