· H2C120150211ud · 2015-02-11 09:01:15 — Hela poängen med mitt anförande var att både stora och små skillnader leder till de konflikter vi sett mellan protestanter och katoliker, mellan irländare och engelsmän och mellan vad det nu kan vara. nämnde , som om nu det vore något föredöme, där gettona är allestädes närvarande, där ekonomin går åt skogen och där det är jättestora konflikter mellan olika samhällen och i samma städer. Eller varför inte nämna indianerna och européerna som kom dit och den konflikten där indianerna utrotades - men det bryr sig antagligen inte om - eller aboriginerna i när européerna kom dit eller vad det nu kan vara? Det har aldrig fungerat, men ni står här och yrar om att det fungerar. är ett annat utmärkt exempel på etniska konflikter. Allting handlar inte om religion; det handlar också om etnicitet. är ett utmärkt exempel på det. Här står alltså och bevisar min tes utan att själv veta om det. Det är ganska komiskt. Jag får nog fundera länge över det repliksvaret och framför allt den sista delen av det. Det är intressant när pekar på konflikten mellan flamländare och valloner, för då förstår man ju att toleransen hos för skillnader inte är stor. Flamländarna var för övrigt den grupp som var viktig för att grundlägga en hel del av det svenska ekonomiska undret genom att de kom hit och lärde oss saker som vi inte kunde innan. Det var en kunskaps- och hantverksskicklighetsimport som var väsentlig för svensk ekonomisk utveckling och för hela det svenska samhällets utveckling. Om vi hoppar snabbt framåt i den ekonomiska historia som från ditt eget parti beskrev tidigare i debatten kommer vi till arbetskraftsinvandring. Svenska företag åkte runt i , företrädesvis men också andra delar, och hämtade folk för att ställa dem vid produktionsapparaten måndagen direkt efter. Det var också viktigt för att bygga vårt svenska välstånd. Återigen förstår inte vad han själv säger. Han pratar om att jag inte har någon tolerans för de små skillnaderna mellan valloner och flamländare. Men det är inte jag som vill att ska bli ett eget land utan flamländarna själva. Det är inte jag som har hittat på den här konflikten. Konflikten uppstod inte 1981 när jag föddes. Det är ju de som inte kan komma överens. Det är det som är problemet över hela världen i smått som stort. Sedan kommer det vanliga försöket att byta ämne när han pratar om vallonerna som kom till och byggde upp svensk industri. Var det några hundra? Det är ungefär så många som vi tar emot . Vi tar emot 2 000-3 000 . Vi tog emot några hundra valloner över en 30- eller . Det är inte ens jämförbart, och dessutom i vårt närområde. Men inte ens i vårt närområde fungerar det. Jag har inte hört ett enda argument om de etniska och religiösa konflikter som motbevisar det som och hans socialdemokrater står för. har många olika områden diskuterats i denna utrikespolitiska debatt. Jag vill härmed lyfta några frågor när det gäller kvinnors och barns rättigheter. Jag vill börja med , som inte har diskuterats så mycket . Den islamiska diktaturregimen i har varat i mer än tre decennier. Det barbari och förtryck som har utövats mot kvinnor, barn och mänskliga rättigheter är omfattande och går inte att beskriva på . Vi glömmer inte syraattackerna mot kvinnors ansikten i provinsen då minst 15 kvinnor mördades. Flera som protesterade mot regimens attacker sitter fortfarande i fängelse. I förekommer syraattacker, steningar och lynchningar mot kvinnor och människor som arbetar för barnens rättigheter, för att barn inte ska arbeta. Det är många aktivister som sitter i fängelse och . Det är ett av de länder där det förekommer, inte bara i . I det barbariska vet vi att debatten är het. Med all rätt ska en regim som den i skuldbeläggas för den apartheid som råder, och man ska inte handla mer med landet. Jag kan påminna om vad som har sagts i den här kammaren av . När jag frågade i talarstolen varför man skulle ha vapenexport till och , där man lynchar kvinnor och inte har respekt för kvinnors rättigheter, svarade att man måste handla med dem för att kunna prata med dem. Det är ett hyckleri att kvinnorna aldrig har varit på den förra regeringens dagordning. Det är glädjande att med sitt engagemang vill lyfta fram dessa frågor och att feministiska och mänskliga rättigheters värden ska vara svenska värden. Det är väldigt uppmuntrande. Men jag är ledsen att jag inte kan vara optimistisk när det gäller stater som , och . Det är bra försök, men det handlar inte om att man ska skicka vapen till ett land som som i sin tur hjälper och understöder Daeshgruppen, och alla andra som utgör det största hotet mot mänskligheten, de civila och kvinnorna i den så kallade muslimska världen. De islamistiska grupperna får också understöd av , som har en president som heter Recep . Han uttalade sig om aborträtten och sade att fyra barn är gåva och att de andra ska man ha när det blir krig. Kvinnors rättigheter inskränks. Kvinnor som skrattar offentligt eller inte bär slöja ska kallas för horor. Det är en president i ett land som heter som säger detta. Vad ska vi ha för förväntningar på de olika budbärarna för dessa stater som kan vara , eller Boko Haram, som i har mördat flera tusentals människor? Tusentals flickor och kvinnor är fortfarande i deras händer, men ingen i det internationella samfundet har pratat om vad man ska göra för att de här flickorna som är kidnappade av Boko Haram ska frisläppas. Mitt i allt detta elände finns det en ljusning. Det är kvinnorna, mina vänner, som faktiskt har gjort skillnad. Kurdiska kvinnor och kvinnor i Roshava i Kobane har stått emot det barbari som dessa regimer hjälper till att skicka till sitt eget folk. Det var kvinnorna i den kurdiska delen av som stod emot Daesh och . Det var också de som kämpade för sina rättigheter och som trotsade religionen, patriarkatet, hedersförtrycket och regimen. Trots allt detta mångfaldigade förtryck har de vunnit det kriget. Därför finns all anledning för den att stödja och erkänna Rojava. Om man inte gör det och inte ger hjälp till återuppbyggnaden av Kobane kommer vi att förlora många andra minoriteter som söker sig en trygg plats. Det är i . Låt också i och vara platser där andra minoriteter, kvinnor, barn och kurderna själva får rättighet, möjlighet och trygghet att vara! Därför är det min uppmaning, men också min förväntning, att den stärker kvinnors och barns rättigheter i världen, inte minst i , stöder de kurdiska kantonerna i Rojava och ser till att konflikten i mellan kurderna och den turkiska staten helt enkelt löses. Den löses inte genom att deras ledare sitter i fängelse, utan bara genom en fredlig lösning på all världens problematik, och det hoppas jag att vi kommer att jobba med framöver. Jag instämmer i allt väsentligt i det som Amineh Kakabaveh beskriver kring situationen för kvinnor i och nödvändigheten att stödja kvinnor, barn och civila. I det avseendet har jag en fråga till Amineh. Skyddet av kvinnor och barn mot Daesh förutsätter i slutändan militärt stöd. Kobane befriades efter de flygattacker som genomfördes av USA-koalitionen. Detsamma gäller och yazidierna där. Dessa attacker utgår från de militära flygbaser som har gått till val på att ska avveckla. Står Amineh Kakabaveh fortfarande bakom kravet att ska avveckla sina militärbaser? Jag tackar för frågan. Jag vill påminna och kammaren om att det finns en illusion om att det är som står för freden och som står mot Daesh. Så är det inte. Varför har man lyckats stå emot Daesh i Kobane? Jo, därför att det var ett enat folk. Det var inte några politiska partier. Majoriteten av dem som stod i bräschen var kvinnor. Utan att ha någon jättestor eller avancerad vapenutrustning har de kunnat stå emot detta. De enstaka bombningarna har säkerligen påverkat i vissa fall. Men i hela och är totalt bortkastad. De talar nu om att den här gruppen utgör ett hot mot och och att de ska ha sina baser. Men skyddar inte människorna där. Det är som har gjort att Daesh blivit så stort i och andra områden. De styrkor som har funnits på marken i Kobane, runt Sinjar/Shingal och Makhmour och på andra håll har lyckats befria de här områdena och hålla frontlinjerna mot IS tack vare de flygattacker som ägt rum. Kobane var kanske eller från att falla helt och hållet . har man steg för steg tagit tillbaka staden, och det har också skett tack vare de flygattacker som gjorts. De yazidiska kvinnor och barn som Amineh Kakabaveh vill skydda hade fortfarande suttit kvar uppe på Sinjarbergen om man inte kunnat evakuera dem, och förutsättningen för detta var en amerikansk militär närvaro. Vi kommer aldrig ifrån det. Det blir väldigt märkligt att säga att vi ska skydda kvinnorna men att ska lämna sina militära baser i regionen. Det är en omöjlig kombination. Både jag och vet om att inte handlar om att skydda. söker sin egen strategi. Men jag håller med om att det behövs ett FN-mandat om vi ska kunna skydda kvinnor och barn. Det är inte så att behöver vapen. Det finns gott om vapen, och det är också det som är problemet . Det behövs samvete. Det behövs helt enkelt fred och säkerhet. Jag vill att ska bidra till kurderna direkt, inte till . Jag vill att genom FN och EU ska hjälpa Kobane direkt, både humanitärt och militärt, för att Daesh och andra islamistiska grupper inte ska attackera. Det ska vara en stad i ett område där yazidier, assyrier, kurder, kristna och alla andra minoriteter ska kunna bo. Jag säger det om igen: Stödet måste gå direkt. Det måste också vara ett FN-mandat, och det ska gå via EU, inte bara . Mitt inlägg tänkte jag ägna åt en del av utrikes- och säkerhetspolitiken som ständigt är aktuell, men som ibland hamnar i skymundan av akuta kriser, nämligen nedrustning. Nedrustning är en hörnsten i socialdemokratisk utrikespolitik, och vi har en stolt tradition att värna. Därför gläder det mig att vi nu har en regering på plats som prioriterar det här vitala området på riktigt. , kort efter valet, höll ett anförande i och visade redan då en ny riktning och en högre ambitionsnivå. Det kanske viktigaste steget är att nu ansluter sig till det humanitära initiativet vad gäller kärnvapennedrustning. Det är ett initiativ som har samlat allt fler länder och som går ut på att kärnvapen måste elimineras, eftersom konsekvenserna är så katastrofala när man använder dem att de helt enkelt inte kan tillåtas. Flera vapenslag har bannlysts med samma logik: personminor, kemiska och biologiska vapen samt klustervapen. Det här borde också gälla det fruktansvärdaste vapenslaget av alla, kärnvapen. är det kärnvapen spred död och ödeläggelse i och . hade vi här i besök av Setsuko Thurlow. Hon är en så kallad hibakusha, en överlevare efter dessa fruktansvärda dagar 1945. Hennes vittnesmål var förstås oerhört starkt, och hennes uppmaning till oss lagstiftare här och överallt annars är glasklart: De här vapnen är omänskliga och måste bort från jordens yta. Det är ju inte så att kärnvapenhotet är ett minne blott från det . Vi ser hur det ser ut i till exempel , och . Även om många kärnvapen har skrotats återstår fortfarande 20 000 stridsspetsar som kan utplåna allt liv på jorden om. Att dessutom kärnvapenarsenaler nu moderniseras och uppgraderas för astronomiska summor är oroväckande. Det är ett slöseri med resurser som vi alla vet kunde användas så mycket bättre i en värld där vi har över 50 miljoner flyktingar och ökad ojämlikhet mellan de allra fattigaste och de allra rikaste. I samlades över 155 stater för att diskutera kärnvapnens humanitära konsekvenser. deltog då aktivt på hög nivå, till skillnad från vid de två tidigare konferenserna i ämnet i och . Kärnvapennedrustningen står alltså återigen högt på agendan för . Det här är inte minst viktigt inför årets . De 189 stater som undertecknat icke-spridningsavtalet möts för att komma överens om steg framåt vad gäller icke-spridning, nedrustning och civilt bruk av atomenergi. Här kan det humanitära initiativet bidra till att få ny kraft på nedrustningsområdet, som är det som har legat för fäfot mest. Den nya regeringen har också höjt profil när det gäller engagemanget för FN. En del i det är att nu med full kraft driver sin kandidatur till en plats i säkerhetsrådet 2017/18. Nedrustning är också en central del av regeringens FN-politik. Det humanitära initiativet och NPT är förstås en del av detta. En annan del är det internationella vapenhandelsfördraget ATT, som träder i kraft. De vapen som dödar flest är små och lätta vapen, och ATT kan bidra till en mer ansvarsfull handel med inte minst dessa vapen. Här ska jag ge en eloge till den förra regeringen. Det händer inte så ofta, så lyssna noga. Där gjorde regeringen ett gott arbete inte minst med ambassadör i spetsen, som spelade en mycket viktig roll när avtalet förhandlades fram. Det är också därför den här regeringen nu har nominerat honom som ordförande i det sekretariat som ska skapas för ATT. kommer att vara fortsatt aktivt vad gäller biologiska och kemiska stridsmedel och att arbeta för att provstoppsavtalet träder i kraft. Vi vill bidra till fred och nedrustning på Koreahalvön. Vi vill förstärka folkrättsdelegationen så att den också ska arbeta med nedrustningsfrågor. Ytterligare en del är utvecklingen av autonoma vapensystem. Det är alltså inte bara fjärrstyrda vapen som exempelvis drönare utan vapen som själva ska kunna analysera omgivningen och fatta egna beslut. Här kommer det att behövas reglering. Beslut om liv och död kan inte delegeras till en maskin. Lagligheten i de vapensystemen måste prövas. Där kommer att göra ett arbete. Sammanfattningsvis har den nya regeringen höjt ambitionerna inom nedrustningsområdet. är nu en aktiv part i det humanitära initiativet för kärnvapennedrustning. Regeringen har ökat sitt engagemang för FN och kandiderar med full kraft till säkerhetsrådet och kommer att prioritera FN-arbetet och nedrustningspolitiken framöver. Det är som vanligt ett sant nöje att lyssna på , för han är engagerad i de här frågorna. Först och främst kan jag helt hålla med om hans beröm till den förra regeringen. Jag delar det fullt ut. Jag tycker också att har gjort en god insats när det gäller ATT precis på det sätt som beskrevs. säger att det finns ungefär 20 000 kärnvapenstridsspetsar, och det är sant. Ungefär hälften av dem, 10 000, finns i . Det är allvarligt och någonting som vi borde tala mer om inte minst i den svenska debatten utifrån ett försvars- och säkerhetspolitiskt perspektiv. Till skillnad från väst finns det en helt annat säkerhetspolitisk dogm i om hur man kan bruka kärnvapen. Det är någonting som vi verkligen borde uppmärksamma. Man säger i praktiken att de mer kvalificerade konventionella vapen som finns i väst möts upp med kärnvapen utifrån ett ryskt perspektiv. Det borde vi prata mer om. Jag kommer inte att tjata mycket om beröm till den tidigare regeringen. ATT gjorde man bra, men det finns saker man gjorde dåligt. Det gäller till exempel arbetet med att förbjuda klustervapen, och man släpade fötterna efter sig när det gällde det humanitära initiativet. Där var det pinsamt att vara svensk nedrustningsengagerad förtroendevald och se hur Bildt vägrade att gå med i de lovvärda initiativen. Jag håller med om att som en gigantisk innehavare av kärnvapenstridsspetsar måste engageras i dialogen om provstoppsavtalet och de-alerting, det vill säga att så mycket som möjligt försöka ta bort misstag i hur man aktiverar kärnvapen. Vi hade en författare på besök som heter som har skrivit en bok om bomben som visar hur fruktansvärt nära vi har varit att det smällt av misstag. Jag kommer på inget sätt att försöka stoppa eller förhindra att tala väl om den tidigare regeringen. Jag kommer dessutom efter egen förmåga att försöka bidra till det. När det gäller kärnvapen säger att man har en gigantisk kapacitet på den ryska sidan. Ja, man har hälften. Man har ungefär 10 000 kärnstridsspetsar. Det är väldigt viktigt att man inte är aningslös när man talar om nedrustning utan att man verkligen ser hela utmaningen och att på ett helt annat sätt har tanken på ett offensivt användande som en del i sin säkerhetsdogm. Det andra som jag vill att kanske kort berör är säkerhetsrådet. Det är bra att söker en plats vid det bordet. finns det alla skäl att önska att det säkerhetsrådet skulle reformeras. ser vi hur det är impotent när det gäller stora internationella konflikter som den i och den i därför att olika maktländer stoppar och förhindrar humanitära och militära insatser. Där finns en utvecklingspotential, eller hur, ? Svar ja, det finns en stor utvecklingspotential i säkerhetsrådets arbetssätt. Det är bedrövligt att se hur förlamat världssamfundet blir när vissa länder kan blockera viktiga beslut i säkerhetsrådet. Det gäller nu senast, och vi har sett otaliga exempel där de fem permanenta medlemmarna i säkerhetsrådet utnyttjat sitt veto på ett otillbörligt sätt. Det måste reformeras. måste utveckla sina arbetsformer. Inte minst därför är det viktigt att vi nu med full kraft satsar på att kunna kandidera på riktigt till säkerhetsrådet 2017 och 2018 så att vi kan vara med vid bordet och samtala om dessa saker. har höga ambitioner inom världspolitiken. Vi vill vara med och lägga in våra åsikter och våra utvecklingstankar byggt på våra värderingar om frihet, jämlikhet och solidaritet. Jag instämmer i allt väsentligt i det som beskriver. Det är oerhört viktigt att är aktivt inom världssamfundet i de olika processer som förs där om att få fram avtal, inte minst ATT men även annat. När man diskuterar icke-spridningsfrågorna finns det en fråga som just nu är viktigare än alla andra. Det är det faktum att vi inte får acceptera att blir en kärnvapenstat. Det skulle egentligen välta icke-spridningsdoktrinen över bord. Det skulle sätta igång en rustningsspiral i där en rad andra länder också skulle försöka att få kärnvapen. Jag blir lite fundersam när slår sig för bröstet. Jag har aldrig upplevt att Socialdemokraterna har varit särskilt drivande i den avgörande frågan om , nämligen att ha så tuffa sanktioner att tvingas till förhandlingsbordet. Det är trevligt att se i en utrikespolitisk debatt. Det är av vital betydelse för icke-spridningsregimen i världen att inte skaffar sig kärnvapen. Vi har nio kärnvapenstater. Det är för många redan som det är. Vi behöver inte ha fler. Däremot har som alla andra länder rätt att själva bestämma om de vill använda atomenergi för civilt bruk. Det måste de få tillåtas göra, även om vi har många åsikter om hur den regimen fungerar. Jag tror inte att det finns någon åsiktsskillnad oss emellan. Som mycket väl vet är det först när man har regeringsmakten som man kan verkställa utrikespolitik. Det är vad vi ägnar oss åt . I opposition har vi åsikter, men det är regeringen som driver utrikes-, nedrustnings- och säkerhetspolitik. Det gör regeringen med full kraft. hänger oliktänkande i lyftkranar, stenar människor, torterar journalister, hotar med utplåning och skickar ut sina terrorister runt om i världen. Det gör de utan kärnvapen. Vi kan bara föreställa oss vad regimen med en frustande ayatollah vid makten skulle kunna göra om de förfogar över kärnvapen, världens farligaste vapen. Det är klart att detta måste förhindras. Det är vi alla glada för. Det är bara det att en förutsättning för att samtalen över huvud taget skulle komma till stånd mellan och de fem permanenta staterna i och var att sanktionerna skulle vara så tuffa mot att i praktiken tvingades till förhandlingsbordet. Det finns de som hävdar att det skulle vara en följd av EU:s kritiska dialog och sådant. Det är inte sant. Det var de tuffa sanktionerna som tvingade till förhandlingsbordet. Problemet är att Socialdemokraterna inte var särskilt varma anhängare av dessa sanktioner. Det är därför man kan ifrågasätta att regeringen verkligen kan komma i mål och bidra till en nedrustning. behöver inte oroa sig för S-MP-regeringens ambition att på vilka sätt man än kan stödja att samtalen kommer i mål och att vi hittar en lösning på förhandlingarna om kärntekniska program. Där är vi fully committed, som man säger på engelska. tar också upp en annan viktig aspekt: de MR-kränkningar vi ser i . När man har sådant fokus på det kärntekniska programmet och att inte får skaffa sig kärnvapen finns det en fara att man glömmer att kritisera MR-kränkningar. Det är stor risk för det. Som du säger hänger de ju inte människor i lyktstolpar med hjälp av kärnvapen. Det behövs inte, för det gör de i alla fall. Den kritiken måste vara stenhård. Där får vi inte vika en tum från våra värderingar om människors lika värde och rättigheter och hur okränkbart detta är även i . Historien består av händelser. Men händelserna sker inte av sig själva, vare sig alldeles godtyckligt eller strikt lagstyrt. Händelserna styrs, påverkas och kontrolleras av människor. Det är individer som gör rätt eller fel, som handlar klokt eller övertänkt i stunder av utmaningar eller som agerar galet och själviskt då andra har satt sitt hopp och sin tilltro till den personen. Den som ser bakåt i tiden kan enkelt finna mönster och utvecklingslinjer i det som har skett. Osäkerheten är mer påtaglig för den som spejar framåt mot det som komma skall. Åtskilligt har hänt sedan vi avhöll en utrikespolitisk debatt här i riksdag. har ledamöter och kolleger före mig tecknat bilden av en större global osäkerhet. Det har handlat om allt från medeltida barbari i namn av Isil i till utmaningar i och, inte minst, händelseutvecklingen i vårt eget närområde. har vi exempelvis kunnat följa en remarkabel utveckling i - från folkliga protester på till en president med blod på sina händer som i helikopter flyr österut och därefter genomförda demokratiska val som följts av de öppna strider vi nu får rapporter om. Vi har kunnat se hur ett annat land - - både har trupp och för in vapen i . Låt oss konstatera en sak: Det finns ett före den illegala annekteringen av , och det finns ett annat efter den illegala annekteringen av . Det har skapat ett nytt säkerhetsläge i vårt närområde som riskerar att påverka oss . Det kräver också att vi vidtar våra mått och steg. Vi ser det i form av ett helt nytt agerande genom övningar, närvaro och kränkningar i vårt närområde. Det handlar om aktiviteter i luften, på vattnet och under vattnet. Det handlar om rena provokationer, exempelvis det som har riktats mot i form av bortförandet av en polis in på ryskt territorium. Det handlar om lögnen och historieförfalskningen som effektiva vapen. kunde dessutom främmande undervattensverksamhet konstateras i skärgården utanför vår huvudstad . Det är detta vi måste forma vårt eget försvar och vår egen säkerhetspolitik utifrån. Då känns den nuvarande regeringens utrikespolitik som frånvarande och rätt disträ. Malkulorna har rasslat till i lådan då positioner, formuleringar och ideologiska hållningar har dragits fram . Ett tydligt tecken på detta är ett reflexmässigt avfärdande av våra propåer om en Natoutredning. Det görs av personer som i andra sammanhang berömmer sig av att vara samförståndsinriktade. Men det är inte genom de vackra talen och formuleringarna denna ministär ska dömas, utan genom dess handlingar. Utrikesministern var för sedan på besök i , då dörrarna har stängts för intressanta möten i . Och i går uppmärksammades . Allt detta kan ses som intressant. För egen del skulle jag vilja se en utrikes- och säkerhetspolitik som också förstår allvaret fullt ut i närområdet. När har vi exempelvis ett besök av president från här i ? Det skulle gärna kunna vara vid ett möte arrangerat av med inbjudan till våra nordiska och baltiska vänner och grannar. Det vore intressant att veta vad han gör för bedömning av läget. Förhandlingar ska nämligen nu föras i om idéerna för en plan för . Jag hoppas att den är en tydlig röst för att och dess folk och statsledning inte ska ställas inför fullbordat faktum dikterat av andra länder och deras villkor. Det är uppenbart att intressen är att realiteter fullbordade på marken också ska komma till uttryck i att omvärlden accepterar att deras intressesfär vidgas.