rir · H3B58 · 2015-05-05 00:00:00 — Dessutom är hem för ett stort antal ursprungsbefolkningar. Deras sätt att leva och traditioner påverkas av naturförhållandena i och många ursprungsbefolkningar är beroende av de levande resurser som jakt och fiske ger. Klimatförändringar som pågår i har stort genomslag på globala processer. Allteftersom ökningen av temperaturen i gör att isen smälter och istäcket drar sig tillbaka så blir i ökad utsträckning tillgängligt för sjöfart och utveckling av naturresurser. Ett exempel är farleder genom som är tusentals kilometer kortare än traditionella leder mellan och . Den arktiska regionen är känslig för dessa förändringar och aktiviteter. Dessutom för atmosfäriska flöden, floder och havsströmmar med sig föroreningar till från industrialiserade regioner i , och . Alla dessa faktorer påverkar den biologiska mångfalden och befolkningarna i den arktiska regionen. För att balansera ekonomisk utveckling mot miljöskydd i krävs det internationellt samarbete och gemensamma ansträngningar, särskilt av de arktiska staterna. Transnationella frågor som klimatförändringar, ekonomisk utveckling och transporter sträcker sig utöver enskilda arktiska stater och kräver samarbete i och andra internationella fora. Det ligger bortom enskilda arktiska staters förmåga att möta utmaningarna i – och det gäller inte bara de som sträcker sig över nationella gränser. Granskningarna från några av revisionsmyndigheterna ger exempel på internationellt samarbete mellan två eller flera stater inom bland annat sjöräddning och miljöfrågor, under medverkan av . Några kärnfrågor återstår. Den danska revisionsmyndighetens granskning, till exempel, pekar på nödvändigheten av bindande internationella överenskommelser under Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) avseende säker sjöfart, som kan få genomslag på regional såväl som nationell nivå. fortfarande osäkert om behovet av reglering som kan stärka åtgärderna för att förhindra sjöfartsolyckor kommer att tillgodoses . har bidragit till att stärka samarbete, styrning och vetenskaplig kunskap har visat sig vara ett värdefullt forum för att diskutera arktiska frågor och för diplomatiska processer tillkomst 1996. Rådet har blivit ett viktigt forum för att generera kunskap och skapa en gemensam och delad förståelse för arktiska frågor och utmaningar genom dess många vetenskapliga rapporter och aktiva användning av miljöövervakningsdata. bidrar också till att förbättra den statliga styrningen. De arktiska staterna och alla staterna med observatörsstatus i rådet håller med om att det finns ett omfattande rättsligt ramverk som är tillämpligt på , och att ramverket i of the sea (UNCLOS) ger ett centralt underlag för ansvarsfull förvaltning av Arktiska oceanen.1 1Jämför ILULISSAT-DEKLARATIONEN, 2008. är den enda arktiska staten som inte anslutit sig till UNCLOS, men stöder och följer konventionen som internationell sedvanerätt och praktik, som angivits i National Strategy for the Arctic Region. , National Strategy for the Arctic Region (, D.C. : 10, 2013). ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR För att förbättra samarbetet inom detta ramverk har de arktiska staterna, genom rådet, förhandlat fram och undertecknat två avtal som några av de arktiska medlemsstaterna beskriver som rättsligt bindande: Agreement on Cooperation on Aeronautical and Search and Rescue in the Arctic och Agreement on Pollution Preparedness and Response in the Arctic. I avtalen uppmanas de arktiska staterna att samarbeta, genomföra gemensamma övningar och utbyta information. Avtalen innebär dock inte några rättsliga förpliktelser utöver redan existerande internationell avtal, och har inga resursmässiga följder.2 I avtalet om oljeutsläpp, till exempel, kom Arktiska rådets medlemsstater överens om att ge assistans till varandra i händelse av oljeutsläpp. Emellertid gör de många kvalificeringarna i avtalet att det är osäkert vilken assistans om någon som de andra medlemsstaterna kan och vill ge. Men granskningarna har visat att några nationella regeringar, som kungariket , , , och betraktar dessa avtal som ett viktigt steg mot att stärka Arktiska rådets ställning som ett viktigt forum för att utveckla policyer för att möta nya utmaningar i . har också dokumenterat de negativa effekterna av långväga föroreningar på den Arktiska miljön och befolkningen där (till exempel Arctic Pollution Issues, 19983, 20064 och Mercury 20115). Genom sina rapporter har rådet också dokumenterat att klimatförändringen är snabb och att den har kraftig påverkan på (t.ex. Climate Impact Assessment – ACIA6 , och Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic – SWIPA7). Dessutom bidrar , genom Asessment (AMSA8), till global medvetenhet om behovet av starkare reglering av sjöfarten i och har ökat IMO:s uppmärksamhet på vikten av denna fråga. Dessutom har kunskapen om arktiska utmaningar och möjligheter, baserad på bedömningar av arbetsgrupperna, gett underlag för ett antal rekommendationer till medlemsstaterna i åtta ministerdeklarationer (som spänner ). Alla rekommendationer som riktar sig till medlemsstater och även rekommendationer till stater med observatörsstatus, är frivilliga och ingen av staterna har någon rättslig skyldighet att följa dessa rekommendationer. 2USA:s revisionsmyndighet – the Government Accountability Office – granskade inte om dessa avtal innebär ytterligare rättsliga förpliktelser än redan existerande internationella avtal, eller om de har några resursmässiga följder. 3AMAP, 1998. AMAP Assessment Report: Arctic Pollution Issues. Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP), , . 4AMAP Assessment 2006: Acidifying Pollutants, Arctic Haze, and Acidification in the Arctic. Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP), , . 5AMAP, 2011. AMAP Assessment 2011: Mercury in the Arctic. Monitoring and Assessment Programme (AMAP), , . 6ACIA, 2005. Arctic Climate Impact Assessment. 7AMAP, 2011. Snow, Water, Ice and Permafrost in the Arctic (SWIPA): Climate Change and the Cryosphere. Arctic Monitoring and Assessment Programme (AMAP), , . 8Arctic Assessment 2009 Report. Vidare spelar Arktiska rådets vetenskapliga bedömningar en viktig roll när det gäller att främja internationell lagstiftning och globalt samarbete. Särskilt har Arktiska rådets dokumentation av förekomsten av föroreningar och tungmetaller i främjat internationella överenskommelser som och Minamatakonventionen om kvicksilver. Med sina rapporter om klimatförändringar har ökat den globala medvetenheten om arktiska regionala frågor. Rådet står inför viktiga utmaningar när det gäller organisatorisk struktur, att fastställa prioriteringar, finansiering av arbetet, och att säkerställa effektiv implementering av frivilliga rekommendationer antagna av medlemsstaterna Sedan det etablerades har vidgat sitt verksamhetsområde och ökat arbetsbelastningen. Till en början fokuserade rådet på föroreningar. arbetar rådet med ett bredare spektrum av frågor som klimatförändringar och -anpassning, sjöfartssäkerhet och infrastruktur, sjöräddning, förebyggande av oljeutsläpp, kultur och hälsa och, , affärsutveckling. Dessutom har antalet projekt som pågår inom rådet ökat markant, från 1996 till cirka 80 . har också tagit initiativ till att främja ekonomisk utveckling i regionen, till exempel genom att inrätta . som arbetsbelastningen ökar och förändras står rådet inför ett antal viktiga utmaningar när det gäller att leda och finansiera arbetet och säkerställa effektiviteten i dess rekommendationer. Utmaningar som gäller Arktiska rådets organisatoriska struktur Att optimera rådets institutionella struktur för att förbättra resultatet av dess verksamhet står högt på Arktiska rådets agenda. Enligt de åtta ministerdeklarationerna från och ett antal SAO-rapporter så har en diskussion pågått om rådets organisatoriska struktur och olika sätt att förbättra dess effektivitet. Arktiska rådets organisatoriska struktur är i stora drag baserad på AEPS:s . Arktiska rådets intressenter har olika synpunkter på rådets institutionella struktur, resultat och effekten av överlappande mandat på Arktiska rådets effektivitet. Arbetsgruppernas mandat överlappar varandra till viss del, liksom mandaten för arbetsgrupperna och task forces.9 Några av ordförandena i arbetsgrupperna10 sade att överlappningarna är en utmaning eftersom de måste lägga ned mycket tid på att 9Intervjuer med norska departement och myndigheter som , Handels- och industridepartementet, Miljödirektoratet, . Skriftligt svar från (arbetsgrupperna under ledning av SAO borde periodiskt se över mandat och förtydliga dem vid behov. Detta är särskilt viktigt när det gäller projekt som involverar många arbetsgrupper, och task forces eller expertgrupper som ska ge sig i kast med ett projekt istället för att placera det i en arbetsgrupp.). Skriftligt svar från det finska . Skriftligt svar från det danska . 10Intervjuer med AMAP, EPPR och SDWG. ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR diskutera vilka frågor som respektive grupp ska arbeta med. Å andra sidan tyckte tre av ordförandena att den nuvarande organisatoriska strukturen är tillräcklig. De sade att en viss överlappning är naturlig när man har att göra med miljöfrågor, men arbetsgrupperna samarbetar bra och hittar alltid lösningar på hur de ska koordinera överlappande uppdrag.11 Rådet gör det mesta av sitt arbete genom de sex stående arbetsgrupperna, men har mer och mer använt task forces för att behandla frågor som uppkommer. Rådet inrättade fyra task forces 2013. Task forces kan emellertid utgöra utmaningar genom att till exempel ta resurser (personal och finansiella) från arbetsgruppernas arbete och projekt12. Å andra sidan är task forces användbara för att bistå med kunskap och expertis och för att utföra särskilda uppdrag inom vissa tidsramar.13 har vidtagit olika åtgärder för att förbättra arbetsprocesserna inom ramen för rådets existerande struktur. Kommunikationen mellan arbetsgrupperna har förbättrats. Till exempel möts ordförandena för arbetsgrupperna regelbundet för att diskutera och sprida information. I synnerhet kan inrättandet av Arktiska rådets permanenta sekretariat komma att förbättra koordineringen och stödet till arbetsgrupper, särskilt till arbetsgrupper med små, icke-permanenta sekretariat som ACAP och EPPR. Utmaningar att prioritera mellan olika arbetsuppgifter De sex arbetsgrupperna har stor frihet att utforma och utveckla sina projekt och har alltid cirka 80 pågående projekt. Arbetsgrupperna bestämmer sina projektprioriteringar genom två-åriga planer och, i vissa fall, strategiska planer och operativa riktlinjer, som och ministrar antar. För att inventera och följa projektens status har rådet utvecklat for Deliverables and Ongoing Work under det kanadensiska ordförandeskapet. Emellertid finns ingen mekanism för att prioritera mellan olika delar av rådets arbete tvärs över arbetsgrupper och task forces. I några av de arktiska staterna kan det bli konkurrens om expertis och resurser. För att bättre fokusera det övergripande arbetet i rådet menade några myndigheter i arktiska stater och representanter för arbetsgrupper att rådet på hög organisatorisk nivå borde förbättra koordineringen av arbetsgrupperna.14 Därutöver anger ministerdeklarationerna och enskilda länders program för ordförandeskapet några av rådets övergripande prioriteringar, men rådet har ingen strategi som vägledning för sitt arbete och för att ange projektprioriteringar på lång sikt. 11Intervjuer med ACAP, PAME och CAFF. 12Intervju med norska myndigheter som Miljödirektoratet och . Intervju med AMAP. 13Intervju med norska . Intervju med EPPR. Intervju med norska Klimat- och och norska . Intervju med PAME, EPPR och SDWG. : Arktiska rådets effektivitet. Arktiskt centrum, , . Utan en sådan strategi står rådet inför utmaningar när det gäller att fördela tillgängliga experter och ekonomiska resurser över olika delar av rådets arbete. Den ökande omfattningen av rådets arbete förstärker denna utmaning. Utmaningar som gäller finansieringen Det finns inte några centrala medel för att finansiera rådets arbete och projekt. Projekten finansieras genom frivilliga bidrag från några de deltagande länderna. Enligt några av arbetsgrupperna15, har detta lett till att (1) lågt prioriterade projekt har genomförts bara för att de har haft finansiering, (2) onödigt mycket tid och resurser har lagts ned på att finna finansieringskällor för projekt, och (3) några projekt har avbrutits på grund av brist på finansiering. Enligt några arbetsgrupper innebär avsaknaden av pålitlig finansiering ett hinder för rådets effektivitet.16 De arktiska staterna bekräftar behovet av att inrätta effektiva mekanismer för att finansiera rådets arbete och har tagit initiativ för att förbättra finansieringssystemet. En sådan mekanism är (), som infördes . PSI är en frivillig mekanism för att identifiera, mobilisera och fördela finansiellt stöd till prioriterade projekt. , , , , , och (en permanent observatör) stöder mekanismen. Emellertid kräver implementering av detta instrument finansiella bidrag från alla parter till PSI. Implementeringen är avslutad och PSI är i drift . Vidare har rådet inget övergripande system för att redovisa kostnader, förutom kostnaderna för det permanenta sekretariatet. Närmare bestämt följer rådet inte upp sina direkta och indirekta operativa kostnader eller pengar som läggs på de många projekten. Det kanadensiska ordförandeskapet har emellertid börjat utveckla ett system för att följa upp kostnaderna för rådets olika aktiviteter. Säkerställande av effektiv implementering av de frivilliga rekommendationerna till medlemsstaterna Baserat på resultaten av sitt arbete och andra faktorer har rådet lämnat ett antal rekommendationer till medlemsstaterna i de åtta ministerdeklarationerna och i rapporter från arbetsgrupper och task forces som har fått stöd i deklarationerna. Rekommendationerna är inte rättsligt bindande och innehåller inga obligatoriska krav, men återger medlemsstaternas samlade mening. Arktiska rådets rekommendationer i deklarationerna är breda och allmänna, vilket gör det svårt för medlemsstaterna att identifiera mätbara åtgärder att vidta. Rekommendationerna i rapporterna från arbetsgrupperna och task forces är många, vilket gör det svårt att implementera dem till fullo. 15PAME, AMAP, EPPR och ACAP. 16ACAP och EPPR. ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR ställer inga krav på att de nationella regeringarna ska återrapportera till om implementering av rekommendationerna. Följaktligen finns det lite kunskap om deras status vad gäller implementering. Vidare har de nationella regeringarna ingen mekanism för återföring om huruvida ansvariga myndigheter effektivt överväger och eventuellt implementerar Arktiska rådets rekommendationer. Emellertid har ett av rådets projekt, AMSA, utvecklat en frivillig mekanism för medlemsstaterna och arbetsgrupperna att återrapportera om den allmänna utvecklingen och åtgärder relaterade till . De flesta myndigheterna och arbetsgrupperna som har intervjuats anser att det vore värdefullt att ha någon sorts mekanism för rapportering.17 Några av dem nämnde också att rapportsystemet borde vara frivilligt och inte alltför detaljerat och tidskrävande. Ursprungsbefolkningarnas representanter ger värdefulla bidrag i rådet men står inför utmaningar när det gäller möjligheterna att delta har ända sedan det inrättades understrukit vikten av att inkludera de arktiska ursprungsbefolkningarna i rådets arbete, inklusive kunskapsuppbyggnad och användning av traditionell kunskap. Permanenta deltagare har också fullständiga konsultationsrättigheter i rådets förhandlingar och har bidragit i rådets processer, inklusive att uppmärksamma nationella regeringar och allmänheten på deras utmaningar och att hjälpa alla berörda att förstå värdet av att använda traditionell kunskap för att hantera arktiska frågor. Ursprungsbefolkningarnas faktiska deltagande i Arktiska rådets arbete beror på deras specifika intresseområden och tillgängliga resurser. De arktiska ministrarna har alltsedan rådets tillkomst diskuterat finansiering och hur ett lämpligt deltagande av permanenta deltagare ska kunna säkerställas. Denna utmaning kan komma att förstärkas allteftersom rådet expanderar och vidgar sitt arbete, eftersom det kommer att leda till att det blir fler möten för intressenterna att delta i. Indigenous Peoples Secretariat har begränsade finansiella möjligheter att hjälpa till, men ger visst stöd. För att genomföra den multilaterala granskningen har revisionsmyndigheterna i och , med stöd av de andra revisionsmyndigheterna, gått igenom dokument från och intervjuat representanter för permanenta deltagare och rådets sex arbetsgrupper. Dessutom har de deltagande revisionsmyndigheterna 17Intervjuer med norska , norska Klimat- och . Skriftligt svar från finska . Skriftligt svar från danska . Intervjuer med ACAP, AMAP, CAFF, PAME. hämtat in skriftliga svar på ett batteri av gemensamma frågor till deras respektive nationella regeringar och genomfört nationella granskningar av respektive lands deltagande i eller hanteringen av särskilda arktiska frågor. Revisionsmyndigheterna utförde arbetet inom ramen för sina respektive rättsliga ramverk. Revisionsmyndigheterna har följt relevanta nationella eller internationella standarder för statlig revision. De europeiska revisionsmyndigheterna har också följt principer och standarder från Audit Institutions. 1.National audit findings of SAIs of , , , and the of . ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR Appendix 1 – National audit findings of SAIs of , , , , and the of Content of the national audits and additional data collection The coverage of each national audit is presented in Table 1. of the respective national audit reports – Oil and gas – Search and Rescue and ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR Information collected by the SAIs that was not used in their national reports – Oil and gas * to the Audit are summaries of the national audits. Audit Office (Rigsrevisionen) – performance in the Arctic Audit Office – Rigsrevisionen submitted its national report to in . The Danish Realm consists of , the and . applies throughout the Realm. Together with the , the home rule and self-government systems of the and delegate powers and responsibilities among the different parts of the Realm. is, for example, responsible for providing defence throughout the Realm. Danish authorities handle a wide range of tasks in the Arctic parts of the Realm, many of which have to be performed under difficult climatic conditions and over long distances. Consequently, it is important to ensure that these tasks are performed in consideration of the risks to human beings and the environment that are a consequence of climate change and the increase in traffic. Because the Arctic conditions pose a challenge to the response and the environment tasks, the Danish authorities preventive action is particularly important. Rigsrevisionen has assessed the Danish authorities contributions in that light. The purpose of the examination was to assess whether the Danish authorities responsibility for the effort in the Arctic parts of the Realm has been clearly divided and whether it matches the risk associated with the increase in traffic. Rigsrevisionen has examined this by addressing the following questions: 1.Does the preventive action of the Danish authorities – aimed at enhancing navigation safety – match the risk? 2.Has the Danish authorities responsibility for the response been clearly divided and does the equipment match the risk, e.g., in connection with major accidents? 3.Do the Danish authorities monitor the environment and does their environmental emergency response match the risk of pollution? The examination is based on information from meetings with and written material from a number of ministries including the Prime Ministers Office and the . Rigsrevisionen is only authorised to assess the Danish authorities task performance in the Arctic parts of the Realm. However, representatives from Rigsrevisionen visited the and to collect data from Danish, ARKTISKA RÅDET – VAD KAN GÖRA FÖR ATT MÖTA RÅDETS UTMANINGAR Faroese and Greenlandic authorities, research institutions and enterprises which in various ways deal with the areas covered by the Danish investigation. The Danish authorities have taken preventive action aimed at enhancing navigation safety. However, the action taken does not fully match the risks associated with the increase in traffic, one reason being that the increase entails risks which the Danish authorities cannot counter on their own. Solving this task requires the adoption of international and national rules on navigation safety in the Arctic waters. The Danish Authority is working to secure the adoption of binding international navigation safety rules for the Arctic, which will apply to, e.g., cruise liners and tankers. Such international rules will not take effect until 2017, at the earliest. In 2013 the Danish Parliament passed an act enabling tougher navigation safety requirements for parts of the Greenlandic waters. Based on the new legislation, in cooperation with the government, the Danish Authority intends to introduce tougher navigation safety requirements for the area, which will reduce the risk of loss of human lives and pollution of the sensitive Arctic environment. These requirements cannot take effect until 2014, at the earliest. However, Rigsrevisionen finds that the Danish Authority should clarify on an ongoing basis how international and national measures in this field can best prevent accidents in the waters. must substantially increase its production of nautical charts to achieve the target of 73 nautical charts by 2018. To this end, production must be increased already in 2013 by the introduction of a new production system. However, the system has not yet been fully developed, and the Agency has stated that it will give priority to developing the production system which is to secure achievement of the target. Search and rescue response (response) In general, the Danish authorities have divided the responsibilities clearly, although the division could be more accurately defined in some cases. In certain types of operations, the and the Danish Defence coordinate their response on the basis of an imprecise geographical delimitation, and the two authorities agree that the division of responsibilities should be clarified. In February 2013, the Prime Ministers Office initiated an analysis that may simplify the division of responsibilities regarding the response in . This analysis has led to a clarification of the division of responsibilities between the Danish authorities, which came into force January 1, 2014. For example the division of responsibilities between the and the Danish Defence are now based on geographic coordinates which both authorities agree upon. In relation to the risk of major accidents, the Danish Defence has equipment in at its disposal, e.g., patrol ships and to support the Danish and authorities. The Danish Defences patrol , for example, can attend to more than 200 persons for a short period of time. The equipment for major accidents which is located in cannot be used for time-critical operations such as the rescue of persons from fast-sinking ships. Moreover, the equipment is not fully suited for Arctic conditions. The Danish Defence has assessed the equipment and the options for meeting the needs in the event of, e.g., major accidents. The Danish Defence has not yet decided how to implement the results of this assessment. environment and environmental emergency response The Danish Defence has failed to prioritise its task of monitoring the environment and enforcing the environment legislation in . The Danish Defence monitors the environment as an element of its general presence and not on a risk basis.