mot · H3021938 · 2015-10-06 00:00:00 — Regeringen riktar enorma subventionsbelopp till byggföretagen med snedvridande och konkurrenshämmande effekter. Stöd behöver istället riktas till kommunerna för att främja den kommunala infrastrukturen så att goda förutsättningar för byggande kan grundläggas. Alliansen slog fast i det valmanifest vi gick till val på 2014 att bostadsbyggande, vid sidan av miljönytta, ska vara styrande vid prioritering av områden för sanering av mark. I synnerhet för förtätning i tätortsnära områden är det angeläget att frigöra mark som inte kunnat användas på grund av dess historia då marken kanske var platsen för en bensinmack eller någon form av industriverksamhet. Genom att sanera marken frigörs attraktiv tätortsnära mark för bebyggelse som utanförliggande områden, t.ex. ekologiskt värdefull , kan sparas. Regeringen har också inspirerats att avsätta medel för sanering av mark, vilket den förtjänar beröm för. Om regeringens intention främst syftar till deras kontraproduktiva ambition att lägga ner är dock inte klargjort. anslagshöjning för sanering av mark syftar till att frigöra mark för bebyggelse som gamla miljöskulder åtgärdas. Överklagandeprocessen bidrar starkt till att planprocessen i tar . Bara överklagades 358 beslut om detaljplaner till länsstyrelserna. Det motsvarar en fjärdedel av alla antagna detaljplaner . Av dem som överklagades gick 152 detaljplaner till mark- och miljödomstolarna för vidare processer (). Även om storstäderna dominerar överklagandestatistiken kan också stora regionala variationer iakttas. I till exempel överklagas av detaljplanerna medan grannen län gått från 2014. De rättsliga processerna leder sällan till något annat än förlorad tid. Av alla överprövade och överklagade detaljplaner är det av det totala antalet antagna detaljplaner som upphävts av såväl som 2013 (). Utöver den förlorade tiden måste byggföretagen kalkylera för den förlängda projektlängden då kapital, bemanning och material måste ligga i träda i väntan på de juridiska processerna. Ansenliga kostnader som sällar sig till slutpriset och hyran/avgiften på bostaden. kunde i regeringsställning medverka till att regeringen tillsköt medel till länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna för att förkorta handläggningstiderna. Men därutöver krävs en bred översyn av instansordningen i syfte att med bibehållen rättssäkerhet åstadkomma en effektivare prövningsordning. Bland annat bör antalet instanser som överklaganden kan prövas i minskas, likaså vilka som får överklaga, det vill säga antalet sakägare bör reduceras. Därutöver bör det vara möjligt att ta ut en administrativ avgift. Vad gäller instanser bör plan- och lovärenden kunna överklagas till mark- och miljödomstolarna redan i första instans. Bristen på bostäder och effektiva transportvägar riskerar tillväxt och att landets konkurrenskraft gentemot omvärlden försämras. står därför inför mycket omfattande investeringar i bostäder, vägar och spårbunden trafik. Åtskilliga miljarder kronor har investerats i databaser med fastighetsinformation och geodata utan att det gett tillräckliga samhällsekonomiska effekter. Staten, kommunerna och näringslivet behöver nu samlas för att utveckla digitala lösningar för att förenkla och effektivisera processer för planering, plangenomförande och byggande. Alliansregeringen gav Statskontoret 2013 i uppdrag att titta på statliga styrmedel för utveckling av en sammanhållen digital planprocess. Statskontoret redovisade i rapporten ”Från analog till digital – Insatser för att främja en digital planprocess” att en digital planprocess innebär vinster såväl för kommunerna och staten som för allmänheten och exploatörerna. En digital planprocess skapar förutsättningar för en bättre fungerande marknad för byggande av nya bostäder, vägar och järnvägar. För att uppnå den maximala samhällsnyttan av en digital planprocess behöver hela samhällsbyggnadsprocessen omfattas av ett digitalt arbetssätt. Statskontorets förslag om en nationell e-strategi för en digital planprocess, nationell databas för planbestämmelser och fri tillgång till geodata är mycket viktiga delar i digitaliseringen och effektiviseringen av samhällsbyggandet. Öppna och avgiftsfria geodata är mycket viktigt för att effektivisera flödet av information i alla samhällsprocesser. Lantmäteriets beslut att släppa sin småskaliga kartinformation som öppna data är ett viktigt första steg. Statliga geodata finansieras genom anslag och avgifter. Genom en komplicerad modell sker utbyte av geodata och pengar mellan statliga myndigheter och landets kommuner. För att effektivisera och förenkla geodataverksamheten samt förbereda införande av öppna geodata behöver finansieringsmodellen ses över. Ett första steg bör vara att ge statliga myndigheter tillgång till öppna geodata genom en finansieringslösning där myndigheterna inte tar betalt för sin service mellan sig själva. Kommuner har till uppgift att ge besked om bygglov efter någon ansökt om detta. Tyvärr finns det dock inga sanktioner i lagstiftningen mot kommuner som inte lever upp till kravet på maximalt tio veckors handläggningstid. Vissa kommuner klarar det bra och arbetar utifrån tjänstegarantier. Men i flera kommuner överväger istället berättelserna om privatpersoner och företag som får vänta mycket långa perioder på bygglov. För att skapa incitament till kommunerna att verka snabbare i medborgarnas intresse bör därför bygglovsavgiften reduceras vid försening av ett bygglov . Om förseningen är mer än reduceras bygglovsavgiften och vid längre förseningar än utgår avgiften. Ett riksintresse är tänkt att vara ett särskilt värdefullt område som ska bevaras för framtiden. Systemet byggdes upp för och har sedan mer eller mindre lämnats vind för våg av det politiska systemet. Riksintressen ska bevara möjligheter för framtiden eller vårda vår historia för kommande generationer. Men systemet är otympligt och föråldrat och har också fått kritik från (RiR 2013:21). konstaterade att statens hantering av dessa riksintressen försvårar för kommunerna att planera nya bostäder. påpekade att kommunerna inte har fått tillräckligt med stöd från länsstyrelserna som i sin tur inte har fått stöd från . Efter att förmedlade sin kritik enades om tillsättandet av vilken presenterar sitt slutbetänkande . I ett delbetänkande har utredningen redan uttryckt att man inte ser riksintressen som den viktigaste förklaringen till landets otillräckliga byggtakt. Enligt är dock inte den nuvarande bostadsbristen resultatet av en enda faktor. Flera faktorer samverkar till att göra bostadsbyggande dyrt, krångligt och långsamt. Riksintressen är en sådan faktor. Systemet bör därför kunna granskas kritiskt utifrån dess hämmande effekt för tillkomsten av bostäder. har varje myndighet möjlighet att utan politiskt inflytande peka ut områden som den anser är av riksintresse. har till exempel pekat ut 1 650 områden som riksintressen för kulturmiljövård. Enligt Kommuner och Landsting (SKL) är av marken utpekat som riksintresse. Varje myndighet har dessutom sina egna kriterier när de pekar ut områden av riksintresse. När väl ett riksintresse är utpekat så ligger det där . Men samhället förändras , och det som ansågs vara av riksintresse behöver inte nödvändigtvis anses vara det . Riksintressesystemet som det fungerar är ett hinder mot ökat bostadsbyggande och medverkar inte till hållbarhet. har strandlinje, till stora delar står den helt orörd. står många kommuner runt om i och konstaterar vikande befolkningsunderlag. För att öka attraktionskraften i att bosätta sig utanför storstäderna behöver det bli enklare att få att bygga hus i sjönära lägen. förändrades strandskyddslagstiftningen i . Ambitionen hos allianspartierna som genomförde förändringen var att göra regelverket tydligare, underlätta tillämpningen och göra den mer konsekvent. Syftet var också att underlätta skapandet av attraktiva boendemiljöer i mindre hårt exploaterade delar av landet medan strandskyddet i mer exploaterade områden skulle värnas. Det gick dock att konstatera att de nya strandskyddsreglerna inte ledde till önskat resultat. Från olika delar av landet har allvarlig kritik riktats mot regelverket för att det är krångligt och otydligt. Därför fick och i uppdrag att utvärdera lagstiftningen. Det redovisades och konstaterade behovet av fler reformer. Bland annat föreslogs då lättnader i strandskyddet vid mindre sjöar och vattendrag och åtgärder för att få en mer likvärdig tillämpning av reglerna. En proposition som också bekräftades i lades också med innebörden med lydelsen att länsstyrelserna kan upphäva strandskydd vid små sjöar och vattendrag om området har liten betydelse för att tillgodose strandskyddets syften. Någon rusning hos länsstyrelserna till att börja upphäva strandskyddet i linje med riksdagsbeslutet, har dock inte noterats. Regeringen kunde också konstatera att tillämpningen brast på grund av bristande kunskap hos framför allt kommunerna. Därför tillsattes en delegation som skulle ge råd och bistå kommunerna i tillämpningen av strandskyddsreglerna. Medel avsattes också från vilka kommunerna ska kunna söka stöd för kartläggning av s.k. LIS-områden (landsbygdsutveckling i strandnära lägen), något som framför allt mindre kommuner har svårt att hinna med på grund av bristande resurser. Åtgärderna var steg framåt tagna av en regering som önskade förbättra situationen. som alliansregeringen genomförde dessa reformer var motståndet styvnackat från dåvarande oppositionspartiet . är detta parti en del av regeringsunderlaget. Det måste bli avsevärt enklare att bygga bostäder i strandnära lägen i de glest befolkade delarna av landet. Regelverket måste reformeras i grunden. Dagens regelverk, även med hänsyn tagen till delegationens arbete och översynen, vilar på principen ”allt som inte uttryckligen är tillåtet är förbjudet”. Denna hållning behöver vändas helt om. Regelverket bör bygga på att områden som ska ha ett särskilt skydd pekas ut, liksom områden där en restriktiv hållning bör intas. För glest befolkade områden bör istället bebyggelse vara tillåten, förutom i områden som genom beslut pekas ut som skyddsvärda. En frihetsreform för byggsektorn anser att det behövs en ”frihetsreform” inom bostadssektorn. Det finns anledning att ifrågasätta om det är rimligt att ställa samma krav på familjen som ska bygga ut sin egen villa som på byggföretag som bygger hus åt andra människor. Det behövs regelverk och lagstiftning, men politiken måste veta sina gränser. En frihetsreform skulle också avlasta kommunernas stadsbyggnadskontor. En av de sista reformerna utförde som kristdemokratisk bostadsminister var möjligheten att med endast anmälningsplikt ge tillåtelse för villaägare att uppföra ett hus på sin tomt. Husformen populariserades under namnet Attefallshus och har snabbt blivit populärt för sugna hemmabyggare. Tyvärr har många kommuner mött reformen med sina sämsta tendenser där uppfinningsrikedomen i administrativa krav och avgifter paras med långa handläggningstider. Den anmälningsplikt som rått för att anmäla uppförandet av ett Attefallshus har påbjudit kommunen att ta ut tilltagna administrationsavgifter. För att motverka detta bör anmälningsplikt inte vara nödvändigt. Det bör ligga i varje förtroendevalds intresse att motverka kreativiteten i regler och avgifter som frodas på såväl kommunala som andra offentliga kontor. Istället bör kreativiteten i de värdeskapande och förädlande aktiviteter som markägare utför uppmuntras. Varje kommun har att vinna på detta. Listan på bygglovsbefriade åtgärder bör öka kraftigt. Åtgärder som inte innebär någon inskränkning på grannes utsikt eller motsvarande eller medför någon allvarlig risk för fukt eller annan skada på huset om det utförs icke fackmässigt bör befrias från bygglov. Unga och studenter är en målgrupp som i regel har begränsad köpkraft. Det är därför angeläget att utveckla innovativa lösningar som kan erbjuda ett bra boende till rimliga kostnader. Bostäder för unga och studenter är till sin karaktär lägenheter under vilka de boende i regel bor en begränsad tid av sina liv. Därför finns det all anledning att ifrågasätta att de ska omfattas av samma regelverk vid byggande som övriga boendeformer. Utgångspunkten bör vara att endast regler som är grundläggande för människors hälsa och säkerhet bör vara kvar. I samband med kunde vissa lättnader i regelfloran för studentbostäder träda i kraft. Bland annat avskaffades kravet att hiss behöver installeras vid byggande av ungdoms- och studentbostäder som byggs på vindar. Det behövs dock mer åtgärder för att underlätta boendemöjligheterna för studenter. har ett antal företag etablerats som erbjuder modulbostäder för studenter. Modulbostäder kommer sannolikt inte att vara svaret på bostadspolitiska utmaningar i stort. Som del i ett campusboende av tillfällig karaktär kan det emellertid vara en försvarbar lösning. Modulbostäderna kan lätt byggas ihop och lätt plockas ner om och när förutsättningarna förändras. Kvaliteten på dessa bostäder har också förbättrats avsevärt. Det är angeläget att kommunerna är aktiva i sin markplanering och kan erbjuda tidsbegränsade bygglov för modulbostäder åt studenter på mark som för tillfället står outnyttjad. kan tidsbegränsade bygglov endast ges om 5 + . Den maximala tiden bör utsträckas från dagens tio till åtminstone , och möjligheten att ge bygglov om 10 + . Den förlängda tiden ger bättre avskrivningsmarginaler, vilket underlättar kalkylen för en modulbostad. fick ett antal större lärosäten möjlighet att tillhandahålla bostäder åt studenter och gästforskare. anser att denna möjlighet ska permanentas och gälla samtliga universitet och högskolor. Att studenterna har någonstans att bo ligger i lärosätenas intresse, och det är positivt att de har verktyg för att hjälpa till med bostadsförsörjningen. Även Försvarsmakten borde ges samma möjlighet att tillhandahålla bostäder åt sina tillfälliga anställda. Försvarsmakten har på sina håll ett akut behov av att hitta bostäder åt hundratals anställda soldater. För den som har en anställning framstår en sängplats på förläggning inte så lockande. Även för de typer av bostäder som Försvarsmakten förfogar borde regelverket förenklas för att kunna sänka byggkostnaderna. Det är exempelvis inte rimligt att ställa lika omfattande tillgänglighetskrav på bostäder åt Försvarsmaktens tillfälligt anställda soldater som på permanentbostäder för allmänheten. Det andra undantaget från att eftersträva full tillgänglighet vid nyproduktion av bostäder bör vara när vindsutrymmen omvandlas till student- och ungdomsbostäder om högst . I de absolut flesta fall är annars alternativet att inga bostäder alls tillkommer i sådana utrymmen. befolkning åldras och vi kommer att se en ökad andel äldre i befolkningen . Det medför att behovet av bl.a. anpassade och tillgängliga bostäder kommer att öka kraftigt. Ett ökat antal anpassade bostäder för äldre i form av så kallade mellanboendeformer, det vill säga bostäder mellan den ordinarie bostaden och särskilt boende (till exempel trygghetsbostäder och seniorbostäder) kan bidra till att fler äldre skaffar sig tillgängliga bostäder . Dessa boendeformer kan också öka antalet flyttkedjor och rörligheten på bostadsmarknaden samt skjuta upp behovet av särskilt boende för äldre. Minskat, eller åtminstone inte ökat, tryck på särskilt boende, som är en mycket kostsam behovsbedömd boendeform, kan innebära besparingar för kommunerna och leda till att de lättare kan anpassa sin verksamhet till den demografiska utvecklingen. Behovet av fler boendeformer för kategorin ”friska äldre” kommer att bli en av de större frågorna på bostadspolitikens område . Det behövs åtgärder som underlättar kommunernas beredskap att utveckla boendeformer som passar målgruppen. Under förra mandatperioden utsågs kristdemokraten att utreda förutsättningarna för äldrebostäder och presenterades utredningen ”Bostäder att bo kvar i. Bygg för gemenskap i tillgänglighetssmarta boendemiljöer” med flera intressanta förslag som bör övervägas. finns ett investeringsstöd till s.k. trygghetsboenden för att kompensera för de merkostnader som uppstår i form av exempelvis gemensamhetsutrymmen. Nuvarande stöd löpte ut , och regeringen har därför ansökt om tillstånd för en treårig förlängning av stödet hos . vill i likhet med regeringen fortsätta det viktiga stöd som möjliggör uppförandet av fler bostäder för äldre. spelade en mycket viktig roll för att hyressättningssystemet reformerades 2011 i en överenskommelse mellan parterna på bostadsmarknaden och regeringen. I enlighet med överenskommelsen ska allmännyttan bedrivas enligt affärsmässiga principer och allmännyttans självkostnader ska inte längre vara normerande. Hyran ska istället fastställas till bruksvärdet utifrån förhandlingar mellan hyresgästföreningen och de privata och kommunala fastighetsägarna. Tanken är att ge den enskilda lägenhetens kvalitet en tyngre roll för hyressättningen. Hyresförhandlingsmodellen har sedan den etablerats fungerat ganska väl på många håll i landet medan det är mer konfliktfyllt i vissa andra delar. finns också en möjlighet för fastighetsägare att vid nyproduktion förhandla om så kallad presumtionshyra. Hyressättningen är då inte beroende av övriga hyror på orten och blir därmed mer marknadsmässig. Presumtionshyran gäller och undantas då från bruksvärdesprövningen. Problemet med detta är emellertid en hyra som sätts högt med tanke på att den bara under kan bidra till att finansiera kalkylen för husets uppförande. Om den presumtionshyran kunde få fortsätta skulle istället en mer plan hyressättning erhållas. Ur ett hyresgästperspektiv vore det att föredra och motverka den bild som börjar ta form, där det krävs feta plånböcker för att klara av att bo i nyproducerat. Kristdemokrater har varit drivande i att förbättra möjligheterna att hyra ut hela eller delar av sin bostad i andra hand, genom en friare hyressättning som bland annat gör det möjligt att ta ut en hyra för att täcka hela eller delar av de räntekostnader man har vid andrahandsuthyrning av en bostadsrätt, vilket ökat utbudet. Reformer av hyresregleringen bör ske varsamt, inte minst blir detta tydligt i kommuner som där bostadsmarknaden är som mest ansträngd och konfliktnivån mellan parterna går högt. Det är viktigt att det finns ett starkt konsumentskydd på bostadsmarknaden. Människors boende är inte vilken vara som helst. Det handlar ofta om starka minnen och livsvariga relationer som är kopplade till bostaden. Människors olika livssituationer och tillgång till kapital är faktorer som gör att ett hyressättningssystem måste beakta många aspekter, inte bara de ekonomiska. som det är viktigt att värna om möjligheten att bo kvar i den lägenhet man trivs i är det ett faktum att det nya hyressättningssystemet brottas med flera stora utmaningar. Det byggs för få hyresrätter, många hyresrätter ombildas till bostadsrätter och det råder en omfattande svarthandel av hyreskontrakt. Kötiderna är långa till en hyreslägenhet i exempelvis . Bristen på hyresrätter inverkar menligt på utveckling och förmåga att attrahera arbetskraft. Institutioner som och har också påtalat bristerna i den svenska hyressättningsmodellen, liksom svenska forskare såsom professorerna . En friare hyressättning skulle kunna motverka de brister som föreligger, men kan också en friare hyressättning med presumtionshyror vid nytecknande av kontrakt riskera att stoppa flyttkedjor som vi är i stort behov av på den svenska bostadsmarknaden. En sådan reform kräver noggrann analys innan den genomförs. har till skillnad från flertalet andra länder valt en egen modell med kollektivt förhandlade hyror. Skälet till detta är dels den historia av regleringar av den svenska hyresmarknaden som gällt sedan , dels att det anses ge ett starkt konsumentskydd, värna svaga grupper och motverka segregation. Parterna på hyresmarknaden har ansvaret för att systemet ska fungera. Det nya systemet har varit i funktion och det finns under innevarande mandatperiod anledning att utvärdera systemet. Åtgärder bör vidtas som kan utveckla systemet i syfte att både värna ett starkt konsumentskydd och underlätta nyproduktion av hyresrätter. Frågans vikt är sådan att en blocköverskridande överenskommelse med stor sannolikhet är nödvändig för att reformer ska kunna bära. Hyresrätten är den överlägset mest flexibla upplåtelseformen. Boendet i hyresrätter är påfallande standardiserat utifrån dess byggnormer. Istället för standardiseringen bör det vara möjligt att bygga blandat och att bygga billigt med lägre standard för dem som vill ha det, till exempel för unga som har svårt att få pengarna att räcka till och vars boendehorisont kanske är kortare. bordet det vara möjligt att bygga ännu dyrare för dem som vill ha högre service och högre standard på materialvalen. Variationen skulle göra hyresrätten mer attraktiv och ge ett bredare utbud av hyresrätter. Att förändra och utveckla hyresrätten leder till socialt engagemang, möjlighet att utveckla kringtjänster och öka kvaliteten i boendet. Individuella lösningar behöver inte enbart vara utseendemässiga utan också beakta servicegrad, och på detta sätt kunna leva upp till den enskilde hyresgästens efterfrågan. För äldre är kringtjänster av stor vikt. Fler pensionärer skulle vilja ha fler kringtjänster; receptionstjänster, städning och vaktmästeritjänster som skulle kunna erbjuda hjälp med att byta lampor och sätta upp tavlor. Möjligheterna att utveckla kringtjänster är många om man tillåter system som kan reglera och få betalt för det. Tyvärr har den utredning som presenterades och lade förslag kring från- och tillval i hyreslägenhet blivit offer för lång beredning i . Vi menar att hyresrättens attraktivitet kan stärkas med en större möjlighet att personligen forma dess karaktär, därför bör utredningens förslag genomföras. bostadsmarknad har mycket höga trösklar. krävs plånbok, kontakter och fläckfritt förflutet för att få ett boende. Enligt senaste kartläggning vilken gjordes 2011, befinner sig 34 000 människor i bostadslöshet eller är utestängda från bostadsmarknaden. I den siffran ingår alltifrån dem som saknar tak över huvudet till de som tillfälligt bor på ett sådant sätt att de inte har ett eget boende. Gruppen EU-medborgare ingår inte i denna siffra. Ungdomar med svag ekonomi, nyanlända till vårt land och personer som lever på försörjningsstöd eller har betalningsanmärkningar tillhör dem som har svårast att etablera sig på bostadsmarknaden. I synnerhet gruppen nyanlända tenderar att fastna i anläggningsboenden långt från arbetsmarknaden eftersom de inte kan få boende i den reguljära bostadsmarknaden. Nyanlända hamnar också ofta i trångboddhet när s.k. eget boende väljs. Istället för eget boende blir man inneboende och därtill trångbodd. Även om bostadsbyggandet ökar markant kommer dessa grupper ha det bekymmersamt eftersom många hyresvärdar ställer höga krav för att hyra ut. Det är inte heller sannolikt att dagens nyproduktion genom flyttkedjor kan hjälpa dagens hemlösa att hitta boende i den utsträckning som krävs. Bostadslöshet får sägas vara ett av samhällets största misslyckanden. Många åtgärder måste vidtas för att möta denna utveckling på ett socialt men också statsfinansiellt ansvarsfullt sätt. Ett sätt är att höja bostadsbidragen, vilket alliansregeringen gjort i olika omgångar, både för barnfamiljer och för pensionärer. Vi förordar ytterligare höjningar av bostadsbidraget för barnfamiljer för att på detta sätta kunna höja efterfrågekraften hos gruppen. anser att en bred bostadssocial utredning bör tillsättas för att brett analysera den sociala sidan av bostadspolitiken och utvärdera de instrument som används. Regler och lagar som försvårar etablering på bostadsmarknaden bör analyseras. Instrument som hyresgarantier och förvärvsgarantier bör utvecklas. I uppdraget bör också ingå att på djupet analysera för- och nackdelar med att tillämpa för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse för utsatta grupper.