mot · H202SD200 · 2015-05-06 00:00:00 — I bostadstermer innebär det att vi måste bygga motsvarande 40 svenska normalstora kommuner. Detta faller på sin egen orimlighet, vilket blivit uppenbart för allt fler. På arbetsmarknaden ser situationen fortsatt dyster ut. Trots att utrikes födda utgör av hela befolkningen – vilket i sig får betraktas som en ansenlig del – så står samma grupp för knappt hälften av arbetslösheten och mer än hälften av det utbetalade biståndet. Denna oförmåga att försörja sig får konsekvenser för den ekonomiska situationen likväl som det påverkar bostadssituationen och utbildningssituationen. Detta har lett till att det finns över en halv miljon personer i som lever i ett så kallat utanförskap. Utrikes födda utgör hälften av dessa, av de som bor i ett utanförskapsområde har två inrikes födda föräldrar. Invandringspolitiken bör, precis som övriga politikområden, i betydligt högre utsträckning präglas av behovsprövning. Detta innebär att invandringen i hög grad harmonieras med arbetsmarknadens behov, medan humanitär hjälp optimeras så att man med de resurser som står till förfogande kan hjälpa så många utsatta människor som möjligt. Från politiska meningsmotståndare anförs oftast att detta misslyckande är ett resultat av en kombination av främlingsfientlighet, diskriminering samt dålig integrationspolitik. Parametrar som volymerna och karaktären på invandringen, utvandringslandet eller utbildningsnivå nämns som regel inte. Enligt World Values Survey och European Values Survey är dock det enskilt minst främlingsfientliga landet bland jämförbara länder. Enligt Migrant Integration Policy Index (Mipex) satsar mest intensivt på integrationspolitiken. uppfattning är istället att det är invandringens karaktär och volymer som ligger till grund för dagens dystra situation och att vi därför kraftigt behöver begränsa den utomeuropeiska asyl- och anhöriginvandringen. Med vetskapen att det går att hjälpa betydligt fler människor i krisområdenas närhet vill kraftigt öka biståndet som går till internationell flyktinghjälp. På så vis kan vi bidra med akut humanitär hjälp, göra det möjligt för barn på flykt att gå i skolan samt genom fonder stödja utvecklingsländer med hög flyktingmottagning. Det militära försvaret ska genomföra de insatser som riksdag och regering beslutat eller som i övrigt följer av Försvarsmaktens uppgifter. Försvarsmakten ska lösa följande uppgifter: Upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet och i enlighet med internationell rätt värna suveräna rättigheter och nationella intressen i områden utanför detta, söka samverka och kostnadsdela verksamheten med de nordiska grannländernas försvarsmakter i mån av ingångna avtal, med befintlig förmåga och resurser bistå det övriga samhället och andra myndigheter vid behov, äga beredskap att snabbt kunna ställa personal till förfogande för räddningsledare vid terrorism eller annan asymmetrisk krigföring, äga beredskap att kunna sända en utlandsstyrka för fredsbevarande eller fredsskapande insatser med stöd av FN-mandat. Den dagsaktuella hotbilden är inte den viktigaste utgångspunkten när vi bedömer vårt behov av militärt försvar. Hotbilden kan snabbt förändras, däremot kan vi inte snabbt återta acceptabel försvarsförmåga. Faktiska styrkeförhållanden och värstafallscenarion måste vara underlag för vårt behov av militärt försvar. bör efter en förstärkning av försvaret ha ett balanserat försvar med sådan styrka och sammansättning att det skapar en så hög tröskeleffekt att detta i det längsta avhåller en presumtiv angripare från anfall. En återinförd värnplikt är nödvändig för att på ett trovärdigt sätt nå upp till den kvantitet förband som är nödvändig för försvaret av . Cirka 6 000 värnpliktiga bör utbildas i grundläggande militär utbildning (GMU) och cirka hälften av dessa utbildas vidare för krigsplacering i brigaderna. I och med återaktiverandet av värnplikten återgår armén till ett system med fredsorganisation och krigsorganisation. försvarspolitik ska fokusera på försvaret av . Genom att stärka vårt eget försvar, genom att fullt ut verka för ett nordiskt försvarssamarbete och genom partnerskapet för fred med NATO tar sitt säkerhetspolitiska ansvar. När återfått ett existensförsvar så är det rimligt att åter bidrar med militärt bistånd i fredsskapande och fredsbevarande insatser med FN-mandat. Det är en balanserad inställning, långt från både isolationism och förlorad självständighet. är mycket positiva till de steg som tagits avseende samarbete och samverkan mellan de nordiska länderna vad gäller försvarssystem. Det framstår som mycket tydligt att det finns betydande ekonomiska skalfördelar att uppnå med ytterligare integrering av de nordiska ländernas försvarssystem. vill ta ytterligare initiativ på dessa områden och vill inrätta en nordisk försvarsallians med ömsesidiga förpliktelser och garantier. I grunden bottnar givetvis inte en dylik kraftfull inställning i första hand på ekonomiska skalfördelar utan på en uppfattning om att de inom de nordiska länderna finns en uppfattning om gemenskap, solidaritet samt vilja att just biträda varandra – även med militär trupp – i händelse av ofred. har en sådan uppfattning. Skottlossning på öppna platser med civila offer har gått från att vara ett icke-fenomen till att bli ett av de största hoten mot trygghet på svenska gator och torg. En hårt drabbad stad är , där statistiken talar om över hundra skjutningar med ett tiotal dödsoffer och fler skadade som följd. Det rör sig om rena skräckscener med maskerade män som skjuter mot fullsatta restauranger. Det krävs en kraftsamling och ett nytt sätt att se på organiserad brottslighet. vill intensifiera kampen mot den organiserade brottsligheten genom införandet av en svensk variant av de så kallade RICO-lagarna, som tillämpats framgångsrikt i . Dessa lagar gör det bland annat lättare att döma gärningsmän enbart genom bevis att de deltagit i maffialiknande verksamhet. Vi vill komplettera detta genom att se kraftiga straffskärpningar för våldsbrott. Detta innebär inte minst en rejäl höjning av miniminivåerna eftersom svenska domstolar oftast dömer i nedre delen av straffskalan. Svensk livstid innebär i praktiken fängelse enligt rättspraxis och enligt principen om två tredjedelars frigivning kan man släppas fri fängelse. vill att riktiga livstidsstraff ska kunna utdömas för brott som enligt kan medföra livstidsstraff, men som i realiteten blir tidsbegränsade straff. Utöver detta ska riktiga livstidsstraff kunna utdömas för upprepad grov våldsbrottslighet av särskilt hänsynslös och våldsam natur, till exempel för synnerligen grov misshandel, grov våldtäkt eller en kombination av dylika grova våldsbrott. Brottsoffer som fått skadestånd tilldömt sig ska inte behöva agera indrivare vilket är fallet . vill istället se ett system där staten betalar ut det utdömda skadeståndet till brottsoffret och därefter kräver in pengarna från gärningsmannen. Detta skulle innebära att offret så snart domslutet vunnit laga kraft får sitt skadestånd, som staten tar hand om vidare behandling och kontakt med gärningsmannen. Hela står inför hotet med återvändande terrorister från kriget i med omnejd. Svenska myndigheter står helt handfallna och kan varken hindra folk från att resa dit eller resa tillbaka in till . vill att utländska medborgare med dylika kopplingar ska utvisas med omedelbar verkan med livstidsförbud att återvända samt införa ett lagförslag som gör det möjligt att upphäva ett svenskt medborgarskap för personer med dubbla medborgarskap som deltagit i terroristverksamhet. Det organiserade tiggeriet har lett till en ohållbar situation, såväl i landets större städer som i mindre, och det finns ingen plan för hur problematiken ska lösas. Vi menar att varje land har ett ansvar för sina medborgare och att inte kan agera avstjälpningsplats för europeiska länders mindre bemedlade invånare. Det finns naturligtvis också en problematik i att tiggeriet kan vara förenat med tvång och/eller annan typ av brottslighet såsom illegala bosättningar och stölder. vill förbjuda det organiserade tiggeriet och stärka gränsskyddet. Ett livskraftigt svenskt jordbruk är en förutsättning inte bara för inhemsk livsmedelsproduktion utan även en grundpelare för vår svenska livsmedelsindustri. sammanflätas jordbruket både med ett kulturellt arv och med omistliga naturvärden, vilket ytterligare understryker dess viktiga roll för i allmänhet och landsbygd i synnerhet. En oroväckande tendens är att självförsörjningsgrad, alltså värdet på de livsmedel vi producerar själva i relation till den totala mängden konsumerade livsmedel är inne i en fallande trend och är nu . Detta är en utveckling vi vill hejda och vända. Detta är en stor utmaning då många lantbrukare redan balanserar på konkursens rand som ett resultat av många års destruktiv jordbrukspolitik. motsätter oss med kraft alla nya förslag om skatter och regler som ytterligare försämrar förutsättningarna för att bedriva ett konkurrenskraftigt svenskt jordbruk. Bland annat vill vi anpassa skatten på diesel till europeiska nivåer och sänka avgifterna för småföretag. Vi motsätter oss också skatt på handelsgödsel och vägslitage, två synnerligen olämpliga åtgärder som utan tvekan riskerar att förvärra situationen för det redan hårt pressade jordbruket. Vidare vill vi se en modernisering av beteslagstiftningen. En annan aktuell fråga är EU:s Vattendirektiv, som innebär i korthet att betydande arealer produktiv jordbruksmark utmed vattendrag riskerar att tas ur produktion och ersättas med våtmarker och skyddszoner. Förutom detta tillkommer krav på om- och nyprövning av cirka 2 000 småskaliga vattenkraftverk och åtgärder på närmare 365 000 enskilda avlopp. Vattenmyndigheterna vill också skapa en massiv kontrollapparat som ska peka ut åtgärder och kontrollera svenska lantbrukare till en kostnad på , en kostnad som sannolikt den enskilde bonden får stå för. Dessa åtgärder syftar till att minska näringsläckaget till omgivande vattendrag och kan ha en viss betydelse ur miljösynpunkt när det gäller att uppnå bättre vatten- och havsmiljö. Emellertid ser vi att det för den enskilde kan det orsaka totalt orimliga kostnader inom en alltför snäv tidsram. Problemet för just del är att direktivet kommer att handläggas av tjänstemän, med små möjligheter för enskilda bönder att överklaga eller på annat sätt få sin sak prövad. Enligt oss måste denna process stå under politisk kontroll, för det andra måste bönderna få någon form av skälig ersättning för sina omkostnader och förlorade intäkter. har också flera förslag som stärker det svenska skogsbruket. Det faktum att har mycket välskötta skogar anser vi hänger samman med att vi i har engagerade, kunniga och arbetsamma skogsägare. Vi vill fortsatt stärka skogsägarens ställning gentemot andra näringsidkare som ibland missbrukar allemansrätten. Vår skogspolitik omfattar även åtgärder för att stimulera en ökad skogsröjning och minskad byråkrati i skogen, till exempel genom en ökad möjlighet till dispens för dikning. Enligt vår mening är detta väl avvägda åtgärder som ökar både skogens värde och produktion. Vi anser att den bästa skogspolitiken uppnås genom frivillighet och kunskap snarare än genom detaljstyrande lagar och regleringar. Ett nationellt skogsprogram bör fortsatt arbetas fram gemensamt med skogsnäringen med en långsiktig och tydlig framtidsstrategi där skogens mål, miljö och produktion har fortsatt lika stor vikt. Vi har också förslag som underlättar för till exempel kommuner att upphandla livsmedel lokalt och därmed bidra till att stärka de lokala bönderna och livsmedelsföretagen. Vi har kanske världens mest ambitiösa djurskydd men det är också viktigt att det finns rimliga förutsättningar för att kunna upprätthålla djurskyddet utan att vår livsmedelsproduktion slås ut. Vår produktion av kött, mjölk och proteingrödor bör kunna öka. behöver därför anta en långsiktig svensk livsmedelsstrategi samt sätta upp mål för självförsörjning av livsmedel. behöver vi undanröja politiska hinder som kan stå i konflikt med en livskraftig livsmedelsproduktion. För att underlätta för småskaliga matproducenter är det viktigt med regelförenklingar och mindre krångel. Vi vill arbeta vidare med detta genom att genomlysa och utreda de myndighetskontakter som livsmedelsproducenter har på och regional nivå för att kunna minska antalet regler som företagen måste följa. KULTUR, MEDIER, TROSSAMFUND, OCH FRITID För har kulturen en central plats i livet, politiken och samhällsbygget. Kulturen ska vara livskraftig och till för alla. Ledord i vår politik på området är tillgänglighet och folkhälsa. Vi eftersträvar särskilt att göra kulturen tillgänglig för barn, gamla och funktionshindrade. För oss är det också självklart att är unikt och att den svenska kulturen också är unik och värd att bevara och belysa. Vi vill särskilt belysa kulturens betydelse för det fredliga, demokratiska och solidariska välfärdssamhälle vi lever i. Inom utgiftsområde 17 prioriterar tillgänglighetsåtgärder, folkhälsa och insatser som är ägnade åt att bevara och levandegöra det svenska kultur- och naturarvet. Vidare anser vi det viktigt att kulturen kommer nära medborgarna och stödjer därför ansatser som syftar till att fördela kulturen något mindre centraliserat och mer regionalt och lokalt. I detta ligger även satsningar på barn, unga, äldre och funktionshindrade. Kulturen är inte bara en central byggsten i vårt samhälle och vår nationella identitet, den är dessutom en värdefull beståndsdel i varje individs liv. Att skapa och ta del av kulturupplevelser bidrar till den personliga utvecklingen och höjer livskvaliteten. ser det som självklart att denna möjlighet ska finnas för människan genom hela hennes liv. Vi eftersträvar en bred och livskraftig kultursektor och en kulturpolitik där barns, äldres och funktionshindrades rätt till kultur särskilt beaktas. uppfattning är att staten har ett tungt ansvar vad gäller att skapa goda grundförutsättningar för ett levande kulturliv och för att säkerställa en god infrastruktur för kulturarbetare. Detta bland annat genom att tillhandahålla utbildningar och statliga kulturinstitutioner av hög kvalitet liksom ett fungerande regelverk anpassat till kulturskaparnas särskilda arbetsvillkor, och föra en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är vår övertygelse att kulturskapare bildar en kompetent och resursstark grupp som är fullt kapabel att i något högre utsträckning ta ansvar för sin egen försörjning och för spridandet av sina verk. Vår uppfattning är därför att graden av direkta och indirekta statliga subventioner riktade till samtidskulturen och enskilda kulturskapare skulle kunna vara något mindre . I de kulturpolitiska målen bör tydligt framgå att staten har ett ansvar för att skapa goda grundvillkor för kultursektorn, men att samtidskulturen i något högre utsträckning bör kunna stå på egna ben. vårbudgetmotion 2015 fokuserar på svensk industri och hur vi kan stärka svensk konkurrenskraft. I det här sammanhanget finns det anledning att peka på några områden där kultursektorn på olika sätt bildar en bransch av både internationellt intresse, sysselsättning, omsättning och tillväxt, jämte kulturens inneboende egenvärde. Det svenska konsthantverket, formgivning och svensk design har inom en rad områden en lång och anrik historia, med flera formgivare och företag med gott renommé och stora internationella exportframgångar. Med detta avses till exempel glasbruken i såväl det småländska glasriket, som bruk med en lång historia i andra delar av landet, möbel- och inredningsindustrin med framstående formgivare och innovatörer som bidragit till stora internationella framgångar och betydelsefull export, jämte inhemsk sysselsättning i . Ett annat exempel är svenskt musikliv med en betydelsefull musikexport. tror på svenskt konsthantverk, mode, musik, design och formgivning och att dessa sektorer har en framtid också i tjänstesamhället. bidrar dessa branscher med både marknadsföring av , sysselsättning över hela landet och god omsättning och export. Vi är dock inte nöjda, utan kommer att se över hur vi kan stärka dessa branscher och återkomma med förslag framöver. Inte minst är områden som exempelvis glasriket och möbelmeckat i och textilbygden i exempel på vilken roll dessa branscher haft för regional utveckling och tillväxt i de aktuella områdena och vilken historia och berättelse dessa trakter har att bygga på. Detta visar också hur vi kan nyttja den kraft och historia som finns runtom i landet, för att kunna främja en renässans för svenskt hantverk och formgivning och knyta samman denna sektor med såväl upplevelseindustrin och besöksnäringen, som sysselsättning och tillväxt. Mycket görs, men mer kan göras. är tydliga med att kultur är en vital del av både det mänskliga livet, politiken och samhällsbygget. Vi tror på kulturens betydelse i sig, men också att ett kulturellt perspektiv kan spela en stor roll inom en rad andra samhällssektorer. Kulturens möjligheter inom hälso- och sjukvård är belagda och betydande, en viss användning existerar och det forskas på området, men forskning och användning av kultur i vården kan utvecklas ytterligare. Ett annat område där kultur och kulturmiljö spelar roll, är inom samhälls- och stadsbyggnad. Metoder som cultural planning har fått visst genomslag , men alltför ofta saknas det kulturella perspektivet i samhällsbyggnadsprocesser och kommunerna saknar inte sällan kulturmiljö- eller antikvarisk kompetens. varnar aktörer för att betydande kulturmiljöer rivs över landet, vilket ser som mycket oroväckande. Kommunerna har en viktig roll och ett stort ansvar att inom ramen för och samhällsbyggnaden i stort värna, vårda och inkludera k-märkta byggnader och kulturmiljöer i stads- och samhällsplanering. Ett bekymmer är att möjligheterna och skyddet för kulturmiljöer inom rådande lagstiftning inte är tillfredsställande. Här kan det bli nödvändigt att se över såväl kompetensutveckling och stöd till kommunerna, som lagstiftning. Landets kulturhistoriska miljöer är ett värdefullt arv och ska ses som en resurs och inte som ett hinder i samhällets tar de här frågorna på allvar och kommer att se över hur möjligheten att värna, vårda och visa dessa miljöer kan förstärkas. Per Klarberg (SD) Per Ramhorn (SD)