· H2C120150211ud · 2015-02-11 09:01:15 — Jag hoppas att utrikesministern ställde sådana krav till . Det är inte trovärdigt att säga att terrorism ska leda till konsekvenser om man betalar bistånd till en myndighet som belönar terrorism. Jag upprepar att vi måste arbeta på alla tre spåren. För det första måste vi arbeta på det politiska spåret för att lösa konflikter som faktiskt ger upphov till jättestora flyktingströmmar. För det andra måste vi arbeta med det humanitära stödet som vi ger till inte minst situationen i och . Och för det tredje måste vi lagstiftningsvägen, på alla preventiva och andra vägar också hantera situationen i vårt eget land när det gäller att förhindra dem som ska åka och strida. Jag tycker att ska ta debatten direkt med . Jag kan inte återge exakt vad har sagt, men jag dömer efter vad hon gör och det viktiga arbete som hon utför, till exempel att öppna en hjälplinje för dem som är oroade för att deras barn, släktingar eller vänner ska åka för att strida med Isil. Vi ska fortsätta agera på alla de spåren och i alla våra politiska och bilaterala kontakter med länder understryka att vi inte vill ha våldsam extremism. Jag vill tacka utrikesministern för redovisningen av regeringens utrikespolitik. Regeringen beskriver att vi lever i en ödesgemenskap, och ett oroligt närområde omtalas. Utrikesministern och regeringen säger sedan i sin deklaration att säkerhetspolitik ligger fast. Vi som satt i den här kammaren kunde höra: "Den svenska militära alliansfriheten tjänar alltjämt vårt land väl. Den skapar en god grund för ett aktivt ansvarstagande för såväl vår egen som andras säkerhet. ska inte söka medlemskap i . En modern svensk säkerhetspolitik byggs i stället på ett ökat samarbete inom , , EU och FN." Det var då. heter det kort och gott att säkerhetspolitiska linje ligger fast. Hot mot freden och vår säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder. är inte med i någon militär allians. Det har skett en förändring. Det tror jag att alla kan uppfatta. Det blir naturligtvis spännande att följa resan från till , , med en regering som vill hävda att säkerhetspolitiken ligger fast. Regeringen säger sig vilja bjuda in till blocköverskridande samtal om de breda säkerhetsutmaningarna för . Det låter väl trevligt. Kanske väntar breda samtal och studiecirklar också i vårt land. Det låter också trevligt. Frågan till utrikesministern och regeringen måste vara: Varför inte bjuda in till samtal om de säkerhetspolitiska luckor som vi har och som också påverkar vår omvärld, baltiska stater med flera, innan man fattar beslut om militära insatser? Jag börjar undra om det är en del minnesförluster. Vi stod här och diskuterade säkerhetspolitiken. Jag kunde inte ha varit tydligare; ingenting har förändrats , och ärade ledamöter. I den utrikespolitiska deklarationen, som ska innefatta allt från FN-förhållandet till situationen i olika delar av världen, markerar vi och tar också ett större grepp. Ingenting har förändrats , , om det ens var . Det var i alla fall . Vad vi tycker var då alldeles tydligt. I en orolig tid är det viktigt att regeringen inte svajar när det gäller säkerhetspolitiken eller utrikespolitiken. Ni vet var vi står. Ända sedan regeringsdeklarationen har vi varit konsekventa i vår syn på det här. Det som vi behöver göra och som vi nu bjuder in till i utrikesdeklarationen är ett samtal om det bredare perspektivet. har vi egentligen bara hört ett enda förslag från oppositionen. Det är något som de inte lyckades i regeringsställning. Det är att göra en utredning om Nato. I övrigt ser utmaningarna mycket mer komplexa ut och behöver diskuteras gemensamt, allt från klimatfrågan till pandemier runt om i världen. Det är det som vi menar att vi behöver prata om gemensamt. Natopolitiken och vår inställning till den ligger fast. Det markerade jag för bara när jag läste upp utrikesdeklarationen. Det låter betryggande att regeringen inte ändrar sig . Men låter det olika, från att regeringen läste upp sin regeringsdeklaration till utrikesdeklarationen. Det är inte bra. Men det säger något om regeringens förhållningssätt. Jag har svårt att förstå varför man vill bjuda in till breda samtal om pandemier men att vi inte blir inbjudna till samtal för att diskutera det viktiga uppdraget att säkra vår säkerhetspolitik så att vi i den delen når en överenskommelse för framtiden. Jag kan inte undgå att också fråga om den feministiska utrikespolitiken som tar sig olika uttryck. Jag är nyfiken på att höra på vilket sätt. Vilka kvinnliga ledare i mötte statsministern på sitt besök i unionen? Jag har försökt utreda, men jag har bara hittat manliga så här långt. Som vanligt handlar ingenting om sakfrågan. Det handlar om hur mycket vi säger eller vilka meningar vi använder. Det finns ingenting i sakpolitiken som vi kan diskutera när det gäller det säkerhetspolitiska. Vi bjuder in till samtal. Vi gömmer inte Natofrågan i en utredning. Vi säger i stället: Låt oss diskutera det öppet, föra ut det till debatt och diskussion bland hela svenska folket som ett av de element som behövs för att kunna resonera om säkerhetspolitiken, både brett och snävt. Vi behöver diskutera hur vi samarbetar med andra och hur vi ser framtiden utvecklas. Men vi ska inte gömma det i en utredning som jobbar bakom lyckta dörrar, utan vi kan väl föra ut det till svenska folket, till diskussion. Det har vi alls ingenting emot. Det är vårt svar på frågan om att vi behöver mer kunskaper. meddelade redan i sin allra första intervju att hon avsåg att föra en feministisk utrikespolitik. Det var oerhört välkommet. Det finns ett enormt behov i världen av en tydlig svensk feministisk röst. Det var befriande att få höra att utrikesministern visade upp ett så tydligt engagemang för kvinnors rättigheter, inte minst med då kvinnors rättigheter förpassades till bisatser och delegerades till biståndsministrar. Men har det gått med som utrikesminister, och vi börjar vänta på att retoriken om en feministisk utrikespolitik också ska omsättas i konkret handling och konkreta initiativ. Jag lyssnade nu på deklarationen, och det egentligen enda skarpa konkreta förslaget från regeringen var en särskild EU-representant för jämställdhet och genomförandet av resolution . Gott så, men en feministisk utrikespolitik måste ju betyda något mer. Det finns i synnerhet ett område där det har varit ganska svårt att se den feministiska utrikespolitiken. Det handlar om den nya regeringens relationer till . Handelsminister hade varit handelsminister innan han åkte till diktator kung minnesceremoni. Regeringen har valt att lyfta fram som en av sina mest prioriterade exportmarknader i sin nya exportstrategi. har meddelat att regeringen avser att omförhandla och förlänga det militära samarbetsavtalet med - alltså ett militärt samarbetsavtal med ett av de länder på jordklotet som tydligast och mest systematiskt kränker kvinnors rättigheter, inte bara i sitt eget land. Man understöder också Islamiska statens terror i . Vi kan se hur konsekvent inom bland annat FN-systemet motverkar nästan allt det som sa i sin deklaration. Så frågan är: På vilket sätt bidrar ett militärt samarbetsavtal med till en feministisk utrikespolitik? Så bra att jag får chans att förklara att en feministisk utrikespolitik för det första handlar om en analys av hur verkligheten ser ut. För det andra handlar det om en metod för att se till att kvinnors och flickors rättigheter bevakas i alla olika politikområden när vi fördelar resurser, när vi ser på representation och när vi ser på frågor om till exempel lagstiftning och rättigheter. För det tredje kan det också handla om specifika områden och förslag. Dit hör att vi just nu inom hela utrikesförvaltningen gör en sådan inventering. Jag var i där av alla flickor blir bortgifta. Det kan röra sig om där vi nu försöker undersöka om vi kan hjälpa till med experter som kan bistå regeringen i . Man kanske också upptäcker krigsbrott som begås mot just kvinnor, och då behövs det speciella insatser för det. Det är självklart att politiken i är långt ifrån en feministisk politik. Framför allt kränks ju kvinnors rättigheter. De får inte ens köra bil. Man piskar bloggare, och man har en kungafamilj med absolut makt. Då är det klart att vi inte kan använda något annat ord än diktatur, och det stämmer väldigt dåligt med det som är våra avsikter med export av i det här fallet krigsmateriel. Därför har vi, som ni vet, en utredning som ska komma med sitt betänkande . Vi har dessutom sagt att vi ska se över samförståndsavtalet med , och det arbetet pågår just nu i . Jag har en djup respekt för både erfarenhet och engagemang när det gäller kvinnors rättigheter. Jag misstänker att inte är den i regeringen som hårdast driver på för en förlängning av det militära samarbetsavtalet med . Men faktum kvarstår att här företräder en regering som säger att man ska titta på möjligheterna att omförhandla och fortsätta med ett militärt samarbetsavtal. För mig är det svårt att få ihop hur man i en feministisk regering ens kan överväga att förlänga ett militärt samarbetsavtal med . Vad är det för feministisk analys som ligger bakom en förlängning av avtalet? Vad är det för feministisk metod som ligger bakom detta? Man kan tänka att det är bättre med lite feminism i några länder än ingen feminism alls. Men problemet för blir med vilken trovärdighet hon ska prata om kvinnors rättigheter och feminism runt om i världen, om fortsätter att samarbeta militärt med diktaturen . har du redan förutsett vad resultatet ska bli, . Jag tycker att uttalandena har varit väldigt tydliga både från statsministern och från alla oss som har deltagit i den här debatten om vad vi tycker om och hur dåligt det här stämmer med våra avsikter med krigsmaterielexport och annat. Det är därför som vi ser över avtalet. Vi gör det just , men har redan beskrivit vad han tror kommer ut av det. Låt nu regeringen få hantera den här frågan, så återkommer vi med ett exakt besked utifrån vår avsikt att se till att vi stärker de demokratiska faktorerna också när det gäller vår handel inklusive handeln med krigsmateriel. Utrikesministern efterfrågar sakpolitik. Här kommer ett exempel på det. I utrikesdeklarationen hör vi vackra ord om att dina öden är mina öden, och att andras öden är våra. Men hur är det med öde, den oppositionella bloggaren som kritiserat ledning på internet och som är dömd till tusen piskrapp? Är öde också regeringens öde? I så fall bör samarbetsavtalet med avslutas och vapenexporten upphöra, och det bör inte omförhandlas, som vi har hört om här i kammaren. Om är regeringens öde borde också statsminister lära sig att är en diktatur. Mängder av oppositionella fängslas och trakasseras. Ett kritiskt ord mot kungafamiljen kan ge decennier bakom lås och bom. Utrikesministern talar om en feministisk utrikespolitik, men hon går inte från ord till handling. De saudiska kvinnornas öde är i det här sammanhanget inte viktigt. Som kvinna i måste man under hela sitt liv lyda under en man. Hon kan inte ens röra sig fritt på gator och torg. Det ingår inte i regeringens feministiska utrikespolitik. Om det gjorde det skulle man avsluta samarbetsavtalet med . Om man menar allvar med att andras öden är våra öden kan vi inte sätta vapen i händerna på dem som piskar sina medborgare. Då kan vi inte heller prata om omförhandling, utan vi måste sluta att exportera vapen till bödlarna. är vi där igen. vill oppositionen att vi ska genomföra en politik som de inte förmådde att genomföra. Varför avbröts inte det här samarbetet under den borgerliga regeringen? har ett mycket starkt engagemang mot vapenexport till diktaturer. Vi var det första partiet som KU-anmälde samarbetsavtalet när vi satt i opposition 2005, och vi har engagerat oss starkt för att det ska avslutas. Vi har ett stort engagemang för dessa frågor, och det är ett engagemang som vi delar med väldigt många socialdemokrater. Det var med så många socialdemokrater att det räckte för en majoritet på partiets kongress för att införa ett demokratikriterium vid svensk vapenexport. Men regeringen vill inte lyssna ens på partiets egna medlemmar. I högtidstalen hör vi om hur andras öden är våra öden. Men i verkligheten fortsätter vi att sälja pansarvärnsrobotar till en av världens mest hårdföra förtryckare. Om utrikesministern menar allvar med sina vackra ord om mänskliga rättigheter finns det bara en sak att göra, och det är inte att omförhandla utan att sluta exportera vapen till . Jag hörde inget svar på frågan. Varför gjorde ni inte detta när ni satt i regeringsställning? Ni hade på er. I utrikesdeklarationen slår utrikesministern fast att FN:s plats i svensk utrikespolitik ska återupprättas. Det betonas att äntligen åter ska finnas med i FN-operationer. blir det första stora bidraget. Det låter nästan som om vi inte alls funnits närvarande och deltagit i internationella insatser . Men det är ju inte sant. Värt att nämna vore också insatsen i . deltog med nästan 900 svenska soldater, och sex personer fick dessvärre sätta livet till. Det var en insats uppbackad av nio FN-resolutioner och avslutades . I en intervju med statsminister i om FN och den förestående Maliinsatsen bekräftar statsministern att uppdraget, Maliinsatsen, är viktigt för chans till platsen i säkerhetsrådet men menar att det handlar om mer än så. I artikeln säger statsministern: Det är viktigt inte bara ur säkerhetsrådsperspektivet utan också för att vi står upp för FN. Min konkreta fråga till utrikesministern är därför: Vad är beredd att göra för att få en plats i 2017-2018? Tack så mycket för den frågan! Jag tycker att har rätt i det hon säger. Det borde vi ha gjort om vi hade haft mer plats och kunnat nämna allt. Afghanistaninsatsen ska absolut uppmärksammas. Just nu har vi i uppdrag att göra en översyn för att få en utvärdering av insatsen. Jag tycker att du har en mycket viktig poäng i det du säger, , och jag kan bara hålla med. Det är riktigt att det har gjorts FN-insatser tidigare, och i vissa fall fortsätter vi med en FN-insats. Men det handlar om mer än så. Det handlar om ett aktivt intresse och en vilja att delta i FN-samarbetet. Det kräver förstås en arbetsinsats, alltifrån att man tar kontakter med olika länder, eller grupper av länder, för att få veta vilka deras intressen är till hur de ser på sin egen roll i FN-sammanhang. Det är svårt att beskriva det i timmar eller ens i pengar, utan det handlar mer om en arbetsmetod och en insats som vi måste göra. Hur vi bidragit till specifika FN-frågor och sakfrågor är alldeles tydligt. Vi började med att till exempel ge nya direktiv till våra representanter i nedrustningsfrågan. Där valde faktiskt den tidigare regeringen att sätta sig på åskådarplats i stället för att aktivt delta i nedrustningsarbetet. Det är ett exempel på hur vi också skiftar sakpolitik och engagemang. Jag vill betona att det på många sätt är positivt att kandiderar till säkerhetsrådet 2017-2018, men vill här vara tydliga. Regeringen måste verka för en sund kandidatur. Målet, den högt eftertraktade platsen i säkerhetsrådet, får inte på något sätt hämma aktiva, tydliga hållning i frågor som rör mänskliga rättigheter och brott mot internationell rätt. Jag noterar att utrikesministern exempelvis lyfter fram behovet av dialog med och , men var är kritiken mot massarresteringar och begränsningar i yttrandefriheten och religionsfriheten? Var är kritiken mot FN? Var är förslag till en reformering? I jakten på röster får röst inte bli svagare i de här frågorna. Det är helt riktigt. Det är ett väldigt viktigt påpekande att vi också är en kritisk vän av FN. Vi kommer att tillåta oss att när det är nödvändigt kritisera FN för dess tillkortakommanden. Det gör vi i debatten, och det har vi även sagt offentligt. Vårt motto är global commitment and an independent voice, alltså att vi fortsatt ska vara en mycket stark och tydlig röst också när det gäller kritik mot FN-systemet. Men vi vet vad det kan betyda. Vi har sett att en enda röst i säkerhetsrådet kan tippa utgången åt det ena eller andra hållet. Det betyder mycket för till exempel FN-insatser, för situationen i världen och för våra möjligheter att agera på global nivå. Därför är en plats i eftertraktansvärd för . Det är i så fall vi senast hade en plats där. Många länder reagerar och säger att det är dags eftersom vi bidrar på så många olika sätt. Då behöver vi också skaffa oss inflytande. 2014 var ett mörkt år i världen, och 2015 har så här långt börjat mycket dystert. har de säkerhetspolitiska utmaningarna blivit allt allvarligare. Inte sedan det har vi sett sådana fundamentala skillnader när det gäller ideologi, intressen, värderingar och syn på världen. valde EU:s demokratiska modell framför Putins auktoritära och korrupta system. svarade med att annektera och starta ett separatistuppror som de sedan har understött med trupper och materiel. Den ryske presidenten visade att han inte respekterar den europeiska ordning som gällt sedan och som stadgar att gränser inte får ändras med våld. ska , , och mötas i för att försöka hitta en lösning på konflikten. Förutsättningarna att lyckas är små. blir läget allt allvarligare. Över 5 000 människor har dött i konflikten och över 1 miljon är på flykt. Vi har ett långvarigt krig i . Vi ser ofattbara härjningar, ett som efter den arabiska våren är i gungning, rebellgrupper på frammarsch i , och i och har Boko Haram mördat och kidnappat tusentals människor. De brutala terroristattackerna i var en fruktansvärd påminnelse om det hot som terrorismen utgör. Vi ser allvarliga humanitära kriser till följd av konflikterna. Antalet flyktingar i världen överstiger sedan 50 miljoner. Kommunismens kollaps och slut skapade ett nytt där det gamla öst-väst ersattes med en gemensam vision om en enad kontinent byggd på liberala värderingar, mänskliga rättigheter och demokrati. Till viss del har den visionen blivit sann, men vi hade hoppats att hela inklusive skulle välja en demokratisk, liberal modell. Det vi nu ser är ideologier av hat och extremism som hotar säkerheten i , och nationalistiska krafter ökar i styrka. I när internationellt samarbete är viktigare än någonsin tycks tyvärr tron på multilaterala lösningar minska. Det är en dyster bild jag målar upp. Men det finns områden där utvecklingen går i rätt riktning. Låt oss hoppas att 2015 blir en milstolpe för utvecklingsagendan och klimatet. Hållbar utveckling och tillväxt är en förutsättning för stabila och demokratiska samhällen. Mänskliga rättigheter, demokrati, yttrandefrihet, internationell rätt och en fungerande rättsstat är värderingar som vi fortsatt måste kämpa för. De är inte bara europeiska värderingar. De är universella. För att göra det måste vi investera i vår egen säkerhet, stärka vår försvarsförmåga, stärka det internationella samarbetet och EU:s röst i världen. Nya politik handlar om frihet och individens rättigheter såväl i de små som i de stora sammanhangen. Det är i de länder där medborgerliga och politiska rättigheter respekteras som marknadsekonomin har kunnat utvecklas och skapat tillväxt och välstånd. Vårt fokus måste ligga på att främja respekten för de rättigheterna för att på så sätt skapa förutsättningar för ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Kränkningar av kvinnors rättigheter är ett av de största hindren för demokrati och utveckling. Först när kvinnor i samma omfattning som män får tillgång till utbildning, förvärvsarbete, äganderätt och skydd mot övergrepp kan ett lands utveckling ta verklig fart. Vi måste därför fortsatt lägga stor kraft på detta område. Situationen för hbtq-personer är i många av världens länder mycket svår. Även om läget långsamt blir bättre på vissa håll finns fortfarande mycket kvar att göra, och där ska vara pådrivande. Att få genomslag för de värden man tror på kräver internationellt arbete, vilket bygger på att man har kompetens och tar ansvar. Det arbetade alliansregeringen målinriktat för, och det ledde till att röst och inflytande i EU och andra internationella sammanhang stärktes. Vi lyckades därför att vi hade en gemensam idé om och strategi för vad vi ville åstadkomma. ska tillhöra kärnan i Europasamarbetet. EU är ett verktyg för att hantera många av våra framtidsutmaningar. Därför är ett starkare samarbete inom EU med ökat fokus på ekonomisk konkurrenskraft, en gemensam röst inom utrikespolitiken samt ett djupare transatlantiskt samarbete det viktigaste för oss. Trots att vi har många effektiva instrument är samarbetet inte tillräckligt starkt. Vi vill därför att fortsatt ska verka för en förstärkt gemensam utrikespolitik. I när i allt högre grad vänder sig mot är det viktigt att EU och fördjupar sitt samarbete. Transatlantic Trade and Investment Partnership, TTIP, kommer att kunna skapa världens största regionala frihandelsområde. Vi vill se att ett sådant ambitiöst avtal mellan och är klart senast under detta år. Nato är en central organisation för säkerhet. Nato har förändrats i takt med att de säkerhetspolitiska utmaningarna i omvärlden har ändrats, och har man ett utvecklat samarbete även med icke-Natoländer, där har blivit ett aktivt partnerland. Alliansregeringen tog viktiga steg för att ytterligare utveckla och fördjupa våra internationella samarbeten. Vi har stärkt vår transatlantiska länk, och vi har utvecklat samarbetet med Nato. Vår säkerhetspolitik - såväl att kunna ge som att ta emot hjälp i händelse av krig i vårt närområde - är i praktiken beroende av Nato. Med tanke på utvecklingen i vårt närområde vill Nya se över de konkreta förutsättningarna för ett svenskt Natomedlemskap. Vi har svårt att se argumenten mot. Vad är det som är så farligt med att ta reda på de konkreta förutsättningarna? FN har unika förutsättningar att samla världens länder kring hållbara lösningar på många av vår tids globala utmaningar. Den normbildning som utvecklats inom FN är grundläggande för det internationella systemet. Men det finns tydliga brister i uppbyggnaden av FN. Som stor givare och med lång tradition av ett omfattande engagemang har en viktig roll att spela i reformeringen av FN-systemet. Vi vill se ett starkare FN som värnar principen om skyldigheten att skydda. FN är också världens samlade utvecklingspolitiska organ. FN behöver ett fortsatt starkt mandat för att driva fattigdomsbekämpningen även efter 2015. kandidatur till stöder vi, men det får inte ske på bekostnad av EU. Det är också den frågan som vi ställer till regeringen. Det kan inte vara så att vi ska driva en kampanj till vilket pris som helst. Sammantaget, herr talman, är det i dagens svåra säkerhetspolitiska läge mer samarbete som krävs, inte mindre. Det är världsvida känt vad mål är och vilka brutala metoder de använder sig av. När det gäller dem som åker och deltar i detta krig och dessa illdåd går det inte att skylla på att man inte visste. Offren i denna konflikt är de oskyldiga människorna och de små barnen som brutalt mördas, anser jag, och inte de som mördar. Jag önskar att vi kunde vara överens om det. nya partiledare uttryckte det så här: Att värvas som krigare för att utöva dödligt våld är också att bli offer. Min fråga till är: Är det verkligen så ser på dem som korsfäster och begraver barn levande, att de är offer? I mina ögon är det de oskyldiga barnen som är offer. Vad är konkreta förslag för att hindra att människor som reser för att delta i terrorism ska ses som offer? Tycker ni då också att ett skattefinansierat stödprogram för IS-avhoppare är en bra åtgärd? Eller ser ni att individen har ett ansvar för sina handlingar och att terrorbrott måste ge allvarliga konsekvenser? Jag är också väldigt nyfiken på hur och ser på uppfattning att regeringens politik inte är tillräcklig i detta avseende. Eller är nöjd med regeringens politik för att vidta åtgärder mot terrorresor? i är inte nöjd med regeringens politik och anser att om man är dömd för deltagande i terrorism ska det kunna leda till utvisning. Är det någonting som kan hålla med om är viktigt för att värna säkerheten i , eller är ni helt enkelt oense inom Alliansen?