· H210320 · 2015-03-13 09:22:25 — har frågat mig vilka initiativ jag kommer att ta för att öka det statliga intresset i Arkeologiska Center. har även ställt frågan om jag ämnar ta initiativ för att säkerställa att frågor kring kultur och historiska fynd hanteras av och inte belastar Lunds universitets anslag. Kulturarvet är en del av vår samtid och framtid, och regeringens ambition är att skapa förutsättningar för ett levande kulturarv som bidrar till fördjupad samhörighet människor emellan samt mellan människor och miljö. Jag delar uppfattningen att fynden vid är av stor betydelse och angår oss alla. För att möta de behov som finns med en begränsad budget är vi beroende av en fungerande samverkan mellan olika aktörer från olika sektorer - något som Arkeologiska Center är ett gott exempel på. Här samarbetar vetenskapen med en museal och pedagogisk verksamhet på ett föredömligt sätt. Det är ett samarbete som omfattar statlig, regional och lokal nivå på en och samma gång. frågar efter initiativ för att öka det statliga intresset för . Jag vill i detta sammanhang lyfta fram att kultursamverkansmodellen, som omsluter , ger regionerna ansvar och frihet i prioritering av medel till kulturverksamhet. Det är i första hand inom kultursamverkansmodellen som statligt stöd till denna typ av museal verksamhet ska fördelas. Kulturmiljövårdsanslaget, som huvudsakligen används till vård av och information om kulturhistoriskt värdefulla byggnader, landskap och fornlämningar, är en annan form av statligt stöd som kan komma i fråga i detta fall. Av de som fördelas ut av går huvuddelen till länsstyrelserna för beslut om regionala kulturmiljöinsatser. När det gäller frågan om Lunds universitets roll i arbetet med behöver vi blicka tillbaka eftersom frågan varit aktuell . beslutade universitetsstyrelsen att Lunds universitets historiska museum även i fortsättningen skulle finnas kvar vid men att museet skulle ta hand om arkeologiska fynd om det fick ersättning för sina kostnader. Regeringen beslutade om en särskild anslagspost för ändamålet, vilken fortfarande finns kvar. Enligt regleringsbrevet ska gå till omhändertagande av arkeologiska fynd. Jag har inte fått några signaler om att Lunds universitets historiska museum är berett att avstå från att ta hand om fynd från och därmed överlåta fyndomhändertagandet på någon annan institution, vare sig regional eller statlig. Jag ser därmed ingen anledning till att denna ordning ska ändras. Jag tackar statsrådet för svaret och gläds över de välförtjänta lovord som statsrådet ger till utgrävningarna i och alla inblandade aktörer. Först ska jag ge alla som lyssnar en bakgrundsbeskrivning av och var och geografiskt de ska placera utgrävningarna. I kommun, mitt emellan och i , och i den bördiga myllan kring vilar unika rester från en omfattande bebyggelse från järnåldern. De senaste årens arkeologiska undersökningar vid har visat att platsen kan anses vara största, fyndrikaste och mest långvariga järnåldersbosättning. Området var bebott , f.Kr. till cirka e.Kr., vilket är ett unikt tidsspann för bosättningar från . Boplatsen täcker en stor yta, vilket motsvarar ca 25 fotbollsplaner. Av denna area har grävts ut, men antalet fynd som kommit fram under dessa ganska små utgrävningar uppgår till över 28 000, vilket påvisar platsens storhet. Fynden består av både bostäder och föremål och vittnar om att området hade en stadsliknande bebyggelse med en komplex verksamhet och därmed utgjorde ett maktcentrum . Platsen kan också sägas ha varit före , för den försvann från kartan ungefär e.Kr. då byggdes upp. drivs av en stiftelse vars stiftare är , kommun, , , och Staffanstorpshus. Knutna till stiftelsen som vetenskapliga garanter är och . Det sistnämnda bedriver också forskning och utgrävningar i . Samtliga aktörer på olika nivåer genomför ett verkligt gott arbete och har ett engagemang som bör berömmas och uppmärksammas. Trots sin storhet har utgrävningsområdet enligt min mening fått ganska lite nationell och därmed statlig uppmärksamhet. Så som varande bäst bevarade maktboplats från järnåldern borde platsen definitivt få större uppmärksamhet och betraktas som ett riksintresse i likhet med bland annat och . Nationell uppmärksamhet är naturligtvis mycket uppskattat, men till syvende och sist handlar det om tillräckligt ekonomiskt bistånd för bevarandet och vårdandet av vårt gemensamma kulturarv. Vad kan göra för att kunskapen om vår historia inte ska förbli oberättad utan komma till allmänhetens kännedom? För att kunna bemöta frågan behöver vi dela upp den i två delar. Den ena berör den stiftelse som driver själva utgrävningsplatsen, tar emot besökare och visar allmänheten utgrävningsområdet och berättar om dess fantastiska historia. För att göra detta på bästa sätt krävs investeringar som stiftelsen knappast kan klara av själv utan statligt bistånd. Min fråga är: Är statsrådet beredd att överväga ökade riktade satsningar för att fler ska kunna besöka platsen? Den andra delen berör och , som tillvaratar historiska fynd från bland annat och hela . Statsrådet uppger att får 2,9 miljoner i ersättning för omhändertagande av fynd, vilket vi är väldigt tacksamma för. Men behovet beräknas uppgå till 9 miljoner, det vill säga det tredubbla. Nästa utmaning är att de 2,9 miljonerna till omhändertagande av fynden ska tas från Lunds universitets budget, som ligger under . Bekymret är att det är ett kulturarv och att det borde ligga under . Inom ramen för det uppdrag som gäller för kulturmyndigheterna när det gäller samverkan med såväl övriga myndigheter som med andra aktörer inom sakområdet, inklusive det civila samhället, ser jag möjligheten i att också den betydelsefulla verksamheten i uppmärksammas och utvecklas. Museet ligger dock under . Universitet har äskat medel för verksamheten, men precis som interpellanten sa ligger det under och finansieras inom utgiftsområde 16. I regleringsbrevet för fastställs att ska gå till omhändertagandet av arkeologiska fynd. Det historiska museet är en del av , och ansvarar för hur verksamheten inom museet prioriteras inom de ekonomiska ramar som har. Jag ifrågasätter inte betydelsen av fynden eller den verksamhet som bedrivs i , men det ligger inte på regeringens bord att peka på hur ska hantera sina ansvar och medel. Jag tackar statsrådet för svaret. När jag pratar med personer, bland annat från , som är djupt engagerade i utgrävningsområde är de euforiska över fyndplatsen och över hur mycket som finns där. Men de är också oroade över antalet fynd - man hittar hemskt många. Helt plötsligt blir det en väldigt ansträngd budget för . De tar gärna hand om fynden - det är inte fråga om det - men de känner att det blir väldigt ansträngt när man har hittat 28 000 fynd. Detta kommer att göra att får en ansträngd budget. Precis som statsrådet säger kommer de att behöva vända sig till för att äska mer pengar. Som statsrådet också nämnde ligger under . Problemet blir att vi, eftersom det ligger under , ska ta pengarna från Lunds universitets budget, som är tänkt att gå till studenternas utbildning. Det jag egentligen vill ha fram är att när representanter från ska äska pengar går de till , som säger: Men vi sysslar ju med utbildning. Varför kommer ni till oss och pratar om utgrävningsområde och arkeologiskt center? Det är ju en fråga för statsrådet . När de går till går det inte heller, utan där säger man: hör ju till . Det blir ett moment 22. Jag vill därför fråga statsrådet om hon anser att någonting bör göras för att bryta den upplevda problematiken och ta ett bredare ansvar för , som är en specifik del av vårt kulturarv. Det finns naturligtvis möjlighet att äska pengar, men jag vill ändå fråga statsrådet igen: Finns det en möjlighet till riktade anslag till ? Bör få samma status som bland andra och , som enligt min mening får större statlig uppmärksamhet än ? I alla politiska frågor är det oerhört viktigt att de olika departementen samverkar så att frågor och sakområden inte hamnar mellan stolarna. Jag tar verkligen med mig detta, nu när jag har blivit ännu mer informerad om situationen. När det gäller beviljande av bidrag ska jag som minister inte uttala mig, utan besluten fattas av våra självständiga myndigheter. Beslut om bidrag till inom kultursamverkansmodellen är en fråga som avgörs av och av de regionalt ansvarigas prioriteringar inom de regionala kulturplanerna. För kulturmiljövårdsanslaget ansvarar och länsstyrelserna. Kultursamverkansmodellen är en modell med potential. Jag kommer att träffa de regionala företrädarna och kulturpolitikerna för att diskutera och lyssna på hur de anser att modellen kan förbättras. Det finns delar som fungerar väldigt bra, alldeles utmärkt till och med, men som i de flesta modeller finns också en förbättringspotential. Jag ser fram emot att lyssna på de lokala företrädarna och diskutera hur detta kan bli bättre och hur vi kan ge uppmärksamhet och lyfta potentialen i verksamheter som till exempel . Detta är mycket glädjande. Jag blir glad här i talarstolen över att höra kultur- och demokratiministern säga att det finns potential att uppmärksamma mer. Det är jag mycket tacksam för. Jag kommer att följa med stort intresse hur samtalen går. En annan aspekt som man kan beakta i sammanhanget och som blir ett medskick till de regionala eller kanske till och med nationella samtalen är placering - i . Det är enligt min mening visst ett riksintresse, men kanske inte bara för . har faktiskt en historia som tillhör . Detta kan vara intressant för kultur- och demokratiministern att ta med sig i samtalen med sina nordiska kolleger framöver. Vi har här ett kulturarv som inte bara är svenskt utan även danskt, vilket gör att samtal med fördel kan föras med . De borde också vara intresserade av historien från järnåldern, som i stor utsträckning rör när kungariket bildades . Här finns en möjlighet för kultur- och demokratiministern att ta upp detta i samtal med sina ministerkolleger från till exempel och även, om tillfälle ges, föra frågan vidare upp till och därmed börja diskutera kulturfrågor över gränserna. Min fråga är: Kommer jag att få förmånen att se kultur- och demokratiministern ta upp dessa frågor med sina kolleger från ? Jag ska absolut ta med mig detta till mina samtal med min danska kollega. Det är valtider där, men så fort jag får låna ett öra ska jag ta upp det. Jag vill betona att jag delar bilden att utgrävningarna vid är av kulturhistoriskt värde och nationellt intresse. Jag har varit där och haft mycket glädje av det jag fick vara med om och lära mig. har frågat efter ökat statligt intresse för och att frågor om kultur och historiska fynd ska hanteras av och inte belasta Lunds universitets anslag. Som jag nämnde inledningsvis är kultursamverkansmodellen det huvudsakliga verktyget för fördelning av statligt stöd till regioner och till regional museal verksamhet. Modellen kan sannolikt utvecklas och förbättras, men den ger möjlighet till regionala prioriteringar, vilket är viktigt. När det gäller hantering av kultur och historiska fynd vill jag påpeka att det framgår tydligt av Lunds universitets budgetunderlag att är mycket stolt över kultur- och museiverksamheterna. Man påpekar bland annat att verksamheterna har betydelse i viktiga samverkan med det omgivande samhället. Det är som tar besluten. Eftersom jag inte har fått några signaler från om att man vill avstå från att ta hand om fynden eller avstå från annan kulturell verksamhet ser jag ingen anledning att ändra i den ordning avseende finansiering som gäller . Överläggningen var härmed avslutad.