mot · H3023244 · 2015-10-07 00:00:00 — Det gör politiken inom området nära kopplad till frågan om överskottsmålet och det finanspolitiska ramverket, som närmare redogörs för på annan plats i denna motion. Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. liberalernas anslagsfördelning, mnkr Avvikelse mot regeringen, mnkr Utgiftsområde 27: Avgiften till Europeiska unionen Utgifterna inom utgiftsområde 27 utgörs av avgift till EU:s budget. Europeiska unionens allmänna budget upprättas inom en flerårig budgetram. Som liberaler vill vi att ska delta fullt ut i Europasamarbetet och sträva efter att vara en del av EU:s kärna. Samarbetet i gör individen friare, rikare och vår omvärld tryggare. EU-samarbetet ger möjligheter att lösa gränsöverskridande problem, trygga demokratin, underlätta ekonomisk utveckling, förbättra miljön och bekämpa gränsöverskridande brottslighet. värnar liberalerna den traditionella svenska linjen kring restriktiva årsbudgetar. Effektivitet och återhållsamhet ska utgöra viktiga element för i behandlingen av EU:s årsbudget. Vägledande bör vara principerna om subsidiaritet, europeiskt mervärde, proportionalitet och sund ekonomisk förvaltning. Kostnaderna inom utgiftsområdet beräknas vara relativt fixa under de kommande budgetåren. För perioden –2018 föreslår liberalerna ingen förändring av anslagen jämfört med regeringen. Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen Avvikelse mot regeringen mnkr Avgiften till Europeiska unionen Utgiftsramar och den offentliga sektorns finanser Förslag till utgiftsramar för liberalernas förslag, mnkr Avvikelse från regeringen. Skatt, tull och exekution Försvar och samhällets krisberedskap Hälsovård, sjukvård och social omsorg Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Ekonomisk trygghet vid ålderdom Ekonomisk trygghet för familjer och barn Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Kultur, medier, trossamfund och fritid Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik Allmän miljö- och naturvård Areella näringar, landsbygd och livsmedel Allmänna bidrag till kommuner Avgiften till Europeiska unionen Myndigheters m.fl. in- och utlåning i , netto Förslag till utgiftsramar –2018, mnkr Skatt, tull och exekution Försvar och samhällets krisberedskap Hälsovård, sjukvård och social omsorg Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning Ekonomisk trygghet vid ålderdom Ekonomisk trygghet för familjer och barn Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering Kultur, medier, trossamfund och fritid Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik Allmän miljö- och naturvård Areella näringar, landsbygd och livsmedel Allmänna bidrag till kommuner Avgiften till Europeiska unionen Myndigheters m.fl. in- och utlåning i , netto Förslag till utgiftsramar för Statsbudgetens saldo och statsskulden Statsbudgetens saldo och statsskulden, avvikelse från regeringen, mnkr därav inkomster av försåld egendom Den offentliga sektorns finanser Den offentliga sektorns finanser, avvikelse från regeringen, mnkr Finansiellt sparande i offentlig sektor Finansiellt sparande i procent av BNP (nivå) För den summerade effekten av denna motions effekt på ålderspensionssystemet hänvisas till 2015:1351, 2015:1583, 2015:1436, 2015:1584 samt egna beräkningar. Kommunsektorns finanser, avvikelse från regeringen, mnkr Kapitalinkomster och övriga inkomster Statsbidrag under UO 25 Statsbidrag från övriga utgiftsområden Finansiellt sparande i kommunsektorn Ekonomiska reglering motsvarar den summerade effekten av regleringar enligt finansieringsprincipen under UO 25. dekomponeras de minskade utgifterna för kommunsektorn enligt följande: -253 miljoner enligt utgiftspåverkande ekonomiska regleringar enligt finansieringsprincipen på UO 25, -300 miljoner enligt övriga utgiftspåverkande regleringar på UO 25, -954 miljoner enligt ej annorstädes reglerade förändringar av den kommunala inkomstskatten samt -8 383 enligt utgiftspåverkande statsbidrag från övriga utgiftsområden. Bilaga 1 – Ekonomisk jämställdhet mellan män och kvinnor Jämställdhetspolitiken är ett av liberalernas mest prioriterade politikområden. I debatten om statens budget reduceras jämställdhet ofta till att enbart handla om det utgiftsområde som reglerar särskilda jämställdhetssatsningar. För att uppnå framgång i jämställdhetsarbetet krävs dock ett helhetsperspektiv. liberalernas jämställdhetspolitik syftar till att uppnå de jämställdhetspolitiska mål genom prioriteringar som sträcker sig över hela det politiska fältet. En viktig del i en sådan strävan är även en bred förståelse av varför sådana prioriteringar behövs, och hur jämställdheten ser ut i samhället i stort. Denna bilaga syftar till att bidra till just en sådan förståelse. Genom att ge en sammanfattande lägesbild av allt från arbetsmarknaden till mäns våld mot kvinnor hoppas vi lägga en fond till den politik liberalerna presenterar och kommer att presentera. Jämställdhet är ytterst inte en fråga om tyckande utan en fråga om kunskap. De många orättvisor som möter individer till följd av deras kön skapar för oss liberaler en skyldighet att agera. Vidare är jämställdhet en avgörande dimension i en liberal ekonomisk politik för ett ökat välstånd. räknade exempelvis ut att BNP skulle öka med om kvinnor hade lika hög sysselsättningsgrad som män och också arbeta lika många timmar. [1] I flera kvinnodominerade yrken är avkastningen på högskoleutbildning även låg och i vissa fall negativ i ett livslöneperspektiv. Exempel på dessa yrken är samhällsnödvändiga yrkeskategorier som grundskollärare, bibliotekarier, arbetsterapeuter och tandhygienister. har en av mest könssegregerade arbetsmarknader. De yrken som inrymmer stort ansvar, komplexa uppgifter och kräver lång utbildning har högre lön i jämförelse med enklare jobb. De kvalificerade yrkena har historiskt sett besuttits av män. Utbildningarna till dessa yrken är mindre könssegregerade . Medan könsbalansen förbättrats i dessa kvalificerade yrken har de oförklarade löneskillnaderna kvarstått inom respektive yrke. Kvinnodominerade yrken har dessutom lägre genomsnittslöner än yrken med likvärdiga kompetenskrav som är mansdominerade. Att kvinnor och män väljer olika utbildningar förklarar varför de väljer olika yrken. Valen leder sedan i sin tur till en könssegregerad arbetsmarknad. De val som görs relativt tidigt i livet kan därmed få konsekvenser för både individ och samhälle. Konsekvenserna syns i kvinnors och mäns löner, pensioner och inkomster. Av den anledningen blir utbildningsval den viktigaste förklaringen till löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Till viss del kan könssegregationen på den svenska arbetsmarknaden sättas i samband med att vi har hög sysselsättningsgrad bland kvinnor i jämförelse med i många andra länder. I internationella jämförelser har hög sysselsättningsgrad hos både kvinnor och män. av kvinnorna och av männen i åldern 20–var sysselsatta . [5] Vanligtvis görs stora delar av omsorgsarbetet oavlönat i andra länder, vilket i utförs som förvärvsarbete. Lönegapet mellan kvinnor och män kan även förklaras av att kvinnor förvärvsarbetar färre timmar än män. Sysselsättningsgraden mellan kvinnor och män har haft en skillnad på . Kvinnor arbetar deltid i en större utsträckning än män. Den största orsaken till det uppges vara att vad som kallas ett lämpligt heltidsarbete saknas. Att kvinnors arbetstid minskar när de får barn är ett mönster som etableras under föräldraledigheten. Kvinnor tenderar att vara föräldralediga mycket längre än män och ledigheten tas främst ut under barnets första . [7] Kvinnor använder även ungefär två av tre vab-dagar. [8] Det etablerade mönstret innebär att kvinnan tar huvudansvaret för hem- och omsorgsarbete som är obetalt, något som ofta hänger kvar när barnet blir äldre. Mönstret utgör en förklaring till varför kvinnor deltidsarbetar i större utsträckning än män. Mäns benägenhet till deltidsarbete förändras inte av om de har barn eller inte. Kvinnor har dessutom högre sjukfrånvaro än män. Denna könsskillnad har uppstått . [10] Att kvinnor är hemma längst med barn och har högst frånvaro från arbetet innebär en risk att drabbas av försämrad löneutveckling, lägre inkomst och glastak i karriärutvecklingen. Kvinnor kan dessutom riskera att betraktas som mindre attraktiva att anställa och befordra av arbetsgivare, eftersom arbetsgivare utgår från att kvinnor kommer att vara mer frånvarande från arbetet än män. Den ekonomiska jämställdhetspolitikens ramar Den svenska jämställdhetspolitiken bygger på det överordnade målet att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Fyra delmål vägleder politikens utformning: En jämn fördelning av makt och inflytande. En jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Denna bilaga koncentrerar sig på målet om ekonomisk jämställdhet, men tar också upp de övriga tre målen. Ekonomisk jämställdhet innebär att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet. Delmålet inbegriper även att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och förutsättningar i fråga om tillgång till arbete och samma möjligheter och villkor vad gäller såväl anställnings-, löne- och andra arbetsvillkor som utvecklingsmöjligheter i arbetet. Målet har ett livscykelperspektiv. Det avlönade arbetet ska innebära ekonomisk trygghet och självständighet även under pensionsåren. Ekonomisk jämställdhet syftar till fördelningen av ekonomiska resurser. Målet är inte bara att kvinnor och män ska ha samma möjligheter att försörja sig genom betalt arbete, målet ska även resultera i att ekonomisk jämställdhet uppnås. Kvinnor och män ska ha lika möjligheter att bli ekonomiskt självständiga. Fördelningen av resurser inom hushållet påverkar medlemmarnas beteende, och därmed respektive partners välfärd. Det spelar därför roll vem som kan bidra till hushållets inkomst. För att ekonomisk jämställdhet ska kunna uppnås är det viktigt att skapa förutsättningar för att kvinnor och män ska ta ett delat ansvar för det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Politikens uppgift är att skapa förutsättningar för att kvinnor och män ska kunna leva jämställt och för att kvinnor och män, liksom pojkar och flickor, ska slippa sådana begränsningar av sina egna val som traditionellt styrt könstillhörighet. [12] Således är även jämn fördelning av makt och inflytande en förutsättning för ekonomiskt jämställdhet. Att studera vilken möjlighet kvinnor och män har till egen inkomst och egen försörjning samt hur stor inkomst kvinnor respektive män förfogar över är viktigt ur ett jämställdhetsperspektiv. I denna bilaga fokuseras på mäns och kvinnors individuella inkomster och särskilt fokus läggs på utvecklingen av inkomsterna från arbete och på möjligheterna för kvinnor och män att försörja sig själva. Kvinnor och män har olika positioner inom sektorer och yrken. Fördelningen är så pass ojämn att kvinnor har lägre befattningsnivåer än män inom samtliga sektorer. Fördelningen mellan kvinnor och män är särskilt ojämn i toppbefattningar, såsom vd-poster och vad gäller representation i styrelser och ledningsgrupper. Fördelningen på chefspositioner följer den yrkessegregering som råder på arbetsmarknaden generellt. I genomförande av ekonomisk politik är jämställdhetsintegrering och jämställdhetsbudgetering ett viktigt inslag. Jämställdhetsintegrering betyder att jämställdhetsperspektivet integreras i verksamheten och i olika steg av beslutsprocesserna. Det innebär till exempel att jämställdhetsperspektivet ska vara en integrerad del av det dagliga arbetet på samtliga nivåer hos de aktörer som vanligen involveras i det politiska beslutsfattandet och i alla stadier av beslutsfattandet. För att nå hållbara resultat krävs ett systematiskt och kontinuerligt jämställdhetsarbete. För att detta ska bli verklighet krävs både aktivt ledarskap och politiskt engagemang för att kunna skapa förutsättningar. Jämställdhetsbudgetering är att tillämpa principen om jämställdhetsintegrering i budgetförfarandet. Det innebär att budgetpolitikens effekter på jämställdhet utvärderas och att ett jämställdhetsperspektiv ska integreras på samtliga nivåer i budgetförfarandet. Ekonomisk ojämställdhet i – en introduktion var det i många yrken vedertaget att betala kvinnor och män olika löner för samma arbete. Kvinnolöner avskaffades 1947, då principen om lika lön för samma tjänst infördes. skrev sedan partsorganisationerna SAF och LO ett avtal med ambitionen att de särskilda kvinnolönerna på deras avtalsområden skulle avskaffas . tjänar män i genomsnitt fortfarande mer än kvinnor. har en internationellt sett hög sysselsättningsgrad bland kvinnor. Kvinnor förvärvsarbetar med sådant som i andra länder utförs obetalt, till exempel barnomsorg. Av den anledningen blir kvinnors sysselsättningsgrad jämförelsevis hög och det är i stor utsträckning just kvinnor som utför detta arbete. Yrkessegregeringen är utbredd. av alla som arbetar skulle behöva byta jobb för att könssegregationen skulle upphöra och arbetsmarknaden uppnå en jämn könsbalans. Segregeringen är relevant att studera eftersom den får oönskade konsekvenser för både individen och samhället i stort. Löneskillnaderna mellan kvinnor och män minskar, men ändå uppgick kvinnors genomsnittliga månadslön bara till av männens lön . har löneskillnaden minskat med . Om variabler som utbildning, ålder, yrke och sektor inkluderas i samma beräkning återstår en oförklarad löneskillnad på . av de förvärvsarbetande kvinnorna respektive av de förvärvsarbetande männen arbetar deltid. Den skillnad i den totala löneinkomsten mellan kvinnor och män som detta leder till är således . Det är den totala löneinkomsten som betalas ut och det är den som också baseras på hur mycket man har arbetat. Skillnader i total löneinkomst är en av orsakerna till skillnaderna i kvinnor och mäns pensioner. Genomsnittskvinnan har tjänat mindre än genomsnittsmannen när hon går i pension ifall hon haft ett fyrtioårigt arbetsliv. av alla kvinnor fyllda eller mer som får ålderspension har haft en inkomst så låg att hennes pension består helt eller delvis av garantipension. För män är motsvarande siffra . Den bristande jämställdheten i samhället och arbetslivet är ett faktum men dess förklaringar varierar. Tre typer av förklaringsmodeller går att urskilja. För det första finns det en modell som ger individuella förklaringar till att arbetslivet inte är jämställt. Dessa förklaringar utgår från antagandet att kvinnor och män generellt har olika preferenser och därför gör olika val. För det andra finns det en modell som ger organisatoriska förklaringar som utgår ifrån att det är villkor och omständigheter i arbetsorganisationer som får kvinnor och män att agera på olika sätt. För det tredje finns det en modell som ger strukturella förklaringar som tar sikte på de värderingar och normer som råder i samhället i stort och även genomsyrar arbetslivet. Unga kvinnor och män väljer ofta olika utbildningar både på gymnasiet och i högskolan vilket är en av förklaringarna till det könssegregerade arbetslivet. Utbildningsvalen styr i sin tur vilka yrken som väljs när skolan är avslutad. som gjorts relativt tidigt i livet kan därför få konsekvenser , både för individen och för samhället i stort. Av den anledningen blir utbildningsval den viktigaste förklaringen till löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Könssegregeringen är tydligare på yrkesförberedande program än på studieförberedande programmen. Kvinnor som väljer att läsa yrkesförberedande program studerar ofta med inriktning mot naturbruk, hotell och turism, barn och fritid, vård och omsorg samt hantverk. Män väljer ofta att studera el och energi, bygg och anläggning, VVS och fastighet, fordon och transport samt industriteknik. Efter yrkesutbildningarna tenderar fler män att gå direkt ut i arbetslivet jämfört med kvinnor, som ofta väljer att studera vidare på högskola eller universitet. Det finns skillnader i hur lågutbildade respektive högutbildades barn väljer gymnasieprogram. Barn till lågutbildade föräldrar väljer inte sällan yrkesförberedande program, vilka har ojämn könsfördelning. Barn till högutbildade däremot, återfinns bland de studieförberedande programmen med jämnare könsfördelning. Fler kvinnor än män läser vidare på högskola eller universitet, oavsett om de kommer från yrkesförberedande eller studieförberedande program. Lärarutbildning är det största utbildningsprogrammet och majoriteten där är kvinnor. Hälso- och sjukvård samt social omsorg är dock de vanligaste utbildningsinriktningarna för kvinnor. av studenterna där är kvinnor. Den skeva fördelningen har i stort sett varit inom dessa utbildningsinriktningar . Män väljer ofta att studera teknik och tillverkning, och där är könsfördelningen män respektive kvinnor. Andelen kvinnor i denna utbildningsinriktning har dock fördubblats . Enligt beräkningar hade av männen respektive av kvinnorna i åldern 25–eftergymnasial utbildning. Prognosen visar att andelarna kommer att fortsätta stiga, och förväntas andelarna vara av männen och av kvinnorna i åldersspannet. Skillnaden mellan kvinnors och mäns utbildningsnivå beräknas alltså öka. Kvinnor har jämfört med män bättre resultat i skolan och dessutom högre utbildningsnivå, vilket på kan innebära att männen får svårare att konkurrera om jobben. Mellan sektorer finns en tydlig könsfördelning. av de anställda i kommun och landsting utgörs av kvinnor. Könsfördelningen i den statliga sektorn är jämn och det är den i princip i privat sektor också, kvinnor respektive män. Kvinnor arbetar i högre grad inom serviceyrken och inom vård- och omsorgsyrken. Män arbetar i högre grad inom tekniska och yrken. De mest kvinnodominerade yrkena är undersköterska, barnskötare, grundskollärare, förskole- och fritidspedagog och vårdbiträde. De mest mansdominerade yrkesgrupper är byggnadsarbetare, lastbilsförare, fordonsmekaniker och maskinoperatör. Yrkessegregeringen bland anställda återfinns även bland företagare. Cirka hälften av alla egenföretagande män finns inom 20 olika yrken. Könsfördelningen hos dessa är män och kvinnor. Könsfördelningen är mer jämn inom de 20 vanligaste yrkena bland egenföretagande kvinnor, där av egenföretagarna är kvinnor och män. Bland de 20 vanligaste yrkena hos egenföretagande män har två yrken jämn könsfördelning inom jämställdhetsintervallet (beräknat som att det underrepresenterade könets andel är ). Dessa yrken är skogsbrukare och journalister/informatörer. Lönegapet mellan kvinnor och män kan till viss del förklaras av att kvinnor förvärvsarbetar färre timmar än män, men det kan också förklaras med att kvinnor och män har olika yrken. De yrken som inrymmer stort ansvar, komplexa uppgifter och kräver lång utbildning har högre lön i jämförelse med andra jobb. De kvalificerade yrkena har historiskt sett besuttits av män. Utbildningarna till dessa yrken är mindre könssegregerade . Medan könsbalansen förbättrats i dessa kvalificerade yrken har de oförklarade löneskillnaderna kvarstått inom respektive yrke. Löneskillnaden kan inte förklaras av att kvinnor har mindre erfarenhet än män inom yrkena eftersom att löneskillnaden finns redan i ingångslönerna direkt efter avslutade utbildningar. Kvinnodominerade yrken har dessutom lägre genomsnittslöner än likvärdiga yrken som är mansdominerade. Detta kan bero på att kvinnor ofta arbetar i kommuner och landsting, men det finns inga tydliga samband mellan lön och sektor för de stora kvinnodominerade yrkena. Förklaring till att genomsnittslönen i kvinnodominerade yrken är lägre än i mansdominerade yrken med motsvarande kvalifikationskrav och arbetsuppgifter kan ligga i att det förekommer värdediskriminering på arbetsmarknaden – att kvinnors arbete värderas lägre än mäns. Villkor i arbetslivet, såsom arbetstid, arbetsmiljö och anställningsformer, ser olika ut på arbetsmarknaden för kvinnor och män. Det skiljer sig också vad gäller den arbetsrelaterade ohälsan, sjuk- eller aktivitetsersättning (förtidspension) och ”frivilligt” deltidsarbete. Könssegregeringen leder till stora konsekvenser för kvinnors och mäns löner, pensioner och inkomster, men en del av könssegregationen i kan förklaras av att vi har hög sysselsättningsgrad bland kvinnor. I många länder utgörs stora delar av omsorgsarbetet oavlönat, vilket i utförs som förvärvsarbete. I internationella jämförelser har hög sysselsättningsgrad hos både kvinnor och män. av kvinnorna och av männen i åldern 20–var sysselsatta . Skillnaden mellan kvinnor och män i sysselsättningsgrad har varit på . Bland äldre män har sysselsättningen ökat . av de sysselsatta i åldersgruppen 65–74 är företagare och 50–av denna grupp utgörs av män. Ungas sysselsättningsgrad, och framför allt bland unga män, har däremot sjunkit . Sysselsättningsgraden hos kvinnor och män skiljer sig åt för olika åldrar, men den skiljer sig också åt mellan inrikes och utrikes födda. Inrikes födda arbetar i större utsträckning än utrikes födda, men andelen utrikes födda som arbetar ökar med tiden de levt i . Om fler kvinnor förvärvsarbetade skulle både deras privatekonomi och den gemensamma samhällsekonomin gynnas. räknade ut att BNP skulle öka med om kvinnor hade lika hög sysselsättningsgrad som män och också arbeta lika många timmar. hade av alla anställda kvinnor och av alla anställda män i åldrarna 20–en tillsvidareanställning, vilken alltså är den vanligaste anställningsformen för både kvinnor och män. var av männen och av kvinnorna tidsbegränsat anställda. Tidsbegränsade anställningar har ökat . Skillnaderna mellan kvinnor och män har emellertid minskat eftersom antalet tidsbegränsade anställningar ökat mer för män jämfört med för kvinnor. Tidsbegränsade anställningar är vanligast bland yngre personer. Som tidigare nämnt tenderar kvinnor att förvärvsarbeta deltid mer än män. Att ”ett lämpligt heltidsarbete saknas” är den vanligaste orsaken till varför både kvinnor och män deltidsarbetar. För kvinnor är den näst vanligaste orsaken till deltidsarbete ”vård av barn” och för män ”studier”. Mäns benägenhet till deltidsarbete påverkas inte av ifall han har barn eller inte. Att kvinnors arbetstid minskar när de får barn är ett mönster som etableras under föräldraledigheten. Kvinnor tenderar att vara föräldralediga mycket längre än män och ledigheten tas främst ut under barnets första . Det etablerade mönstret innebär att kvinnan tar huvudansvaret för hem- och omsorgsarbete som är obetalt, vilket ofta hänger kvar när barnet blir äldre. Mönstret utgör en förklaring till att kvinnor deltidsarbetar i större utsträckning än män. Tiden på arbetet hänger samman med ersättningen för arbete. Deltidsarbete blir därför en ekonomisk förlust, både kortsiktigt och långsiktigt. Färre arbetade timmar ger en lägre inkomst och kan leda till en sämre löneutveckling . Detta påverkar både den framtida pensionen och ersättningen vid sjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet. Eftersom kvinnor arbetar deltid i större utsträckning än män har därför den ojämna fördelningen av deltidsarbetet stor betydelse för den ekonomiska ojämställdheten. I samtliga EU:s medlemsstater arbetar kvinnor deltid oftare än män, men förutsättningarna ser olika ut i de olika länderna. Förutsättningarna påverkas av avtal på arbetsmarknaden och av lagar, men också av kulturellt betingade beteenden samt av hur vanligt det är att kvinnor alls förvärvsarbetar. Hög sysselsättningsgrad och hög andel deltidsarbete bland kvinnor förklaras av förekomsten av väl utbyggd offentlig välfärd med omfattande barnomsorg och socialförsäkringssystem. Kvinnor i dessa länder behöver inte sluta arbeta i samband med familjebildning. Att kvinnor arbetar i mindre omfattning under småbarnsåren är ett mönster som är särskilt tydligt i och . En annan förklaringsmodell är att det i framför allt kvinnodominerade sektorer, som till exempel offentliga välfärdstjänster, har vuxit fram en särskild ”deltidskultur” i .