mot · H3022172 · 2015-10-06 00:00:00 — Försvar och samhällets krisberedskap ställer sig bakom det som anförs i motionen om att låta utreda möjligheten att återupprätta det psykologiska försvaret som egen myndighet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram en svensk cyberdoktrin och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kontinuerligt ta fram och utveckla nationella strategier för cybersäkerhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utreda hur underrättelsefunktionerna kan samordnas och fungera bättre och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förstärka det nationella samarbetet för att möta asymmetriska hot och angrepp och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kunskaps- och erfarenhetsutbytet mellan specialförbanden och polisens nationella insatsstyrka utvecklas ytterligare och utformas så att detta fungerar på ett ändamålsenligt sätt och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av ett nytt totalförsvar som inventerar och tar till vara den kompetens som ligger hos privata aktörer och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av ett helhetspaket med incitament för att behålla Försvarsmaktens personal i längre anställningar och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att särskilt beakta Försvarsmaktens behov av bostäder och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om behovet av mobila rekryteringskontor och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att regeringen bör ta förslagen i vidare för att ytterligare stärka stödet för veteraner och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att även i fortsättningen ska ha en ambition att bidra till internationella insatser och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att tillgång till långräckviddiga bekämpningssystem ska vara en prioriterad materielfråga kommande mandatperiod och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att förbättra styrningen av materielinvesteringarna genom att öka och regeringens möjlighet att fatta strategiska långsiktiga beslut och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över upphandlingskompetensen hos försvarsmyndigheterna och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om möjligheterna för innovationsupphandling av försvarsmateriel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att fortsätta utveckla hemvärnet mot att kunna utföra mer kvalificerade uppgifter och få tillgång till mer modern materiel och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att försvarets frivilligorganisationer bör användas bättre och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kartlägga behoven och ge de frivilliga försvarsorganisationerna en starkare roll i krisberedskapen och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att en översyn bör göras av förmågan hos Myndigheten för samhällsskydd och beredskap att hantera nationella kriser, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att omorganisera de regionala staberna och ge dem ett utökat mandat för att stärka den civil-militära samverkan, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om den av Försvarsberedningen föreslagna utredningen om ambitionerna avseende säkerhet för samhällsviktig infrastruktur och försörjningssäkerhet och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om vikten av att skydda vitala flöden till och från och behovet av bättre samarbete mellan civila och militära myndigheter samt förstärkt ansvar till MSB och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att Försvarsmaktens förmåga att hålla luftrum och sjövägar öppna för handelstrafik bör vara prioriterad och tillkännager detta för regeringen. närområde har blivit mer osäkert och oförutsägbart. Den ryska aggressionen mot utgör en definitiv vattendelare och utmanar hela den europeiska säkerhetsordningen. Den illegala annekteringen av visar att den ryska tröskeln för att använda militärt våld har sänkts och att inte respekterar självständiga staters gränser. Det ryska agerandet i är också en tydlig markering mot Nato och EU. använder traditionell maktpolitik som blandar subversiva metoder som informationskrigföring, propaganda, cyberkrigföring uppbackade av konventionell och nukleär militär makt. Som ett resultat av det ryska agerandet och de förnyade stormaktsambitionerna har militärstrategiska läge blivit av mer central betydelse. är viktig både när det gäller handelsvägar till och från alla stater i regionen, och som arena för att ta emot och ge militär hjälp. I har betydelse betonats. Även betydelse blir större i och med klimatförändringarna som kan göra det mer ekonomiskt lönsamt att utvinna naturresurser i området samt att nya handelsvägar öppnas som ett resultat av smältande havsisar. Till den problematiska utvecklingen i närområde måste även läggas den oroande utvecklingen i och där allt fler stater drabbas av sönderfall, radikalisering och terrorism. Det har betydelse även för säkerhet. Dessutom innebär klimatförändringarna och kampen om resurserna en långsiktig utmaning som även kommer att påverka vårt närområde direkt eller indirekt. Det gäller såväl de konflikter som kan komma i dess spår som de påfrestningar som ett förändrat klimat kommer att innebära för krisberedskap, något som fick en plågsam påminnelse om i samband med den stora skogsbranden i . För att ta ansvar för försvar och säkerhet ingick , och försvarsuppgörelsen med Socialdemokraterna och . Den anger inriktningen för försvaret –2020 och innebär ett långsiktigt ansvarstagande för försvarets framtida operativa förmåga. Försvaret tillförs 10,2 miljarder extra . tog det formella försvarsbeslutet som bekräftar uppgörelsen och innebär startskottet för dess genomförande. Försvarsuppgörelsen ska ses som ett trendbrott och är en viktig signal till omvärlden att satsar på att stärka försvarsförmågan i en osäker tid. Det faktum att av står bakom uppgörelsen för hållbarhet och långsiktighet i försvarsbeslutet. Dess genomförande kommer även att följas upp av en särskild försvarsgrupp bestående av representanter från de partier som ingått uppgörelsen. Försvarsuppgörelsen innehåller bland annat tre särskilda prioriteringar – satsning på försvarets basplatta, förstärkning och en stärkt ubåtsjaktsförmåga. I övrigt utgår åtgärderna i uppgörelsen ifrån de fem prioriteringar som Försvarsmakten själv angav för att stärka försvar här och . Slutligen innefattar uppgörelsen viktiga utredningar om en hållbar personalförsörjning, framtidens materielförsörjning och materielanskaffningar samt den om internationella försvarssamarbeten och medlemskap, inklusive Nato. Försvarsuppgörelsen är ett första viktigt steg för att stärka försvaret i en osäker tid. Vi ser dock inga tecken på att säkerhetsläget i närområde kommer att förbättras, tvärtom. Konflikten i har permanentats och agerar fortsatt offensivt i . Hybridkrigföringen innebär en ny utmaning för försvaret med användandet av civila och militära verktyg tillsammans. Därför måste vi fortsatt stärka förmågor som det psykologiska försvaret och vår cyberförmåga, men även bli bättre på att samordna civila och militära förmågor. Perioden bortom 2020 innebär stora utmaningar när det gäller materielbehov som kräver stora ekonomiska resurser. Försvarsuppgörelsen innebär ingen slutpunkt i försvarspolitiken utan istället en startpunkt för att stärka det svenska försvaret. ser även arbetet för ett svenskt Natomedlemskap som en huvuduppgift kommande år. Ska vi på allvar kunna påverka säkerhet i positiv riktning är ett svenskt Natomedlemskap helt centralt. Konflikten i har inte bara utgjort en stor utmaning för den europeiska säkerhetsordningen. Den har också inneburit en provkarta på vilka medel som den moderna krigföringen inbegriper. Den ryska taktiken inkluderade ett integrerat användande av specialförband, elektronisk krigföring och snabb rörlighet kombinerat med en utstuderad informationskrigföring där förnekade inblandning. För att möta denna utveckling måste en lång rad, både civila och militära, funktioner stärkas och dessutom måste helheten beaktas för att dessa åtgärder ska kunna samordnas och användas så effektivt som möjligt. Den psykologiska krigföringen kanske är den mest slående delen i den nya krigföringen. Informationskrigföring var ett viktigt redskap för båda sidor under det , men de senaste årens utveckling har visat hur viktig kampen om sanningen är – kanske viktigare än någonsin i ett modernt informationssamhälle. används egna kanaler för att öppet få fram den egna verklighetsbeskrivningen, men planterade nyheter och påverkansarbete genom andra kanaler är lika betydelsefullt för den med mörka avsikter. Vi måste kunna hantera alla dessa utmaningar och ha förmågan att snabbt agera för att identifiera och bemöta påverkanskampanjer och desinformation, men även ha förmågan att snabbt kunna komma ut med trovärdig information själva, inte minst i händelse av ett krisläge. Förmågan till ett aktivt psykologiskt försvar är något som bör beaktas. gör därför en extra satsning på det psykologiska försvaret i anslaget för utgiftsområde 6. Samordningsansvaret kring det psykologiska försvaret ligger hos Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), men flera andra aktörer har det praktiska ansvaret. Den nya situationen kräver att behöver ta ett helhetsgrepp kring det psykologiska försvaret. Därför ska () ges ett utredningsuppdrag att se över möjligheten att återupprätta det psykologiska försvaret som en myndighet. En central aspekt av informationssamhället och den moderna krigföringen är ett lands förmåga att försvara it-systemen, men även möjligheten att kunna slå mot en eventuell motståndares. I princip alla samhällets vitala funktioner och flöden är beroende av it-system vilka är uppkopplade mot internet. Det gör att ett svenskt trovärdigt cyberförsvar är en grundläggande del i försvarsförmåga. Cyberhoten kan komma från andra stater såväl som terrororganisationer, organiserad brottslighet och enskilda individer. Förekomsten av cyberhoten ökar exponentiellt och allt fler länder utvecklar såväl sina defensiva som offensiva kapaciteter. Just allvaret och möjligheten att orsaka stor skada tillsammans med potentialen att kunna slå från långt håll gör att förmågan till cyberkrigföring av många karaktäriseras som en form av massförstörelsevapen. måste ha ett trovärdigt cyberförsvar inklusive en aktiv cyberförmåga. Det gör att nationella strategier för cybersäkerhet kontinuerligt tas fram och utvecklas. Den aktiva cyberförmågan kräver också att det tas fram en svensk cyberdoktrin. Utgångspunkten för en sådan doktrin ska vara att har en aktiv cyberförmåga, men tydligt deklarerar att vi inte kommer att vara först med att använda den. Förmågan att snabbt kunna få en bild av omvärldsläget, men även kunna göra relevanta analyser av förväntade möjligheter, är mycket viktig i den moderna konfliktmiljön. Det ger fler handlingsalternativ och förmågan att kunna sätta in åtgärder i ett tidigt skede av en kris. I en allt mer föränderlig värld där utvecklingen går allt snabbare med mer mångfacetterade hot blir behoven av en väl fungerande underrättelse allt viktigare. Utvecklingen i , och särskilt den ryska annekteringen av 2014, visade att inte ens de mest avancerade underrättelsetjänsterna i världen lyckades se tillräckligt med tecknen för att förutse händelseförloppet. Generellt kan flera länder vittna om att man haft information eller uppgifter i sina system, men antingen saknades förmågan att knyta ihop dem eller så nådde inte viktig information fram till rätt nivå eller rätt beslutsfattare. Därför bör det tas ett helhetsgrepp för att undersöka hur vi ytterligare kan stärka underrättelseförmågan i . Det handlar bland annat om att se på om dagens myndighetsstruktur är optimal för bästa effekt, hur samverkan mellan militära och civila resurser kan bli bättre, hur samverkan med andra nationer ser ut och hur man säkerställer att rätt information inklusive analys når rätt beslutsnivå . bör ett rättssäkert skydd för personlig integritet fortsatt beaktas. Specialförband kan användas för en lång rad varierade uppgifter och kan agera autonomt bakom fiendens linjer. Uppgifterna kan till exempel röra sig om fritagningsoperationer, bekämpa mål av stor betydelse eller att inhämta kritiska underrättelser. Användandet av specialförband har ökat och därmed även behovet av att kunna möta det asymmetriska hot de utgör. Förmågan att möta asymmetriska hot kan antingen vara en militär eller en polisiär uppgift beroende på de faktiska omständigheterna. Exempelvis är terrorism utförd utan anknytning till en annan stat en polisiär uppgift att ingripa mot. Är det däremot möjligt att avgöra att det är fråga om statsterrorism kan en sådan terroristaktion ses som ett led i ett väpnat angrepp mot riket och utgör därmed en uppgift för Försvarsmakten. Det är en viktig förmågehöjande faktor att det sker ett intimt kompetens- och erfarenhetsutbyte mellan specialförbanden och också i samband med skarpa insatser. Mot bakgrund av detta kan maximal förmåga ändå uppnås i det enskilda fallet trots att Polisens och Försvarsmaktens uppgifter är tydligt avgränsade. För att Försvarsmakten ska kunna agera med full effekt krävs det att såväl det militära som det civila försvaret interagerar inom ramen för det som kallas totalförsvaret. Detta samspel har blivit viktigare i den moderna konfliktmiljön. Sedan slut har totalförsvaret mer eller mindre avvecklats och planeringen för dess verksamhet har legat nere. Dock gäller fortfarande stora delar av regelverket för totalförsvaret. I försvarsuppgörelsen ingår att återuppta planeringen för totalförsvaret. Det är positivt att det nu sker. I budgetförslag ingår också att resurserna till det civila försvaret som del av totalförsvaret stärks. Det finns mycket att göra på området då såväl våra samhällen som krigföringen har förändrats sedan slut. Till exempel vilar samhällets funktionalitet i större utsträckning på privata och enskilda aktörer som sitter på resurser och sköter driften av vital infrastruktur. Dessutom finns det inte längre lager av till exempel drivmedel och livsmedel, utan samhället är mer beroende av dagliga flöden. Allt detta kräver att vi tänker nytt kring hur vi organiserar ”det nya totalförsvaret”. Det behöver göras en inventering av de resurser och processer som finns, vem som är ansvarig och hur de på bästa sätt kan organiseras inom ramen för det civila försvaret och totalförsvaret för att kunna fungera optimalt i händelse av kris eller konflikt. Internationella exempel bör beaktas i det arbetet. Personalen är Försvarsmaktens främsta resurs och myndigheten är en av landets största ungdomsarbetsgivare. är en hållbar personalförsörjning en av de största utmaningarna för försvaret. Försvarsmakten ska vara en attraktiv arbetsgivare dit kompetenta människor söker sig och vill stanna för att kunna utvecklas i sin profession. Det kräver goda villkor för anställningarna och ett bra meritvärde vid avslutad anställning, men inte minst en meningsfull vardag där fokus ligger på kärnuppgiften. Frivilligheten är grunden i det svenska försvarets personalförsörjning. Den möjliggör att vi kan ha välövade och kompetenta soldater och sjömän i förband som hålls samman och som kan användas såväl för försvaret av som i internationella insatser. Värnplikten är vilande och kan aktiveras vid behov. Utredningen om försvarets personalförsörjning, inklusive blandsystem av frivillighet och värnplikt som i och , kommer att tillföra viktig kunskap för framtiden. Vid ett ytterligare försämrat säkerhetsläge kan det finnas behov av att skala upp numerären. Då måste vi vara förberedda att agera och ha kunskap om de alternativ som står till buds. Rekryteringen av frivilliga till försvaret har fungerat väl. Det har funnits flera sökande per plats till den grundläggande militära utbildningen (GMU). Den huvudsakliga utmaningen har legat i att de som anställts i försvaret har avslutat sin anställning . Det skapar problem i form av vakanser, ökade kostnader och att tiden för att fasa ut samtliga krigsplacerade värnpliktiga ur krigsorganisationen skjuts . Ett svar på detta är, att som sker i försvarsbeslutet, förändra grundutbildningen där GMU:er slås samman med befattningsutbildningen och där de som genomgått utbildningen kommer att krigsplaceras. Men utöver detta måste Försvarsmakten fortsatt arbeta med incitament för att skapa attraktivitet i att ta en anställning i försvaret. Incitamenten kan till exempel innefatta ekonomiska av anställning, utbildningscheckar, möjlighet till vidareutbildning i anställningen, tillgång till bostäder eller mer civil utbildning mot slutet av anställningen. Det är dessutom centralt att officerare, soldater och sjömän får ägna sig åt det som är kärnuppgiften i deras anställning. Att Försvarsmakten fortsätter arbetet med att ytterligare vässa helheten i anställningen för att kunna attrahera rätt kompetens på en konkurrensutsatt arbetsmarknad. En förutsättning för en hållbar personalförsörjning över hela landet är en god bostadsförsörjning – både för dem som genomför den grundläggande militära utbildningen (GMU) och för dem som genomgår befäls- och officersutbildning. Vi vill att Försvarsmaktens behov särskilt ska beaktas i det kommunala bostadsförsörjningsansvaret och i länsstyrelsernas ansvar för analys och uppföljning av bostadsförsörjningen och dess planering. För att rekryteringen fortsatt ska vara framgångsrik och att underlaget för rekryteringen ska vara så brett som möjligt finns fortfarande en del att göra. Vi vill peka på möjligheten att genom mobila rekryteringskontor kunna marknadsföra anställning i Försvarsmakten. Detta är särskilt viktigt för att kunna nå befolkningen på landsorten och dem som bor där det inte finns någon naturlig koppling till försvaret som till exempel ett regemente eller en hemvärnsgrupp. Under alliansregeringen togs de första stegen för att skapa en sammanhållen veteranpolitik. Några av åtgärderna som genomfördes var förstärkt uppföljningsansvar för Försvarsmakten efter genomförd insats, kontaktpersoner för anhöriga på Försvarsmakten och att en särskild veterandag med statsceremoniell status infördes. I den veteranutredning som presenterades 2014 finns ytterligare förslag som syftar till att stärka stödet för veteranerna och ge dem det erkännande de förtjänar för insatser i rikets tjänst. Bland annat pekas på behovet av en veteranmyndighet med samordningsansvar. Det är viktigt att förslag nu blir verklighet. Officersutbildningen är ett annat område där det finns utmaningar som måste lösas. Försvarsmakten konstaterar att man kommer att få problem med att uppfylla målen för antalet officerare. Få sökande till officersutbildningen har varit ett problem och i årets sluttester till utbildningen var det många sökanden som föll bort i urvalsprocessen. Försvarsberedningen har pekat på vikten av fler vägar till officersyrket och en mer flexibel utbildning för att komma till rätta med problemen. När det gäller reservofficerare finns det en diskrepans mellan inriktningen att kategorin ska fylla en viktig roll i försvaret och det faktum att användandet av reservofficerare har minskat. Även här krävs mer arbete för att uppnå målsättningen. Det finns ett antal utmaningar vi står inför i de internationella insatserna. Det handlar om var, i vilken kontext och med vem som ska göra internationella insatser, men även om hur vi blir bättre på samverkan mellan civila och militära delar för att skapa långsiktighet och hållbarhet. Nato är den enda organisationen med en global förmåga att genomföra krishantering. har deltagit i Natoinsatser. Det har varit värdefulla insatser som har bidragit till fred och säkerhet och där de svenska bidragen fått beröm av övriga länder. bör även i fortsättningen samverka med Nato i internationella insatser. Det finns också ett värde i att bidra till FN-ledda insatser. Genom att delta i dessa bidrar till att höja kompetensen i FN-insatsen och ge den en större legitimitet. deltar i den FN-ledda insatsen i . Insatsen i var en ögonöppnare för många när det gäller vikten av att ha både säkerhetsskapande militär närvaro och långsiktigt utvecklingsbistånd. Utan säkerhet – ingen utveckling, utan utveckling ingen långsiktig säkerhet. Detta är viktigt att beakta i framtida svenska internationella insatser. fortsatt ska ha en ambition att bidra till internationella insatser. Därmed bidrar vi till internationell fred och säkerhet, som vi stärker vår egen försvarsförmåga. Tillgången till modern materiel är en avgörande faktor i moderna konflikter. Standarden på den materiel som försvar har tillgång till håller överlag god internationell nivå. Men den tekniska nivån och vapensystemens relevans är en färskvara och står inför ett antal kostnadsdrivande materielanskaffningar, särskilt bortom 2020. Det får inte glömmas bort i ett läge när fokus ligger på höjd försvarsförmåga här och . I ljuset av den ökade oron i närområde och det faktum att incidenter i numera tillhör vardagen behöver öka sin tröskelförmåga. Därför är det viktigt att till exempel förslagen att anskaffa fler E och ytterligare en ny ubåt blir verklighet. Förmågan till långräckviddig bekämpning är dessutom viktig och skulle dessutom lägga en ny förmåga till försvarets existerande verktyg och bör vara en prioriterad materielfråga nästa mandatperiod. Det ger möjligheten att slå mot en eventuell angripares fasta anläggningar och på så sätt försvaga anfallskraften mot . Vapensystemen kan användas på flygplan och båtar och det svenska Jas Gripen-systemet har redan testats för att kunna bära så kallade kryssningsrobotar. Robotarna kan anskaffas av såväl europeiska som amerikanska leverantörer. Behovet tydliggörs också av Försvarsmaktens bedömning att trots de satsningar som görs på försvaret så minskar Försvarsmaktens operativa förmåga relativt den utveckling vi ser i närområdet, den trenden blir än tydligare bortom 2020. För att långsiktigt hantera de stora utmaningarna som materielförsörjningen innebär ingår en utredning i försvarsuppgörelsen som ska se över de utmaningarna. Utredningen ska utarbeta förslag till hur materielförsörjningen kan prioriteras och effektiviseras och därmed hur den operativa förmågan ska kunna säkras och utvecklas . Det innebär att betydande ökningar av försvarsutgifterna står för handen bortom 2020. Utöver att det nu sker en översyn av de framtida anskaffningarna måste processen kring materielinvesteringarna ses över. Flera utvärderingar av den processen har pekat på riksdags och regerings behov av att fokusera på den strategiska utblicken, snarare än att ta ställning till detaljfrågor. En utredning som ska ta till vara på de synpunkter som bland andra och Statskontoret har framfört har tillsatts som ett resultat av försvarsbeslutet. I sammanhanget är det viktigt att beakta det önskvärda i att riksdag och regering får möjligheten att fatta strategiska långsiktiga beslut genom att varje mandatperiod få ta ställning till en långsiktig plan för materielinvesteringarna. För att kunna ge Försvarsmakten tillgång till relevant materiel som ger operativ effekt här och utvecklade alliansregeringen, som en del av försvarsreformen, en ny prioritering.