· H2C120150129sf · 2015-01-29 14:00:52 — Både statsministern och jag hade förmånen att delta i , ett möte präglat av internationella diskussioner om hur inte minst de europeiska ländernas ekonomier behöver stärkas. Ser man ut över världsekonomin ser man att också pekar på svagare tillväxtprognoser och att euroområdet är en av de regioner där tillväxten väntas bli som svagast. Trots detta har den regering statsministern leder ett lägre reformtempo än någon nytillträdd svensk regering på 1990- eller 2000-talen, som man i budgetpropositionen erkänner att skattehöjningarna slår mot just jobb och tillväxt. De få besked som regeringen har lämnat handlar dessutom om att till varje pris höja skatten på arbete och att rulla ut människor ur arbetskraften igen i form av förändringar i sjukförsäkringsreformen. Min fråga till statsministern är: Hur skapar dessa besked fler nya jobb? Det är alldeles riktigt. Vi var på samma tillställning i , och jag. En sak som jag kunde konstatera i var att det finns en allt större samstämmighet om behovet av en politik som riktar in sig på jämlikhet. säger man inte längre bara att ojämlikheten är ett problem. är det allt fler, inklusive , som säger att jämlikheten är en förutsättning för tillväxten och därmed för resultat i vår ekonomi. Det var precis det som vår budget tog fasta på: Vi måste se till att öka de aktiva insatserna, inte minst för människor som står utanför arbetsmarknaden. Utbildning är en sådan insats. Utbildningsinsatser höjer jämlikheten och ger fler människor möjlighet till att vara attraktiva på arbetsmarknaden. Mycket av våra utbildningssatsningar försvann dock, eftersom de fyra borgerliga partierna valde att fortsätta på gammalt spår, nämligen att sänka skatten. Det är inte framtidens lösning. riksdag fattade ett budgetbeslut , rätt budgetbeslut dessutom. Men tittar vi framåt, och står vi här. När talade i om jämlikhet talade hon om vikten av att ha ett jobb och att ha en stark och inkluderande ekonomi. Detta börjar ju med jobben. Låt oss därför titta på listan över förslag som regeringen tänker lägga fram till nu , alltså den tid vi har framför oss. Tittar vi på propositionslistan ser vi till exempel från sex propositioner. Ingen av dem handlar om hur man stärker företagens villkor. Tittar vi på ser vi hela 16 propositioner och skrivelser på listan, men det enda av förslagen som har en positiv jobbeffekt slåss finansministern med näbbar och klor för att så snabbt som möjligt riva upp. Statsministern har sagt att hela regeringen ska arbeta med jobben. Han ska kräva besked av varje statsråd om ett beslut innebär fler jobb eller inte. Därför vill jag fråga statsministern som ledare för regeringen: Varför lägger inte näringsministern eller finansministern fram några jobbskapande förslag till riksdag? Det känns lite som en déjà vu. Vi hade en liknande debatt för inte så länge sedan här i . Då påminde jag om att bland annat och hennes parti har varit med och röstat ned en budget som innehöll flera förslag med en tydlig strategi för fler jobb. Att sänka skatter är inte den allena saliggörande lösningen, utan här handlar det om fler investeringar i vår infrastruktur. Järnvägsunderhållet måste bli bättre, vilket skulle ha gett fler jobb och stärkt . Det är också, precis som nämner, näringspolitik som måste till, för någon måste ju efterfråga jobb. Sedan är det, inte minst och återigen, och jag upprepar det, utbildning. Regeringen har precis nu suttit och tittat på arbetslöshetssiffrorna. Vilka är det som har det svårast på arbetsmarknaden? Jo, det är de som inte har gymnasial utbildning. Vi hade en rejäl sådan satsning. Ni valde att rösta bort den. Jag tycker att det är oerhört tråkigt, för det ställer fortfarande massor av människor utanför arbetsmarknaden. Vi tänker återkomma, för utbildning är nyckeln. För var jag på besök i i och lät mig då bli inkastad på en restaurang. Jag gick in och satte mig ned. Jag blev lite förvånad när jag såg menyn, för det fanns bara två rätter att välja mellan: fisk och kyckling. Jag stannade kvar och valde fisken. Då fick jag beskedet från restaurangägaren att de tyvärr hade slutat att servera fisk. Anledningen till att jag kommer att tänka på den här historien är agerande i energifrågan. Å ena sidan bjuder man in till breda energisamtal om framtidens energipolitik. Å andra sidan aviserar man hårda straffbeskattningar på kärnkraften, och man har i praktiken nu återinfört tankeförbudet när det gäller förnyelse av kärnkraften. planer och analyser för förnyelse och ersättningsreaktorer har stoppats. Kommer en förnyelse av kärnkraften att finnas med på menyn i de här energisamtalen, eller kommer vi i slutändan bara att kunna välja energipolitik? För det första var det ett faktafel: Det finns inte infört något tankeförbud. För det andra är energipolitiken så bred att det krävs en kommission. Vi måste ha till den nu för att vi ska ha en långsiktig lösning på energin. Jag har pratat om detta . Inte har de förslagen alltid blivit så positivt bemötta, men kommer vi att ha den på plats, och jag tycker att det är oerhört bra. Detta kommer naturligtvis att kräva en diskussion, sist och slutligen, när vi har gjort analyserna, om vilka energislag och vilken mängd av olika energislag vi ska ha. Vad regeringen har för ingångsvärde är känt. Det vet om. Men det är också så att om man sätter sig i en är det i akt och mening att göra upp, och då får vi se vad slutresultatet av detta blir. Det går dock inte att hoppa förbi den första analyserande fasen: Hur ser det svenska energibehovet faktiskt ut, och vad har vi för energislag som kan bidra, just nu och ? Ingångsvärdena hos regeringen är faktiskt inte kända hos mig, inte i alla fall. Gång på gång under valrörelsen försökte den nuvarande oppositionen får svar från om var Socialdemokraterna står i frågan om förnyelse av kärnkraften. Gång på gång fick vi olika typer av floskler och undvikande svar. när man har börjat agera pekar dock allt i samma riktning. Man vill kraftigt höja beskattningen på kärnkraften. Man vill slå undan benen för verksamheten bakvägen. har man gett om att avbryta arbetet med analysen för att förbereda förnyelse av kärnkraften. Mycket tydligare än så kan det inte bli. Frågan är varför i så fall inte är öppen med att man inte ser någon möjlighet att gå vidare med en förnyelse av kärnkraften och komma överens om de frågorna, i stället för att bjuda in till samtal och låtsas som att det här fortfarande finns på bordet. Jag tycker att det är oroväckande också med tanke på framtida tillväxt och sysselsättningen att man sänder ut de här signalerna. Man skapar oro inom industrin, och det kan hämma investeringar och tillväxt i . Detta tycker jag att statsministern borde ta ett större ansvar för. Precis av omsorg om svenskt näringsliv och svensk industri, som behöver ha en långsiktig lösning, har vi baxat det här hit. är vi här. Det är enkelt för att ta reda på vad Socialdemokraterna tycker i kärnkraftsfrågan. Jag har nämnt det själv. Vi menar att kärnkraften ska avvecklas. Däremot är jag fullt medveten om att kärnkraften kommer att spela en mycket viktig roll i svensk energiförsörjning. Detta är ställt utom allt tvivel. När det gäller det förnybara kommer vi att satsa rejält på förnybara energikällor för att se till att vi inte ska behöva ha ett så starkt beroende av ett energislag. Vi vet att andra partier har andra uppfattningar i denna fråga, och det är precis av det skälet som vi måste sätta oss ned. Men det är också av det skälet som vi inte ska börja diskutera hur många terawattimmar vi kan producera med det ena eller det andra energislaget, utan vi måste göra den riktiga analysens steg ett, och det är det som påbörjas snart. har vi stora brister i vår integration. Vägen till det första jobbet är alldeles för lång, och för att nyanlända snabbare ska komma i arbete krävs både riktade åtgärder och generella reformer. En sådan generell reform lyfte den socialdemokratiska arbetsmarknadsministern fram för någon vecka sedan då hon öppnade upp för förändringar i turordningsreglerna i LAS. Det är bra, eftersom dagens arbetsrätt ökar risken och därmed den förväntade kostnaden för att anställa. Dagens system missgynnar särskilt personer vilkas kompetens är svårbedömd, exempelvis nyanlända. Därför är turordningsreglerna i nuvarande utformning ett hinder för integration. Kommer statsministern, likt sin arbetsmarknadsminister, att öppna för en förändring av turordningsreglerna i LAS så att fler nyanlända kan få ett jobb? Arbetsmarknadsministern var väldigt tydlig med att om arbetsmarknadens parter kommer till regeringen med förslag och önskemål om förändring av arbetsrätten finns det all anledning för regeringen att diskutera detta. Men det bygger på att parterna vill dit. Jag vill inte att vi ska börja en diskussion om huruvida människor får jobb eller inte med att fundera på hur man ska få sparken. Det måste rimligen vara bättre att vi funderar på hur man blir så anställbar som möjligt. När vi ska fundera på hur människor som kommer hit, av engagemang och med kompetens i många fall, kommer in i det svenska samhället är det bättre att vi funderar på hur de kvinnorna eller de männen får den bästa språkutbildningen. Därför vill vi exempelvis se till att språkutbildningen kommer på plats redan under asylboendet. Språkutbildning ger bättre kontakt med arbetslivet. Vi kommer att sätta oss tillsammans med parterna och fundera på vad parterna och samhället kan göra tillsammans för att fler ska komma ut på arbetsplatserna mycket snabbare. Det är det som ger jobb, inte hur de ska få sparken. Det var en elegant sågning av sin egen arbetsmarknadsminister. Det hon sa var att hon kan tänka sig att förändra turordningsreglerna i LAS om parterna går med på detta. Det är precis det som har hävdat . I införde Socialdemokraternas eget systerparti flexicurity: flexibilitet i turordning och en generösare a-kassa. har parterna här i diskuterat just detta. Vi har välkomnat det från alliansregeringens sida och från sida, men där har Socialdemokraterna hårdnackat varit emot. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att den nya regeringen först avskaffar integrationsministerposten och sedan inte lägger fram några konkreta förslag. Men det finns ett undantag, och det är just att öppnar för att förändra arbetsrätten. Jag tycker att det är positivt och bra. Är det så, statsministern, att om förslaget kommer från arbetsmarknadens parter kan man tycka att det är bra, men om förslaget med samma innehåll kommer från är det inte bra? På den sista frågan måste jag svara ja. Jag litar mer på arbetsmarknadens parter, om de kommer tillsammans och säger att de är överens om att de vill göra en förändring. Det finns en större bärighet i det. Jag är ledsen - med all respekt för finns det en större bärighet i det, ja. Vad gäller flexicurity är det lätt att ta fasta på den ena delen av det. Flexicurity byggde mycket på att man hade riktigt bra villkor också när man blev arbetslös. med den borgerliga regeringen försämrades arbetslöshetsersättningen radikalt. är det som får av sin tidigare lön. Om menar allvar med det man föreslår skulle det vara bra att få höra hur människor som blir av med jobbet ska klara sig ekonomiskt och inte behöva gå till kommunens socialkontor för att få försörjningsstöd. Herr talman och statsminister ! är en hård politisk diktatur. Grundläggande fri- och rättigheter saknas. Kvinnoförtrycket är systematiskt - kvinnor får inte ens köra bil. En bloggare med försiktig regimkritik pryglas offentligt. Saudiska styrkor används både mot intern opposition och mot oppositionen i grannlandet . har ett mycket omfattande militärt samarbete med detta land och har en mycket stor vapenexport dit. Grunden för samarbetet är ett samförståndsavtal som slöts av den dåvarande socialdemokratiska regeringen och som har fått utstå mycket kritik . I vår avgör regeringen om detta avtal ska förlängas. Alternativet är att aktivt säga upp det. menar att det militära samarbetet med bör avslutas. Min fråga till statsministern är: Kommer samförståndsavtalet med om militärt samarbete att sägas upp? Regeringen har sagt att avtalet ska förhandlas om. När jag blev partiordförande tillhörde jag dem som i ett tidigt skede när detta började diskuteras sa att avtalet var för långtgående, inte minst i detaljeringsgrad. Därför är utgångspunkten när avtalet nu kommer upp att det ska omförhandlas och vara på en helt annan nivå, som andra avtal. Vi ska komma ihåg att kontakter med andra länder är viktiga av många skäl. Även de länder som vi tycker har fel politik och inte står upp för mänskliga rättigheter är det bra om demokratiska länder har kontakt med, inte minst genom handel. Det finns också andra länder där vi inte har samma uppfattning när det gäller mänskliga rättigheter som vi ändå har en handel med. Jag menar nog att vi ska se till att behålla det. Tack, statsministern! Jag tycker att vi ska handla med . Jag tycker att vi ska ha diplomatiska förbindelser med . Men jag tycker inte att vi ska ha militära avtal med diktaturen . Jag tycker inte att vi ska exportera vapen till . Detta avtal handlar om militärt samarbete, och ska man förhandla om det innebär det sannolikt att man ska fortsätta med någon annan form av militärt samarbete. tycker att det är fel. Vi menar att det militära samarbetet med diktaturen bör avslutas helt och hållet, liksom vapenexporten dit. Det vore intressant att höra hur regeringen anser att avtalet ska omförhandlas. Vapenexport till diktaturer åstadkommer mycket dåligt. En av de saker det åstadkommer är ibland att man inte kritiserar dessa länder. Vi kunde se hur den tidigare försvarsministern vägrade kalla en diktatur, sannolikt av kommersiella skäl. Kan denna regering tydligt säga att är en diktatur? Det är helt uppenbart att inte har ett styrelseskick som vi tycker är demokratiskt, och det finns mycket att önska vad gäller mänskliga rättigheter. Därom är vi helt eniga. Avtalet ska förhandlas om. Det finns också delar i det avtalet som vi mycket väl kan stå för. I vapenexport finns det både materiel för strid och materiel som inte räknas som stridsmateriel. Därför menar vi att det första steg som ska tas är att förhandla om avtalet och se till att det inte är så detaljerat och långtgående som det förra var, vilket ledde till de problem som vi uppenbarligen såg under den förra mandatperioden. Vi ska ha ett annat avtal, och det arbetet pågår. Låt oss se vad vi kan komma fram till i de förhandlingarna. Herr talman och statsministern! Det är 200 000 fler utrikes födda som har jobb än 2006. Med tanke på den finanskris som har varit är det ett framsteg. Men vi måste ändå erkänna - och jag gör det gärna som ansvarig i regeringen - att det är otillräckligt och att vi har stora utmaningar kvar. Arbetslösheten bland utrikes födda är för hög, och det tar för människor som kommer hit innan de får sysselsättning. Vi behöver göra mer saker. Arbetsrätten nämndes tidigare. En av de saker som verkligen skiljer från andra länder är det som kallas försörjningskrav för anhöriginvandring, det vill säga ett ökat incitament för nyanlända att skaffa sig ett jobb. Sannolikt skulle sysselsättningen öka och tiden kortas ned om även vi införde ett tydligare sådant försörjningskrav. Min fråga till statsministern är: Är ni beredda att genomföra den typen av åtgärder för att minska utanförskapet, och är ni beredda att diskutera ett försörjningskrav för anhöriginvandring? Först måste vi diskutera den här frågan utifrån en helhet, hur det faktiskt ser ut ute i världen. Där tror jag att vi är överens om att det finns en sällan skådad volym av människor som måste fly. De måste få ta vägen någonstans, och de måste få skydd. Vad vi ska fundera på då är dels hur vi ger dessa människor det skyddet, dels hur de ska komma in på ett så bra sätt som möjligt utifrån sina förutsättningar. Vad är det för trygghet för en människa som har tvingats fly att veta att frun, sambon eller vad det kan vara finns i ett annat land, att inte veta vad som händer med henne eller honom? Är det bättre eller sämre att ha sina nära och kära runt sig när man ska anpassa sig till ett nytt samhälle och satsa på ett nytt liv? Jag tror att det är bättre att de nära och kära finns i närheten. Jag tycker att ni har fel utgångspunkt när ni bara diskuterar hur allting ska försvåras. När jag lyssnar på och även på hör jag problemet med den nya regeringens politik på det här området. Vi är överens, allianspartierna och den rödgröna regeringen, om migrationsreglerna. Människor ska få komma hit och få skydd. är ett mycket generöst flyktingland. Vi är en humanitär stormakt - vi tar emot fler flyktingar än något annat jämförbart land i förhållande till vår storlek. Det ska vi fortsätta göra; vi är överens om det. Men diskuterar vi inte det. diskuterar vi hur vi ska få in människor i det svenska samhället när de väl har kommit hit. Det som bekymrar mig mycket är att ni är så ointresserade av att diskutera åtgärder för att öka integrationen. Ni har avskaffat integrationsministerposten. Det kanske man kan göra om någon annan sköter det, men ingen sköter det ju. Detta att få jobb och sysselsättning är avgörande. Det är ju Socialdemokraternas huvudfråga när det gäller den svenskfödda befolkningen. Och när det gäller vuxna människor som kommer hit är inte ytterligare insatser i skolan det centrala, utan det är att de hamnar i jobb och sysselsättning. Det är en viktig drivkraft i våra länder som fungerar rätt väl. Jag tycker att det är ett misstag att säga att insatser i skolan inte har någon betydelse. ((FP): Det sa jag inte.) Det kommer många yngre människor som inte är i arbetsför ålder. För dem är det jättebra med en rejäl insats i skolan. Vi har ingen integrationsminister eftersom vi inte tycker att det är en minister som ska jobba med frågan. Det får fler lov att göra. Därför har arbetsmarknadsministern i uppdrag att göra det. Därför har utbildningsministern i uppdrag att göra det. Flera ministrar jobbar precis just nu med den frågan. Tidiga insatser är vi helt eniga om - det är det som behövs. Som jag sa i ett tidigare inlägg gäller det exempelvis språkutbildningen. Där kan vi göra mycket , redan i asylboendet. Där kan man påbörja språkutbildningen. I nästa skede, när man kanske kommer i fråga för att komma ut på en arbetsplats, vill vi ha det samtalet med parterna och fråga hur parterna kan bidra till att man kommer ut på en arbetsplats. Det finns ett stort intresse bland parterna. Hur kan vi bidra med en snabbare validering? Och när man är på arbetsplatsen är det kanske bättre att man får sin sfi-utbildning där än på ett särskilt ställe någon annanstans i kommunen. Flera aktiva insatser är alltså på gång. Statsministern hade i sin långa regeringsförklaring inte med integration. Eller för att vara riktigt korrekt: Det fanns med, men bara i det stycke där statsministern meddelade att integrationsministerposten inte längre skulle finnas kvar. Vi har misslyckats med integrationspolitiken. Det är viktigt att erkänna det. Men det är också viktigt att erkänna att det är en av våra viktigaste samhällsutmaningar. Och med avskaffandet av integrationsministerposten har det blivit tydligt att integrationsutmaningen har försvunnit från regeringens dagordning. Någon måste ta det samlade ansvaret. Jag vill fråga statsministern om han är beredd att erkänna att det blev fel. Är han beredd att säga att det är dags att återigen ha en minister med samlat ansvar för integrationsområdet? Jag hör från alla fyra borgerliga partier: Det blev inte så lyckat med vår integrationspolitik. Vi hade inte alla rätt. Man hade kanske inte heller rätt om att någon ensam skulle ha ansvaret för integration. Så enkelt är det nämligen inte. Integration för dem som kommer från andra länder rör i grund och botten samma frågor som för oss som föds här i . De måste få rätt utbildning. Det ligger på utbildningsministern och . De måste få ett arbete. Där har arbetsmarknadens funktionssätt stor betydelse. Först ska de självfallet komma in rätt i asylen, i asylboendet, . Alla dessa frågor kräver insatser från flera olika departement. Det uppdraget är väldigt tydligt till de ministrarna. Det har de att jobba med tillsammans. Därför har vi också en statssekreterargrupp som sitter tillsammans. Det löses inte av att man delar in i olika departement. Det löses med riktiga åtgärder som gör skillnad för människor i verkligheten. Att är ett land som människor väljer att komma till i stället för ett land som människor tvingas att fly från är i grunden något otroligt och enbart positivt. Men att människor kommer till vårt land är inte tillräckligt för integration. Att komma in i vårt samhälle kräver också att man är delaktig i samhället. När vi har en bristande integration påverkar det arbetslöshet, kriminalitet och otrygghet. Det uppstår problem i våra skolor. Det skapar dessutom en grogrund för politisk extremism. Jag håller med statsministern när han säger att det här är ett ansvar som många statsråd måste vara inblandade i. Men vi ser också att det brister när inget statsråd har det huvudsakliga ansvaret. Jag ställer frågan igen: Vore det inte bättre, för att visa på frågans tyngd och vikt för framtiden, att inrätta en särskild ministerpost för integration igen? Nej, jag tänker hålla mig till det som är viktigt och gör skillnad för människor, och det är inte hur vi delar in eller vilka ministerposter vi får. Det är inte det som gör skillnaden. Låt mig ta ett exempel, och det är utbildning. I vårt budgetförslag hade vi en rejäl satsning på utbildning för människor som inte har gymnasieutbildning. Flera av dem som kommer från andra länder har ingen gymnasieutbildning. Flera människor som är födda i har ingen gymnasieutbildning. De finns där ute på arbetsmarknaden, och det finns inget tydligare bevis på vad det betyder i form av svaghet på arbetsmarknaden än arbetslöshetssiffrorna för de människorna. Om vi så har två eller tre integrationsministrar i regeringen är det inte det som gör skillnad. Det som gör skillnad är att satsa pengar på de människor som inte har gymnasieutbildning. Jag föredrar att ägna tiden åt det. Det hade varit bra om vår budget hade gått igenom, för då hade flera tusen människor fått sin gymnasieutbildning. får de tyvärr inte det, och det är bland annat KD skyldigt till. Jag tillhör dem som blev väldigt glada när statsministern läste upp sin regeringsförklaring. Särskilt positivt var det fokus som lades på jobben, särskilt på vikten av jobb i hela landet. Jag känner mig dock lite bekymrad när jag ser utvecklingen i vårt län, , när det gäller de statliga arbetstillfällena. har nästan 5 000 arbetstillfällen försvunnit från vårt län. Jag hade hoppats att den trenden skulle vända med en rödgrön regering, men det har tydligen gått någon sorts centraliseringshysteri bland generaldirektörerna på de statliga myndigheterna. Vi har till exempel utredningen av MSB i , Lantmäteriets flytt från och i . Sådana exempel finns över hela landet. undrar jag: Vilka ambitioner har regeringen för att vända den här trenden och se till att vi får en utveckling av jobb i hela landet? Det är viktigt att vi har just den ambitionen att hela landet ska kunna utvecklas och växa. För det behövs en bred palett av åtgärder. Det spelar ingen roll vad det gäller; i grunden måste det finnas ett näringsliv som kan utvecklas och ta fram nya produkter. Det krävs näringspolitik. Det krävs också utbildning. Det är därför vi ska ha fler satsningar på högskolan runt om i landet. Vi håller på att diskutera och arbeta med en strategi för skogsnäringen som jag tror är mycket bra för hela landet och en livsmedelsstrategi som ger förutsättningar för hela landet att leva. Sedan har vi frågan om de statliga jobben och myndigheterna. Ska de också vara tillgängliga för hela landet? Min uppfattning är att de ska det. Det är klart att om vi menar att alla andra ska bidra i hela landet får också de statliga myndigheterna se till att göra det.