mot · H3022824 · 2015-10-06 00:00:00 — Försvars- och säkerhetspolitisk inriktning Ett stärkt svenskt försvar Investera i nytt luftvärnssystem ställer sig bakom det som anförs i motionen om säkerhetspolitisk inriktning och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att bör ansöka om Natomedlemskap och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en revision av Försvarsmakten görs i enlighet med motionens intentioner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om frivilligorganisationerna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om det civila försvaret och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Försvarsmaktens broläggningsförmåga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att investera i ett nytt luftvärnssystem och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att luftvärnet ska ha kapaciteten att täcka minst två större geografiska områden samt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om Försvarsmaktens möjlighet till kvalificerade övningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om militära övningsfält och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om beredskapskontroller och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om beredskapsövningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om en samlad logistiktjänststrategi och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning i syfte att utreda hur Försvarsmakten skulle kunna vara övriga samhället behjälpligt vid krissituationer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om operativ förmåga och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om förbandsverksamhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om militär närvaro på och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillsätta en utredning för en samlad cybersäkerhetsmyndighet och tillkännager detta för regeringen. eftersträvar en trygg och värdig tillvaro för alla människor. Förmågan att möta såväl inre som yttre hot utgör två grundläggande uppgifter för det offentliga. Vi är en del av världssamfundet och beroende av fungerande förbindelser med resten av världen. Miljö och klimatförändringar, demografi, energiberoenden, kärnvapenspridning, terrorism, bristande respekt för mänskliga rättigheter och internationell organiserad brottslighet är globala företeelser som påverkar vår säkerhet. Vi måste vara beredda att, efter vår förmåga, bidra till en säkrare och tryggare värld. Försvarets huvuduppgift är att värna människors liv, värdighet och frihet. För att bygga ett starkt, brett och ändamålsenligt försvar vill fokusera på försvarspolitikens innehåll. Försvarsmaktens förmåga att lösa nationella uppgifter – att försvara – har i och med försvarsöverenskommelsen förbättrats. Men, vill här presentera nästa steg för säkerhetspolitikens utveckling. Önskvärt är att försvaret har kapacitet som säkerställer ett fullgott försvar av svenskt territorium. Marinen bör förstärkas så skydd av importsjöfart och mottagande av utländsk hjälp i anslutning till kan säkerställas som sjöstrid på ostkusten måste kunna genomföras parallellt. Flygstridskrafterna bör förstärkas och ges förmåga att kraftsamla till alla delar av landet genom att basorganisationen förstärks. Utöver att förvalta och utveckla befintlig verksamhet måste vi lyfta blicken och påbörja arbetet med att se över på vilka nya fronter och i vilka nya konstellationer vi måste kunna samverka. Nya hot, som ett traditionellt försvar inte rår på har uppstått, då dessa står för dörren krävs bl.a. att vi utvecklar ett välfungerande cyberförsvar som kan stå emot attacker mot viktig it-infrastruktur och system av vikt för samhällets funktion. Att bygga upp ett försvar som självt kan försvara på flera fronter är varken realistiskt inom en överskådlig framtid eller kostnadseffektivt. Därför föreslår vi att ansluter till försvarsalliansen . För att möjliggöra ett heltäckande Försvar av är inte bara resursförstärkningar och ett medlemskap i lösningen. Frivilligorganisationerna är också en vital del i försvarsarbetet. För att underlätta frivilligorganisationernas arbete är det av yttersta vikt att de får de förutsättningar som krävs för att deras högkvalitativa arbete ska kunna fortsätta att utvecklas. Organisationerna bidrar till att stärka det breda säkerhetsarbetet samt att förankra Försvarsmaktens arbete hos civilbefolkningen. Genom att stärka frivilligorganisationerna i fredstid så kommer också organisationernas förmåga att möta allvarliga händelser och kriser att öka. För att säkerställa bibehållna samhällsfunktioner vid ett skymningsläge är också ett fungerande civilt försvar absolut nödvändigt. Planeringen för totalförsvaret måste återupptas och myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap bör utvecklas. Målet med det civila försvaret ska vara att värna civilbefolkningen, säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna och att bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp. Detta bygger alltså in en robusthet i samhället som gör att samhället kan upprätthålla vissa funktioner trots ett försämrat säkerhetsläge. Under allt har arbetet med att planera ett civilt försvar uteblivit. Förberedelserna har varit sparsamma eller inga alls och möjligheten att upprätthålla någon form av civilt försvar vid en kris är mycket små om några alls. Då omvärldsläget förändrats till det sämre finns det ett behov av att återuppta planeringen och förberedelserna för det civila försvaret. delar regeringens analys att det finns behov av att utveckla samhällets förmåga att stödja Försvarsmakten vid väpnat angrepp eller krig i vår omvärld. Därför måste det civila försvarets förutsättningar ses över och planering för detta påbörjas skyndsamt. För är försvarsöverenskommelsen första steget för ett starkare försvar som ändamålsenligt kan försvara gränser. Vi ser att försvarsöverenskommelsen gör gott i att staka ut en ny väg för att Försvarsmakten ska ha tillgängliga resurser och möjligheter att göra det den gör bäst – försvara vår fred och frihet. Försvarsmakten av är ett resultat av försvarsbesluten , 2000, 2004 och 2009, vilka innebar stora nerdragningar och förändrade inriktning från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar. Den allmänna värnplikten har lagts vilande och insyn i Försvarsmakten har således minskat som en konsekvens av att allt färre kommer i kontakt med myndigheten. Försvarsmaktens organisation har sedan slut minskat på ett sätt som drastiskt överstiger konsekvenserna av försvarsbeslut. har antalet brigader minskat från 29 till 23, lokalförsvarsbataljoner från 85 till 14. Hemvärnet från ca 100 000 till ca 22 000 man. Antalet flygdivisioner har nedgått från 17 till 45. Flygvapnets basbataljoner har reducerats från 32 till 26. Luftvärnsbataljoner från 22 till 2. Stridsfartygen är nu 7 från att ha varit 34. Antalet ubåtar har minskat från 12 till 4. Antalet personer i krigsorganisationen har gått från ca 850 000 till ca 53 000 (inklusive de 22 000 i hemvärnet). Som andel av BNP har finansieringen sjunkit drastiskt för Försvarsmakten. låg finansieringen ungefär på av BNP. , 2012, var finansieringen nere på motsvarande av BNP. Denna drastiska nedskärning där lejonparten av finansieringen försvunnit för försvaret är det inte längre möjligt att upprätthålla ett territoriellt försvar på flera fronter vid ett skymningsläge. Därför är försvarsöverenskommelsen ytterst viktig. Överenskommelsen är ett trendbrott där Försvarsmakten under ett antal decennier får ökade anslag och därmed också kan börja återuppbygga lite av det som skurits ned. De minskade anslagen till Försvarsmakten och effekten av att den allmänna värnplikten lades vilande 2010 har gjort att allt färre kommer i kontakt med myndigheten. Detta leder till att medborgarnas möjlighet att få insyn i Försvarsmaktens verksamhet minskat drastiskt. Detta är ett påtagligt demokratiproblem. medborgare har mycket begränsade möjligheter att bilda sig en uppfattning om Försvarsmakten, dess verksamhet och huruvida avdelade medel används på bästa sätt. Detta som främmande länder kan bilda sig en tämligen klar uppfattning om Försvarsmaktens förmåga. Därför föreslår att det genomförs en oberoende analys av Försvarsmaktens verksamhet och förmåga och att den redovisas offentligt i ett sammanhang. I redovisningen bör faktorer som bemanning, materieluppfyllnad, genomförd utbildning, kostnader och bedömd förmåga relaterat till förbandsmålsättningarna redovisas för varje krigsförband. I vissa, mycket få, fall som t.ex. några specialförband avsedda för terroristbekämpning eller motsvarande uppgifter, kan det finnas skäl att överväga i vilken mån uppgifterna ska vara öppna. För att det inte ska råda någon tvekan om att redovisningarna är opartiska och objektiva bör analysen utföras av t.ex. . Stora delar av landet saknar och kommer att sakna militär närvaro. Förutom hemvärnsförband, finns inga militära enheter mellan och i norr. I södra delen av är arméstridskrafterna koncentrerade till ett fåtal garnisoner: /, , och . Cheferna på dessa platser har ansvaret för att stödja och leda hemvärnsförbanden i respektive region. Chefen för I 19 i har ansvaret för cirka tio hemvärnsbataljoner som täcker halva yta, de fyra nordligaste länen med sina 53 kommuner. Flygvapnet är baserat på tre ställen: , och . Flottan i och amfibieförbanden på . De begränsade basresurserna gör det mycket svårt att flexibelt utnyttja flygstridskrafterna över hela landet, som det gör det omöjligt att sprida flygplanen för att därmed minska sårbarheten vid ett eventuellt angrepp. Chefers och stabers förmåga att leda förband och annan verksamhet är kraftigt urholkad. Det är mer än tveksamt om den kan återtas till 2019 om inte övningsverksamheten intensifieras avsevärt. Detta måste tas i beaktande vid bedömningen av den operativa förmågan. Förbandens verkliga förmåga kan vara avsevärt mindre än vad som framgår av deras organisationsstruktur och utrustning. Behovet av operativ förmåga varierar med den situation som kan uppstå. Hur dessa situationer exakt skulle kunna se ut är omöjligt att förutsäga. Det är dock fullt möjligt att dra generella slutsatser av arten: vid ett eventuellt militärt hot måste flygbaser kunna skyddas – det kräver kvalificerat luftvärn; markstridsförband som saknar broläggare har begränsad anfallsförmåga etc. 14, IO14, som dessvärre inte ser ut att bli aktuell förrän tidigast efter utgången av försvarsöverenskommelsen är tämligen väl lämpad för att i fredstid hantera incidenter och hävda territoriella integritet. Med tillräcklig förberedelsetid, kan den organisationen också avdela kvalificerade såväl mark-, sjö- som flygresurser till internationella uppgifter av olika slag. Skulle eller delar av bli angripet kommer vi att med egna resurser, förutsatt att alla förband hunnit mobiliseras och samövas, kunna lösa i stort sett följande uppgifter: Markstridsförbanden (hela armén), i samverkan med huvuddelen av marin- och flygstridskrafterna skulle kunna försvara ett begränsat geografiskt område, t ex , mot ett begränsat angrepp. Förmågan att anfalla och slå en motståndare (även en måttligt stor styrka) som luftlandsatt eller landstigit på svenskt territorium kommer att vara mycket begränsad. De nationella skyddsstyrkorna (hemvärnet) kommer att fylla en viktig uppgift i att bevaka och skydda viktiga anläggningar mot sabotage och liknande hot. Sammantaget innebär det att endast en liten del av landet kan försvaras och då endast . Möjligheterna att återta viktig terräng eller viktiga anläggningar är mycket liten, i det närmaste obefintlig. Flottan skulle med ytstridsfartyg kunna genomföra kustnära insatser i en riktning mot en angripares företag till sjöss, det förutsatt att stora delar av flygstridskrafterna avdelades till att skydda dessa insatser när de genomförs. Ubåtarna skulle kunna utföra spanings- och anfallsföretag i en, eventuellt två, riktningar i . Flygförbanden skulle kunna luftförsvara nordligaste och delar av , eller i en riktning under , det under förutsättning att det återskapas ett krigsbassystem så att flygplanen inte blir beroende av ett litet fåtal sårbara baser. Risken är dock stor att ingen av de ovan angivna uppgifterna kan genomföras som beskrivet om det föreligger ett lufthot i form av konventionellt attackflyg, beväpnade obemannade flygfarkoster, kryssningsrobotar eller ballistiska robotar. Därför ställer vi oss positiva till att överenskommelsen skjuter till ytterligare ett toppmodernt luftvärnssystem under överenskommelsens löptid. Modellen med arsenalsförvaring är mycket sårbar för tidiga insatser med robotar, flyg och sabotageförband. i övrigt är också uppbyggd på ett sätt där det saknas mellanled som kan säkerställa flödet av förnödenheter, ammunition, reservdelar etc. från centrala förråd till de stridande förbanden. Det innebär att förbanden efter en första insats riskerar att stå utan förnödenheter . anser att förvaringen och logistikorganisationen bör ses över i syfte att komma tillrätta med nuvarande problem. Inriktningen i solidaritetsförklaringen anger att ska kunna ge och ta emot militär hjälp. Ska det vara realistiska optioner förutsätter det omfattande förberedelser. Förmågan att ge hjälp grundar sig på hur de svenska förbanden är utformade, deras tillgänglighet och deras förmåga att samverka med utländska enheter, förutom avvägningen mellan att ha förband kvar i kontra att skicka dem utomlands. Förmågan att ta emot hjälp bygger på att det finns en organisation och infrastruktur som kan hantera detta. I 2014 saknas båda, i det fall det skulle röra sig om större utländska enheter som ska baseras och genomföra verksamhet i . En allvarlig brist är avsaknaden av en organisation som förberett de utländska förbandens gruppering, samverkan med svenska förband och staber, samt nödvändiga samordningen med det civila samhället. Det senare gäller exempelvis förnödenhetsförsörjning, sjukvård, polisiär verksamhet m.m. Lika allvarlig är bristen på svensk luftvärnsförmåga för att skydda deras ankomst, förflyttningar, basering/gruppering och verksamhet. Skulle det röra sig om flygförband är det begränsade antalet militära flygbaser och deras begränsade storlek, ett allvarligt hinder för att ta emot utländskt stöd, speciellt i en situation där det inte råder krig och insatsen utfördes i ett krigsavhållande syfte. I ett sådant läge är det osannolikt att Försvarsmakten kan rekvirera t ex eller för militära ändamål. Även om det skulle vara möjligt, måste även då ett stort antal åtgärder vara förberedda innan, eller år. Därför är det av yttersta vikt att förmågan ses över i syfte att möjliggöra en organisation som kan ta emot hjälp. Att Försvarsmakten till delar är uppbyggd enligt ett modulsystem ger goda möjligheter att bidra till solidaritetsaktioner när gott om tid står till förfogande. Skulle det röra sig om insatser med kort varsel, veckor till någon eller några månader, är dock risken uppenbar att förbanden inte kommer vara tillräckligt samövade ifall de skulle behöva genomföra strid. Samma problem gäller vid nationella insatser, det vill säga vid försvar av svenskt territorium. Förbanden kommer inte att vara samövade vid ett snabbt uppväxande hot, än mindre vid ett överraskande angrepp. Förmågan till samverkan med utländska förband är en direkt funktion av samövningar i fred. Ska ambitionen i solidaritetsförklaringen nås krävs det avsevärt mer av sådana samövningar, nationellt som internationellt, och med större förband, än vad som genomförs . I detta led krävs ett antal åtgärder där beredskapskontroller och beredskapsövningar spelar en viktig del. Att det genomförs beredskapskontroller för att se i vilken mån den existerande organisationen har förmåga att med kort varsel inta en högre beredskap. Åtgärden är mycket angelägen då Försvarsmakten består av nyorganiserade förband vilka dessutom skall understödjas av en helt ny logistikorganisation. Systemet måste prövas och svagheter identifieras och åtgärdas. Det skulle dessutom bidra till att fokusera personalens uppmärksamhet mot Försvarsmaktens huvuduppgift – värna vår territoriella integritet. Ett stärkt svenskt försvar Den politiska situationen i vår del av världen har förändrats och blir allt mer allvarlig. Den militära övningsverksamheten i är återigen på nivåer som under . har svenskt territorium kränkts ett antal gånger. Men även våra grannar har fått se sina territorialgränser kränkta. Vi ser ett som har blivit allt mer aggressivt i sitt uppträdande. är bara det senaste exemplet. Med alliansregeringens tillträde avbröts en långvarig process som lett fram till att Försvarsmaktens förmåga nedgått till en orimligt låg nivå. I samband med försvarsbeslutet gavs Försvarsmakten en tydlig inriktning för sin framtida utveckling. träffades en överenskommelse mellan , och regeringen. Överenskommelsen kommer ge ett extra tillskott till försvaret om för perioden –2020. Som ett steg i utbyggnaden av vår försvarsförmåga kommer inte bara ett skyttekompani utan även ett stridsvagnskompani att stationeras på . För att kunna bemanna kompanierna krävs att rekryteringarna kommer igång senast , 2016, för att nå full styrka . Att kunna försvara skapar en tröskeleffekt som gör det mindre intressant att kränka svenskt territorium. Men, förstärkningarna av försvaret får inte avstanna här. Som en konsekvens av den förda försvarspolitiken de senaste 15–20 åren har vi kraftigt dragit ned på nyckelfunktioner inom försvaret som måste återupprättas. Personalbristen måste lösas. Ubåtsjaktsförmågan, kunskapen och möjligheten att lägga broar måste byggas ut och inte minst, möjligheten till kvalificerade övningar måste stärkas. Möjligheten att kunna hålla kvalificerade övningar för att utbilda och öva verksamheten är fundamentalt. Utan övning är det inte möjligt att upprätthålla en kvalitativ verksamhet. Problemet för Försvarsmakten är att de är förhindrade att använda närmare en tredjedel av övningsfälten. Orsaken är att fälten ska miljöprövas, vilket vi i grund och botten är positiva till. Problemet är att ärendena tar i genomsnitt innan de avgörs. Detta försvårar allvarligt Försvarsmaktens möjligheter till övning. I försvarsöverenskommelsen ingår en satsning på . Dock så måste ett mekaniserat förband på ha ett fungerande övningsfält för att kunna uppnå sin fulla potential. skjutfält, som är det fält kommande förband på kommer att vara hänvisade till att öva vid ligger för avgörande på regeringens bord tillsammans med 17 andra överklaganden. Dessa utdragna processer riskerar att försämra Försvarsmaktens möjlighet till kvalificerade övningar och försvårar den satsning som är på gång på med stridsvagnsförband och mekaniserade förband. Parallellt med att dessa funktioner återtas måste också arbetet med att se över vilka nya hot som står för dörren fortsätta och intensifieras. I och med att det nationella försvaret åter blivit en huvuduppgift för Försvarsmakten bör principen med ett modulbaserat system där förbanden sätts ihop efter behov – med allt vad det innebär med samträningsbehov, bristande personkännedom och risken att olika funktioner inte är anpassade till varandra – överges. Istället bör förbanden organiseras så att de är användbara, där alla nödvändiga system ingår i förbandet från början och därmed också regelmässigt övar tillsammans. Skulle det vid internationella uppgifter vara så att alla funktioner inte är nödvändiga så tas de helt enkelt inte med. Denna princip bör definitivt gälla på bataljonsnivå och övervägas på brigadnivån, där den dock i det senare fallet kan behöva modifieras i brist på funktionsförband och de stora geografiska avstånd som kan bli aktuella. I detta sammanhang bör det upprättas en tredje brigadstab. Därmed skulle förbanden i , och på Revingehed enklare kunna övas i brigads ram och ledningen av förbandsproduktion och försvarsförberedelser förenklas. skulle ansvarsförhållandena förtydligas. Frågan om allsidigt sammansatta förband hänger även ihop med den i grunden allvarligaste bristen av alla, officerskårens kraftigt urholkade förmåga att föra förband i fält. Den bristande förmågan återfinns redan på kompaninivå och är akut på bataljons- och brigadnivåerna. Förutom att än tydligare prioritera förbandsverksamheten och övningar med förband krävs här sannolikt strukturella förändringar som ökar tillgängligheten av fulltaliga förband. Här finns flera vägar att gå: öka andelen kontinuerligt tjänstgörande soldater på bekostnad av de tjänstgörande, kalla in de tjänstgörande oftare på bekostnad av deras möjligheter att delta i internationella operationer, skapa speciella ”övningsförband” kopplade till Försvarsmaktens skolor. Här kan ett utökat nordiskt samarbete också spela en betydelsefull roll. Sannolikt kommer det behövas en kombination av alla dessa åtgärder. Investera i nytt luftvärnssystem Ett försvar bygger på ett antal grundpelare, luftvärnet är en av dessa. Luftvärn är ett krav för att ha möjligheten att vid en kris upprätthålla territorialgränsen. Utan ett fungerande, effektivt och geografiskt utspritt luftvärn kan en potentiell attack inte avvärjas, även om landet i fråga har ett starkt luftförsvar. Dagens svenska luftvärn är underdimensionerat utifrån rådande behovet. Bland annat saknas långräckviddiga luftvärnssystem för att skydda bl.a. flygstridskrafternas baser och befolkningscentra. förmåga att genomföra kvalificerad väpnad strid är otillfredsställande i brist på övning för såväl officerare som förband. Antalet förband räcker inte till för att ens försvara de allra mest prioriterade områdena. För att undanröja de mest akuta bristerna inbyggda i IO14 och för att påbörja en anpassning till de krav vi kan se framför oss anser att ett nytt luftvärnssystem med medellång räckvidd bör anskaffas till en av de två luftvärnsbataljonerna. Den andra bataljonen bör få systemet i direkt anslutning till försvarsöverenskommelsens utgång. För oss kristdemokrater är insikten av betydelse ur en försvarsstrategisk synvinkel viktig. Vi vill nu gå vidare i arbetet med att genomföra ett antal strukturella förstärkningar av försvaret som möjliggör ett effektivt värnande av vårt territorium. Frånvaron av kvalificerade övningsmöjligheter på , med öns såväl strategiska som operativa betydelse, är sannolikt den enskilt viktigaste faktorn som kan leda till att kommande förband på ön inte kommer kunna effektuera sin fulla potential. är dock inte enkom viktigt för försvaret av svenskt territorium utan har även avgörande betydelse för vår avsikt att solidariskt bidra till krishantering i . I nästa steg, efter försvarsöverenskommelsens utgång vill vi se att målsättningen ska vara att skapa en organisation som kan möta begränsade angrepp i två riktningar och på . Möjligheten att ta emot utländsk hjälp i utökas genom ett medlemskap i försvarsalliansen . I stort innebär vårt förslag att den s.k. 2014 utökas från två reducerade brigadstridsgrupper till tre fulltaliga brigader samt därutöver innehåller speciellt anpassade enheter avsedda för försvaret av och . De regionala staberna utvecklas till att leda territoriell verksamhet samt att organisera och leda det stöd som krävs i händelse av utländska förband baseras på svenskt territorium. Marinens fartygs- och basresurser utökas så att det möjliggör insatser med allsidiga fartygsförband i flera riktningar, t.ex. och .