mot · H3022971 · 2015-10-06 00:00:00 — Alltför ofta hämmas FN-systemet av politiska motsättningar. Det återspeglas i att arbetet i blockeras av de permanenta medlemmar som har veto. sammansättning måste reformeras och bättre spegla världen av . är kandidat till för . Kandidaturen kommer, med nordiskt stöd, att ta fasta på våra meriter som engagerad, generös och principfast FN-medlem. På så vis argumenterar vi bäst för att det är dags för en nordisk röst i rådet, men också för att det internationella bruket med omfattande kampanjer behöver ses över. FN behöver bli bättre på att tillvarata sin huvuduppgift och värna de grundläggande principerna. Vi behöver ett starkare FN som värnar om principen om skyldigheten att skydda. ska verka för att FN ska fastslå vikten av arbetet med att utveckla och använda rätten att skydda civilbefolkningen inom ramen för Responsibility to Protect – R2P. Världen måste kunna skydda människor som utsätts för stort lidande orsakat av till exempel inbördeskrig eller förtryck från den egna staten. I yttersta fall kan detta även innefatta militära insatser. internationella insatser är ett viktigt bidrag för att stärka arbetet för fred och säkerhet på oroliga platser runt om i världen. Genom att delta i internationella insatser stärker vi säkerhet och vårt säkerhetspolitiska inflytande. Det finns ingen motsättning mellan försvaret av och fredsfrämjande insatser utomlands. har sammanlagt över 100 000 svenskar deltagit i insatser i utlandsstyrkan. Veteranerna har gjort betydande insatser på platser som , , och . Nordic Battlegroup (NBG), det nordiska bidraget till EU:s stridsgruppskoncept, som har deltagit i , är en annan aspekt av internationella engagemang. Stridsgrupperna som står i beredskap halvårsvis har varit betydelsefulla för att utveckla den svenska försvarsmaktens förmåga att ge och ta emot militär hjälp genom större samövningar. Det finns ett antal utmaningar vi står inför i de internationella insatserna. Det handlar om var, i vilken kontext och med vem som ska göra internationella insatser, men även om hur vi blir bättre i samverkan mellan civila och militära delar för att skapa långsiktighet och hållbarhet. Nato är den enda organisationen med en global förmåga att genomföra krishantering. har deltagit i Natoinsatser. Det har varit värdefulla insatser som har bidragit till fred och säkerhet och där de svenska bidragen fått beröm av övriga länder. bör även i fortsättningen samverka med Nato i internationella insatser. Men det finns även ett värde i att i högre utsträckning än vad som varit fallet bidra till FN-ledda insatser. Genom att delta i dessa bidrar till att höja kompetensen i FN-insatsen och ger den en större legitimitet. deltar i den FN-ledda insatsen i . Insatsen i var en ögonöppnare för många när det gäller vikten av att ha både säkerhetsskapande militär närvaro och långsiktigt utvecklingsbistånd. Utan säkerhet – ingen utveckling, utan utveckling – ingen långsiktig säkerhet. Vår tids säkerhetspolitiska utmaningar utgör ett unikt område av fred, frihet, säkerhet och välstånd i världen. Grunden för denna utveckling har lagts genom samarbete och integration inom ramen för EU, Nato, och . Dessa organisationer utgör alltjämt pelarna i den europeiska säkerhetsstrukturen. Trots det har vi i närtid upplevt krig inom och mellan länder i och nya risker och hot utvecklas i takt med att tekniken och omvärlden förändras. I allt högre grad blir våra samhällen beroende av flödena av varor, information, kapital, tjänster och människor som utgör globaliseringens kärna. Vi är på väg mot en sammanlänkad värld med stora möjligheter men också beroenden och sårbarhet som följd. Det medför nya och genomgripande konsekvenser för vår säkerhet. Vi måste trygga dessa flöden genom internationellt samarbete och en stark global infrastruktur. Men vi måste också vara förberedda på och kunna hantera att händelser bortom har större säkerhetspolitisk återverkan i vår egen del av världen i takt med att världen krymper. Inte sedan har så många människor varit på flykt som . Man beräknar att 60 miljoner människor tvingats fly från sina hem. Syrienkrisen som till en början bedömdes vara en del av den arabiska våren ser nu ut att ha permanentats och 12 miljoner är på flykt. Många av de flyktingkatastrofer som härjat i olika delar av har resulterat i permanenta flyktingläger där människor tvingas stanna i brist på andra alternativ. I med närliggande länder plågas oliktänkande delar av befolkningarna av Boko Harams framfart. I har våld präglat landet och kristna milismän förföljer muslimer, vilket har gett upphov till stora flyktingströmmar. I flera länder i ser vi nu också kriser som blommar upp på nytt av lugn. I blir många grupper av människor förföljda och lever under en stor hotbild från Islamiska staten. De tvingas på flykt av hänsynslösa terrorister. I har gamla konflikter åter blossat upp, civila kommer i kläm mellan olika extremistiska grupper och det finns en stor risk att inbördeskrig är nära förestående. Läget i blir allt svårare för som går. Från utgår också de allra flesta båtar över för flyktingar i jakt på ett bättre liv i . En rapport från FN visar att av dem som räddades ur hade påbörjat sin resa mot från just . Resursfrågor blir i större utsträckning säkerhetsfrågor. Kampen om resurser kan skapa spänningar och konflikter såväl inom som mellan länder. bottnar många av världens konflikter i miljörelaterade faktorer och den snabba befolkningstillväxten i kombination med klimatförändringar riskerar att leda till ytterligare spänningar med nya konflikter och flyktingströmmar som följd. 4.3 Miljö och klimat De globala miljöutmaningarna och klimatförändringarna påverkar oss alla och utgör ett av de allvarligaste hoten mot människors säkerhet och levnadsvillkor runt om i världen. Miljö och klimat är satt under hårt tryck på grund av föroreningar, överutnyttjande och exploatering. Därmed riskeras människors livsbetingelser som tillgången till mat, ren luft och dricksvatten. Ett förändrat klimat innebär bland annat att översvämningar, värmeböljor, torka och orkaner kommer att bli vanligare. Därtill väntas stigande vattennivåer och ökenutbredning. Detta kan i sin tur äventyra livsmedelsförsörjning, ekonomisk utveckling och i förlängningen medföra allvarliga säkerhetsrisker. bottnar en stor andel av världens konflikter i miljörelaterade faktorer och den snabba befolkningstillväxten i kombination med klimatförändringar riskerar att leda till ytterligare spänningar med nya konflikter och ökade flyktingströmmar som följd. Vi ska utgå från principer som pris på utsläpp, handel, stark äganderätt och fungerande marknadsekonomi för att komma tillrätta med klimat- och miljöutmaningarna. Klimatförändringens påfrestningar drabbar redan fattiga länder med bristande kapacitet att anpassa samhället efter klimatförändringens effekter särskilt hårt. Därför måste en mer hållbar global utveckling påskyndas och användandet av fossila bränslen upphöra. EU:s medlemsländer har ett alldeles för stort beroende av fossila bränslen, vilket utgör cirka två tredjedelar av deras energianvändning. Energibehovet inom EU bedöms öka kraftigt under de närmaste två till tre decennierna. Detta riskerar skada miljön samt skapa ett ohälsosamt beroendeförhållande till ett antal leverantörsländer som begränsar EU:s utrikespolitiska handlingsfrihet. Att utveckla en gemensam energimarknad med minskad användning av fossila bränslen är därför centralt för både EU:s utrikes- och miljöpolitik. ska vara ledande i det internationella klimatarbetet och driva på, särskilt inom EU, för att nå ett ambitiöst klimatavtal som att världens alla länder tar sitt ansvar så att den globala uppvärmningen kan hållas under två grader. Ett globalt klimatavtal innefattande nationellt bindande mål för utsläppsminskningar är centralt i arbetet för att begränsa den globala uppvärmningen. krävs ett fördjupat internationellt samarbete kring utmaningen att anpassa oss till klimatförändringarnas konsekvenser i FN och i andra internationella organisationer däribland EU. Här kan ett svenskt klimatanpassat biståndsarbete också spela en viktig roll. Vi behöver ett mer holistiskt och inte nationalistiskt klimatperspektiv genom att exempelvis använda kostnadseffektiva klimatåtgärder i andra länder. Koncentrationen av växthusgaser i atmosfären stiger i en allt snabbare takt, vilket leder till klimatförändringar med potentiellt mycket allvarliga konsekvenser. Därför är det angeläget att världens länder tillsammans anstränger sig för att begränsa utsläppen och temperaturökningen till en så låg nivå som möjligt för att därmed undvika de mest allvarliga konsekvenserna. Effekterna av klimatförändringarna är väldigt varierade. Ofta slår klimatförändringarna särskilt hårt mot fattiga länder som inte har särskilt stor skuld till klimatförändringarna. När jordens medeltemperatur stiger, nederbörden förändras, glaciärer smälter och havsnivåer höjs påverkas våra ekosystem i grunden och således våra livsbetingelser. Konkret innebär detta bland annat förändrade förutsättningar för livsmedelsproduktion och tillgång till färskvatten. Utifrån ett säkerhetspolitiskt perspektiv är det viktigt med bra klimatscenarier som kan ge en bild av hur klimatförändringarna kommer att påverka olika regioner. Det är en förutsättning för att tidigt kunna göra anpassningsåtgärder. Användningen av fossil energi bär globalt inte sina egna kostnader. Vi måste hålla principen om att förorenaren ska betala (Polluter Pays Principle, PPP) som självklar och verka för att fler länder sätter pris på utsläpp genom exempelvis koldioxidskatt eller utsläppshandelsystem. I den bästa av världar skulle det finnas ett enhetligt globalt pris på utsläpp. Dit är vägen oerhört lång, men som steg på vägen bör verka för att olika handelssystem länkas samman. Att sätta pris på utsläpp är inte bara principiellt riktigt utan också det effektivaste sättet att sänka utsläppen och driva på teknikutveckling. Sambandet mellan klimatförändringar och konflikter är starkt. Klimatförändringar riskerar att leda till allvarliga bristsituationer. Det riskerar i sin tur att leda till konflikter och stora migrationsströmmar. Konflikter orsakas dock sällan av en enskild händelse eller faktor utan i regel av en rad faktorer som samspelar. Klimatförändringar väntas särskilt ha en förstärkande effekt genom att påverka andra väl kända konfliktdrivande faktorer såsom fattigdom. För miljön och klimatet behövs mer politik byggd på liberala principer. Vi behöver globalt bättre fungerade marknader, pris på utsläpp, en starkare äganderätt, mer handel, och vi behöver bekämpa fattigdom och bidra till att skapa robusta samhällen. Exempel på verktyg för att bidra till detta är att agera som ett föregångsland, forskning, internationellt samarbete och bistånd. Vi behöver också omfamna modern teknik. Livsmedelsbehovet kommer sannolikt att fördubblas , och utmaningen att producera mat på ett hållbart sätt och ha tillgång till drickbart vatten är redan betydande. Resursfrågor blir i större utsträckning säkerhetsfrågor. Kampen om resurser kan skapa spänningar och konflikter såväl inom som mellan länder. Livsmedelssäkerhet byggs inte genom protektionism och målsättningar om självförsörjning utan genom mer handel, fattigdomsbekämpning och genom att fortsätta utveckla jordbruket. Jordbruket behöver utvecklas så att resursanvändningen blir mer effektiv. Att stödja framgångsrik växtförädling baserat på bland annat modern genteknik för att få fram grödor som ger högre avkastning och som är mer motståndskraftiga mot till exempel torka och växtskadegörare. Miljö- och klimatfrågorna fick en avsevärt mer framträdande roll i biståndspolitiken under Alliansens tid i regeringsställning, vilket kom till uttryck bland annat i den biståndspolitiska plattformen. finns ett betydande genomförandeunderskott. För det första är det alltjämt en tämligen liten andel av biståndsbudgeten som går till insatser med huvudsakligt syfte att främja miljö och hållbar utveckling. För det andra är arbetet med att ”klimatsäkra” övrigt bistånd inte på långa vägar slutfört. görs biståndsinsatser som går stick i stäv med den övergripande målsättningen om hållbar utveckling. Det är orimligt att svenskt bistånd bland annat finansierar investeringar i fossil energi. Om biståndet på allvar ska bidra till en hållbar utveckling måste biståndet fullt ut klimatsäkras och styrdokumentens målsättningar omsättas i praktiken. 4.4 Energi och säkerhet Tillgången till energi är starkt kopplad till ett lands suveränitet och säkerhet. Den är en förutsättning för att samhällen ska fungera och utan den förlorar ett land snabbt sin militära förmåga. I är vi starkt beroende av rysk olja och gas. har vid ett flertal tillfällen använt detta beroende som ett maktmedel gentemot sina europeiska grannar. Detta gör beroendet av rysk energi till den enskilt viktigaste energisäkerhetsfrågan. Den gängse bilden är att svensk energisäkerhet är god och att agerande i det inte utgör ett hot mot den svenska energisäkerheten. Men 25–av den olja importerar kommer från . som är beroende av import av rysk gas och olja är beroende av att exportera den till . Kraftigt sjunkande världsmarknadspriser och minskad europeisk import drabbar hårt. Detta riskerar i sig att öka osäkerheten i vårt närområde. I den bästa av världar skulle vi handla med som vilket land som helst, och vårt ömsesidiga beroende skulle vara grunden för gemensam säkerhet. Men givet att använder sin energiexport för politiska påtryckningar riskerar beroendet snarare vår säkerhet. Givet att beroendet av rysk gas ser olika ut i skiljer sig även engagemanget för energisäkerhet och oron för beroendet mellan EU:s medlemsstater. Kan vi minska vårt fossilberoende gör vi oss också mindre beroende av stater som och . Utifrån det perspektivet finns det ett värde, inte minst för konsumenten, att veta var vår energi kommer ifrån. Energieffektivisering är ett av flera verktyg att öka energisäkerheten i . Energi vi inte använder behöver aldrig importeras. Det är dock varken en snabb eller i sig själv en lösning på utmaningar kring energisäkerhet. Förutsättningarna för energieffektivisering ser även väldigt olika ut i olika delar av . EU bör därför uppmuntra men inte detaljstyra hur energieffektivisering ska genomföras. För att den ska vara kostnadseffektiv och leda till besparingar istället för att ta resurser från andra ur miljö- och energisäkerhetsperspektiv viktiga insatser bör energieffektivisering huvudsakligen vara marknadsdriven snarare än reglerad. Det låga oljepriset leder till många och motsägelsefulla säkerhetspolitiska utmaningar. Länder som är ekonomiskt väldigt beroende av olja och gas har drabbats hårt. Detta gör dem på kort sikt mer oberäkneliga och kan leda såväl till ökade konflikter. Det låga oljepriset innebär dock inte bara minskade intäkter till diktaturer. Det innebär tyvärr även att investeringar i ny utvinning av olja och gas i demokratier som till exempel , och minskar kraftigt. Ur miljösynpunkt är detta givetvis bra, då den enda långsiktiga lösningen på klimatutmaningen är att låta fossila bränslen stanna i jordskorpan och aldrig nå atmosfären. Ur säkerhetspolitiskt perspektiv gör det dock oss även i fortsättningen beroende av olja och gas från samma länder som . Det innebär även att investeringar i förnybar energi och i biobränslen blir mindre lönsamma. Det är inte bara ett hot mot miljön utan är även ett långsiktigt hot mot vår energisäkerhet. Att investeringar i energi och drivmedel som kan tillverkas lokalt i och inte blir av ökar vårt beroende av andra. måste fortsätta främja och utveckla förnybara källor, både här hemma och i andra länder. Ett viktigt steg är att EU avskaffar alla tullar på förnybar energi, till exempel tullarna på etanol, biodiesel och solceller. Dagens volatila energimarknader visar på behovet av stabil baskraft som kan trygga den inhemska energiförsörjningen och hålla ekonomin flytande även i en osäker eller krisande omvärld. Förnybar vind och sol är ett bra komplement, men kan under överskådlig framtid inte ersätta baskraften. I stora delar av betraktas fortfarande kol som den ur energisäkerhetssynpunkt pålitligaste baskraften. Det ställer i sin tur stora krav på och andra länder som har god tillgång till koldioxidfri baskraft att genom energiexport stödja dessa länder för att trygga sin energisäkerhet utan att öka användningen av kol. Att förverkliga den föreslagna energiunionen är avgörande för europeisk energisäkerhet. Vi behöver öka sammanlänkningen av ländernas energisystem och skapa större överföringskapacitet, och bör särskilt överväga hur vi kan bidra till att skapa överföringskapacitet till . Vi behöver också stärka förutsättningarna för svensk energiproduktion för att kunna öka exporten och på så sätt bidra till att trygga energisäkerheten. Regeringens hot mot kärnkraften försvårar allvarligt vår möjlighet att hjälpa våra grannländer. Det riskerar inte bara vårt klimat utan även vår gemensamma energisäkerhet i . Vi ser kärnkraft som betydelsefull för att tackla klimatutmaningarna, men en bristande kärnsäkerhet är ett allvarligt hot. bör därför stärka sitt arbete med att förbättra kärnkraftssäkerheten inte minst i . 4.5 Ett mer osäkert närområde närområde har blivit mer osäkert. Den ryska aggressionen mot utgör en definitiv vattendelare och utmanar hela den europeiska säkerhetsordningen. Den illegala annekteringen av visar att den ryska tröskeln för att använda militärt våld har sänkts och att inte respekterar självständiga staters gränser. Det ryska agerandet i är också en tydlig markering mot Nato och EU om att undvika utvidgning i det ser som sin intressesfär. Som ett resultat av det ryska agerandet och de förnyade stormaktsambitionerna har militärstrategiska läge blivit viktigare. är av central betydelse både när det gäller handelsvägar till och från alla stater i regionen och som arena för att ta emot och ge militär hjälp. I har betydelse betonats. Även betydelse blir större i och med klimatförändringarna som kan göra det mer ekonomiskt lönsamt att utvinna naturresurser i området och att nya handelsvägar öppnas som ett resultat av smältande havsisar. Redan visade att var berett att använda militärt våld mot sina grannar. Utifrån de erfarenheter som drog av den inte allt igenom lyckade operationen mot Georgien sjösattes en omfattande reform av den ryska försvarsmakten. kom den nya ryska militärdoktrinen där den nya inriktningen kodifierades. Militärdoktrinen pekar på behovet av att kunna agera snabbt i kombination med bruket av moderna vapensystem för att kunna ta initiativet vid en eventuell konflikt. Redan här pekas på informationskrigföringens betydelse. Det finns även skrivningar om rätten att militärt skydda ryska medborgare utanför gränser och skarpa markeringar mot Nato och planerna på ett missilförsvar i . Natos utvidgning definieras som det främsta hotet mot . Den ryska försvarsreformen tar sikte på att vara genomförd 2020 och innebär en prioritering av kvalitet framför kvantitet. Antalet förband minskas och fokus ligger på att dessa ska vara fullt utrustade, väl övade och försedda med modern materiel. Även ledningen har omorganiserats och en operativ strategisk ledning med ansvar för har lagts till. Värt att notera är den ryska synen på kärnvapen. I militärdoktrinen förbehåller sig rätten att slå först med kärnvapen vid angrepp som hotar landets existens samt rätten att möta angrepp av konventionella vapen med kärnvapen. Den officiella retoriken från den ryska statsledningen indikerar också att användandet av kärnvapen ses som en faktisk möjlighet på ett sätt som för en betraktare i väst ter sig som helt främmande. hävdade till exempel att han i samband med händelserna på 2014 övervägde att sätta delar av den ryska kärnvapenarsenalen i beredskap. Det ryska övningsmönstret i vårt närområde har i takt med den ryska försvarsreformens genomförande förändrats. Man genomför fler och mer komplexa övningar. Dessutom på ett mer offensivt sätt som leder till konfrontationer med i stort sett alla länder runt . Trycket är särskilt hårt mot de baltiska staterna , och . har kraftigt ökat sina försvarsutgifter för att kunna genomföra försvarsreformen till 2020. De ekonomiska problem som nu dras med som ett resultat av fallande oljepriser och sanktionspolitiken tillsammans med den delvis outvecklade ryska industriella förmågan ställer dock frågetecken kring möjligheten att gå i mål med den ambitiösa moderniseringen av försvarsmakten. Dock finns det än så länge inget som tyder på en sänkt reformhastighet eller neddragning av ambitionerna. Konflikten i och annekteringen av har dessutom stärkt Putins ställning hos det ryska folket, vilket visats i flera opinionsundersökningar. Detta till skillnad mot hur läget var vid de stora folkliga protesterna mot regimen i i samband med parlaments- och presidentvalen –2012. Situationen i är problematisk på många sätt med en allt mer auktoritär statsledning som ser väst och Nato som det största hotet och som inte respekterar andra länders gränser. Detta i kombination med en omfattande militär upprustning och återtagna stormaktsambitioner gör att måste betraktas som ett oberäkneligt hot som destabiliserar hela närområde. 4.7 Terrorism och radikalisering Terrorismen utgör ett stort hot mot såväl stater som individer och ytterst mot de värderingar som vårt samhälle vilar på. är situationen mer akut än någonsin och ser vi fruktansvärda scener från i stort sett alla delar av världen med urskillningslöst våld som oftast drabbar oskyldiga civila. Detta är ingen ny företeelse. uppkom ett flertal terrororganisationer i olika delar av världen. Gemensamt för dessa var att de var sekulära och politiskt motiverade. Dagens terrorism består i stor utsträckning av internationella, våldsfrämjande nätverk där det i allmänhet finns ett bakomliggande syfte av religiös eller politisk karaktär. Islamistiska har länge varit det främsta exemplet på ett sådant nätverk. håller dock Islamiska staten (IS) på att etableras som det terrornätverk som drar till sig flest anhängare. Att motivera terror utifrån religiösa grunder kan te sig svårt för en sekulär svensk. För de flesta människorna i världen intar dock religionen fortfarande en central plats och religionen anses av många vara okränkbar. Jihadisterna skiljer sig sinsemellan. Rörelser som Hizbullah och Hamas vill upprätta en palestinsk stat och störta de regimer i som de upplever som illegitima. De har däremot inga internationella ambitioner bortom närområdet. Hizbullah och Hamas har parallellt med sina väpnade grenar även social verksamhet som stärker deras ställning i de områden de behärskar. Rörelser som och Islamiska staten vill däremot se ett globalt kalifat. Denna jihadistiska ideologi är motiverad av deras tolkning av den sunnimuslimska traditionen, där drag som synen på religionen som överordnad mänskliga lagar och regler samt att de som inte är troende ska omvändas eller ytterst utplånas är viktiga. Framgången för terrorgrupper som IS och har både historiska och nutida förklaringar. Många av de underliggande problemen som motiverar dagens jihadister har sin grund i det som hände i . Det (och därmed det förra kalifatet) föll samman efter och västmakterna tog kontroll över de ottomanska områdena. Nya stater skapades av det gamla och de regimer som styrde de nya statsbildningarna uppfattades som illegitima. Skapandet av staten 1948 skapade ytterligare konflikt. Sammantaget utgör –och legitimiteten i staterna i problem som är centrala för att kunna lösa utmaningarna med radikalisering, terror och sönderfall i den delen av världen. Parallellt med den historiska bakgrunden har nutida politiska och sociala faktorer bidragit till att skapa en grogrund för rörelser som IS att kunna växa. Många länder i och präglas av en mycket hög arbetslöshet, korruption och brist på en fungerande stat som kan leverera ett fungerande socialt skyddsnät.