ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · H3022552 · 2015-10-06 00:00:00 — Tillägg i läroplanen för historia i årskurs 7–9 ställer sig bakom det som anförs i motionen om att kommunismens och nationalsocialismens brott mot mänskligheten ska läggas till i läroplanen för historia i årskurs 7–9 och tillkännager detta för regeringen. I dagens läroplan i historia för årskurs 7–9 ingår bl.a. undervisning om Förintelsen och Gulag som obligatoriska moment. Vi anser inte att det är tillräckligt för att upplysa ungdomar om kommunismens och nationalsocialismens brott mot mänskligheten. För att ge en bredare kunskap om dessa händelser bör man således även undervisa i hur de bakomliggande ideologierna och idéerna uppstod. Kommunism och nationalsocialism är totalitära ideologier som skördat miljontals oskyldiga människors liv. Dessa ideologier är därmed två sidor av samma mynt och därför är det lämpligt att både upplysa om och jämföra dessa två. Vi anser därför att ett förtydligande tillägg i läroplanen för historia bör införas. Med detta tillägg vill vi garantera att ungdomar får upplysning om kommunismens och nationalsocialismens brott mot mänskligheten . Vi anser att det är viktigt att ungdomar tidigt får kunskap om det mänskliga lidandet som dessa har orsakat. Det är även viktigt att dessa brott inte faller i glömska för kommande generationer.
mot · H3022553 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att se över möjliga åtgärder mot utbyggnad av vindkraft i fjällmiljöer och tillkännager detta för regeringen. Allt fler vindkraftparker byggs i miljöer med högt natur- och kulturvärde. Detta påverkar områdena negativt på många olika plan, utvecklingsmöjligheterna minskar, liksom även attraktionskraften. Gällande fjällområdena finns ytterligare aspekter att ta hänsyn till. Samernas renbetesmarker störs, turismen riskerar minska, den regionala utvecklingen stannar av och det enorma värdet av vårt natur- och kulturarv förstörs. Att kalla byggande av industrianläggningar i de få delarna av orörd natur vi har kvar, för miljövänligt är helt obefogat och ger en felaktig bild av de faktiska negativa effekter på miljön som följer. Att bygga en vindpark mitt i ett storslaget och vidsträckt landskap med orörd vildmark är inte på något sätt försvarbart då det påverkar många människor . Landskapsbilden går från orörd och storslagen fjällmiljö till industripark. Den storslagna naturen, utsikten, tystnaden och orördheten upphör att existera. Dessutom får hela kartan för områdets fjällturism ritas om. Vindkraftens produktion beror helt på en så osäker och instabil företeelse som vindens styrka, vilket kräver ytterligare en elkraftkälla när det inte blåser tillräckligt. Vindkraften som elkraftkälla är därmed helt opålitlig och de störningar den medför gör den inte motiverad på något plan. Med anledning av ovanstående är det av stor vikt att se över hur utbyggnaden av vindkraft i miljöer med högt natur- och kulturvärde kan motverkas med hänsyn till vår natur och miljö.
mot · H3022554 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utse till Nordiskt år och tillkännager detta för regeringen. betraktar i fallande ordning som en del av en nordisk, europeisk, västerländsk och global gemenskap. Mot bakgrund av det vill vi särskilt arbeta för att stärka den nordiska identiteten och bredda och fördjupa det nordiska samarbetet. De nordiska länderna är i hög grad sammanflätade när det gäller kultur, språk och gemensamma samhällssystem. Samverkan mellan länderna är stark genom till exempel och , och vilar på en lång och stark tradition. är världens 10:e största ekonomi. Våra grannländer är några av våra viktigaste handelspartner och vi deras. är den nordiska modellen, de gemensamma kulturyttringarna och det gränsöverskridande samarbetet. De nordiska länderna delar gemensamma nämnare och möjligheter. Möjligheter och förutsättningar för att fördjupa och förstärka det nordiska samarbetet. På parlamentarisk nivå och regeringsnivå samverkar genom och , men det finns även viktiga aktörer inom civilsamhället som arbetar för att informera om och stärka det nordiska samarbetet. En sådan aktör är som grundades . arbetar för att genom sitt nätverk folkbilda, informera om och utveckla det nordiska samarbetet inom kultur, utbildning, språk, miljö och klimat och näringsliv. Man har regional och lokal verksamhet i , men finns också över hela genom paraplyorganisationen (). Dessa nätverk jämte de parlamentariska råden skapar och underhåller ett fantastiskt samarbete med folklig förankring. kan mer göras för att synliggöra de band och det samarbete som sker mellan de nordiska länderna och vad det vilar på, särskilt i förhållande till EU-samarbetet. Den samförstånds- och konsensusanda som ofta råder kan vara mindre het att rapportera om, men är mycket värdefull för vårt nära och långvariga samarbete. Mot bakgrund av de nära band som finns, historiskt, kulturellt, geografiskt och framåt, finns det goda skäl att uppmärksamma och fira det nordiska samarbetet över hela landet och om möjligt hela . Förslagsvis kunde ett passande tillfälle för detta vara , då och flertalet av dess motsvarigheter i våra grannländer firar 100-årsjubileum. Samverkan kring hur en agenda för firandet kan se ut, skulle kunna ske mellan regering och riksdag, FNF och andra berörda aktörer. Att uppmärksamma, fira och synliggöra det nordiska samarbetet i då vi dels har ett nära samarbete, dels står inför gemensamma utmaningar, skulle ha både en aktuell och historisk dimension. Det skulle också påvisa hur vi kontinuerligt kan arbeta för att förstärka ett redan starkt samarbete, vilket bygger starkt, skapar sammanhållning och folklig förankring, och inte minst stärker vår gemensamma region.
mot · H3022555 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om dialekter och tillkännager detta för regeringen. Våra dialekter är en omistlig del av vårt gemensamma kulturarv. Dialekten eller om man så vill sockenmålet, har vi med oss var vi än befinner oss i vårt land. Det lokala tungomålet är det som mest av allt förknippar människor med hembygden. Det finns skeenden och tillfällen där den rätta känslan endast kan förmedlas på dialekt Men dialekterna får allt mindre skarpa gränser och tappar därigenom användare. Därför har också det vardagliga ord- och språkbruket blivit fattigare. När vi kommenterar olika dialekters avvikelse från rikssvenskan är det främst språkmelodin vi läser av. Det är också snart det enda som återstår av de forna dialekterna. Det som försvinner i raskast takt är ordförrådet. Ord som försvinner med den äldre generationens bortfall. Allt fler svenskar intresserar sig för dialektala ord, ortnamn och det svenska språket. Tv och radio gör populärvetenskapliga program om språket, en mängd webbsidor innehåller fakta och ljudprov på svenska dialekter. Det författas allt fler ordböcker över dialekter och det förekommer även en del dialektgrammatiska böcker. Dialekterna är unika som identitetsbärare och måste således bevaras, användas och säkras för kommande generationer. Ett arbete för att ta fram en dialekter har länge bedrivits vid (). Boken ämnar att belysa dialekterna från språkhistorisk, dialektgeografisk, social och kulturell synpunkt, men den ska också beskriva den pågående dialektutjämningen och anknyta till modern forskning. har projektet legat nere och vi ser därför med stor oro på att den omistliga kulturskatt som dialekterna är, kommer att förloras och aldrig någonsin ha möjlighet att bevaras i sina rätta former. I våra nordiska grannländer har projektet levt vidare med en helt annan dignitet. Medan man i övergivit det stora projektet med en helomfattande ordbok har man satsat med helt andra resurser i både , och . I färdigställdes Norsk ordbok over det norske folkemålet og det nynorske skriftmålet, lagom till grundlagsjubileet med mer än 300 000 ordartiklar. I finns svenska folkmål – den finlandssvenska dialektordboken. Med detta vill vi att regeringen åter aktualiserar frågan och ser över möjligheterna att återkomma med en fortsättning av det avstannande projektet om att ta fram en helomfattande dialekter
mot · H3022556 · 2015-10-06 00:00:00 — Kulturmärkning av svenska livsmedel ställer sig bakom det som anförs i motionen om att ta fram riktlinjer för en kulturmärkning av svenska matprodukter med stort kulturhistoriskt värde och tillkännager detta för regeringen. Vår mat spelar ofta en central roll i vårt leverne. Förutom att vara en nödvändig energikälla är den också bärare av traditioner, kultur och upplevelser. På semestern ser vi ofta till att smaka på lokala specialiteter och vissa av de rätterna har vi tagit med oss hem och införlivat i den moderna svenska matkulturen. har vi i många traditionella matprodukter, som är nära sammankopplade till vårt land, vår miljö och vår kulturhistoria, som förtjänar att lyftas fram. 2007 grundade det norska Lantbrugs- og matdepartementet stiftelsen , som tilldelades ansvaret för att stärka marknaden för norskproducerade matvaror. Genom särskilda märkningar lyfts goda exempel på närproducerad och högkvalitativ mat fram, vilket bidrar till att stärka de utvalda produkternas varumärke. 2008 tilldelades stiftelsen ansvaret att märka ut och marknadsföra även ekologisk mat. Utöver denna ekologiska märkning använder sig stiftelsen av tre olika märkningar, vilka alla har olika kriterier. Märket Nyt garanterar att produkten är framställd helt med norska råvaror. En matvara märkt med Spesialitet anses vara just en lokal specialitet som ger konsumenten en äkta matupplevelse. Slutligen används märket Beskyttede betegnelser för att ge en produkt officiell status som unik, kulturhistoriskt betydelsefull och varumärkesskyddad. Den sistnämnda märkningen går i sin tur att få baserad på tre olika kvaliteter, nämligen ursprung, koppling till en geografisk plats eller en traditionell och unik karaktär. Märkningen styrs av en nationell reglering. Vi är av åsikten att även hyser många matskatter värda att lyfta fram. finns dock inga nationella regleringar för att skydda eller uppmärksamma svensk högkvalitativ mat. Det finns privata företag som märker livsmedel med svenskt ursprung, men inte heller bland privata aktörer existerar någon märkning för kulturhistoriskt värdefulla och unika produkter. Dessutom skulle, om det existerade, ett privat, organiserat märkande av kulturella kvalitetslivsmedel varken ge lagligt skydd eller vara fullt tillförlitligt som kvalitetssäkrare då privata aktörers främsta drivkraft är deras vinstintresse. Mot bakgrund av ovanstående anser vi att det är hög tid att, i likhet med vad som skett i , ta fram nationella regelverk för märkning av kulturhistoriskt värdefulla, svenska matprodukter, vilket vi tror skulle medföra positiva effekter för både besöksnäringen och landsbygdsutvecklingen.
mot · H3022562 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om en översyn av regelverket för gode män och tillkännager detta för regeringen. Funktionen ”god man” är viktig både för den som själv är i behov av en sådan ställföreträdare och för samhället för att ansvarsfullt värna personers rättigheter när man själv är ur stånd att göra detta. Problemet är att det varken finns heltäckande statistik på hur många gode män det finns och hur deras uppdrag är fördelade, eller ett regelverk som tillräckligt tydligt styr upp lämpliga krav att ställa på denna funktions förutsättningar. För att avhjälpa det första problemet med avsaknad av statistik tillsatte regeringen förtjänstfullt en utredning som såg över hur sådan information kan tas fram. Men oavsett att man inte har någon överblick av systemet med god man och hur deras uppdrag ser ut, bland annat på grund av att överförmyndarna i respektive kommun inte har information om en god man har uppdrag i flera kommuner, så kvarstår problemet att när bättre statistiskt underlag förhoppningsvis är på plats att systemet med gode män sannolikt kräver ett omarbetat regelverk som stärker de enskilda personernas rättigheter som är beroende av funktionen. Det finns exempel på personer som delat en god man med 60 andra personer. Så många uppdrag förefaller det orimligt att man kan ta på sig, och fall som detta påvisar att man som god man inte har möjlighet att tillvarata alla sina uppdrag så att var och en garanteras ett rimligt stöd för sin situation med rådande ordning. Flera patient- och anhörigföreningar har reagerat starkt på att det saknas ett tydligt regelverk som styr upp förutsättningarna för god man-funktionen. Vi föreslog därför i en likalydande motion under föregående att regeringen skulle överväga möjligheten att se över det rådande regelverket för gode män. Men när utskottet behandlade den aktuella motionen avslogs den med motivationen att utskottet delade regeringens tidigare uppfattning att ”det varken fanns utrymme eller behov av att överväga mer genomgripande förändringar av systemet med företrädare”. Nåväl, detta var en tidigare ståndpunkt innan bland annat fall som det som ovan redovisats hade uppmärksammats, och innan patient- och anhörigföreningar reagerat på det illavarslande tillståndet hos vårt nuvarande system med företrädare. Vi vill därför att en översyn av regelverket för gode män ses över och att med bifall till denna motion ger regeringen det tillkänna. Finn (M)
mot · H3022571 · 2015-10-06 00:00:00 — Skattefinansierad radio- och tv-avgift ställer sig bakom det som anförs i motionen om skattefinansierad radio- och tv-avgift och tillkännager detta för regeringen. efter tv-licensens – numera radio- och tv-avgiften – införande 1956 var den en mycket träffsäker avgift. Innehav av en tv-mottagare var synonymt med att kunna ta emot SVT:s sändningar och enbart SVT:s sändningar. Att det var de som kunde se på tv som fick stå för finansiering av sändningarna hade en logik som tyvärr inte har samma giltighet med ett helt annat medielandskap och en teknikutveckling som innebär att tv:n är nödvändig för att ta emot SVT:s sändningar. Helt klart är att det föråldrade synsätt som sätter likhetstecken mellan tv-innehav och konsumtion av public service-program är i behov av en översyn. Det system vi har med särskilda tv- och radiokanaler för public service kommer sannolikt att leva kvar . En fråga som däremot måste anses vara mer och mer aktuell ju mer tiden går med bakgrund just i den tekniska och kommersiella utvecklingen, är den om hur själva systemet ska finansieras. Min mening är att tv-avgiften som den ser ut bör ersättas av en finansiering via skattsedeln. En sådan modell innebär visserligen inte att människor slipper finansiera ett programutbud de inte själva har något intresse av, men det är å andra sidan en ordning som accepteras på andra områden, just med utgångspunkt i att det handlar om ett allmänintresse: Även den som inte äger en bil är med och finansierar våra vägar och den som inte har barn bidrar trots det till barnomsorgen via skattsedeln. En sådan modell skulle också innebära andra fördelar i form av minskade kostnader för att kontrollera huruvida människor betalar licensavgiften och att systemet blir mer rättvist när den som plikttroget betalar sin avgift inte behöver subventionera tv-tittandet för den som smiter undan. Att flytta över kostnaden från ett särskilt system och istället lägga den på skatten gynnar även hushåll med låga inkomster. Såväl jag som många andra har även lyft frågan kring finansieringen av public service. I sitt betänkande 2010/11:KrU5 hänvisar kulturutskottet bland annat till public service-utredning och menar att ett avskaffande av radio- och tv-avgiften skulle innebära att en ny skatt måste införas eller höjas. Enligt min mening är ett sådant system att föredra trots att det, enligt vad som uttrycks i betänkandet, riskerar att öka kopplingen mellan statsmakterna och programföretagen. Eftersom tillhandahållandet av ett public service-utbud av program för radio och tv i gemen betraktas som en av statens skyldigheter gentemot sina medborgare bör finansieringen återspegla det förhållandet. Med respekt för vad som tidigare kommunicerats i betänkanden och utredningar på området är min mening ändå den att vi måste vara villiga att öppna upp för nya finansieringsformer och på allvar se över frågan kring hur vi får en så rättvis och teknikneutral modell som möjligt.
mot · H3022572 · 2015-10-06 00:00:00 — Utökning av 20 a § polislagen för genomsökning av båtar ställer sig bakom det som anförs i motionen om att utöka 20 a § polislagen till att också gälla för båtar och tillkännager detta för regeringen. Polislagen 20 a § trädde i kraft och omfattar bland annat polisens rätt att efter misstanke om brott genomsöka bil eller annat motorfordon i jakt på vapen eller andra farliga föremål ägnade att användas för brott mot liv och hälsa. Den nya lagparagrafen infördes med anledning av att mängden illegala vapen i samhället ökat stort . Enligt tidigare rådande lagstiftning ställdes krav på en formell husrannsakan – och därmed skälig misstanke om grovt brott – för att få genomsöka en persons bil som det var fritt fram att efter misstanke kroppsvisitera en person för att leta efter vapen. Genom skillnaderna i lagstiftning gällande kroppsvisitation och genomsökning av en bil eller lokal drevs beteendet bland grovt kriminella personer i en riktning där det blev allt vanligare att förvara vapen i fordon då dessa var svårare att komma åt. Dessutom använde man sig ofta av fordon registrerade på andra personer för att ytterligare försvåra för polisen. Med utgångspunkt i den lagparagraf som tillåter kroppsvisitation – polislagen 19 § – utformades PL 20 a § för att ge polisen bättre verktyg att komma åt illegala vapen. Med stöd i denna lagparagraf får polisen genomföra en grundlig undersökning av fordon, inklusive slutna utrymmen och oavsett om ägaren finns på plats, naturligtvis som man fullt ut beaktar behovs- och proportionalitetsprinciperna. Polislagen 20 a § omfattar dock inte båtar, vilket skapar en onödig lucka i lagen och naturligtvis ökar risken för att dessa används för förvaring av vapen. En utökning av lagen till att även omfatta fordon som rör sig på vattnet istället för på land innebär inga ytterligare inskränkningar mot viktiga rättsprinciper utan borde ur det hänseendet vara att likställa med att söka igenom en bil. Genom att utöka lagen ger man de poliser som arbetar till sjöss samma möjligheter som deras kolleger på land att bekämpa förekomsten av illegala vapen. Med anledning av ovanstående vill vi uppmana till en översyn av nuvarande lagstiftning så att polisens arbete ytterligare underlättas och så att PL 20 a § kan gälla på samma sätt för alla typer av fordon oavsett om de rör sig på land eller inte.
mot · H3022573 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga en undersökning av möjligheten att avskaffa danstillståndet och tillkännager detta för regeringen. har varit ett uttryck för känslor av alla de slag och inte sällan sker dans spontant, i sällskap och utanför hemmet – som t ex på lokal. Om dans, planerad eller ej – sker på lokal krävs att ägaren har danstillstånd, något som nio av tio restauranger saknar. Vi lever i det 21:a århundradets andra decennium och vi är långt från motbok, parabolförbud och frånvaro av uteserveringar på gator och torg. Men fortfarande finns regler och lagar som är mer skrattretande än praktiska. Vårt kulturella beteendelandskap är i ständig förändring och då måste även samhällets regelverk och lagar i möjligaste mån följa med. Den bakomliggande logiken bakom danstillståndet har spelat ut sin roll – i den mån något sådant ens fanns. Det finns redan omfattande regelverk och lagar (och ordningslagen) som med korrekt efterlevnad säkerställer ordning och säkerhet: maxantal gäster, brandsäkerhet och ordning, regler kring miljö och hälsa, nödutgångar och byggregler samt krav på ordningsvakter och ljudnivåer. Utöver den rent frihetliga aspekten att spontandans på lokal är olaglig är även det byråkratiska förfarandet kring danstillstånd en belastning och administrativ börda för både tillståndsmyndigheter och företagare. Därför ligger det i allas intresse att denna byråkratiska dinosaurie som danstillståndet utgör avskaffas. Utöver en välkommen regelförenkling för restaurangnäringen skulle avskaffandet även bidra till och stimulera en positiv utveckling av nöjeslivet, det allmänna välbefinnandet och därmed den mänskliga interaktionen.
mot · H3022574 · 2015-10-06 00:00:00 — Förverkande av olagliga fordon ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga att se över relevanta lagrum och tillkännager detta för regeringen. Trafikolyckor är oundvikliga och alltid lika sorgliga för de drabbade. Därför försöker samhället att förebygga olyckor genom att informera allmänheten genom olika råd och regler. Även om vi eftersträvar nolltolerans kan olyckor inte helt elimineras eftersom människor inte är felfria. Däremot kan och måste vi ingripa mot beteenden som frångår varje tanke om hänsyn eller minskad olycksrisk. Tyvärr förekommer det att vaneförbrytare använder fordon som är avställda, oförsäkrade, körförbudsbelagda, belagda med skatteskulder eller andra brister som gör dem till livsfarliga för både förare, passagerare och andra trafikanter. Inte sällan är förarna av sagda fordon helt medvetna om fordonets brister, men ignorerar dessa totalt. Lagen är tydlig vad gäller förbud och beivrande av framförande av sådana fordon, vilket ger polisen laglig grund för gripande och beslagtagande av förare och fordon. Åklagarväsendet avskriver dock inte sällan sådana brottsmisstankar, vilket gör polisen maktlös. Polisen tvingas därför inte sällan frisläppa förare och fordon som på nytt riskerar sina och andras liv på våra vägar. Det kan inte anses vara förenligt med lagstiftarens intention eller allmän trafiksäkerhet att olagliga fordon tillåts framföras på våra vägar oavsett skäl. Därför bör regeringen överväga möjligheten att se över relevanta lagrum.
mot · H3022575 · 2015-10-06 00:00:00 — Långsiktig miljöklassificering i fordonssektorn ställer sig bakom det som anförs i motionen om att undersöka behovet av en långsiktig strategi för miljöklassificeringen av bilar och tillkännager detta för regeringen. När vi tänker på det mänskliga beteendets klimatpåverkan tänker vi oftast i negativa termer – som giftutsläpp, försurning, avfallsdumpning, oljeläckage osv. Men människans beteende kan också ha en positiv miljöpåverkan om vi så vill. Här har den allmänna medvetandegraden och förbättringsviljan i vårt land ökat påtagligt och detta är lika glädjande som positivt. Men för att denna ambition ska kunna omsättas i reell nytta krävs tre saker: Åtgärderna måste vara vetenskapligt förankrade, de måste vara internationellt koordinerade och de måste vara uthålliga och konsekventa. Mot denna bakgrund är det märkligt att miljöklassificeringen av svenska bilar är aningen godtycklig. Det är långsiktigt ohållbart att en viss bilmodell kan miljöklassificeras för att sedan förlora denna klassificering ett annat – utan att något annat har förändrats än statens preferenser för sagda klassificering. Denna osäkerhet främjar inte konsumentbeteende mot mer miljövänliga inköp. försvårar det för företagsmarknaden som ofta anskaffar leasingbilar på flerårskontrakt för sina anställda. Om reglerna kan ändras godtyckligt är risken stor att företagen hellre väljer en mindre miljövänlig modell med förutsägbar årskostnad än en miljövänlig dito med osäker och/eller oklar framtida kostnadsbild. Mot denna bakgrund är det därför önskvärt att regeringen genomför en översyn av behovet av en långsiktig strategi för miljöklassificeringen av bilar.