mot · H3022258 · 2015-10-06 00:00:00 — Konventionen tillkom för att ”kulturarv som traditioner, riter, dansformer, muntligt överförda kunskaper etc., är den viktigaste formen av kulturarv i länder som inte främst har ett byggt kulturarv (t.ex. kyrkor, slott och andra byggnader), men också för att det immateriella kulturarvet är viktigt även i länder som har en kultur med fokus på det materiella kulturarvet.” Därför vill att arbetet med att säkra det immateriella kulturarvet i enlighet med konvention påskyndas och ges hög prioritet. Staten har ett övergripande strategiskt ansvar för den nationella kulturpolitiken. Kultursamverkansmodellen som alliansregeringen införde, flyttas dock tyngdpunkten för beslutsfattandet från staten ut till landets regioner. Det är i enlighet med subsidiaritetsprincipen, som är en viktig grundbult i kristdemokratiskt tänkande. Vi bygger samhället nerifrån och upp, besluten ska läggas på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå. har staten avgjort vilka regionala kulturinstitutioner som blivit berättigade till statligt stöd. Förändringen av den regionala kulturpolitiken förutsätter ett närmare samarbete mellan de olika myndigheter och organisationer som har ekonomi och/eller starka intressen i kultursamverkansmodellen. Landsting/regioner som ingår i modellen beslutar , i samverkan med länets kommuner, det civila samhället och kulturlivet, hur det statliga bidraget fördelas till regional kulturverksamhet. I synen på det civila samhället går en tydlig skiljelinje i svensk politik. I grunden är det en fråga om skillnad i synen på människan, hennes förutsättningar och behov. Å ena sidan finns den kollektivism som ser en stark stat som lösningen på nästan varje samhällsproblem. Där har det civila samhället en mycket underordnad betydelse från välfärdssynpunkt. Där finns även den statsindividualism som förvisso inte ser en stark stat som alltings lösning, men som har anammat tanken på att man via skattsedeln kan köpa sig fri från beroendet av andra människor. Inte heller där har civilsamhället eller de mellanmänskliga relationerna någon naturlig plats. Å andra sidan finns den personalism som ser att små nära gemenskaper och ett ömsesidigt beroende är en central del av det mänskliga. Att det bara är i samspelet med andra som människan utvecklas som person. Denna skillnad i människosyn får konsekvenser för samhällssynen, vilket återspeglas i politiken. kan det hos vissa låta som om civilsamhället bara är en fritidsaktivitet, ett litet sidospår till det som sker inom den offentliga sfären eller i den individuella. Vi menar att civilsamhället är något mycket viktigare. Det är här grunden läggs för demokrati, medmänsklighet och ett fungerande samhälle. politik strävar därför efter att stärka det civila samhället och därmed de mellanmänskliga kontakterna. Civilsamhället förändras i takt med att och världen i stort förändras. Vårt land är ett pluralistiskt medborgarsamhälle, inte ett förhållandevis homogent ”folkhem”. Individualism och självförverkligande har blivit viktigare, vilket inte nödvändigtvis gör människor mindre engagerande. Engagemanget tar sig däremot andra uttryck. I civilsamhället har relationen mellan organisationerna och dess medlemmar kraftigt förändrats. Antingen genom fallande medlemstal hos vissa organisationer, exempelvis delar av folkrörelserna, eller genom att banden mellan medlemmar och organisation försvagas. Vi ser en ökad professionalisering inom civilsamhället, där experter ofta blir mer drivande än de ideella krafterna. I välfärden kan man också se klara förändringar. förknippades välfärd med offentliga monopol utan valfrihet. Då var ökad statlighet svaret på allt, som förtroendet för medborgarnas förmåga att själva fatta beslut rörande sin vardag var minimalt. Detta har stadigt förändrats. , när avslutade sitt arbete, löd de sista orden: ”… hur man kan förena önskan om social trygghet på grundval av gemensamma ordningar med önskan om individuell valfrihet. Ytterst är detta en fråga om hur man kan kombinera fria personliga val med solidarisk gemenskap.” Offentlig finansiering av tjänster som produceras av andra aktörer är inget hot mot välfärdsstaten utan en grundläggande del i ett fungerande samhälle. Den ideella sektorn är en resurs för att utveckla välfärden – inte en budgetregulator. Det kan tyckas motsägelsefullt med en politik för ett område som vi i så hög utsträckning som möjligt vill hålla politiken borta ifrån. Vi vill därför vara tydliga med vår utgångspunkt: Staten är aldrig neutral i relation till civilsamhället. Staten sätter gränser, skyddar, strukturerar, stimulerar – eller kväver. Allt utifrån vilken lagstiftning och vilka incitament som finns eller saknas. Ett livskraftigt och dynamiskt civilsamhälle ökar möjligheterna till en stark och dynamisk demokrati. Därför vill vi: Stärka de naturliga gemenskaper där vi växer som människor. Därmed stärks också vi – som individer och som samhälle. Öka sammanhållningen inom och mellan olika befolkningsgrupper i takt med att det sociala kapitalet byggs upp. Detta kan bara ske genom att värna civilsamhällets oberoende på finansieringsfronten. Samhället är större än staten. Mot bakgrund av vår människosyn så kan man också säga att välfärdssamhället är större än välfärdsstaten. Vi tror att ett samhälle byggt på de principer vi anför har förutsättningar att bli ett mer välmående samhälle. Det finns en risk för att civilsamhället begränsas till att vara en välfärdsutförare eller verkställare av statliga dekret. Om staten i allt högre utsträckning dikterar villkoren för civilsamhällets verksamheter och svarar för en allt större del av dess finansiering, så riskeras civilsamhällets självständiga röst och unika bidrag. Utvecklingen har redan i viss utsträckning gått i den riktningen. Detsamma gäller också med marknadsanpassning, där civilsamhällets organisationer bitvis agerar enligt kommersiella principer. En vital del i det civila samhällets fortlevnad och i att säkerställa dess oberoende i så pass stor utsträckning som möjligt är gåvor från privata individer och företag direkt nödvändigt. Det gåvoskatteavdrag som infördes under tid i regeringen har genererat många miljoner till de organisationer som är godkända mottagare. I en rapport från uppger bl.a. Cancerfonden att de tack vare gåvoskatteavdraget för åren 2012–2014 ökat med mer än om avdraget inte funnits. Likaså uppger att de fått in extra tack vare avdraget. De uppger även att de tappat i intäkter pga. att regeringen aviserade att avdragsrätten skulle tas bort. Sammantaget bedömer Frivillorganisationernas insamlingsråd, Frii, att ett borttagande av gåvoskatteavdraget kommer att innebära en minskning av givandet med redan första året. I då vi ser att oron i omvärlden och det mänskliga lidandet har mobiliserat enskilda att i ökad omfattning ställa upp med sin tid och med att samla in både kläder, leksaker och andra nödvändigheter och dessutom öka givandet av pengar till hjälporganisationer skulle gåvoskatteavdraget kunna medverka till att de insamlade medlen hade kunnat öka ännu mer. För att värna det ideella engagemanget måste staten uppmuntra all form av hjälp. Avdragsrätten är en konkret och tydlig åtgärd som dessutom direkt kommer många människor i behov av hjälp till del. Istället för att som regeringen argumentera för att det är ett godtycke när inte alla organisationer innefattas i gåvoskatteavdraget bör vi verka för att fler omfattas. Därför vill vi ta bort årsavgiften och registreringsavgiften för föreningar som vill vara registrerade mottagare av gåvor. Vi föreslår också att maxbeloppet för avdrag höjs till per person. vill utveckla avdragsrätten för gåvor ytterligare. Enligt för statligt stöd till trossamfund är det drygt 745 000 personer som är medlemmar eller är verksamma i dessa församlingar. Till det kommer 6,4 miljoner medlemmar. En av utgångspunkterna för stat–kyrka-reformen var att öka likställigheten mellan olika trossamfund. Det statliga stödet till trossamfunden ska ses som ett led i denna strävan. Stödet ska bidra till att skapa förutsättningar för trossamfunden att bedriva en aktiv och långsiktigt inriktad verksamhet. Vi vill att kyrkor och andra religiösa samfund ska kunna fortsätta att utvidga sin verksamhet, inte minst det sociala arbete som många av dem utför. Trossamfunden utför en rad viktiga samhällsfunktioner i vårt land som social verksamhet, hjälp i kriser mm. Samfunden spelar en central roll i det samhällsinkluderande arbetet genom den vardagliga verksamheten där människor regelbundet samlas inom samfunden och skapar nya kontakter och gemenskaper. Detta har inte bara ett värde för individens gemenskap utan också för integrationen där människor med ursprung i olika länder kan knyta nya band. Men samfunden spelar också en mycket viktig roll på den hjälpande arenan. bedriver många samfund ett ytterst viktigt arbete för behövande både i och utomlands. Detta arbete måste erkännas och uppmuntras från statligt håll bl a genom att avdragsrätten för gåvor behålls. Stödet till trossamfunden hade fram varit oförändrade på en nivå om . Tack vare har stödet höjts med inte 2011–2013. föreslår vi ytterligare i ökade anslag till trossamfunden. Idrottsrörelsen i spelar en mycket stor roll för både enskilda individer liksom för samhället i stort. Idrottsrörelsen erbjuder en gemenskap och en plattform för människor att utvecklas. Svensk idrott har cirka 600 000 ideella ledare som kämpar för att barn och unga ska kunna utvecklas. Utöver att erbjuda goda möjligheter för utveckling spelar också idrottsrörelsen en mycket stor roll i att förbättra folkhälsan och ungdomars möjlighet att tillgodogöra sig sin skolgång. Forskare har bevisat att barn som rör på sig lär sig mer i skolan. Därför finns det många goda aspekter med en välfungerande idrottsrörelse. En god kunskapsutveckling kräver också en bra skolmiljö och elevhälsa. Eleverna som mår bra lär sig bättre. En väl utvecklad elevhälsovård främjar också det förebyggande arbetet med psykisk ohälsa hos barn och unga. föreslår därför en förstärkning på elevhälsovården jämfört med både dagens nivå och regeringens förslag i budgetproposition 2016. tillför elevhälsovården totalt 2016–2019, det vill säga . Forskning visar att elever som rör på sig utvecklar en starkare fysik och presterar bättre i skolan, och det leder till att fler elever når målen. Trots det har idrottstimmarna i skolan minskat . föreslår även att undervisningstiden i ämnet idrott och hälsa i utökas , vilket motsvarar en ökning av ämnet . Regeringen bör minska tiden i motsvarande grad för det som kallas elevens val från dagens . vill också minska barngruppernas storlek inom fritidsverksamheten. Barngrupperna har vuxit kraftigt och personaltätheten minskat avsevärt. har återkommande uppmanat kommunerna att se över gruppstorlek och personaltätheten. Fritidshemmen ska därför dels stimulera barns utveckling och lärande och dels erbjuda en meningsfull fritid. föreslår att fritidsverksamheten tillförs 2016 i syfte att minska barngruppernas storlek och –2019. Vi anser också att det ska vara möjligt för barnen att självständigt kunna läsa läxor på fritidshemmet. Med en ökad kvalitet är det rimligt att höja taket i maxtaxan för hushåll med högst inkomster. Vi höjer därför taket i maxtaxan . För många ideella föreningar är reklamskatten en betydande utgift. Dessutom tillkommer arbetstimmar för att hantera administration kring denna skatt. När det gäller ideella föreningar lämnade (SOU 2006:23) förslag om att reklamskatten skulle tas bort för ideella föreningar. tycker att utredningen pekade ut ett viktigt område att arbeta vidare med i syfte att ta bort reklamskatten som drabbar ideella föreningar. En av kulturens bärande frågor är just kulturens tillgänglighet. Kulturen spelar ingen roll om den är omöjlig för människor att ta del av. Kultur kan inte anses tillgängliggöras genom subventionerade entréavgifter för alla på basutställningar vid ett antal statliga muséer i . Vill man verkligen att alla ska få del av kultur behövs helt andra insatser i svenskt kulturliv. Bland annat behövs satsningar på tillgänglighet för personer med funktionsnedsättningar men även att skrifter och föremål i större utsträckning finns tillgängliga digitalt. I tillgänglighet måste också tillgänglighet för alla vägas in. Teckenspråkstolkar ska kunna anlitas vid behov och den geografiska tillgängligheten måste säkras. Vi anser att detta är viktiga steg i att öka tillgängligheten till kulturen för fler än vad fri entré på ett fåtal utvalda museer skulle göra. Att satsa på fri entré gäller dessutom för muséernas basutbud. har alla barn och unga fritt inträde till alla utställningar vid de statliga museerna, dvs. Det väljer regeringen nu att avskaffa. Dessutom finns ca 200 museer till i landet som inte är statliga och som inte berörs. Således försämras barn och ungas möjlighet att ta del av kultur genom regeringens förslag om fri entré. hjärtefråga Skapande skola har tagits väl emot av både kulturskaparna, elever och lärare. I korthet går satsningen ut på att professionella kulturskapare och skolan samarbetar för att långsiktigt integrera kulturella uttryck i skolans arbete. Sedan starten har Skapande skola byggts ut, mycket tack vare , så att den nu omfattar hela och förskoleklass. De vanligaste projekten involverar konst- och bildskapande, teater, dans, musik, drama och skrivande. Forskningen visar att barn som regelbundet har kontakt med kulturell verksamhet får en större förmåga att känna igen och uttrycka sina känslor. Den förmågan är avgörande för att förstå andra människors känslor och känna empati. På så sätt utvecklas barnets kognitiva kompetens. lyckades under alliansregeringen täcka glappet mellan förskola och skola i projektet . Detta möjliggjorde att även förskolebarn kunde ta del av Skapande skola och få ett bättre uttryck för sin kreativitet under förskoleåldern. vill nu se över möjligheten att förlänga projektet för att även låta gymnasiet ta del av detta viktiga kulturarbete. Alla barn ska ges goda levnadsförutsättningar. Barn till ensamstående föräldrar i ekonomiskt utsatta hushåll har visat sig delta mindre i organiserade fritidsaktiviteter än barn till samboende föräldrar. Det visar uppgifter från . För att möjliggöra för barn och ungdomar som lever i ekonomiskt utsatta hushåll att delta i organiserade fritidsaktiviteter i högre grad satsar fortsatt på fritidspengen. Fritidspengen är på högst och går till barn i årskurs fyra till nio som lever i hushåll som får ekonomiskt bistånd . Detta garanterar bidragets träffsäkerhet och tillgängliggörs då för barnen i de ekonomiskt mest utsatta familjerna. Precis som flertalet remissinstanser påtalat för regeringen är det viktigt för att barnen ska kunna delta i fritidsaktiviteterna att pengarna är öronmärkta för just det ändamålet. Barnen i familjer med utsatt ekonomi avstår annars i väldigt stor utsträckning från fritidsaktiviteter på grund av ett självpåtaget ansvar för föräldrarnas ekonomi. Just detta kan vara avgörande för att ett barn med svårigheter i barndomen ändå klarar sig bra i skolan och livet. Fritidspengen ger dessa barn en möjlighet att utvecklas, vilket också är en skyddsfaktor mot utanförskap. Istället för att sänka avgifterna för alla vid den kommunala kultur- och är det bättre att behålla fritidspengen. Den går till de mest behövande som den innefattar alla typer av fritidsaktiviteter inklusive den viktiga kultur- och . För oss kristdemokrater är betydelsen av att ha balans mellan samhällets tre sektorer fundamental. Civila samhället utgörs av familjer, föreningar, stiftelser, organisationer och övriga sammanslutningar av människor som, utan ekonomisk vinst som målsättning, drivs för att förbättra och ge mervärde. Den privata sektorn utgörs av näringslivet som i grunden är samhällets ekonomiska motor som genererar jobb och skatteintäkter. Den politikerstyrda offentliga sektorn som finansieras via skatter inkluderar stat, kommun och landsting ska framförallt ha en understödjande och samordnande funktion gentemot de övriga samhällssektorerna. Svenskt kulturliv har i alldeles för hög utsträckning präglats av det offentliga i både drift och finansiering. Det offentliga ska hålla sig på en armlängds avstånd och ha en understödjande roll och inte spela huvudrollen i kulturlivet. Den privata sektorn bidrar till kulturlivet genom utbud och efterfrågan. Ett tydligt exempel är svensk musikindustri. har en blomstrande musikindustri helt enkelt därför att människor både i vårt eget och andra länder tycker att våra artister producerar bra musik. Civilsamhället är grundförutsättningen för det kulturella livet. Utan det engagemang, det intresse och den passion för de olika kulturella uttrycken som finns hos människor och föreningar skulle inga kulturbudgetar i världen hjälpa. Men det civila samhällets kulturaktörer är i alltför hög utsträckning helt beroende av offentlig finansiering. anser att samhället på ett bättre sätt behöver hitta en balans mellan de tre sektorerna. När det på kultursidor talas om en fri kultur, avses i regel en kultur fri från marknadsmekanismerna – från utbud och efterfrågan. Det var mot den bakgrunden kulturpolitiska mål skrevs, om att kulturpolitiken skulle motverka ”kommersialismens negativa verkningar” inom kulturen. När vi Kristdemokrater talar om behovet av en fristående kultursektor, menar vi en sektor som är fristående från politisk styrning. Inte bara i en beslutsmässig mening utan också, i högre grad än vad som är fallet , ur ekonomisk mening. En betydelsefull målsättning med svensk kulturpolitik bör därför vara att uppmuntra, stödja och underlätta alternativa finansieringsvägar för kultursektorn och för kulturarbetare. Här har redan gjorts en del politiska insatser av stor betydelse. tillsattes Kulturbryggan som jobbar med att hitta alternativa och kreativa finanseringmetoder för kulturprojekt. De fördelar också kulturmedel både från statens kulturbudget, från privata och från olika stiftelser till nya kulturprojekt. Verksamheten påminner om stipendieförfaranden och har delvis bidragit till ett nytt tänk rörande kulturfinansiering. En annan betydelsefull reform är att stiftelser med ändamålet kultur i och med budgetproposition befrias från skatt. Det finns drygt ett tusen femhundra kulturstiftelser i , med ett sammanlagt kapital på . Reformen ligger för nära i tiden för att säga något om vad det betyder i . Men att avkastningen av kulturstiftelsernas kapital nu skattebefrias bör kunna ha stor och avgörande potential för framtidens kulturfinansiering. behöver nästa steg tas och ytterligare skattemässiga incitament för icke-offentlig finansiering av kultursektorn behöver komma till. Gåvoskatteavdraget, som drev igenom i alliansregeringen, gäller enbart enskilda gåvogivare och enbart till hjälpverksamhet eller vetenskaplig forskning. Reformen har varit av mycket stor betydelse för det civila samhället. Vi föreslår att gåvoskatteavdraget ska utvecklas till att omfatta såväl företag som enskilda gåvogivare. Dessutom bör fler allmännyttiga ideella organisationer, exempelvis idrottsföreningar, komma ifråga som nivån för avdragsrätten bör höjas i paritet med andra jämförbara länder i . Det är samma villkor för att sponsra idrott som det är för att sponsra kultur, ändå är idrottssponsringen långt mer omfattande. Hur ska kunna uppmuntra ökad sponsring inom kulturen är en viktig framtidsfråga för hela sektorn. Över huvud taget bör de offentliga regelverken ses över för att underlätta och uppmuntra enskilda och företag att bidra finansiellt till kultursektorn. Konsten skänker ett mervärde i livet för alla människor. Det är därför viktigt att de konstnärer och kulturskapare som skapar de konstverk, musikstycken, dansverk och böcker som vi alla får glädje av ges drägliga livsvillkor och möjligheter att utöva sin konst utan att ekonomiskt behöva stå på ruinens brant. är det många konstnärer som har svårt att klara sitt uppehälle. Stödformer och försäkringsvillkor är inte anpassade efter konstnärernas speciella arbetsvillkor och livssituation. För att nå en kulturell frihet och mångfald i måste dessa brister i systemet uppmärksammas och justeras. Tumregeln att av byggkostnaden skall gå till konstnärlig utsmyckning är viktig och bör följas upp så att den efterföljs. Däremot vore det fel att i lag slå fast enprocentsregeln eftersom det i första hand bör vara kulturpolitiska ambitioner och inte aktuella byggpriser som avgör kultursatsningar. Även det s.k. som reglerar konstnärers ersättning vid utställningar fungerar bra. Det är bindande för staten men det är också många kommuner som tillämpar avtalet, vilket är bra. Avtalet måste dock tillämpas med förnuft. Till exempel bör det finnas utrymme i avtalet för konstnärer som frivilligt önskar att ha sina verk hängandes i utställningslokalerna längre än avtalat utan att bli ersatta för dessa få extradagar. Orsaken till en sådan överenskommelse skulle kunna vara att slippa behöva tomställa väggar i offentliga utställningslokaler . värnar upphovsrätten, vilken innebär en exklusiv rätt för upphovsmannen att själv ha ansvar for sitt verk. Det innebär att upphovsmannen har rätt att bestämma när, var, hur och om dennes verk ska göras tillgängligt för allmänheten. Denna rätt måste värnas, då den är själva fundamentet i en fri marknad och möjliggör att konstnärer kan leva på sitt skapande. Dessa önskemål har dock inte varit möjliga att tillmötesgå, trots upphovsrättsägarens personliga önskemål, på grund av avtalets skrivningar. Detta anser vi behöver ses över i syfte att göra reglerna mer flexibla men med kulturskaparnas intresse noga bevakat. I synnerhet eftersom konstnärernas arbetsmarknad skiljer sig från situationen inom de flesta andra yrken. Om fast arbete är det vanliga på arbetsmarknaden i stort, är arbeten inom kultursektorn oftast tillfälliga och arbetslösheten är hög. Betydelsen av oberoende och reklamfria radio- och tv-kanaler utan vinstintressen är stor. Public service ska tillhandahålla oberoende och saklig nyhetsförmedling liksom ett brett och högkvalitativt kulturutbud. En viktig del av uppdraget är att göra utbudet tillgängligt för personer med funktionsnedsättning och möta minoriteters behov och önskemål. Finansieringen av public service ska vara teknikneutral och enkel att förutse. Dagens tv-licens har sitt ursprung i den monopolsituation som fanns . Mycket har hänt och lyckligtvis har vi ett brett utbud av valmöjligheter. Friheten sträcker sig inte bara till vad man vill se, utan även till hur och var man vill se programmen. Framtidens tv är bredare och har större möjligheter. Då får inte lagstiftning och finansieringsmodell vara otydlig och bromsa utvecklingen. Därför föreslår att dagens tv-licens ersättts med en individuell avgift som tas in via . En stor vinst med förändringen vore att den kontrollverksamhet som Radiotjänst ägnar sig åt kan upphöra i och med att tar över ansvaret. Vidare kan stora besparingar göras tack vare förändringen. Utredningen ”Nya villkor för public service” redogör för att totalt kan sparas in genom att få stopp på smitningarna ifrån att betala tv-licensen. Därmed kan också den avgiften som tas in via skatten sänkas jämfört med dagens tv-licens. Filmen är det kraftigaste av medium där filmskaparen under filmens speltid har publikens fulla koncentration. Filmen fyller funktioner såsom att påverka och förklara omvärlden, roa, informera och även bidra till igenkännande och identifikation. Film är ett viktigt kulturarv, film är konst. För att ha en bred livskraftig filmindustri i är det nödvändigt att arbeta på flera fronter. I grunden måste det finnas ett statligt stöd till film producerad i då marknaden är för liten för att själv bära kostnaderna för en livskraftig och kvalitativ filmproduktion. För att få fram en modell som passar alla intressenter så bra som möjligt föreslår vi ett ettårigt moratorium i filmpolitiken genom en förlängning av filmavtalet.