mot · H3022126 · 2015-10-06 00:00:00 — ställer sig bakom det som anförs i motionen om att låta utreda hur normalarbetstiden i ett första steg kan sänkas och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att låta utreda en modell för en stabil samhällsekonomi inom naturens ramar där arbetstid är en regulator för att uppnå ekologisk, social och ekonomisk hållbarhet, och tillkännager detta för regeringen. ställer sig bakom det som anförs i motionen om att låta utreda hur normalarbetstiden kan sänkas ytterligare och tillkännager detta för regeringen. Arbetsfördelningen i blir allt mer ojämn. Många lönearbetar mer än vad som är hälsosamt för dem själva och för jorden, medan andra inte arbetar alls. I dagens läge med massarbetslöshet och allt mer övertidarbete i är det mer angeläget än någonsin att dela mer rättvist på lönearbetet. I (1980) påpekades att utan 1970-talets arbetstidsförkortning hade det funnits 500 000 färre jobb då. En sådan klarsyn behövs mer . En lägre heltidsnorm kan vara ett sätt att minska arbetslösheten som åter måste beaktas. Vetenskapliga och tekniska framsteg leder till ständigt ökande arbetsproduktivitet, det vill säga att allt färre kan producera allt mer. Teknikutvecklingen fortsätter i snabb takt. Konsekvenserna beskrivs klarsynt i rapporten ”Vartannat jobb automatiseras – utmaningar för ” från . Statistik från visar att detta medför att mängden tillgängligt lönearbete per person i den industrialiserade världen minskat . De förestående stora pensionsavgångarna bedöms inte kunna vända, utan endast något bromsa, denna utveckling; att en majoritet av fyrtiotalisterna nu gått i pension har inte haft någon avgörande inverkan på arbetslöshetssiffrorna. Eftersom man i flertalet tar ut en allt mindre del av produktivitetsökningarna som sänkt arbetstid har den konjunkturoberoende så kallade strukturarbetslösheten ökat. Den kan minskas om BNP-tillväxten är större än produktivitetsökningen. En sådan strategi är ekologiskt ohållbar om inte energi- och resurseffektiviseringen i BNP är större än tillväxten. har emellertid effektiviseringarna ätits upp av ökad konsumtion. Det har länge varit så att automatisering av en arbetsuppgift har skapat mervärden som sedan skapat nya jobb, men varnar i sin penningpolitiska rapport för att ”Ju fortare den tekniska utvecklingen går, desto svårare är det för människor och institutioner att anpassa sig till den. Att teknisk utveckling skapar minst lika många arbeten som den slår ut är således inte nödvändigtvis någon naturlag. Det skulle i stället kunna vara så att ’teknologisk arbetslöshet’ till följd av automatisering blir ett vanligare fenomen framöver än det varit . I den mån så blir fallet kan betydligt bredare grupper i ekonomin än komma att uppleva en press nedåt på sin löneutveckling.” Det är inte realistiskt att hoppas på att ständig ekonomisk tillväxt och ständigt ökad konsumtion i redan rika länder ska åstadkomma ökad sysselsättning, särskilt inte med hänsyn till miljön. En tillväxt som bygger på större resursuttag än vad ekosystemen förmår återskapa är en oekonomisk tillväxt. Att åter börja ta ut produktivitetsökningar i sänkt arbetstid snarare än höjd lön och högre vinster är däremot fullt möjligt. Det handlar inte bara om fördelning av arbetstid utan om fördelning av ekonomiska resurser och därmed makt. kortades arbetstiden stegvis, då 40-timmarsveckan infördes. Det finns folkligt stöd för en sådan linje. De flesta svenskar vill hellre ha mer fri tid än höjd lön, enligt flertalet opinionsundersökningar. Det ger en signal om att ett flertal prioriterar andra värden än ständigt ökad konsumtion och materiell standard. önskar många deltidsanställda, ofta lågavlönade, heltid. Ofta handlar det om att det helt enkelt inte går att försörja sig på en deltidslön i ett låglöneyrke. En heltidslön som går att leva på är en nödvändighet och borde vara en självklarhet. Med lägre heltidsnorm och en fördelningspolitik som syftar till att minska inkomstskillnader, istället för att öka dem som , kan fler försörja sig på sitt arbete. Det är också värt att påpeka att ju mer ekonomiskt ojämlikt ett land är, desto längre tenderar arbetstiden att vara. En förklaring är att i mer ojämlika länder krävs det ofta att man finansierar mer av utbildning och sjukvård privat. Ojämlikhet driver även på stressande och miljöskadlig statuskonsumtion. De ansedda schweiziska ekonomijournalisterna skriver i sin bok (Arbetsmani) att vi borde tala om arbetsfördelning istället för arbetstidsförkortning. De frågar om vi verkligen vill att arbetar ”normalarbetstid” och mer eller mindre frivillig deltid medan tvingas vandra in och ut ur arbetslöshet. De uppskattar den tillgängliga mängden lönearbete per tysk i förvärvsaktiv ålder och den fortsätter sjunka. I har arbetsfördelningen blivit allt mer ojämn. båda sista decennier ökade den faktiska årsarbetstiden i två länder i den industrialiserade världen: och . Enligt en rapport av TCO som bygger på data från ökade övertidsuttaget i –2013. av alla anställda jobbade övertid under en vanlig arbetsvecka 2014, varav utan ersättning. Beroende på hur man räknar motsvarar övertidsarbetet mellan 117 000 och 150 000 heltidsjobb. Vissa, inte minst tjänstemän i industrin, har förhandlat bort sin övertidsersättning mot extra semesterdagar och även högre månadslön. Gränsen mellan arbete och fritid flyter samman allt mer och många anställda upplever en press att ställa upp och arbeta övertid, även utan ersättning. Den lagstadgade normalarbetstiden är viktig och kan inte fullt ut ersättas med individuella eller branschvisa avtal. Dels är den en skyddslagstiftning för dem som inte kan välja och inte har en stark förhandlingsposition mot sin arbetsgivare, dels är normalarbetstiden normerande. Är normalarbetstiden blir det normalt att jobba just och avvikande att jobba kortare – eller längre – tid. Oavsett vilken normalarbetstid vi väljer att lagstifta om kommer det givetvis alltid att finnas behov av ytterligare lagstiftning som möjliggör en mer flexibel arbetsinsats i olika skeden i livet. Den som till exempel har småbarn eller närmar sig pensionsåldern behöver ofta få jobba mindre eller inte alls . En ekonomi byggd på ständigt ökad tillväxt som kräver ökat lönearbete och ökad konsumtion när vi redan förbrukar för mycket naturresurser är ohållbar, inte minst ekologiskt. Ekonomisk utveckling i rika länder måste av miljöskäl innebära mer fri tid snarare än ökad materiell konsumtion. I omvärlden pågår en seriös diskussion om detta. Så här uttryckte miljöutskott –2014 sin syn på kopplingen mellan arbetstidsfrågan, en ständigt växande konsumtion och klimathotet, när det röstade om ett yttrande för att utveckla sysselsättningspotentialen av en ny hållbar ekonomi: är övertygat om att införandet av resurseffektiv grön teknik inte räcker för att uppnå en hållbar utveckling, så länge som produktivitetsökningar tas ut som inkomstökningar. Dessutom anser parlamentet att det skulle vara klokt ur ett miljöperspektiv att låta produktivitetsvinster leda till mer fritid och kortare arbetsdagar, i stället för högre löner och ökad konsumtion. () uttrycker samma insikter i sin rapport (2008). Allt fler vetenskapliga studier visar också på sambandet mellan arbetstid, konsumtion och miljöpåverkan. Ett intressant exempel är rapporten for the Environment? av och vid i . Forskarna konstaterar att amerikaner har längre årsarbetstid än västeuropéer och att detta utgör huvudorsaken till att såväl BNP per capita som utsläpp av växthusgaser är betydligt högre i . De bedömer att om hade reducerat arbetstiden till västeuropeisk nivå skulle man kunnat infria Kyotomålen. En annan intressant rapport har publicerats av en svensk forskargrupp vid vid . De drar slutsatsen att ”en ökning eller minskning i arbetstid förorsakar en nästan proportionell förändring i energianvändning och utsläpp av växthusgaser. En minskning av arbetstiden reducerar i genomsnitt energianvändning och utsläpp av växthusgaser …” (, , The effect of work hours on energy use, 2009). Sänkt normalarbetstid är en reform som skulle kunna stärka demokratin och den sociala sammanhållningen i samhället. Den skulle också kunna ge förutsättningar för ett mer hälsosamt liv. Delaktighet i samhället och insatser för sina nära kräver tid. Tid är för många den kanske allra knappaste resursen. Dagens system där vissa blir sjuka av för hög arbetsbelastning medan andra far illa av arbetslöshet är inte bara inhumant utan även ett stort resursslöseri. Villkoren på arbetsmarknaden ändrar sig snabbt. Allt fler lever och arbetar under osäkra och svåra, prekära förhållanden. Det handlar om tim- och projektanställningar, delade turer, ofrivillig deltid och dito övertid, olika slags arbetsmarknadsåtgärder, arbetslöshet och utslagning. Kraven och pressen på människor ökar medan konkurrensen hårdnar om de jobb som inte gjorts överflödiga i teknikutveckling och spariver. En klokt utformad arbetstidsförkortning löser inte alla dessa problem men är ändå en nyckelreform som skulle kunna ge både fler jobb och ökad livskvalitet. På olika håll i omvärlden syns tecken på att arbetstidsfrågan håller på att vakna till liv. I den tyska halvmiljonstaden har lokalavdelningarna av nästan samtliga fackförbund gått samman med folkrörelser och forskare, däribland den namnkunnige professorn i nationalekonomi , i ett initiativ för arbetstidsförkortning () på vars webbplats man kan läsa följande: Tvärtemot rådande trend att vi ska vara beredda att arbeta i stort sett när som helst, så behöver vi människor mer av den tid som vi själva fritt förfogar över. Tid för att återhämta oss efter arbetet, tid för andra människor såsom barn, livskamrater, vänner och grannar och tid för föräldrar och äldre som kan behöva en hjälpande hand, men också tid för ett bredare socialt engagemang ute i samhället. Vi måste på nytt bli medvetna om tidsfrågornas avgörande betydelse för att kunna stå emot ekonomiseringen av alla livssammanhang. Att vi behöver arbeta allt färre timmar för att producera det vi behöver är ur grön synvinkel en möjlighet, inte ett problem. Om hälften av produktivitetsökningarna i hade tagits ut i kortare arbetstid hade vi nu haft 32-timmarsvecka. Det handlar om vilket samhälle vi vill ha. beskrev socialliberalen i sitt huvudverk Nationalekonomins principer hur samhället skulle kunna se ut när ”kampen för överlevnad inte längre upptar all energi”. Ökad produktion fortsätter att vara ett viktigt mål bara i mindre utvecklade länder, men i de mest utvecklade behövs istället jämnare fördelning. När de industriella framstegen minskar behovet av arbete såg framför sig hur det kommer att finnas utrymme för kultur och sociala framsteg. Även nationalekonomen förutsåg en ny epok i mänsklighetens historia när effektiviteten i produktionen ökat så att vi inte längre behöver slita så hårt. När människor fått sina behov uppfyllda tänkte sig även Keynes att vi skulle inrätta oss själva och samhället därefter. Men istället för att njuta frukterna av våra framsteg har vi låst oss i en ekologiskt ohållbar konsumtion som förutsätter överdrivet lönearbete. Till råga på allt visar forskningen tydligt att redan rika människor inte blir nämnvärt lyckligare av mer konsumtion. Det handlar också om människosyn. Människan är så mycket mer än en kugge i produktionen och aldrig tillfredsställd konsument, så mycket större än ett anställningsnummer och ett kundnummer. Den extrema arbetsdyrkan som råder ter sig absurd på många sätt, inte minst med tanke på att en hel del av lönearbetet inte är produktivt eller nyttigt, utan onödigt eller rentav skadligt. Att avlöna människor för att hugga ner de sista urskogarna, bryta mineraler i ovärderliga naturområden, eller producera vapen, är inte bara etiskt oförsvarligt utan olönsamt, för alla utom dem som gör vinst på detta på kort sikt. Det är en offentlig lögn att lönearbete alltid är utvecklande och bra för människor. Att arbete ska ha substans borde vara självklart, men tyvärr har innehåll och värde i arbetet i allt högre grad kommit att få en underordnad betydelse. Människor som inte har turen att kunna falla tillbaka på någon annan försörjning – kapital, arv, lotterivinster m.m. – ska till varje pris ”sysselsättas”. Den som inte får anställning tvingas, alltför ofta, in i meningslösa och förnedrande arbetsmarknadsåtgärder. Även åtskilligt reguljärt lönearbete är i olika bemärkelser tomt. Sociologen skildrar detta i sin bok . En allt mer urartad arbetslinje står för disciplinering och förnedring av människor. förblir mycket viktigt ogjort när människor berövas så mycket tid och kraft. Det är hög tid att börja dela på arbetet solidariskt och öka människors möjligheter att växa från produktionsfaktorer till individer och medborgare, med tid och kraft att få kultur, föreningsliv och demokrati att blomstra. Lönearbete är bara en del av arbetet och arbetet är bara en del av livet. Vi föreslår därför att tillkännager för regeringen som sin mening att låta utreda hur normalarbetstiden i ett första steg kan sänkas . Stabiliteten i samhällsekonomin bygger på ständigt ökad ekonomisk tillväxt. Finanskrisen, klimat- och miljökrisen och den sociala krisen visar att detta är ohållbart och i de flesta avseenden utom mycket kortsiktigt ekonomiskt, destabiliserande för samhället och naturen. Den kanadensiske miljöekonomen har tagit fram en makroekonomisk modell för stabil samhällsekonomi, som fokuserar på att uppnå såväl ekologisk, ekonomisk som social hållbarhet. I modell är arbetstiden en av flera viktiga regulatorer. Genom att dela på jobben och konsumtionsutrymmet, kan arbetslöshet och ekonomisk ojämlikhet minskas. En modell för en stabil samhällsekonomi inom naturens ramar där arbetstid är en viktig regulator för att uppnå ekologisk, social och ekonomisk hållbarhet behöver utvecklas och anpassas till svenska förhållanden, som ett verktyg att ställa om ekonomin i vårt land. Detta bör ge regeringen tillkänna. Med utgångspunkten att en jämnare fördelning av lönearbete, fri tid och konsumtionsutrymme är en nyckel till en hållbar ekonomi, föreslår vi att tillkännager för regeringen som sin mening att även låta utreda hur steg mot kortare normalarbetstid än ska kunna tas.