· H3C120151112fs · 2015-11-12 14:00:43 — Men om öppnar för ett annat synsätt i dessa frågor välkomnar regeringen mer än gärna de inspel som kan komma från . Jag vänder mig till utbildningsminister . Efter Alliansens initiativ presenterade regeringen ändrade direktiv till . De ursprungliga direktiven skapade stor oro hos företagare inom vård och omsorg samt inom utbildningsministerns eget ansvarsområde. De blev osäkra på om deras företag skulle kunna finnas kvar eftersom regeringen ville utreda om vinster skulle förbjudas. Med de tilläggsdirektiv som regeringen har presenterat har man tagit tydliga steg i rätt riktning. Det kanske viktigaste är att landstingen inte längre ska kunna avstå från valfrihet i primärvården. Det är dock synd att regeringen inte tog tillfället i akt att staka ut en mer konstruktiv riktning för utredningen. Det skadliga huvuduppdraget finns kvar. Man fokuserar fortfarande på vinster i stället för på kvalitet. Branschen känner därför fortfarande stor oro. Jag frågar därför utbildningsministern: är egentligen regeringens budskap till välfärdsföretagarna? Regeringen gör ett stort antal insatser för att stärka kvaliteten inom välfärdstjänsterna skola, vård och omsorg. Framför allt handlar det om att bryta år av skattesänkningar som har lett till mindre resurser till dessa verksamheter genom investeringar i skola, vård och omsorg. Dessa investeringar görs på ett sådant sätt att de ska komma de elever, de brukare av äldreomsorg och de patienter till del som finns i såväl offentlig som enskild driftsform. Investeringarna höjer kvaliteten. I ett gemensamt finansierat skattesystem är vår ingång att de pengar som läggs in i verksamheter också ska komma elever, patienter och brukare till del. Därför ser vi helst att vinster återinvesteras i verksamheterna, i varje fall vinster som kommer från våra gemensamma skattepengar. Innan utbildningsministern blev minister sa han att det är kvaliteten i verksamheten som är det viktiga, inte vad det står för skylt på dörren. I synnerhet i dessa tider känns det oansvarigt att lägga tid och resurser på förslag som inte har stöd i riksdag. Ännu allvarligare är att det skapar stor oro i den välfärd som vi, precis som ministern påpekade, så väl behöver. Mot denna bakgrund och mot bakgrund av vad ministern har sagt kan man fråga sig i vems intresse regeringen klänger sig fast vid vinst- och formfrågor i stället för kvalitetsfrågor. Anser ministern att det är rimligt att regeringens samarbetspartner ska kunna sätta en hel bransch i gungning när det inte finns stöd för det i ? Man kanske ska fundera lite över vem som klänger sig fast vid vinstfrågor. Vi har beaktat tillkännagivande och gjort förändringar i direktiven till . Det är ett sätt för oss att vara lyhörda för åsikt. Grundåsikten kvarstår dock. Vi tycker att de skattepengar vi ger till ett sjukhus, till ett äldreboende eller till en skola ska komma patienterna, brukarna och eleverna till del. Då bör de inte försvinna ut i vinster som placeras i skatteparadis eller någon annanstans. Min fråga om skolan går till statsrådet . Jag väljer att följa upp en tidigare frågestund då jag ställde en fråga till statsrådet . Jag gör detta mot bakgrund av den dramatiskt förändrade situationen sedan den frågestunden. Jag frågade då hur gymnasieskolan skulle klara av tillströmningen av nya skolelever taget i beaktande den flyktingström som tog emot. Vad jag minns gav statsrådet lugnande besked. Efter detta har antalet flyktingar flerdubblats, och statsrådet har offentligt sagt att gränsen är nådd. Med beaktande av de förändrade förutsättningarna ställer jag ungefär samma frågor igen: Finns det en plan för att ta emot alla de förväntade nya eleverna i våra skolor? Vet vi hur många som kommer ? Jag och min kollega är djupt imponerade av hur rektorer och lärare nu kavlar upp ärmarna för att ge de barn som kommer direkt från krig och flykt en möjlighet till en god skolgång. Allt går inte lika snabbt som det har gjort tidigare. tar det innan barnen kommer in i skolan, och det är såklart i sin ordning när det kommer betydligt många fler från en värld i brand än vad det har gjort tidigare. Men jag är övertygad om att vi kan och kommer att klara det. Det kommer dock att kräva mer resurser i form av pengar, och fattades ett beslut att överföra knappt 10 miljarder till kommunerna. Det kommer också att kräva resurser i form av lärare. Här har vi ett gemensamt ansvar att se till att vi får fler lärare och att vi utnyttjar de lärare vi har på bästa sätt genom att de får ägna sin tid åt undervisning. Vi kan också öppna upp för fjärrundervisning i modersmål. Här har regeringen genom fattat beslut om ett direktiv till en snabbutredning. Vad bra, statsrådet ! Mina följdfrågor handlade just om pengar och lärare, och det tog ju statsrådet upp. Hur kommer detta att påverka kommunernas ekonomi? Kommer resurserna i kommunerna över huvud taget att räcka till? Det är redan nu tjockt i många kommuner. Hur blir det med svenskundervisningen? Ingen av de nya eleverna kan svenska, och det behövs en mängd lärare. Det är en enorm påfrestning. Ja, det är en enorm utmaning. Statsministern har beskrivit det som den största humanitära insats vårt land gjort sedan slut. Jag tror att det är en helt korrekt beskrivning av det som sker. De som gör denna insats är till stor del rektorer och lärare. Vi behöver fler för att klara det, och vi behöver samla och använda resurserna smart för att klara det. Vi måste se till att lärare får använda sin tid till just undervisning. Vi måste kunna använda lärare bredare genom fjärrundervisning, inte minst lärare i modersmål. I utredningsdirektiven som beslutades finns också en förutsättning att titta på om vi ska ge samma möjlighet till fjärrundervisning i svenska som andraspråk. Det är ju ett viktigt ämne för de elever som kommer . Ser vi om hörnet vet vi att de flesta av kommuner har behov av en växande befolkning för att klara att finansiera skolan långsiktigt. Lyckas vi med detta förebygger vi framtida ekonomiska försörjningsproblem, inte minst för svenska skolan. Det är nu det avgörs, och om vi lyckas så lyckas vi med något som faktiskt förebygger framtida problem. Min fråga går till statsrådet . går hundratusentals människor i arbetslösa, och många av dem är ungdomar. finns det inom flera branscher ett växande behov av yrkesutbildad arbetskraft. Störst är behovet inom vården och äldreomsorgen. Men också inom byggsektorn, servicesektorn och industrin väntas brist på människor med yrkesutbildning. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att fler, inte färre, elever söker sig till gymnasieskolans yrkesprogram, men så har inte varit fallet. har allt färre sökt sig till gymnasieskolans yrkesprogram, vilket är allvarligt. Vad vill statsrådet göra för att stärka gymnasieskolans yrkesprogram och dess attraktionskraft? Det arbetsår vi har bakom oss på kan sammanfattas som så att vi kraftigt har prioriterat yrkesutbildningarna rent generellt, för vi vet att de som läser en yrkesutbildning enkelt får jobb. Det är viktigt både för den enskilda individen och för kompetensförsörjningen på arbetsmarknaden. Startskottet för en bra bana inom ett yrkesliv kan vara att läsa ett yrkesprogram på gymnasiet. Då måste vi se till att samverkan mellan skola och arbetsmarknad blir bättre, vilket regeringen redan har påbörjat en resa mot. Vi behöver se till att de elever som läser yrkesprogram blir behöriga till högre studier, vilket är en faktor för ett livslångt lärande men också för en ekonomi med god omställningsförmåga. Framför allt måste vi tala väl om dessa utbildningar och säga att de är framtiden för många elever. Jag tackar för svaret. Jag tycker att det är glädjande att vi har en regering och ett statsråd som har en annan syn på gymnasieskolans yrkesprogram. Under den tidigare regeringen spreds en bild av att yrkesprogrammen inom gymnasieskolan var till för skoltrötta elever, trots att utbildningarna inom dessa program har en hög kunskapsnivå. Jag tackar för det. handlar det inte bara om att fler ska söka till gymnasieskolan utan också om att fler ska fullfölja gymnasieskolan. Det finns en stor utmaning när det gäller att få fler ungdomar att fullfölja sin utbildning. Min fråga är: Vad vill regeringen göra för att fler ska fullfölja sin gymnasieutbildning? Tack igen, . Dessvärre har regeringen ärvt en skolsituation där inte bara PISA-resultaten faller mest i hela den industrialiserade världen utan där också drygt en femtedel av eleverna inte klarar av skolan, det vill säga att de aldrig går ut gymnasiet. Det är en dubbel problematik. Dessa elever får inte de kunskaper de behöver för att klara sig i livet, och de löper också dubbelt så stor risk att hamna i arbetslöshet. Där finns en direkt korrelation. Det regeringen vill göra är bland annat att satsa på yrkesprogrammen. Vi vet att alldeles för många av de elever som läser på dessa program inte fixar sin skolgång. Genom att se till att eleverna får bättre stödåtgärder via bättre samverkan med arbetslivet, så att de ser vad deras utbildning leder till, höjer vi motivationen. Då tror vi att skolan kan utvecklas. Jag har en fråga till statsrådet . uppmärksammades det återigen i ett reportage, i , att tusentals svenskar är skuldsatta för evigt - så kallade evighetsgäldenärer. Trots att det finns en lag om skuldsanering i är det väldigt många som är svårt skuldsatta . I reportaget framkom att åtminstone 25 000 svenskar fortfarande har stora problem med skulder som härrör bostadskrasch och finanskris. Det finns ingen gräns för hur gammal en fordran kan vara. Det finns skrämmande exempel på människor som tvingades sälja sina bostäder med förlust, med miljonskulder som följd. Mot bakgrund av detta är min fråga till statsrådet : Hur ser du på denna utveckling, och vilka åtgärder avser du och regeringen att vidta för att människor ska kunna ansöka om skuldsanering och komma ur sin situation? Regeringen ser med stor oro på utvecklingen när det gäller kreditutvecklingen och framför allt överskuldsättning. Det handlar både om att alltför många människor har suttit fast i skuldsättning och om att allt fler människor tyvärr hamnar i kronofogdens register och skuldsättningsproblematik. Detta kan få stor inverkan på familjens situation och de barn som eventuellt finns där men också på hela samhällsekonomin. Samhället gör ganska stora förluster när människor inte kan vara aktiva i ekonomin. Regeringen har därför tagit fram en strategi mot överskuldsättning, som finns i den budget som ligger på bord. Strategin handlar om både förebyggande åtgärder, såsom att öka kunskapen och det regionala arbetet för att hjälpa människor som hamnar i skuldproblematik, och rehabiliterande åtgärder, såsom att ge fler människor en möjlighet att få skuldsanering, söka upp människor som skulle kunna få hjälp med skuldsanering och öka engagemanget hos finansinstituten. Jag tackar för svaret. Jag känner till strategin för att motverka överskuldsättning. Jag tycker att den är bra, och jag tror säkert att vi kommer att kunna komma överens om många av idéerna där. I en rapport som myndigheten lämnade talas om att 28 000 individer troligen skulle vara berättigade till skuldsanering om de ansökte. har ett projekt med viss uppsökande verksamhet, och det är bra. Jag hörde statsrådet tala om flera förslag och om de stora förlusterna för samhället, men finns det några konkreta åtgärder för att hjälpa evighetsgäldenärerna som statsrådet kan berätta om ? Regeringen arbetar aktivt med dessa frågor. En av de åtgärder vi har vidtagit redan nu är att i den budget som ligger på bord kraftigt öka resurserna till så att den kan arbeta med överskuldsättning och ge möjlighet till skuldsanering. Det handlar mycket om ett uppsökande arbete och om att få tag på alla som skulle ha rätt till skuldsanering men som inte vet om det eller inte har kapacitet att ta de kontakter som behövs. Det handlar om till detta arbete , och sedan ökar det till . Regeringen jobbar också med ny lagstiftning som ser över skuldsaneringslagen för att göra det möjligt för fler att få hjälp och så att man kan gå in tidigare. Det ska inte behöva ta så att gå in med insatser. Vi jobbar med att effektivisera myndigheternas arbete och se till att regelverk och lagstiftning är på plats, men vi har också möjlighet att jobba långsiktigt. Vi tittar till exempel på preskriptionstid för lån, vilket är ett system som finns i andra länder och som möjligen kan bli aktuellt om åtgärderna inte visar sig fungera. Som vi hörde är det för COP 21, det stora klimattoppmötet. Men redan nu pågår generalkonferens i , där för övrigt utbildningsministern har varit och hållit flera uppskattade inlägg. jobbar mycket med utbildning för hållbar utveckling, vilket är ett sätt att försöka medvetandegöra fler om utbildningens betydelse och den viktiga nyckel den kan vara till att fler får upp ögonen för den framtid som kan vänta kommande generationer. har tagit ett långt steg, och vi har en ledartröja. Vi har skrivit in i alla våra styrdokument, från förskolans läroplaner till högskolelagen, att vi ska jobba med detta. Men sedan är vi väldigt dåliga på att följa upp. Min fråga går till utbildningsministern. Kan detta vara ett viktigt grepp för att utvärdera effekterna av utbildning? Herr talman och ! Utbildningsministern teaterviskade till mig att jag skulle ta frågan då jag har arbetat med detta under det år som gått. Jag medverkade även vid i , apropå detta tema. Jag håller helt och hållet med om ambitionen och problembeskrivningen. Detta är en fråga som är angelägen om vi ska röra oss i en hållbar riktning, och det måste vi ta tag i även i vårt land. Några av de saker som regeringen redan har gjort på departementet avseende detta är att signalera att själva temat ska in i princip allt arbete som vi gör. Det måste bli en tråd som löper genom alla engagemang vi har. Detta är ingen isolerad fråga utan något som behöver prägla allt vårt arbete. Jag tackar för svaret. Det är väl ändå så, statsrådet, att just detta tema, som jag påpekade, redan finns inskrivet i alla våra styrdokument? har ledartröjan och refereras till som det goda exemplet på hur vi ska arbeta för att bli duktigare på hållbar utveckling. I det läget tycker jag att vi har ett särskilt ansvar för att försöka gå vidare för att se: Gör vi rätt saker? Vi vet vilket mål vi vill uppnå. Vi vet att alla 194 medlemsländer vill nå samma mål, en hållbar utveckling. Men då måste vi också veta om vi gör rätt saker eller om vi måste skruva i systemen för att snabbare eller bättre kunna nå målet. Därför hoppas jag att statsrådet kan ta till sig vikten av att vi nu får följa upp och utvärdera de styrdokument som finns. Tack igen, ! Det är riktigt att den här frågan ingår i många styrdokument men inte alla. Vi håller på att se över var man kan komplettera. Bara för att nämna ett exempel: Våra entreprenörskapssatsningar är inte fokuserade på detta. Så var det innan - det togs bort av den förra regeringen. Jag tror däremot att vi behöver få bättre uppföljning av frågan för att veta var vi står och vart vi behöver röra oss . Min fråga vill jag ställa till finansmarknads- och konsumentminister . Den handlar också om hållbar utveckling. För att vi ska nå miljömålen och för att vi också ska nå en rättvis värld behöver vi göra många insatser. Bland annat är det viktigt att påverka produktion och konsumtion av varor. En klar majoritet av svenska folket tycker att det är en viktig fråga och vill också handla hållbart, både socialt och miljömässigt. var det en unik ökning: mer av ekologiska varor i . Trots det är det av livsmedlen som är ekologiskt producerade. Min fråga till statsrådet handlar om vilka tankar det finns för att öka den andel livsmedel som är hållbart producerad. Tack, , för en viktig och central fråga. Det är uppenbart att det finns ett starkt tryck och önskemål från konsumenterna att kunna göra mer. Man använder de verktyg som finns. Man använder miljömärkning, man köper gärna ekologiskt och man köper rättvisemärkt för att öka den sociala hållbarheten. Ett problem som många konsumenter känner är att de inte har tillräckligt mycket verktyg, inte tillräckligt mycket information för att kunna fatta de väl genomtänkta beslut som man vill fatta, helt enkelt för att påverka världen i positiv riktning. Vi tittar på hur vi kan förbättra möjligheterna för konsumenterna, till exempel genom Miljömärkning som arbetar med att se över sin redovisning. Men det handlar också om att se om det finns möjligheter att ge incitament och stöd för att öka till exempel produktionen av hållbart producerade produkter. Jag vet att det är en del av den livsmedelsstrategi som landsbygdsministerm håller på att arbeta med. Där tittar vi också på hur vi kan göra det lättare för bönderna att ställa om till ekologisk produktion. är efterfrågan på ekologiska produkter ofta större än tillgången. Kan vi skapa en bättre matchning är det bra. Tack för svaret! Jag undrar också: Den strategi som regeringen avser att ta fram, hur kommer den att stödja? Kan statsrådet ge några exempel på vad den strategin kan innehålla? Vilket tidsperspektiv har regeringen för att ta fram strategin? Den strategi som hänvisar till är en strategi som vi aviserar i årets budget men som är tänkt att levereras i nästa års budget. kommer vi att arbeta med en strategi för hållbar konsumtion, just för att se hur vi från politiskt håll - från regering och riksdag - kan hjälpa konsumenterna att vara så aktiva som vi alla vill vara. Det handlar framför allt om de områdena där vi vet att det finns en stor miljöaspekt och en stark social aspekt: transporter, boende, livsmedel och så vidare. Men vi tittar också på den utveckling som kommer mycket snabbt, med en omstöpning av konsumentmarknaderna. Där pratar man till exempel om cirkulär ekonomi, att kunna arbeta med att sluta kretsloppen och hitta nya affärsmodeller. Det handlar också om delandets ekonomi, där vi i alltmer ökande grad börjar dela med oss av våra varor och tjänster. Det är en mycket positiv effekt som ger sociala möjligheter - man knyter närmare nätverk och lär känna varandra och sina grannar - och som också ger nya möjligheter att minska resursåtgången och effektivisera resursanvändningen. Här finns det stora möjligheter. Jag har en fråga till statsrådet . Situationen runt om i kommuner är på många håll och kanter ganska ansträngd, och man jobbar hårt med många utmaningar för att klara av den situation som uppstår med många nyanlända. Bland annat har många kommuner stora utmaningar i att anställa sfi-lärare för att möta de behov som finns. I en intervju med sa statsrådet: "Vi jobbar generellt med att stärka läraryrkets attraktivitet genom att höja lärarlönerna". Det sa hon som svar på en fråga om hur man ska se till att det kommer ut fler sfi-lärare. Problemet är att sfi-lärarna inte ingår i regeringens lärarlönelyft. Ska man tolka statsrådets svar på frågan i så att regeringen nu har bytt uppfattning och breddar lärarlönelyftet till att gälla även sfi-lärare? Om det är så, vilka ytterligare yrkeskategorier, bland annat komvuxlärare, förväntas också ingå i den nya breddningen? Tack, , för frågan! När jag blir citerad vill jag gärna bli citerad på ett korrekt sätt. Det är sant att jag har sagt det jag sa i det sammanhanget, i den artikeln. Men vad jag refererade till var att den lärarlönesatsning som vi gör primärt handlar om och gymnasieskolan. Däremot gör vi enskilda satsningar för att rekrytera fler lärare till just sfi-lärare och för att ge fler möjlighet att bli behöriga sfi-lärare så att de som går igenom en sådan svenskundervisning ska få en så kvalitativt bra undervisning som möjligt. Det är intressant att statsrådet hävdar att hon är korrekt citerad men ändå inte korrekt citerad. Citatet är väl antingen korrekt eller inte korrekt? Jag tycker att det är anmärkningsvärt att regeringen hävdar att man gör satsningar på sfi-lärarna när sanningen är att man gör det mindre lönsamt att bli sfi-lärare relativt andra läraryrken i ett läge när behovet av sfi-lärare är stort. Den student som funderar på att bli antingen sfi-lärare eller svensklärare på eller gymnasiet får av regeringen en bonus i lön om den väljer att inte bli just sfi-lärare. Ser inte regeringen att det finns en stor utmaning i det man gör och att det lärarlönelyft man har tagit fram skapar en situation i klassrummet och för lärarna där många av de absolut viktigaste yrkeskategorierna just nu tyvärr försvinner bort från skolan? Vi tvingar helt enkelt bort människor från yrken där vi absolut mest av allt behöver dem. Borde inte regeringen inse sitt misstag - att man kanske inte ska gå in och kladda och kludda i enskilda lönesatsningar för enskilda yrkesgrupper - och backa det beslutet och i stället jobba bredare? Tack än en gång för frågan! Ja, resurserna är ändliga. Regeringen väljer att prioritera framför allt och gymnasieskolan, eftersom vi vet att det kommer att saknas drygt 65 000 lärare på det området. Det är en stor problematik för kvaliteten i skolan. Jag tycker dock att det är anmärkningsvärt att jag får frågor kring detta just från moderat håll där man över huvud taget inte har den sortens satsningar på lärarlöner. Det handlar om en grupp akademiker som har studerat länge och gjort stora satsningar på sin skolgång. Men väljer att inte belöna dem för den investering som de har gjort och för den betydelse som de har för den framtida svenska skolan. Min motfråga är egentligen: Vad ämnar göra för att komma åt lärarbristen? Men den diskussionen får vi ta vid ett annat tillfälle. Jag vill ställa en fråga till utbildningsminister . kommuner och skolor står nu inför en stor utmaning när vi har väldigt många nya elever som behöver gå i skolan och få en skolplats. friskolor har mycket positivt meddelat att de vill vara en stor del i detta och inkluderas i arbetet med att skapa och starta fler nya skolor så att alla våra elever i kan få en bra skola. Men det regeringen har gjort tidigare är att i sin utredning säga att man vill fokusera på förbud mot just friskolor, i och med det kommunala vetot. Min fråga till ministern är därför: Varför väljer man att fokusera på att förbjuda skolor i stället för att låta alla skolor oavsett huvudman vara med och se till att vi få fler utbildningsplatser till våra elever? Nej, , du vet att vi inte har någon politik för att förbjuda skolor. Däremot tycker vi att det är rimligt att man när man etablerar en skola gör ett avtal med den kommun som man etablerar skolan i så att kommunen klarar av att ta det helhetsansvar som det svenska huvudmannaskapet innebär för skolan. Då ställer vi särskilda krav på de skolor som är kommersiellt drivna. Inga regler ska förändras för icke-kommersiella skolor. I det läge som vi är i nu är jag också mycket glad att friskolor vill vara med och ta ansvar för att möta nyanlända elever. Skolor som inte har kö till sina platser kan redan nu välja att kontakta sin kommun och erbjuda hjälp i arbetet med att ta emot nyanlända och samordna det med kommunen. Den möjligheten finns för alla de friskolor som inte har kö till sina platser. När det gäller de friskolor som har kö ser vi på hur reglerna fungerar, och behövs det kommer vi att förändra reglerna. Det är vi överens om för att också de ska kunna hjälpa till och ta ett ansvar för nyanlända elever. Den bedömning som ministern pratar om, att man behöver se över i kommunerna om det finns ett elevunderlag och att situationen för skolorna fungerar, görs . Att ge kommunerna, som inte alltid är opartiska i de här sammanhangen, möjligheten att lägga sitt veto mot uppstarten av nya skolor är helt fel fokus. I stället hade regeringen kunnat välja att lägga tid och energi på att få fram fler skolor och fokusera på det. Jag kan konstatera att man väljer att inte göra det, och det är tråkigt. Jo, det gör vi. Det finns ingenting som är så prioriterat som att få fram fler skolplatser, fler lärare och bättre möjligheter att ta emot de många nya elever som kommer till .