mot · H3023223 · 2015-10-06 00:00:00 — Där ingår bland annat att stärka förädlingsvärdet genom hela kedjan så att produktutveckling i alla led blir mer av en självklar del i företagandet. Tillgång till kommersiell service Tillgången till kommersiell service är en nödvändig förutsättning för livskraftiga samhällen. I Landsbygdsprogrammet har därför sett till att satsningar på kommersiell service på landsbygden om de kommande sju åren genomförs. Det handlar om att ge den lokala lanthandlaren eller bensinmacken i byn stöd för att kunna finnas kvar och ge bra service. Just den lokala servicen är ofta en förutsättning för att en mindre ort på landsbygden ska kunna fungera. är därför stolt över att i regeringsställning sett till att öka stödet till kommersiell service. I regeringsställning tillsatte också en utredning för att analysera hur den kommersiella servicen ska kunna garanteras i hela landet. Utredningen presenterade sitt betänkande . Vi kan konstatera att regeringen nu följer utredningens förslag. Stärk det lokala inflytandet med förändrat strandskydd Möjligheten att jobba, driva företag och leva ska vara oberoende av var i landet man bor. Det är viktigt att kommuner och regioner har möjlighet att skapa attraktivitet utifrån sina specifika förutsättningar och att lagstiftning och byråkrati inte sätter hinder för detta. Många kommuner vittnar om att möjligheterna begränsas på grund av ett stelbent strandskydd. Att värna viktiga strandmiljöer, allemansrätten och människors tillgång till naturen är för en självklarhet, men det måste också finnas en avvägning mellan bevarande och utveckling. Behov av bostäder, utveckling, jobb och verksamheter måste ges en större roll i bedömningar av begränsningar i strandskyddet. Förutom ett förändrat strandskydd vill vi att tillämpningen av riksintressen förändras så att kommunernas möjlighet att utveckla sin attraktivitet stärks. Vi vill därför att inriktningen och perspektivet i strandskyddslagstiftningen ändras i syfte att öka det kommunala inflytandet. Det ska vara möjligt att bygga och bedriva verksamhet även strandnära, och möjliggöra fler områden att pekas ut som så kallade LIS-områden, landsbygdsutveckling i strandnära lägen. vill ta bort överprövningsmöjlighet vad gäller kommunala bygglov inom redan fastställda LIS-områden. På samma sätt som att det är självklart att människor i stor utsträckning ska få behålla frukterna av sitt eget arbete bör regioner som bidrar med värdefull produktion få behålla delar av detta värde. Det måste löna sig för kommuner och regioner att förbättra sitt företagsklimat, göra produktiva investeringar och upplåta mark åt viktig infrastruktur och produktion. vill därför utreda hur ett antal skatter ska kunna regionaliseras. I ett första steg är det rimligt att fastighetsskatten på elproducerande fastigheter regionaliseras för att återbörda en del av värdet från den klimatsmarta energiproduktionen till berörda regioner. Regionala skattebaser får inte urholka möjligheten till utjämning av skillnader som uppkommer till följd av att olika regioner har olika förutsättningar. Med ett ökat inslag av regionala skattebaser skulle dock bilden av vilka regioner som bidrar respektive får bidrag ändras, då det skulle synliggöra de stora värden som produceras i många av kommuner och regioner men som beskattas nationellt. I det nu gällande Landsbygdsprogrammet, som till största delen togs fram under alliansregeringen, var drivande för att programmet skulle främja och bidra till fler livskraftiga och lönsamma företag, till en modern landsbygd och en ökad djurvälfärd. Det är till exempel genom Landsbygdsprogrammet som en stor del av bredbandsutbyggnaden på landsbygden varit möjlig. Det är pengarna därifrån som gör att våra hag- och ängsmarker kan hållas öppna, att våtmarker anläggs, att investeringar i biogasanläggningar kan göras, att fler företag kan växa fram på landsbygden och att böndernas konkurrenskraft kan stärkas. förhandlade fram 36 miljarder till Landsbygdsprogrammet, vilket är över en miljard mer än vad föregående programperiod, –2013, startade på. Dessutom har vi arbetat med att öka djurvälfärdsersättningar för får, ko och gris. Inom visionen för Matlandet så gjordes också stora satsningar för att lantbrukarna ska få betalt för den miljönytta och de ekosystemtjänster de bidrar med. Arbetet för att förbättra dagens system med miljöersättningar måste fortsätta, bland annat genom att se över hur miljöstöden kan styras om från att vara kostnadsbaserade till att i än högre grad bli resultatbaserade. Att vi har en livsmedelsproduktion och ett aktivt jordbruk i hela landet är avgörande både för jobben på landsbygden och för att vi ska kunna bibehålla den biologiska mångfalden med bland annat betade öppna landskap. När gick med i EU så fick vi möjlighet att med nationella medel se till att jämna ut förutsättningarna i landet så att det också kan bedrivas jordbruk i de nordligaste delarna av vårt land, det så kallade Norrlandsstödet. Det finns utrymme att tillföra medel till detta och ändå hålla sig inom de ramar som förhandlade till sig då vi blev medlemmar. I dagens situation, med svåra tider för mjölkbönderna, är det viktigt att vi använder alla de instrument som finns för att kunna stärka konkurrenskraften. Därför skjuter vi till mer pengar till Norrlandsstöden. anser att vi ska använda oss av EU:s jordbruksstöd så effektivt som möjligt. Stöd ska gå till aktiva bönder och inte till golfbanor och flygfält. Dessutom anser vi att det är särskilt angeläget att prioritera de bönder som har djur. Detta stöd är en viktig del i den fortsatta process som regeringen måste arbeta aktivt med, inte minst för att stärka mjölkböndernas konkurrensvillkor. För att erbjuda invånare och besökare en attraktiv livsmiljö måste det också bli enklare för företagare och privatpersoner att omvandla idéer till verklighet. På samma sätt som vi måste underlätta för gårdsförsäljning av alkoholdrycker och annan verksamhet på landsbygden måste det även bli enklare att ordna kulturevenemang, försäljning av mat och dryck och annan verksamhet som bidrar till ett mer dynamiskt gatuliv i staden. Skogen är en av de viktigaste naturresurserna vi har i . Skogen står för 120 miljarder i exportvärde och skogsindustrin sysselsätter tillsammans med sina underleverantörer uppemot 175 000 arbeten. Men skogen är också en viktig nyckel i den gröna omställningen av vårt samhälle. Förutom det vi kanske vanligtvis förknippar skogsråvara med, brädor, papper och byggmaterial, finns även många fler produkter och innovationer som baseras på skogsråvaran. Allt från förnyelsebar energi till fossilfria kemikalier, produkter och material. Men den svenska skogen bidrar inte bara med hållbara produkter utan har också viktiga värden för den svenska biologiska mångfalden. Den svenska skogen har även en stor betydelse för oss människor i form av möjligheter till rekreation, men också nya möjligheter till jobb och verksamheter då vi kan nyttja skogen för den växande naturturismen i . initierade i regeringsställning arbetet med att ta fram ett nationellt skogsprogram för . Vi startade en dialogprocess med många aktörer där vi kunde samla skogens alla aktörer för att diskutera utmaningar, möjligheter och vägen framåt. Det är viktigt att denna dialogprocess fortsätter för att vi i slutänden ska kunna få ett så bra skogsprogram som möjligt. En del i detta är att arbetet inte hindras eller försenas av andra parallella utredningar eller processer. Därför är det för del exempelvis inte aktuellt att utreda skogsvårdslagen i närtid. Att bevara de naturvärden som skogen har är viktigt för att vi ska kunna klara de miljömål vi satt upp. Här ser att markägare än mer ska inkluderas i arbetet. Det var bland annat därför som alliansregeringen startade arbetet med Komet, där markägaren inkluderas i bevarandefrågor och att detta sker än mer på frivillig väg. Staten har dock andra verktyg att ta till när det handlar om att skydda skog och mark. Här har staten ett stort ansvar att ge de ersättningar som markägaren har rätt till, men man har också ett stort ansvar när det kommer till vård och skötsel av bland annat naturreservat. vill att en större del av anslaget för skydd av skog ska gå till skötsel och vård av redan avsatt mark. För oss måste kvalitet i skötsel och vård säkerställas innan nya områden kan skyddas. För är det självklart att vi ska bruka våra naturresurser utan att förbruka dem. har vi fått fler vilda djur i våra skogar. Detta ställer krav på en aktiv och bra viltförvaltning som är regionalt förankrad. Det skapar dessutom fler och nya möjligheter för nya verksamheter och jobb kring jakt och viltförvaltning. har fattat beslut om flera tillkännagivanden på jakt- och viltvårdsområdet. Bland annat att en ny viltmyndighet ska inrättas och att regeringen ska återuppta delar av som man beslutade att lägga ner. förväntar sig att regeringen respekterar vilja genom att skyndsamt se till att så också sker. ser det också som angeläget att Jakt- och viltmyndigheten etableras och därför avsätter vi 20 miljoner för att myndigheten ska kunna komma på plats och få igång sin verksamhet. Det är tid att gå från ord till handling i denna fråga. Jakt medför också en stor möjlighet att få mer klimatsmart viltkött på våra tallrikar, inte minst på de tallrikar som finns i de offentliga serveringarna. I den offentliga upphandlingen måste vi ställa högre krav, inte minst på djurskydd och miljöhänsyn. De tre miljoner offentliga måltider som serveras innebär en stor möjlighet för våra bönder att ta fler marknadsandelar. Men då måste krav ställas så att det närproducerade har möjlighet att konkurrera. Nära och kostnadseffektiva myndigheter har präglats av en smygcentralisering av myndigheter och offentlig service. Denna centralisering är problematisk av främst tre skäl. För det första innebär en retirerande offentlig service att den kommersiella servicen riskerar att försvinna. För det andra får personer på mindre orter och landsbygden inte del av den service de är med och finansierar. Och för det tredje innebär en centralisering till centrala lägen i våra storstäder att utgifterna för den statliga förvaltningen i allmänhet, och för lokalkostnaderna i synnerhet, ökar kraftigt. Omlokalisering för ökad effektivitet De totala lokalkostnaderna för de statliga myndigheterna uppgick till . Det är fyra miljarder, eller , mer än 2006. Hyran per kvadratmeter har ökat med och står för majoriteten av kostnadsökningen. Lokalarean har ökat i och , men minskat i övriga landet. Kvadratmeterhyran är högre i än i övriga landet. För myndighetsgruppen Central förvaltning är kostnaden ungefär dubbelt så hög i som i övriga landet. Den regionala fördelningen av myndigheternas lokalisering är skev. , där av befolkningen bor, står för av lokalarean och av kostnaderna. Myndigheterna i övriga landet utanför storstäderna, där av befolkningen bor, står för av lokalarean och av kostnaderna. anser att myndigheter i huvudsak ska finnas där verksamheten kan bedrivas på det bästa och mest kostnadseffektiva sättet. En rimlig utgångspunkt är dock att myndigheternas lokalisering bör spegla befolkningens. I många andra tjänstebranscher med liknande profil på sina anställda är kontor belagda utanför storstäderna av kostnadsskäl. Som ett grovt räkneexempel kan man konstatera att om myndigheternas lokalarea minskade och dessutom omfördelades så att lokalarean speglade befolkningsunderlaget skulle detta mekaniskt innebära en besparing på . Reformerat system för pris- och löneomräkning Systemet för pris- och löneomräkning (PLO) räknar automatiskt upp anslagen till de statliga myndigheterna. Systemet är tänkt att kompensera för ökade lönekostnader, lokalkostnader samt övriga förvaltningskostnader. Vid omräkningen används separata index för prisutvecklingen inom de tre nämnda kostnadsgrupperna. Vid omräkningen av löner används ett arbetskostnadsindex som baseras på utvecklingen av lönekostnaden för tjänstemän i den konkurrensutsatta sektorn före det aktuella året, med avdrag för ett tioårigt genomsnitt av produktivitetsutvecklingen i den privata tjänstesektorn. Lokalhyror som inte omförhandlas under det kommande budgetåret räknas i pris- och löneomräkningen om med ett index som motsvarar av den årliga förändringen av konsumentprisindex före det aktuella budgetåret. Omräkningen för hyresavtal som kan omförhandlas bygger på hyresutvecklingen i det aktuella området från det att avtalet tecknades eller senast hade kunnat tecknas om. Systemet innebär alltså att myndigheter belägna på orter där hyrorna stiger snabbt kompenseras för detta. Det minskar myndigheternas incitament att kontinuerligt se över sin lokalisering. För att stärka myndigheternas kostnadskontroll föreslår på lång sikt tre förändringar av systemet. För det första bör uppräkningen av anslagen till följd av lokalkostnader enbart räknas upp av KPI, alternativt med hyresutvecklingen i de rikthyresområden som ligger utanför storstäderna. Det skulle innebära att myndigheter i städer utsätts för ett besparingstryck som ger dem incitament att omlokalisera till orter med lägre lokalkostnader. För det andra föreslår att rikthyrorna i sänks. Det innebär att myndigheter i får mindre anslagsökningar och därmed ges incitament att omlokalisera till områden med lägre hyreskostnader. För det tredje bör den uppräkning som följer av dessa två reformer schablonmässigt sänkas för att ytterligare öka kostnadskontrollen och bidra med finansiering till viktiga jobbskapande reformer. Reformerna som presenteras i denna budget väntas stärka de offentliga finanserna med 2016, 887 miljoner 2017, 1,5 miljarder och 2,4 miljarder . 5.5 Flyktingar i jobb och bostad befinner sig sextio miljoner människor på flykt. motsvarade flyktinginvandringen en ny person per 200 invånare i . Det innebär att det kommer tusentals människor som flytt från krig och förföljelse. värnar asylrätten och ställer krav på ett bra mottagande så att de som söker sig hit snabbt kan komma till sin rätt i ett nytt land. Vi kan konstatera att både mottagandet av flyktingar och integrationspolitiken är illa organiserade och i stora delar har misslyckats, samt att viktiga reformer krävs för att undvika växande utanförskap. För detta krävs en ny arbetslinje i migrations- och integrationspolitiken som undanröjer byråkratiska hinder och trösklarna in på arbetsmarknaden. Det är nödvändigt för att nyanlända snabbare ska komma in på arbetsmarknaden, få en bostad och bli en del av samhället. Sysselsättningsgap mellan inrikes och utrikes födda, 15–. Källa: (2015f). Decentraliserat ansvar – ökade resurser för kommuner och civilsamhälle Kommunerna är nyckelaktörer i den svenska integrationspolitiken. De allra flesta kommuner vill vara med och ta sitt ansvar för flyktingmottagandet. Men i kommunsektorn råder, med rätta, stor frustration. Kommunerna saknar de resurser som krävs för att garantera ett välfungerande mottagande. vill därför se reformer som ger kommunerna rätt verktyg för att klara integrationen. Förflyttning av etableringsansvar från stat till kommun Etableringsreformen, som flyttade ansvaret för nyanländas etablering i från kommunerna till Arbetsförmedlingen, har inte lett till de förbättringar som var syftet. Ett av de viktigaste skälen till detta är att Arbetsförmedlingen inte har fungerat väl generellt och inte haft förutsättningar att klara uppdraget. Syftet med etableringsreformen var bland annat att åstadkomma starkare jobbfokus i integrationspolitiken. Det var ett vällovligt syfte, men följden blev att den lokala integrationspolitik som fanns gick om intet. Först när kommunerna började inse att staten inte kunde leverera vad den lovat tvingades de återigen organisera egna integrationsinsatser, men utan statligt stöd. Det måste finnas en tydlig arbetsmarknadskoppling i integrationspolitiken, men etableringsreformens, statens och Arbetsförmedlingens misslyckande gör det nödvändigt att återigen ge kommunerna ansvar för de nyanländas etablering. Det är kommunerna som står för försörjningsstöd och andra kostnader som uppstår när människor inte integreras i det svenska samhället. Detta ger kommunerna starka incitament att utveckla fungerande system för nyanländas etablering. Anslagen för etableringsersättningar och ersättning för etableringsinsatser i Budgetproposition (). Källa: Prop. 2015/16:1. Vi vill flytta ansvaret och finansieringen för de statliga integrationssystemen till kommunerna. Det skulle innebära avsevärda förstärkningar av kommunernas resurser för mottagandet och etableringen, och ge dem de nödvändiga redskapen för att lokalt förbättra arbetsmarknadsintegrationen. Kompensation till kommuner för flyktingmottagande bär några kommuner en stor börda för asylmottagandet. För att fler kommuner ska kunna erbjuda ett bättre mottagande behöver staten ta ett större ekonomiskt ansvar. Kommunerna måste få större långsiktighet i sitt arbete. Därför behövs reformer som gör att ersättningssystemet lever upp till sina syften: att kommunerna får full kompensation för de kostnader som är kopplade till asylboenden, kommunplaceringar och anhöriginvandring. Kommunerna får inte tillräcklig kostnadstäckning för sina utgifter för flyktingmottagandet. Detta gäller bland annat ersättningarna för förskola eller skolbarnsomsorg, lokalkostnader för skolgång, utredningskostnader och insatser. I en pilotstudie från och framgår det att kostnadstäckningen skiljer sig mellan kommunerna, men ligger avsevärt lägre än kommunernas faktiska kostnader. [63] värnar om decentraliseringen och vill inte detaljstyra vad kommunernas resurser ska gå till. Det är dock uppenbart att kommunerna behöver en resursförstärkning för att klara av sina åtaganden. ökar därför ersättningen till kommunerna med . Ekonomiska incitament för jämnare fördelning Kommunerna tar ett mycket ojämnt fördelat ansvar i flyktingmottagandet. En jämnare fördelning av flyktingmottagandet i kommuner är viktig för att integrationen ska fungera bättre. [64] anser dock att det inte är aktuellt att införa ett tvång för alla kommuner att ta emot asylsökande då det skulle strida mot det kommunala självbestämmandet och sannolikt inte leda till ett effektivt mottagande. För att åstadkomma en jämnare fördelning föreslås istället att varje kommun ska tilldelas ett tydligt nyckeltal där kvotflyktingar, ensamkommande, asylsökande, nyanlända och anhöriga räknas in. De kommuner som inte tar sitt ansvar för flyktingmottagande måste skyndsamt ta fram en handlingsplan för att kunna öka sitt mottagande. De kommuner som trots handlingsplaner inte klarar sitt uppdrag åläggs att betala en avgift för att kompensera kostnaderna för de kommuner som i stället tar ett större ansvar än vad som kan förväntas av dem. Det bör också vara möjligt för en kommun att klara sitt åtagande enligt nyckeltalet genom att fullt ut bekosta platser i närliggande kommuner. Till skillnad från regeringens centraliserande reform av mottagningssystemet, där alla kommuner ska tvingas ta emot ett visst antal människor, innebär system ett jämnare och effektivare mottagande. Stora delar av civilsamhället har under flyktingmottagande gjort stora insatser med mycket små medel. Integrationsinsatser som kommer från ideella aktörer är inte sällan mer effektiva vad gäller att få flyktingar i jobb, jämfört med insatser från byråkratier som Arbetsförmedlingen. Nätverk är centralt för att få jobb i , personliga kontakter förmedlar långt fler jobb än Arbetsförmedlingen. Den lokala förankringen och det nätverk som många av civilsamhällets organisationer kan erbjuda för en snabbare och mer direkt koppling till arbetsmarknaden och också för en snabbare inkludering i den lokala gemenskapen. En viktig del i integrationsarbetet handlar om att skapa mötesplatser och förhindra att sociala barriärer mellan människor med olika bakgrund växer sig starka. För människor som flytt från auktoritära regimer kan ofta civilsamhällets företrädare skapa mer förtroende än offentliga tjänstemän. har också konstaterat att civilsamhället inkluderas i låg utsträckning och att det skulle kunna spela en mycket mer central roll för integrationen. vill omfördela omfattande resurser från Arbetsförmedlingens anslag för etableringsuppdraget till ett systematiskt stöd för civilsamhället, med primärt fokus på civilsamhällets projekt och insatser för mentorskap för nyanlända, nätverksbyggande och civilsamhällets roll som länk till arbetsmarknaden. Även idrottsrörelsen och studieförbund kan spela en central roll i integration. Dessa insatser ska utvärderas löpande så att stödet används effektivt och att resurserna går till de insatser som ger snabbast väg till jobb och etablering i det svenska samhället. Totalt omfördelas 300 miljoner från Arbetsförmedlingens anslag för etableringsuppdraget till dessa nya projekt för civilsamhällesorganisationer. Utökad samhällsorientering för nyanlända För människor som flyttat till , oavsett skäl, finns ett stort värde i att tidigt förmedla bilden av det svenska samhället och hur det fungerar. Vart man vänder sig om man är i behov av hjälp, hur arbetsmarknaden ser ut och vilka regler som gäller på densamma och liknande är information som snabbt måste förmedlas för att förbättra integrationen. finns goda exempel runt om i landet på hur detta kan ske, bland annat i form av samhällskommunikatörer med kulturell och språklig kompetens. Denna typ av goda exempel bör tas tillvara. kommer många människor inte in i samhället, utan hamnar i stället i ett permanent utanförskap. Delvis beror detta på bristande kunskap om hur fungerar. Därför vill stärka den samhällsorientering som ligger på kommunerna att erbjuda och göra den obligatorisk att delta i redan under asylprocessen. Den asylsökande som inte deltar ska få sänkt dagersättning. I samband med att vi gör samhällsorienteringen obligatorisk stärker vi upp den med . Den som söker asyl i ska kunna lita på att få en rättssäker bedömning av sina skyddsbehov. Tyvärr ser vi att det finns allvarliga brister i detta avseende. En viktig del i detta är snabbare och bättre utredningar av de asylsökandes psykiska och fysiska hälsotillstånd. Detta måste ske redan tidigt under asylprocessen. Det är viktigt att tidigt identifiera de som är mest traumatiserade och som mår sämst, för att kunna ge dem det stöd de behöver. För att klara av detta behöver kompetensen kring tortyr och trauma samt konsekvenserna av detta stärkas i hela asylkedjan. Snabbare vägar till jobb och utbildning Flyktingar som vill komma snabbt i jobb möter exceptionella byråkratiska och ekonomiska hinder. Deras asylärende prövas ofta med alltför långa handläggningstider, deras kompetens fångas inte upp och inventeras vid ankomsten och även akademiska kompentenser som det råder akut brist på i tar ofta att validera. När en nyanländ sedan ska ta första steget in på arbetsmarknaden har den lägsta andelen i av enkla jobb, vilket gör det svårare att ta sig in på arbetsmarknaden och lära sig svenska på jobbet. Lönebildningen gör det svårare att konkurrera på lika villkor utan goda språkkunskaper. Arbetsrätten prioriterar dem med många tjänsteår, vilket nyanlända helt saknar. Därtill förekommer diskriminering, medvetet och omedvetet. Arbetsförmedlingen, som har svårt att finna arbete till inrikes födda, tycks ha ännu svårare att effektivt hjälpa flyktingar. Alla de reformer som föreslår i övrigt, från jobbfixarpeng till flexiblare och rättvisare arbetsrätt, sänkta skatter för att anställa och utveckling av RUT- och ROT-tjänster kommer också att underlätta för nyanlända flyktingar att snabbare komma i arbete och bidra. Här föreslås utöver det ett antal specifika reformer för att korta tiden till jobb. Lära svenska-praktik och introduktionsjobb Möjligheten finns för flyktingar att inom etableringsplanerna praktisera på svenska företag och lära sig svenska, vilket också sker på flera platser i , bland annat med så kallad SFX, yrkesförlagd svenskundervisning.