mot · H3021192 · 2015-10-05 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att överväga ett tydliggörande av strandskyddsbestämmelserna så att bebyggelse från strandlinjen kan tillämpas vid vissa vattendrag med lågt exploateringstryck och tillkännager detta för regeringen. De nya reglerna om strandskydd skulle underlätta strandnära landsbygdsutveckling framförallt i områden med lågt exploateringstryck. Ambitionen var att ge möjligheter till utökat strandskydd i de fall särskilda skäl föreligger. Förändringarna har dock fått orimliga konsekvenser för många som lever av sin mark. I praktiken har det blivit så att tillämpas om det inte finns särskilda skäl som talar för att tillämpa 100-metersgränsen. Kravet att nya hus endast får uppföras i anslutning till befintlig bebyggelse gynnar tvärt om exploaterade områden, vilket inte var lagstiftarens syfte. Att bygga och utveckla fastigheten om än inte i direkt anslutning till annan bebyggelse borde betraktas som landsbygdsutveckling och innebära tillämpning av dispenser till sjönära byggande för att uppföra ett en- eller tvåbostadshus i lågt exploaterade områden. Det är framförallt i storstäderna som omfattande sjönära bebyggelse kan vara ett problem, medan det i glesbygden finns gott om plats för nybyggnation med många sjöar och vattendrag. Andelen bebyggd mark utmed stränder ligger på 60–i – siffran i små kommuner ligger på 2–. kommun i län har enligt vissa bedömningar mest per invånare av alla inlandskommuner. Kommunen har som inriktning att satsa på bebyggelse i natursköna områden, som ofta är i närheten av en sjö eller ett vattendrag, för att få fler invånare. Denna typ av satsningar i en kommun som enligt SKL är fattigaste kommun och behöver finna möjligheter för utökad bosättning hotas av en alltför restriktiv tillämpning av reglerna. De nya bestämmelserna är restriktiva och dispens kan bara komma ifråga om något av lagens sex specifika skäl kan påvisas. Att platsen man vill bygga på saknar värden för friluftslivet eller att markägaren har särskilda behov är exempel på faktorer som kan vägas in i en dispensprövning. har undantaget för areella näringar luckrats upp genom att endast gälla sådant som för sin funktion måste göras inom strandskyddsområdet. Om man räknar med de minsta bäckarna har vattendrag, och ungefär en tredjedel av landets yta ligger inom från ett sådant drag. Därtill kommer sjö- och kuststränderna. Få torde tycka att det är rimligt att bebyggelse ska vara förbjuden inom samtliga dessa områden. Men efter lagändringen sätter även de minsta vattnen effektivt käppar i hjulet eftersom dispensprövningen kan ta hänsyn till att de har ett begränsat värde för friluftslivet. Glesbygdens småbäckar har därmed getts samma strikta skydd som våra attraktivaste stränder. Länsstyrelser runtom i landet arbetar med att se över var strandskyddet ska vara utvidgat . Ihop med de nya, hypotetiska dispensmöjligheterna innebär sådana utvidgningar ett ökat intrång i äganderätten. För markägare som lever av sin mark kan det vara ett stort intrång då det ofta krävs andra verksamheter, utöver jord- och skogsbruk, för att kunna leva av sin fastighet. För dessa markägare är äganderätten helt enkelt en inkomstförsäkring. Vid beslut om utvidgning av strandskyddet är det därför viktigt att inskränkningen i den enskildes rätt aldrig går längre än vad som är direkt nödvändigt för att syftet med skyddet ska tillgodoses. För att kunna göra denna avvägning måste ha kännedom både om bevarandevärden och den enskildas förutsättningar. Det är därför som lagen kräver att berörda markägare ska föreläggas att yttra sig innan ett beslut om utökat strandskydd tas. Ändå fattar länsstyrelserna generella beslut där markägare endast får veta vad som pågår genom en kungörelse i tidningen. Det säger sig självt att det omöjliggör en rättvis intresseavvägning. Rent juridiskt känns det också tveksamt. Om ett ärende kan antas vara av begränsad betydelse för den drabbade kan det vara acceptabelt att myndigheten använder kungörelsedelgivning. För den som lever av sin mark och får omfattande förbud på en stor del av sin fastighet är det knappast möjligt att hävda att en utvidgning har begränsad betydelse. För att strandskyddet ska uppfattas som legitimt av dem som berörs krävs att utvidgningar sker restriktivt och aldrig utan att markägarna får en verklig möjlighet att yttra sig.