mot · H3022172 · 2015-10-06 00:00:00 — Den innebär att vidmakthålla materiel i den mån det är relevant och att nyanskaffning i första hand ska ske genom att köpa färdigutvecklad materiel och i sista hand egenutveckla i . Prioriteringen är framtagen för att undvika de långa ledtider som egenutveckling av materiel medför. Dessvärre har en del utvecklingsprojekt, som exempelvis , drabbats av allvarliga och utmanande långa leveranssvårigheter. Det finns därför behov av att se över upphandlingskompetensen hos försvarsmyndigheterna. En väl fungerande logistik är viktig för att försvaret ska kunna lösa sina uppgifter såväl i freds- som krigstid. Försvarslogistiken inbegriper allt från service och reservdelar till att säkra tillgången på personlig utrustning till sjukvård. har den svenska försvarslogistiken genomgått en stor förändring, vilken var resultatet av en bred politisk uppgörelse i . Erfarenheterna pekar dock på att det är svårt att uppnå de effektiviseringsvinster som uppställts. Dessutom finns det frågetecken om effektiviseringarna alltid görs utifrån ett helhetsperspektiv där man har Försvarsmaktens operativa förmåga i fokus. I de utredningar som gjorts om försvarslogistiken har det förts fram tankar på att privata aktörer skulle kunna sköta delar av logistiken. Det vill säga så kallade OPS-lösningar där staten ingår ett partnerskap med privata aktörer i det aktuella projektet. Fördelen med detta är att man då skulle få en ännu klarare rollfördelning där Försvarsmakten är beställare och har tydliga avtal där mandat och ansvarsutkrävande är definierat. I flera av de utredningar som gjorts konstateras också att det finns flera internationella exempel på framgångsrika OPS-lösningar. har en livskraftig försvarsindustri som bidrar till att stärka säkerhet och som utgör en viktig högteknologisk bransch i industri-Sverige. Cirka 30 000 människor är direkt sysselsatta i den svenska försvarsindustrin, och betydligt fler om man räknar in underleverantörerna. Det är viktigt att dessa företag även fortsatt får möjlighet att verka under goda förutsättningar. Det statliga exportfrämjandet är en förklaring till att den svenska försvarsindustrin klarat omställningen på ett bra sätt från produktion för den inhemska marknaden till ett ökat exportfokus. Under alliansregeringen inrättades () som bidragit till ökad transparens och en tydlig åtskillnad mellan upphandling av krigsmateriel för Försvarsmaktens behov och exportfrämjande. Den nuvarande regeringen har tyvärr tagit beslutet att avveckla FXM. Det är viktigt med ett tydligt regelverk samt stor öppenhet och transparens kring exporten av försvarsmateriel. Utgångspunkten för export är att slå vakt om svensk försvarsförmåga och säkerhet. Det handlar om att kunna dela kostnader med andra samt långsiktigt säkra både produktionskapacitet i landet, tekniskt kunnande och kompetens. Framtidens försvarsindustri går i allt högre utsträckning mot att civil teknik integreras i militär teknik. Nya förmågor som cyberförsvar, rymdteknik, nanoteknik och autonoma system kräver en mycket hög teknologisk nivå som tekniken i existerande plattformar även blir mer avancerad. För att kunna leverera bra och konkurrenskraftiga produkter och tjänster kommer det vara avgörande att svensk försvarsindustri kan följa med i den utvecklingen. Vi måste bli bättre på att främja svensk högteknologisk försvarsindustri i när anslagen till forskning och utveckling sjunker. Ett sätt att göra detta är att öka möjligheten för innovationsupphandling av försvarsmateriel. Innovationsupphandlingen innefattar dels upphandling som sker på ett sådant sätt att den inte utesluter nya lösningar, så kallad innovationsvänlig upphandling, dels upphandling av innovation, det vill säga upphandling av framtagande av nya lösningar som ännu inte finns på marknaden. Hemvärnet utgör av krigsorganisationen och finns i hela landet. Det är en viktig resurs som bidrar genom att bland annat försvara flyg- och marinstridskrafternas basområden och viktig infrastruktur. I fredstid gör Hemvärnet även insatser för att stödja det civila samhället vid kriser. har Hemvärnet genomgått en omvandling som har inneburit en stor positiv förändring. Medelåldern sjunker, utrustningen och uppgifterna blir mer avancerade samt att högre krav ställs och det genomförs fler övningar. Hemvärnet har en stor bredd av olika förmågor som bidrar till att höja försvarets operativa effekt. I försvarsuppgörelsen ingår att Hemvärnet, med de nationella skyddsstyrkorna, tillförs granatkastare och bataljonsledningsförmåga. Hemvärnet bör fortsätta att utvecklas mot mer kvalificerade uppgifter . Det finns flera områden där Hemvärnet kan bidra till en höjd operativ förmåga för försvaret, inte minst mot bakgrund av de nya hoten mot samhället. Vidare är det också viktigt att de officerare, soldater och sjömän som lämnar sina anställningar erbjuds plats i Hemvärnet för att deras kompetens även fortsatt tas tillvara. De frivilliga försvarsorganisationerna har över 400 000 medlemmar och skapar folkförankring för försvaret som man genomför utbildningar som är till gagn för både försvaret och krisberedskapen. Organisationerna innehåller en stor bredd av människor och kompetenser som kommer från olika delar av samhället. Frivilligorganisationerna bedriver en bra verksamhet på flera sätt. Det gäller till exempel deras ungdomsverksamhet som bidrar till att öka intresset för försvaret hos grupper som annars är svåra att nå. Dessutom är utbildningsverksamheten, tillsammans med att bemanna positioner i Hemvärnet, en viktig del i deras arbete. Det är önskvärt att även frivilligorganisationerna i ökad utsträckning kan fånga upp tidigare försvarsanställda för att utnyttja deras kompetens som instruktörer. När det gäller de frivilliga försvarsorganisationerna och krisberedskapen finns även här en stor utvecklingspotential. Det handlar om att organisationerna kan bidra till att skapa en medvetenhet om risker i samhället och vilka förutsättningar som finns att hantera dem. De frivilliga resursgrupperna är ett bra exempel på samarbete med kommunerna för att kartlägga kompetenser som kan vara viktiga att förstärka samhällets resurser med vid en kris. Frivilligorganisationerna utgör även en viktig del i det civila försvaret där planeringen nu återupptas. För att kunna möta risker och hot ska ha en god krisberedskap. Vi ska ha en både bred och uthållig förmåga att kunna hantera dagens och framtidens utmaningar. Det är viktigt att vi lär oss av tidigare kriser och använder de lärdomarna för att bättre kunna möta nya kriser. Den utredning som analyserade den stora skogsbranden i , identifierade allvarliga brister när det gäller såväl det förberedande arbetet som i själva hanteringen av branden. Slutsatserna i utredningen ställer viktiga frågor om den svenska krisberedskapen. Utredaren pekar också på några konkreta områden där det finns en förbättringspotential. Utredaren ser behovet av en nationell och gemensam ledningsmodell som alla aktörer känner till och kan arbeta efter och föreslår en övergripande beslutsprincip som fungerar även när underlaget är ofullständigt. Slutligen framhålls vikten av en bättre civil-militär samordning för att kunna utnyttja de resurser som finns i försvaret. Ansvarsprincipen ska fortsatt vara grunden i svensk krisberedskap, men det finns ett behov av att se över hur ledning och samverkan kan fungera bättre vid större händelser. För att bättre kunna hantera nationella kriser som den stora skogsbranden krävs åtgärder för att förtydliga styrning samt tillgången på resurser och kompetens. MSB är en myndighet som sitter på stor kompetens, men myndighetens verksamhet är för omfattande. Det bör därför göras en översyn av myndighetens verksamhet med särskilt fokus på förmågan till nationell krishantering. För att stärka den civil-militära samverkan bör Försvarsmaktens fyra regionala staber ges ett utökat mandat och organiseras så att deras struktur matchar länsstyrelsernas. Genom att ge staberna i uppdrag att genomföra en integrerad planering med länsstyrelserna skulle försvarets resurser snabbare och bättre kunna komma till användning. Flödessäkerhet är en viktig del i den svenska krisberedskapen. Det gäller allt från energi och livsmedel till elektronisk kommunikation och drivmedel. MSB har ett viktigt ansvar i att analysera hoten mot olika flöden och föreslå förbättringar. Den av Försvarsberedningen föreslagna utredningen om ambitioner avseende säkerhet för samhällsviktig infrastruktur och försörjningssäkerhet vid extraordinära händelser måste komma till stånd. Det är även viktigt att se över hur Försvarsmakten kan bidra till en ökad flödessäkerhet såväl i närområde som internationellt. Dag Klackenberg (M)