mot · H3023223 · 2015-10-06 00:00:00 — utvecklingen av nya branscher ser med oro på regeringens förslag om att göra det svårare att starta och driva företag inom ett antal viktiga branscher. Vi vet att det inom RUT-branschen, det vill säga hushållsnära tjänster, jobbar många personer som utan hade fått svårt att få ett jobb. Regeringens förslag om att halvera RUT-avdraget är därför olyckligt. Det riskerar att leda till mer svartarbete, större otrygghet och färre jobb. I förlängningen kommer försämringen av därför inte att ge de förväntade skatteintäkterna. Regeringen föreslår därtill ett kraftigt minskat ROT-avdrag. De intäkter regeringen räknar med att detta ska inbringa kommer i stället användas till subventioner riktade till större byggbolag i större städer. Det kommer att sätta press på många mindre hantverksföretag i hela landet. Vidare har regeringen tillsatt en utredning om vinstförbud i välfärden. Denna utredning har bidragit till en ökad osäkerhet bland välfärdsföretag och riskerar att motverka investeringar och nyanställningar. Särskilt problematisk är den nya politiken för den ekonomiska jämställdheten i . Under tid i regering ökade kvinnors företagande kraftigt. Fler företag drivs av kvinnor och ökningen märks i hela landet. har antalet företag som drivs av män ökat . [36] Särskilt kvinnors företagande, och i förlängningen kvinnors ekonomiska makt, drabbas av många av regeringens reformer. Även där finns oroväckande tecken att utvecklingen mot ökad jämställdhet i företagande stannat av till följd av regeringens politik. Sammantaget minskar regeringens politik ett antal viktiga branschers förmåga att växa och bidra med jobb. anser, tvärt emot regeringen, att fler branscher måste ges förutsättningar att skapa nya företag, som i sin tur kan skapa nya jobb. 5.2 Ny giv på arbetsmarknaden Svensk arbetsmarknad lider fortfarande av sviterna från den långa lågkonjunkturen. När tillväxten nu vänder uppåt är det av största vikt att arbetsmarknaden reformeras och ges förutsättningar att stödja framväxten av nya jobb, som kan ersätta de arbetstillfällen som gått förlorade och ge människor och regioner i hela ökad framtidstro. Arbetslöshet i samt arbetslösheten i . Källa: SCB , samt prop. 2015/16:1. Det förbättrade konjunkturläget gör att arbetslösheten nu väntas falla. bedömer att jämviktsarbetslösheten är . [38] Det innebär att om arbetslösheten varaktigt ska kunna pressas ned ytterligare krävs reformer som förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt. Regeringen gör i stället tvärt om, och genomför reformer som väntas minska den potentiella sysselsättningen och öka arbetslösheten. [39] Trots att regeringen har en stark konjunktur i ryggen väntas man därför inte kunna infria sitt viktigaste vallöfte: att ska ha EU:s lägsta arbetslöshet 2020. arbetsmarknadspolitik vilar på tre ben. För det första måste det bli enklare för arbetssökande att lära sig på jobbet, att öka sin kompetens och anställningsbarhet. Det uppnås bland annat genom att utöka de så kallade introduktionsjobben, som kombinerar arbete med utbildning och handledning, till fler grupper som små företag tillåts erbjuda dessa jobb. Därtill presenterar vi fler platser inom och yrkesvux. För det andra måste matchningen på arbetsmarknaden förbättras. Det görs bland annat genom införandet av en jobbfixarpeng, en peng som gör det möjligt för den arbetssökande att själv välja den arbetsförmedlare som hen har förtroende för, och där majoriteten av pengen delas ut endast efter att den arbetssökande kommit varaktigt i arbete. Ett första steg tas genom ett regionalt pilotprojekt. Vi förbättrar också matchningen genom att banta ineffektiva arbetsmarknadspolitiska program till förmån för jobbskapande reformer. Arbetspraktik och arbetsmarknadsutbildningar bör i högre grad ersättas av introduktionsjobb och lärlingsanställningar samt reguljära utbildningsplatser. Därtill bör lönesubventioner i högre grad riktas mot de som står längre ifrån arbetsmarknaden. De resurser som sparas kan i stället användas för att stimulera framväxten av jobb, inte minst i små företag. För det tredje måste arbetsmarknaden bli flexiblare och tryggare. Svensk arbetsmarknad är stel. Att anställa medför stora risker för det aktuella företaget. Det bidrar särskilt till att vissa grupper, som exempelvis unga och nyanlända, får svårare att etablera sig. Därtill leder svensk arbetsrätt till inlåsningseffekter, där personer blir kvar på jobb de inte trivs med. Det ökar i sin tur risken för ohälsa och sjukskrivningar. Svensk arbetsmarknad är tudelad. Många klarar sig bra, medan andra riskerar att hamna på efterkälken. [41] Tudelningen finns mellan de unga och de lite äldre, mellan stagnerande och växande orter, mellan lågutbildade och högutbildade samt mellan utrikes och inrikes födda. Medan flera stadsregioner sett utanförskapet minska i takt med att jobben i privat sektor växt, har många mindre bruksorter, som varit beroende av ett fåtal industrier, drabbats hårt av den globala lågkonjunkturen. Ungdomsarbetslösheten är hög, såväl i absoluta tal som i relation till arbetslösheten i resten av befolkningen. Detsamma gäller sysselsättningen för utrikes födda, där uppvisar ett högt sysselsättningsgap mellan inrikes och utrikes födda jämfört med andra länder. Ungdomsarbetslöshet i förhållande till total arbetslöshet, 2014. Arbetsförmedlingens egna prognoser tyder också på att andelen av de inskrivna som tillhör så kallade utsatta grupper väntas öka framöver. Detta ställer än högre krav på att svensk arbetsmarknad reformeras och öppnas upp för fler. Andelen inskrivna som tillhör så kallat utsatta grupper. Källa: Arbetsförmedlingen (2015d). 370 000 personer är inskrivna hos Arbetsförmedlingen som öppet arbetslösa eller är deltagare i ett arbetsmarknadspolitiskt program. En dåligt fungerande arbetsförmedling är således inte bara ett samhälleligt slöseri, utan också ett svek mot dessa 370 000 personer. Andel av arbetskraften i arbetsmarknadspolitiska program. Källa: (2015a). Arbetsmarknadspolitiken tar stora resurser i anspråk. Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader uppgår till , arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd kostar och de arbetsmarknadspolitiska programmen kostar . Totalt förfogar Arbetsförmedlingen . Att arbetsmarknadspolitiken fungerar och är effektiv är således inte bara viktigt för de arbetssökande. Även skattebetalarna bör kunna förvänta sig goda resultat av den stora investering man tvingas göra i arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingen och arbetsmarknadspolitiken fungerar dock inte som den borde. [42] Till stor del är detta politikens fel. Arbetsförmedlingen förväntas kontrollera och administrera utbetalningar av olika ersättningar, matcha arbetssökande och arbetsgivare, öka arbetssökandes anställningsbarhet, hjälpa tidigare sjukskrivna tillbaka till arbetsmarknaden, understödja nyanländas arbetsmarknadsetablering samt upphandla privata aktörer. Arbetsförmedlingen har för många och för otydliga uppdrag. ringer till en arbetssökande vet hon inte om det är för att hjälpa henne att hitta ett jobb eller för att kontrollera att hon inte fuskar med sin ersättning. Myndighetens olika, och ibland motstridiga, roller skapar osäkerhet och ineffektivitet. En försvinnande liten del av småföretagen väljer att vända sig till Arbetsförmedlingen när de ska rekrytera. [43] Följaktligen förmedlas också få jobb via Arbetsförmedlingen. [44] Allmänhetens förtroende för Arbetsförmedlingen är också mycket lågt. Allmänhetens förtroende för Arbetsförmedlingen. Källa: (2015). Arbetslösa tvingas in i program och åtgärder som jobbskaparna ratar. Det är dåligt för de jobbsökande, som får svårare att hitta ett arbete. Det är dåligt för företagen, som får svårare att hitta rätt arbetskraft. Det är dåligt för skattebetalarna, som inte får valuta för sina pengar. Och det är dåligt för Arbetsförmedlingens anställda, som ålagts omöjliga arbetsuppgifter vilka ger upphov till stress och en dålig arbetsmiljö. I stället för att förvisa arbetssökande till Arbetsförmedlingen, som förmedlar få jobb och dit få jobbskapare vänder sig, vill införa en jobbfixarpeng. [45] Jobbfixarpengen fungerar ungefär som skolpengen, med den viktiga skillnaden att den är i huvudsak resultatbaserad, betalningen är beroende av utfallet av insatsen. Det är en peng som följer den arbetssökande till den förmedling som hen och Arbetsförmedlingen finner bäst lämpad att hjälpa den arbetssökande att komma i varaktig sysselsättning. Utbetalningen av jobbfixarpengen sker i tre steg: vid inskrivning, jobb och varaktighet i jobb. Pengens storlek baseras på vilka behov och förutsättningar den arbetssökande har. Det innebär att ju svårare den enskilde bedöms ha att få jobb desto högre ersättning erbjuds förmedlingsaktören. För denna bedömning ansvarar Arbetsförmedlingen genom så kallad profilering som görs genom ett bedömningsverktyg baserat på de variabler som myndigheten använder sig av . Våra beräkningar visar att jobbfixarpengen för de allra mest utsatta skulle kunna uppgå till så mycket som utan att det medför några extra kostnader. Systemet är, till skillnad från regeringens förslag, ingen utbyggnad av åtgärderna utan en omprioritering bort från åtgärder och mot riktiga jobb. För att ge de fristående arbetsförmedlarna möjlighet att verka på lika villkor renodlas Arbetsförmedlingens roll som myndighet. Arbetsförmedlingens myndighetsutövning förtydligas och inriktas mot certifiering, kontroll och resultatorienterad styrning av fristående arbetsförmedlare. De fristående arbetsförmedlarnas förmåga att få arbetssökande i jobb ska utvärderas kontinuerligt och redovisas i en offentlig rating. Detta för att synliggöra och underlätta för arbetssökande och arbetsgivare att välja och välja bort. Arbetsförmedlingen ansvarar för att certifiera de fristående arbetsförmedlarna. Lågpresterande och oseriösa aktörer bör kontinuerligt ratas under certifieringsprocessen. Ett system liknande förslag om jobbfixarpeng har med framgång prövats i bland annat , men även på lokal nivå i kommun. vill förbereda denna reform genom att starta ett regionalt pilotprojekt med jobbfixarpeng i , där Arbetsförmedlingen har svårt att klara sitt uppdrag och arbetslösheten varit bland högsta . För detta öronmärker vi av Arbetsförmedlingens anslag. [47] bör jobbfixarpengen helt ersätta Arbetsförmedlingens egna förmedlingsinsatser. Jobbfixarpengen kommer till sin själva utformning vara kostnadsneutral och endast använda befintliga resurser effektivare. För många blir det allt svårare att ta steget in på arbetsmarknaden, bland annat eftersom de anställningsvillkor som gäller på svensk arbetsmarknad inte tar hänsyn till behovet av att lära sig ett nytt yrke och stegvis öka sin arbetsförmåga. Det finns för få chanser att lära på jobbet, för att sedan fullt ut nå den kompetens och lönenivå som gäller för de som jobbat längre. Fler sådana vägar, där arbete kombineras med utbildning och handledning, måste öppnas upp. Särskilt som är ett av de länder i EU som har lägst andel enkla inträdesjobb. Andel enkla jobb. Källa: (2015b). Introduktionsjobb för nyanlända och långtidsarbetslösa En strikt arbetsrätt, höga ingångslöner och få introduktionsjobb gör det svårare för ungdomar att få sitt första jobb. Ungdomar får ofta höra att de inte fick jobbet de sökte eftersom de saknar tidigare erfarenhet. kan de inte få någon erfarenhet utan ett första jobb. Utöver de lägre arbetsgivaravgifterna på att anställa unga är det därför viktigt att det finns stora möjligheter att kombinera arbete med utbildning och handledning. För att bidra till detta var med och införde yrkesintroduktionsanställningar (YA-jobb). Där får ungdomar kombinera arbete med att lära på jobbet, till en något lägre ingångslön. De får ett jobb och viktiga erfarenheter. YA-jobben ställer dock krav på att de företag som använder sig av dem har kollektivavtal. Det är problematiskt då det stänger ute många småföretag, som skapar majoriteten av nya jobb. Av företag med färre än 50 anställda saknar kollektivavtal. [49] Det rör sig om cirka 180 000 små företag som inte tillåts erbjuda YA-jobb till ungdomar. vill införa introduktionsjobb som undviker bristerna inom såväl YA-jobben som regeringens traineejobb. Småföretagen är en självklar del av introduktionsjobben, varför kravet på kollektivavtal ersätts med ett krav på att man ska ha goda, avtalsliknande villkor. Det är bara genom att involvera de små och växande företagen som vi kan komma tillrätta med ungdomsarbetslösheten. Ungdomar är inte de enda som har behov av att lära på jobbet. Även personer som stått länge utanför arbetsmarknaden och vill göra ett karriärbyte måste ha möjlighet att få ett introduktionsjobb. Också nyanlända till som saknar språkkunskaper bör ha möjlighet till introduktionsjobb , som ett sätt att lära sig svenska och svenska arbetsplatser. Till skillnad från regeringens traineejobb ges alla företag som tar emot en introduktionsjobbare ett handledarstöd. Dessutom är subventionen lika för alla branscher. Krångliga processer med arbetsmarknadsprövningar undviks också. Introduktionsjobben blir därmed rakare, enklare och effektivare än såväl YA-jobben som traineejobben. Stärk lärlingsutbildningarna genom lärlingsråd och Alliansen återinförde lärlingsutbildningarna. Välfungerande lärlingsprogram med bred anslutning har varit nyckeln till låg ungdomsarbetslöshet i en rad länder, som , och . Lärlingsutbildningarna i har dock inte utvecklats snabbt nog. Varken lärlingsutbildningarna eller andra yrkesutbildningar har varit tillräckligt väl anpassade till de kompetenser arbetsgivare efterfrågar. De har ofta utförts med förlegade metoder och utrustning samt liten direktkontakt med företagen. Statusen, och i vissa fall kvaliteten, på utbildningarna har inte varit så hög som i exempelvis , där lärlingsutbildningar ofta är ett lika attraktivt alternativ som rent teoretiska utbildningar. Dessa brister har lett till att matchningen inte fungerat tillräckligt bra och att intresset för utbildningen inte varit så stort som det kunnat vara. I de länder som har framgångsrika lärlingsprogram är näringslivet direkt och löpande involverat i att definiera upplägg och innehåll i lärlingsutbildningarna. [51] Detta sker i regel genom handelskammare, där företagen finns representerade branschvis regionalt och lokalt. I finns handelskammare, men de är färre, ofta mindre och fyller inte samma funktion. De har därför heller inte samma resurser. vill införa lärlingsråd, bestående av representanter från handelskammare, näringsliv, fackförbund, kommuner och, eventuellt, , som ska ges möjlighet att i större samverkan med näringslivet utforma utbildningarna så att de blir relevanta, håller hög kvalitet och har uppdaterade metoder och utrustning. Lärlingsråden ska också ge kontinuitet, vilket är viktigt för att de diplom lärlingarna får ska ha hög status och upplevas som relevanta över tiden. Dessutom kan lärlingsråden följa arbetsmarknaden nära och löpande anpassa sig till dess behov. Lärlingsutbildningarna bör fungera som anställningar där den praktiska inlärningen är kopplad direkt till arbetsplatsen. De ska också vara öppna för personer som inte längre går på gymnasiet utan senare vill gå in i lärlingskap och få en kvalificerad yrkesutbildning, såsom sker på yrkesvux samt, på en högre nivå, på . Det ska vara ”öppet utåt”, det vill säga lätt att med kompletterande utbildningar växla från en teoretisk bakgrund till lärlingsutbildningar. Uppbyggnaden av dessa lärlingsråd väntas 2016 kosta för att därefter stiga till . Fungerande matchning även för dem som står långt från arbetsmarknaden uppgick antalet inskrivna arbetslösa med kortare utbildning än grundskola till 49 700 personer. [52] Dessutom fanns det 63 700 personer med en utbildning som enbart motsvarar grundskolenivå. Dessa 113 400 personer utgör en mycket stor utmaning för alla matchningsaktörer. Alliansregeringen tillsatte en utredning för att studera möjligheten att införa så kallade matchningsanställningar som ett komplement till, och potentiell ersättning av, sysselsättningsfasen i jobb- och utvecklingsgarantin. Denna utredning presenterades och innehöll förslag på en försöksverksamhet med matchningsanställningar[53]. Matchningsanställningen är en subventionerad anställning som kombinerar arbete med kompetensutveckling. Bakgrunden till behovet av matchningsanställningar är att även anställningar med mycket hög subventionsgrad inte fungerar tillräckligt väl för att få de grupper som står allra längst från arbetsmarknaden i jobb. Många företag känner sig osäkra på hur en person som varit borta från arbetsmarknaden länge ska passa in på arbetsplatsen. För att råda bot på detta föreslås att den jobbsökande anställs hos en matchningsaktör som tar på sig arbetsgivaransvaret. Den jobbsökande arbetar sedan hos kundföretag, som inledningsvis inte behöver ta på sig den risk som arbetsgivaransvaret innebär men som betalar avtalsenlig lön. Matchningsaktörer kan exempelvis vara fackliga eller ideella organisationer, men även bemanningsföretag. Matchningsaktören ska enbart kunna tjäna pengar genom att ha den arbetssökande uthyrd till kundföretag eller genom att den arbetssökande får ett reguljärt arbete. På så vis undviks risken med att matchningsaktörer parkerar de jobbsökande i passivitet. Mest kraftfull bör ersättningen vara om den arbetssökande hittar varaktig reguljär sysselsättning, vilket bör vara det entydiga målet med att ersätta sysselsättningsfasen med matchningsanställningar. Dessutom är det viktigt att urvalsprocessen är effektiv och seriös. Delar av utredningens förslag kan behöva modifieras för att förbättra drivkrafterna för matchningsaktörerna att hjälpa arbetssökande till varaktig sysselsättning. Exempelvis är det tveksamt om någon ersättning bör betalas ut om den arbetssökande påbörjar en reguljär utbildning, som är ett kortsiktigt åtagande som matchningsaktören troligen har liten del i. En större andel av ersättningen bör också allokeras till den prestationsbaserade ersättningen, för att maximera drivkrafterna att få ut den arbetssökande i varaktig sysselsättning. Matchningsanställningar kommer till sin själva utformning vara kostnadsneutral och endast använda befintliga resurser effektivare. Färre åtgärder – fler riktiga jobb Många av de arbetsmarknadspolitiska program som Arbetsförmedlingen organiserar är såväl dyra som ineffektiva. vill därför minska deras omfattning för att i stället satsa på reformer som låter människor lära sig jobbet på jobbet, som exempelvis introduktionsjobb och lärlingsanställningar, samt utbildningsplatser inom det reguljära utbildningssystemet. Arbetsmarknadspolitiska program kan i huvudsak delas in i fyra grupper:[54] Det finns ingen optimal omfattning och fördelning av arbetsmarknadspolitiska program. Politiken ställs i stället inför ett antal avvägningar. För det första finns det en alternativkostnad. Varje krona som satsas på en passiv arbetsmarknadspolitik är en krona som skulle kunna ha satsats på en aktiv jobbpolitik. För det andra finns det ibland en konflikt mellan effektivitet och undanträngning. Det visar sig att åtgärder som är arbetsnära ofta är relativt effektiva, men att de också har större undanträngningseffekter. [55] Det är därför viktigt att program som riskerar att leda till undanträngning riktas mot de som står längst från arbetsmarknaden, så att eventuell undanträngning ändå innebär att det är personer som i frånvaro av programmet hade haft svårt att få ett jobb som lyckas ta sig in på arbetsmarknaden. För det tredje måste en avvägning mellan snabba insatser och ett större fokus på långtidsarbetslösa göras. Att alltför snabbt placera arbetslösa i åtgärder riskerar att leda till inlåsningseffekter. Tid som den arbetssökande skulle kunna ha lagt på att söka arbete läggs i stället på att delta i åtgärden, vilket minskar möjligheten att få ett reguljärt arbete. [56] Om insatserna dröjer för länge är risken i stället att den arbetssökande har lidit , att hennes ställning på arbetsmarknaden har försämrats och att hennes chanser att få ett jobb har minskat. har gått igenom den flora av arbetsmarknadspolitiska åtgärder som används. Vår slutsats är att det är möjligt och önskvärt att minska åtgärderna till ett fåtal huvudspår och att banta åtgärdernas omfång med minst en tiondel på kort till medellång sikt. På kan åtgärderna bantas än mer, och pengarna i stället satsas på reformer som förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt och jobbskaparnas möjligheter. Tabellen nedan summerar kostnaden för de arbetsmarknadspolitiska programmen 2014: Kostnad för arbetsmarknadspolitiska program, 2014. Snittkostnad, per deltagare och månad Aktiviteter inom vägledning och platsförmedling Förberedande eller orienterande utbildning Fördjupad kartläggning och vägledning varav fas 1 & 2 Skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare Särskilt introduktions- och uppföljningsstöd Stöd till hjälpmedel på arbetsplatsen Stöd till personligt biträde Särskilt stöd vid start av näringsverksamhet Källa: Arbetsförmedlingen (2015a). Sänkt lönetak för subventionerade anställningar Det finns cirka tolv olika arbetsmarknadspolitiska program som kan karakteriseras som subventionerade anställningar. [57] Alla dessa program har en begränsning av hur mycket total subvention som kan betalas ut per arbete. Vissa program, som exempelvis nystartsjobb och yrkesintroduktionsanställningar, har explicita lönetak över vilka lönen inte ger upphov till ytterligare subvention. Andra program har begränsningar avseende maximal subvention per dag. Denna maximala subvention per dag kan konverteras till ett implicit lönetak. [58] Det visar sig att olika program har relativt höga och vitt skilda lönetak. Det är problematiskt av flera skäl. För höga lönetak innebär att även höga löner subventioneras, vilket betyder att subventionen riktas mot anställda som uppenbarligen har en relativt hög produktivitet och därmed kan antas stå relativt nära arbetsmarknaden. Det gör subventionen mindre träffsäker och onödigt dyr. Skilda lönetak för olika program bör kunna motiveras, exempelvis genom att skild subventionstid eller målgrupp motiverar skilda subventionstak. Så är inte fallet . Den yttersta målsättningen ska vara att så många som möjligt ska kunna få ett jobb på den ordinarie arbetsmarknaden, utan stöd. är det viktigt att personer med en nedsatt arbetsförmåga kan anställas med dagens nivå på lönebidrag. Detta bland annat eftersom arbetsgivaren får lönebidrag vid anställningen och ersättningen ska kompensera för anpassningar av arbetet och arbetsplatsen. vill införa lägre och enhetliga subventionstak för alla arbetsmarknadspolitiska program. Undantaget är kategorin lönebidrag på grund av nedsatt arbetsförmåga. Som ett första steg sätts ett tak om för nystartsjobb. Förslaget innebär att stödet riktas främst mot personer som står längre från arbetsmarknaden. Det innebär därtill en besparing om 2016 och långsiktigt. anser att arbetspraktik och arbetsmarknadsutbildning bör kompletteras med, och i stor utsträckning ersättas av, introduktionsjobb och lärlingsanställningar. Det är därför dessa introduktionsjobb bör utökas till fler grupper och småföretag. På så sätt får arbetssökande riktiga jobb i riktiga företag, kombinerat med praktik och utbildning. Därtill presenterar i denna budget satsningar på fler utbildningsplatser, inte minst inom och yrkesvux. Det innebär att en del större utbildningsinsatser kan flyttas från Arbetsförmedlingen till det reguljära utbildningssystemet. Arbetsmarknadsutbildningar syftar till att undvika flaskhalsar på arbetsmarknaden genom att motverka arbetskraftsbrist. Programmets resultat har varierat förhållandevis kraftigt . Från att ha uppvisat låg effektivitet förbättrades programmets resultat . [59] har effektiviteten sjunkit ytterligare och är nu obefintlig eller i vissa fall negativ. Ett antal faktorer har lyfts fram som potentiella förklaringar till programmets varierande, och låga, effektivitet.