· H210345 · 2015-04-07 18:26:18 — har frågat mig om jag anser att det skulle bli ett större utrymme för en mer expansiv finanspolitik under innevarande mandatperiod om överskottsmålet avvecklades. Låt mig börja med att konstatera att det finanspolitiska ramverket har tjänat väl sedan det etablerades av Socialdemokraterna och . En bärande del i det budgetpolitiska ramverket är målet för det offentligfinansiella sparandet. Tanken när vi etablerade målet för det offentligfinansiella sparandet var aldrig att den offentliga sektorn skulle gå med överskott om i all evighet utan att nivån på målet skulle omprövas . Jag vill i detta sammanhang understryka att regeringen inte har för avsikt att avveckla målet för det offentligfinansiella sparandet. Däremot verkar det finnas anledning att se över målnivån för sparandet så att det är anpassat till de utmaningar som vi ser framför oss. Den offentliga bruttoskulden har minskat från av bnp när målet infördes till 2006. är den offentliga sektorns skuldkvot fortfarande av bnp. Det demografiska tryck som förutsågs när ramverket antogs är nu en realitet. Vi ser att andelen äldre i befolkningen ökar. En konsekvens av en åldrande befolkning är bland annat att sparandet i ålderspensionssystemet minskar. En bibehållen målnivå för det offentliga sparandet skulle kräva att staten ökade sitt sparande betydligt för att kompensera för detta. Då ålderspensionssystemet är konstruerat för att vara stabilt framstår det inte som att en sådan kompensatorisk åtstramning är motiverad. Ett sparande i balans framstår mot denna bakgrund som mer ändamålsenligt för framöver. Regeringen har gett i uppdrag att analysera konsekvenserna av att ändra målnivån för det offentligfinansiella sparandet till ett sparande i balans. Eftersom de offentligfinansiella underskotten är så stora kommer reformer att behöva finansieras fullt ut i närtid även med en förändrad målnivå. På frigörs dock ett utrymme för angelägna offentliga investeringar i infrastruktur, bostäder, klimatomställning, forskning och utbildning. Överskottsmålet har vi i för att vi på allvar ska kunna genomföra en bra konjunkturpolitik. Det betyder att vi i goda tider stramar åt och sparar så att vi har pengar i kassakistan för att, när det väl blir dåliga tider, kunna hålla uppe efterfrågan, stimulera ekonomin och på så sätt dämpa effekten av lågkonjunkturen. Det har varit dåliga tider . Det vi sett under de senaste sex sju åren är den värsta globala krisen sedan , sett rent ekonomiskt. Det här har inneburit - särskilt för ett litet exportberoende land som - att vi har befunnit oss i ett väldigt utsatt läge. Trots det har klarat sig kanske bäst i hela västvärlden just när det gäller att parera den tuffa ekonomiska vargavinter som vi har dragits med. Orsaken till detta är att vi hade en alliansregering som tog ansvar för de offentliga finanserna och stramade åt i goda tider. Under högkonjunkturens starkaste hade vi debatter här i där Socialdemokraternas ekonomisk-politiska talespersoner och argumenterade för att vi skulle göra mycket mer. Det var för lite, och det var . När krisen väl slog till ville Socialdemokraterna även då spendera mer, sa de. Men vi tog ansvar för de offentliga finanserna. när det har varit dåliga tider är det klart att budgetsaldot har påverkats. Det har haft som konsekvens att vi nu har ett relativt stort överskott. Det intressanta är hur Socialdemokraterna försöker förhålla sig till det här. För det första, herr talman, har Socialdemokraterna varit med på exakt samma nivåer av spenderande varje enskilt år - med någon marginell skillnad. Jag räknade ihop att under den förra mandatperioden handlade det om 8 miljarder. Det är alltså 8 miljarder på ett underskott som ligger i häradet 90 miljarder . Socialdemokraterna försöker alltså skapa bilden av att det är den borgerliga alliansen som har lånat till skattesänkningar, när de själva ville låna till bidragshöjningar och spendera pengarna på exakt samma sätt som den tidigare alliansregeringen. Men när de väl kommer till makten vill de helt plötsligt avskaffa överskottsmålet. De har alltså först presenterat en politik som inte innebär någon skillnad. De har kritiserat den tidigare regeringen för att den gjorde för lite för att ta itu med underskotten trots att de var med på att spendera på samma nivå. Och när de väl kommer till makten ska de avveckla överskottsmålet. Det är en häpnadsväckande oärlighet. Det är ingenting annat än rena vallöftessvek från finansministerns sida. Men det är också en enda lång självmotsägelse som finansministern har ägnat sig åt. Det här kommer att göra att inte står väl rustat . ser annorlunda ut än när överskottsmålet infördes. Sedan överskottsmålet infördes har det regelbundet utvärderats, och det har kommit skrivelser till från regeringen om hur man ser på överskottsmålet. Det är alltså en fråga som har varit uppe till diskussion . Jag har alltid varit tydlig med att jag tycker att det är viktigt att när man har ett mål håller sig till det målet. Det tycker jag inte att den tidigare regeringen gjorde i slutet av den förra mandatperioden. Men jag har också varit tydlig med att jag ser att det kommer att komma ett läge där vi behöver se över nivån på överskottsmålet. Det är därför vi har gett uppdraget att se över vad konsekvenserna blir om man skulle ändra målnivån. Det ska naturligtvis bli intressant att se vad de kommer fram till. Jag tycker att det är angeläget att utvärdera överskottsmålet. Det gjordes till exempel en skrivelse till 2010. Det togs fram en departementsskrivelse 2010 som var en väldigt genomgripande analys av överskottsmålets nivå och dess funktionssätt. Jag tror också att det är bra att får titta på det. Vi får se om det behövs ytterligare underlag, och vi får se vad de kommer fram till. Däremot tycker jag att det är ganska stor skillnad att se över nivån på överskottsmålet, alltså nivån för det offentligfinansiella sparandet. Det är skillnad mellan att titta på den delen av ramverket och att göra vad nu kräver, nämligen att vi ska se över hela det finanspolitiska ramverket. Det är en helt annan politik än den man förde i valrörelsen, när gick till val och lovade tydligt att man skulle nå överskottsmålet på till 2018. Det var ett väldigt tydligt löfte från i valrörelsen. Man har gått från det löftet till att vilja se över hela det finanspolitiska ramverket. Det var intressant när det preciserades från sida. Man undrar naturligtvis: Vill ni inte längre ha någon målnivå alls för det offentligfinansiella sparandet? Är ni emot utgiftstaken? Är ni emot att kommunsektorn ska vara i balans? Vill ni att kommuner ska kunna gå med stora underskott? Är det ni vill avskaffa? Vad är det egentligen vill göra? Framför allt måste man säga att det är en väldigt stor omsvängning från valrörelsen, när ni sa att ni skulle nå överskottsmålet på till 2018. Under de år då har varit ekonomisk-politisk talesperson för Socialdemokraterna har hon försökt skapa bilden av att den tidigare alliansregeringen inte tog ansvar för de offentliga finanserna. Hon har gång på gång betonat: Titta, vilka underskott vi nu ser! Det här är alltså trots att hon själv i opposition har gått med på nästan identiska förslag på utgifter och inkomster för staten, eller rättare sagt för budgetsaldot. Summan av kardemumman har alltså varit nästan identisk. Det gör att hon kritiserar ett förhållande som hon är för. Hon har försökt göra det här för att skapa bilden inför väljarna att hon är ansvarstagande, att hon tar hand om de offentliga finanserna. Men visar det ju sig - det står finansministern själv här och säger - att det bara handlade om lite kritik mot att vi inte följde målet. Det har alltså varit fullständigt tomma ord. När man väl kommer till makten handlar det alltså bara om att man vill ta på spenderbyxorna, öppna plånboken och sätta sprätt på mer pengar. Vad finansministern försöker säga när hon säger att läget är annorlunda är att om vi ska jämföra med bostadsmarknaden har vi nu en familj som har köpt ett hus eller en lägenhet och konstaterar: "har vi en bostadsförsäljning här. Vi har gjort ett litet klipp. Vårt eget insatta kapital har blivit lite större rent procentuellt sett. Då kan vi låna till vår konsumtion i stället." Det är precis det tänket som ligger bakom sätt att resonera, och det kommer att få ödesdigra konsekvenser. Det kommer att få negativa konsekvenser på väljarnas syn på oss politiker eftersom och säger en sak och sedan gör någonting helt annat. De försöker skapa en bild av verkligheten i opposition, och sedan skapar de en helt annan bild av verkligheten i majoritet. Framför allt kommer det här att innebära att står sämre rustat inför kommande kriser. Det är lätt att argumentera för att har en relativt sett låg statsskuld. Vi har en av EU:s lägsta statsskulder. Men det kan gå väldigt snabbt. Tittar vi på vad som hände i under finanskrisen kan vi konstatera att den brittiska statsskulden nästan över , eller åtminstone på bara , dubblerades. Även om har en relativt stark position är det alltså viktigt att vi står fast vid principen att spara i goda tider och få ett överskott så att vi kan spendera de pengarna och stå väl rustade för kommande kriser. I den frågan drar nu den socialdemokratiska regeringen undan mattan för . På samma sätt som har försökt missleda oss i opposition försöker hon nu missleda oss i majoritet när hon påstår att vill vända upp och ned på hela det finanspolitiska ramverket. Vi har sagt att om man nu ska göra några förändringar kan man inte bara titta på överskottsmålet utan också måste se vad det får för effekter i andra ändan. Socialdemokraterna är bara intresserade av att kunna möta väljarna med en fläskig valbudget . Det kommer inte att vara bra för . Jag noterar att det finns borgerliga ledamöter som vill frisera historien och som gärna skulle vilja ta åt sig äran av de budgetregler vi har lutat oss mot. Låt mig påminna om vad den dåvarande ekonomiska talespersonen sa i den här talarstolen. Han sa att regeringens mål om ett överskott på på en konjunkturcykel inte är något annat än en överbeskattning, att det kommer att innebära att det offentliga sparandet kommer att öka på bekostnad av det privata och att är emot det. var alltså emot överskottsmålet och hävdade att det inte var bra för . Men man kan ju ändra sig och komma på andra tankar. Det gjorde faktiskt den borgerliga regeringen när blev finansminister. Han tackade då , som hade haft en statssekreterare som hette , för att den socialdemokratiska regeringen hade satt upp stabila regler för vår ekonomi. Det var ju bra att han gjorde, för det visar att kan acceptera det nya läget. Men att gå så långt som att försöka ta äran åt sig för de här reglerna är lite väl magstarkt. Det kanske vore på sin plats att talade om att man drogs in i detta och accepterade och att de sedan i efterhand har insett att det var bra. Det vore lite mer klädsamt av med en sådan historieskrivning. Men jag förstår att man vill plocka russinen ur kakan i den egna historieskrivningen. Man vill inte tala om att man sänkte skatterna med 130 miljarder, mest till dem som har det bäst. skyller man i stället på tiderna och att det är därför man har fått en så dålig ekonomi. Även om var för ett överskottsmål var det hans och den gamla borgerliga regeringens politik som innebar att vi kom längre och längre bort från överskottsmålet. Det är sanningen. Jag förstår att står i talarstolen och upprepar sin egen version om och om igen för att de vill övertyga sig själva om att de gjorde något bra. Men vad det i själva verket innebar var att vi gick från 65 miljarder i överskott till 87 miljarder i underskott. Det var detta som den borgerliga regeringen lämnade efter sig. Dessutom lämnade man efter sig en mycket försämrad service och trygghet för invånarna i det här landet eftersom vi har blivit fler och det hade behövt anställas fler i den gemensamma sektorn. Det har i debatten också påståtts att vi socialdemokrater ville spendera lika mycket pengar som den borgerliga regeringen. Jag kan bara konstatera att vi inte ville sänka skatterna med 130 miljarder, mest till dem som har det bäst. Vad vi ville använda pengarna till var investeringar i utbildning, infrastruktur och trygghet för de sjuka och de arbetslösa. Det är sådant som gör starkt, så att vi kan få det här landet på fötter igen. Det är jag glad över att vi nu kan när vi har fått en samarbetsregering med en socialdemokratisk finansminister. har helt rätt i att man ska spara i goda tider och använda pengarna i dåliga tider. Därför har jag heller aldrig kritiserat den borgerliga regeringen för att man minskade de överskott man ärvde av den socialdemokratiska regeringen och använde dem under krisåren 2008-2009. Det var bra att man då använde de pengarna. Sedan hade vi socialdemokrater gärna sett en annan inriktning på det, men att man drev en expansiv finanspolitik har jag aldrig kritiserat. I slutet av förra mandatperioden blev dock konjunkturen något bättre. Men trots att konjunkturen blev bättre fortsatte underskotten att öka. I takt med att konjunkturen förbättrades, fortsatte den borgerliga regeringen att låna till stora, ofinansierade skattesänkningar. Det gör att det inte går att hitta någon som helst konjunktureffekt om man ser på hur statsfinanserna utvecklades av borgerlig regering, utan det är ett sluttande plan, från överskott hela vägen ned till ett stort underskott som vi sedan ärvde. Hade det varit en konjunkturpolitik man drev hade underskotten minskat , men så var det inte, utan de fortsatte att öka. Så går det naturligtvis inte att fortsätta. Även insåg senare att det var slut på ofinansierade skattesänkningar. låter det som om pratar mycket om ofinansierade skattesänkningar igen. Vi får väl se vad som kommer i er budget. För mig är det tydligt att vi nu måste koppla ett fast grepp om de offentliga finanserna och om statsbudgeten. Vi kan inte fortsätta den moderata politiken med ofinansierade skattesänkningar, utan nu handlar det om att kunna finansiera våra reformer. Vad de borgerliga partierna nu vill är däremot väldigt oklart. Det står i det utskottsinitiativ som man har tagit i finansutskottet att man vill se över hela ramverket. Det är något helt annat än man sa i valrörelsen, när man skulle nå 1 procents överskott , vilket för övrigt skulle innebära besparingar i 40-miljardersklassen. Det ska bli intressant att se när presenterar dem i sin vårmotion. Vad är det vill? Var står man nu? Det var hela det finanspolitiska ramverket som man ville se över i utskottsinitiativet. Då undrar jag: Vad är det man vill ändra på? Ska man inte ha något mål för offentligfinansiellt sparande? Ska vi inte ha några utgiftstak? Ska kommunerna kunna gå med stora underskott? Eller är det som ska avskaffas? Vad är det som är fel? Man kritiserar alltså för att vi inte ställde oss bakom överskottsmålet , och i samma andetag vill man argumentera för att avveckla överskottsmålet. Man kritiserar oss för att vi fattade beslut om underskott under förra mandatperioden - underskott som Socialdemokraterna själva röstade för. talar om att koppla ett fast grepp om de offentliga finanserna, och sedan föreslår hon att man ska avveckla överskottsmålet. Det finns inte maken till självmotsägelser i den socialdemokratiska argumentationen! Sedan försöker man låta påskina att Alliansen och skulle vilja nagga det finanspolitiska ramverket i kanten. Vi vill ju ta initiativ till ett helhetsgrepp kring de här frågorna, i stället för en snabbutredning, som hade velat se. Vår grundläggande inställning är att vi snarare vill skärpa regelverket för att verkligen garantera att får offentliga finanser i stabilitet. Vi kommer reservationslöst att verka i motsatt riktning mot den ansvarslöshet som den socialdemokratiska regeringen nu står för. Jag hoppas att väljarna tydligt ser de direkta självmotsägelser och glidningar på sanningen som finansministern gör. Det intressanta är återigen hur försöker argumentera för att den borgerliga regeringen inte tog ansvar för de offentliga finanserna när hon själv på exakt samma sätt ville spendera pengar, fast hon ville göra det på höjda bidrag. Hon ville låna till bidragshöjningar i stället för skattesänkningar. Jag blir uppriktigt sagt ledsen när vi fortfarande har ledamöter i den här kammaren som inte vet skillnaden mellan bidrag och trygghetsersättning. Det gör mig illa till mods att vi har ledamöter som vill låta påskina att människor som är sjuka och som skulle behöva en högre ersättning - de har inte fått det på väldigt länge - och kanske haft en lång cancersjukdom ska få höra: Nej, du ska inte ha något höjt bidrag! Man vet alltså inte skillnaden mellan bidrag och ersättning. Det är obehagligt att det finns ledamöter som vill låta påskina detta. Men man får ha vilken uppfattning man vill. Jag beklagar om man tycker att det är bidrag och om man inte litar på folk, så att man måste sänka ersättningarna - de ska hellre gå till jobbet än att bli friska. Jag vill ha en politik där vi litar på människor, och vi socialdemokrater har en politik där vi litar på människor. När den gamla borgerliga regeringen ville sänka skatterna med 130 miljarder, mest för dem som har det bäst, ville vi hellre använda de pengarna till investeringar i utbildning, infrastruktur och trygghet för sjuka och arbetslösa. Det tycker jag är ett väldigt bra sätt att investera pengar på. Då ökar vi nämligen tryggheten, och då ser vi till att människor kommer på fötter igen. Då ökar vi framtidstron. Får man en utbildning vågar man också flytta. Satsar vi på matchning kan man flytta. Har vi dessutom en infrastruktur som fungerar kan man ta jobb som är ännu längre bort från där man bor. Vi behöver den politik som den socialdemokratiska regeringen nu har satsat på. säger att vi lade fram förslag på exakt samma sätt som alliansregeringen. Det är inte korrekt, för vi hade ett bättre saldo. Jag föreslog att man skulle göra av med mindre pengar än den borgerliga alliansregeringen gjorde båda de år som jag som ekonomisk-politisk talesperson lade fram budgetmotioner för . Det beror på att det i takt med att läget förbättrades fanns anledning att göra av med lite mindre pengar. Då hade vi mött det här läget med en bättre nivå på saldot än vad vi har . Vi ärvde underskott som var de största sedan budgetsaneringen. Så stora underskott i de offentliga finanserna har vi alltså inte haft sedan krisen . Det vi nu har föreslagit i är en budget där man finansierar alla reformer krona för krona och på så sätt kopplar ett fast grepp om de offentliga finanserna. Vi gör också det som vi har sagt före valet. Det kommer att komma ett läge där det är dags att se över nivån på det offentligfinansiella sparandet. Jag tycker inte riktigt att svarar på frågan: Vad är det i det finansiella ramverket som man vill se förändringar i? Man har tagit ett utskottsinitiativ där man säger att man vill se över hela ramverket. Man är väldigt otydlig med vad det är man vill göra. Att se över hela ramverket är något helt annat än vad pratade om i valrörelsen. Det löfte man gav var att man skulle nå överskottsmålet på . Det kommer att bli mycket intressant att följa i parlamentet, i , för att se hur man ska spara de 40 miljarder som man har lovat, särskilt som man har sagt att man inte ska ta det på välfärden. Då återstår väl 40 miljarder när det gäller försvaret, polisen eller den samlade utbildningsbudgeten. Det ska bli intressant att följa. Överläggningen var härmed avslutad.