· H310229 · 2015-12-17 15:21:14 — har frågat mig vilka insatser som jag anser bör göras för att få de arbetsplatsnära stödinsatserna att fungera bättre. har även frågat om jag anser att bör göra några förändringar i regelverket kring det arbetsplatsnära stödet. Sist har frågat vilka andra åtgärder jag avser att vidta för att företagen bättre ska kunna och vilja förebygga och förkorta sjukfrånvaron. ser vi en stadig ökning av sjukfrånvaron som särskilt har drabbat kvinnor. Någon enskild eller enkel förklaring till ökningen finns inte. Men vi vet att förhållandena på arbetsplatsen spelar roll. Brister i arbetsmiljön på en arbetsplats kan orsaka eller förvärra ohälsa. En arbetsplats där arbetsgivaren däremot axlar sitt ansvar för arbetsmiljö, anpassning och rehabilitering fullt ut kan i stället förebygga sjukfrånvaro och underlätta återgång i arbete. Regeringen tar den stigande sjukfrånvaron på största allvar och agerar kraftfullt. lanserade vi ett omfattande åtgärdsprogram med en bred palett av insatser för att vända utvecklingen. En av åtgärderna är att säkra att arbetsgivare tar sitt rehabiliteringsansvar. Som en del i detta har regeringen gett i uppdrag att utvärdera och utveckla stödet till arbetsgivare. Uppdraget till är omfattande. En del handlar om det arbetsplatsnära stödet, som är ett viktigt stöd för arbetsgivare i rehabiliteringsarbetet. Stödet är särskilt viktigt för mindre arbetsgivare som kan sakna de kunskaper och resurser som krävs för att kunna ge sina anställda rätt stöd. ska utvärdera hur det arbetsplatsnära stödet fungerar och även lämna förslag på hur det kan utvecklas. Detta för att ytterligare förebygga sjukfrånvaro och göra det lättare för arbetstagare att komma tillbaka i arbete. påpekar att det är olyckligt att bara drygt hälften av årets anslagna medel för det arbetsplatsnära stödet har använts. Jag håller med om att det är viktigt att pengarna kommer till användning så att arbetstagare får de insatser de behöver. I sammanhanget bör sägas att det arbetsplatsnära stödet infördes av den tidigare regeringen. Det är också viktigt att nämna att problemet med att stödet inte används i önskad utsträckning har funnits ända sedan stödet infördes. Därför har regeringen nu beslutat att ge att använda till informationsinsatser för att göra stödet bättre känt. Just nu pågår informationsinsatserna i olika mediekanaler. En annan del av uppdraget till handlar om att utveckla formerna för det stöd som myndigheten kan ge arbetsgivare. Rutinerna för att upptäcka arbetsgivare som kan behöva stöd från kommer att utvecklas. Regeringen gör även fler saker för att underlätta för arbetsgivarna att ta sitt rehabiliteringsansvar. I regeringens kommande överenskommelse med SKL om åtgärder för en effektiv sjukskrivningsprocess reserveras stimulansmedel för att landstingen ska utveckla så kallade rehabkoordinatorer i vården. Rehabkoordinatorerna ska se till att vården och arbetsgivaren möts tidigt när en anställd blir sjuk. Genom kontakten får arbetsgivaren tidigt en uppfattning om vilka insatser som kan behövas på arbetsplatsen. samtalar också regeringen med arbetsmarknadens parter om att skapa bättre förutsättningar för stöd och rehabilitering. Regeringen har för avsikt att ta initiativ för att utveckla stödet för personer som behöver omställning. Sjukfrånvaron har stigit ända , när den tidigare regeringen satt vid makten. Den här regeringen agerar nu kraftfullt och på bred front för att vända utvecklingen. Jag vill tacka ministern för svaret. Eftersom det handlar om ett nytt stöd som infördes är det kanske för tidigt att säga att man ska utvärdera det, men det är oroande att medlen inte har gått åt. Man kan anta att det har att göra med att det är okänt för företagen. Jag har varit inne och läst om stödet på hemsida. Det är ganska krångligt för den mindre arbetsgivaren att veta vad som gäller och när man ska använda sig av det. Det är ganska krånglig svenska, och man kan inte riktigt förstå när man ska göra vad. är det, precis som ministern säger, de mindre företagen som saknar kompetens, HR-avdelning och så vidare. Att man har fokus mot de mindre företagen är helt korrekt, som vi ser att sjukskrivningarna i offentlig sektor ökar bland kvinnor och i fall som gäller psykisk ohälsa. Det vore olyckligt att nu ta bort stödet. Man måste hålla ut längre. Jag tror att det var företagshälsovårdens paraplyorganisation som tyckte att man borde öka det, kanske dubblera det, för att det skulle ge större stimulans. Det vore väl jättebra om ministern kunde ta med sig detta. har gjort en bra rapport som handlar om sjukskrivningar och så vidare. Där tar man just upp detta arbetsplatsnära stöd. anser att problemen beror på begränsningen - man får , och det vore klokt att öka det. Man kan bara få stöd för utredande insatser, och det är begränsat till en krets av leverantörer som berättigar till ersättning. Precis som man släpper KBT och gör det mer individinriktat tror jag att man även borde öppna upp för företagen att själva få göra beställningen från dem de själva önskar. Det borde också utvecklas till att omfatta olika behandlingar. Om man utvecklar det så att det omfattar olika behandlingar måste det också, lite per automatik, bli flera leverantörer. tycker att detta är en bra åtgärd men att man behöver skruva lite på den. Man har ett antal förslag på sådant som man ytterligare kan göra. Det borde även inkludera förebyggande och rehabiliterande behandling. Det anser jag också. Utredningen är en del, men man behöver också få stimulans för förebyggande insatser. När man känner att ryggen värker måste man kunna få hjälp. Det tror jag skulle ha en väldigt bra effekt. Sedan är jag bekymrad över att de offentliga arbetsgivarna, som har HR-avdelningar med hög kompetens i varenda kommun, inte är mer engagerade i de här frågorna. Det måste till om vi ska kunna få ned sjuktalen eller åtminstone hejda dem, för det är ju just i offentlig sektor vi ser det här problemet. skriver även i sin rapport att arbetsgivaren även fortsättningsvis bör avgöra vilken rehabiliteringsaktör man ska vända sig till. Då är man inne på detta med rehabilitering. Jag vidhåller att jag tror att vi skulle se effekter om vi vidgade detta och underlättade för arbetsgivarna att gå till andra aktörer än dem som gäller för det företagsnära stödet. Jag stannar här och vill gärna höra lite kommentarer om Svenskt Näringslivs rapport. Tack för den väldigt aktuella interpellationen, ! Det är helt korrekt att den största problematik som vi har just nu är de offentliga arbetsgivarna och de yrkesgrupper som jobbar i de offentliga verksamheterna. Det är där vi ser det största problemet. Där behöver vi göra mycket. Vi gör en satsning , med justeringen i den så kallade före detta rehabiliteringsgarantin, så får vi se vilka effekter det får. När det gäller frågan om det arbetsplatsnära stödet och dess utvärdering och utveckling kan jag möta i det hon säger. Utvärderingen handlar i allra högsta grad inte om en avveckling utan just om en utveckling av det arbetsplatsnära stödet. Det handlar om att utvärdera varför det har använts i så låg utsträckning så här långt. Var sitter propparna i systemet? Det handlar också om en utveckling av det arbetsplatsnära stödet som nu har i uppdrag att titta på. De ska lämna förslag på hur det arbetsplatsnära stödet kan utvecklas för att ytterligare förebygga sjukfrånvaro och främja återgång i arbete. Bland annat så är det formulerat i uppdraget. Vi kommer också att dubblera stödet . Det kommer alltså att ske en förändring här parallellt med detta. Jag har också tagit del av Svenskt Näringslivs rapport och de synpunkter som de har. De är bland annat positiva till att det arbetsplatsnära stödet utvecklas men anser att det också behöver inkludera rehabiliteringsåtgärder. Det är också något som vi har gett i uppdrag till att titta på, hur det skulle kunna se ut och hur det skulle kunna gå till. Vi har från regeringens sida en löpande dialog med och andra viktiga aktörer inom ramen för de partssamtal som vi har kring detta. Jag är inte av uppfattningen att vi är bäst betjänta av att nu avveckla något som har införts ganska och som ändå tydligt pekar i den riktning som vi önskar. Sedan får man se vad utvärderingen från kommer att visa. Det kanske bör vara en bredare palett och kanske även riktiga insatser. Tack, ministern, för att vi har haft en utvecklande debatt så här långt! Jag har en fråga om när utvärderingen ska vara klar, när ska leverera. Det vore intressant att få veta. Jag hade ett samtal med och fick bra synpunkter som jag tror är viktiga att ta med i en sådan här utvärdering. Det gällde bland annat att säkra upp att individer får rätt stöd och kompetens i rätt tid. Det handlar bland annat om offentlig sektor, där vi ser de här stora volymerna, eftersom kontaktyrkena finns där. Då får inte mellancheferna ha 70 medarbetare, för då kan man inte se när detta börjar komma. Det är oerhört viktigt att man kan säkra upp rätt för individen , när det börjar gå illa. Lagstiftningen om företagshälsovård och arbetsmiljöfrågor bygger fortfarande mycket på att man har en lagstiftning och ett arbetsmiljöarbete som handlar om tung industri. Det är ett ganska gammaldags tänk. Det handlar om tunga lyft. Det finns väldigt lite kring psykisk ohälsa. När jag har interpellationsdebatter med hälso- och sjukvårdsministern och vi pratar om psykisk ohälsa hamnar vi gärna kring psykoser och manodepressivitet, tunga psykiatriska diagnoser. Men det är inte där vi ser de stora ökningarna. Vi måste också tänka på psykisk ohälsa utifrån arbetsmiljö och stressrelaterad psykisk ohälsa. Det är något helt annat som kräver andra behandlingar och andra resurser. Då är det intressant att tänka redan från skolåldern: Skolhälsovården måste bli bra på att fånga upp även sådana arbetsmiljöfrågor hos eleverna men också syo. Det kan verka långsökt att man står här i kammaren och pratar om hälso- och sjukvård eller sjukskrivningar. Men det handlar om att få rätt syohjälp när man är i och på gymnasiet, så att man inte väljer av slentrian därför att andra i ens umgängeskrets väljer ett visst yrke, och det sedan gör att man vantrivs på arbetet, vilket leder till stressrelaterad psykisk ohälsa i arbetslivet. Allt hänger ju ihop. Jag vill ge ministern en eloge för att man skruvar om, så att det inte bara är KBT som gäller. Annars är det ungefär som att vi här i kammaren skulle besluta om vilken operationsmetod man ska ha för gallsten. Det måste vara helt individanpassat, och det måste ges resurser för att man kan fortsätta på den inslagna banan. När vi nu pratar om företag: Jag har läst i medierna om att ministern pratar om Hollandsmodellen, som vi tittade på i . Då är min fråga: Ser ministern inte någon risk med att man skulle lägga ytterligare pålagor på arbetsgivarna? Jag ser en risk att det blir svårare, att man inte vill starta företag men också att man kommer att vara oerhört noga med vem man anställer - det är den stora faran. Jag skulle vilja att ministern lite grann utvecklade denna förkärlek för Hollandsmodellen. Tack, , för detta! Jag tänker börja lite grann med det sista, för att klargöra förkärleken för Hollandsmodellen. Min förkärlek för den handlar främst om att de har fått ned både sjuktal och förtidspensioneringar på ett mycket bra sätt. Det finns också delar i det systemet som fack, arbetsgivare och enskilda individer har sagt att man är mycket nöjd med. Däremot försökte jag, i de intervjuer som jag hade, vara tydlig med att jag definitivt inte är glad i den modellen rakt av och de mycket långa tider som man lägger ansvar på arbetsgivarna för sjukskrivningar. Det är absolut inte det jag ser framför mig - det vill jag vara tydlig med. Men i har man haft ett mycket lyckosamt arbetsplatsnära arbete. Till exempel jobbar man med en mycket förenklad process mellan medarbetare och arbetsgivare tidigt i sjukfallen i något som kallas ett protokoll. Vi vet ju att med stora handlingsplaner och annat som ska upprättas tidigt i ett sjukfall får man en risk när man ska involvera väldigt många aktörer, vilket studier har visat kan leda till att man får förlängda sjukfall i stället. I arbetar man inte på det sättet, utan där arbetar man med enkla protokoll mellan arbetsgivare och medarbetare och kan på så sätt också få igång en aktivitet och dialog mellan medarbetare och arbetsgivare tidigt i en process. Det har visat sig vara en mycket framgångsrik väg även i , där vi ser att man har den här dialogen mellan arbetsgivarna och medarbetarna. Sedan vill jag göra ett tillägg beträffande de konkreta frågor som jag fick från . har, vid genomförandet av den här utvärderingen och översynen och de eventuella utvecklingsförslagen av det arbetsplatsnära stödet, i uppdrag att samråda med arbetsgivarföreträdare, så att man förhoppningsvis inte missar några viktiga perspektiv. Framför allt handlar det om att få till en modell där vi löser den problematik som vi nu har med att medlen inte används på rätt sätt. Då måste vi i dialog med arbetsgivarna hitta en väg framåt som gör att det blir enkelt och smart och att det händer på riktigt. Uppdraget ska delredovisas och slutredovisas till . Beträffande det inspel som gjorde från Företagshälsor tror jag att en nyckelfråga är att på de ställen där det finns en aktiv företagshälsa, vilket det gör i de flesta kommuner, få till ett mer förebyggande arbete som gör att man kan få koll på de eventuella sjukfall som är på väg att uppstå. Sedan är det oerhört viktigt att vi är ett antal som är tydliga när vi talar om de ökade sjuktalen. Precis som säger här handlar det inte om psykoser och manodepressivitet, utan det handlar om lätta till måttliga psykiska besvär som har en helt annan behandlingskatalog. Detta är mycket viktigt för att vi ska landa rätt. Det handlar också om att hitta frisktalen och de friska arbetsplatserna och de goda exemplen. I forskningen har man sett att det ofta handlar om sådana arbetsplatser där chefen, arbetsledaren, har ganska få arbetstagare att ansvara för eller ha dialog med och där de anställda känner att de är delaktiga på arbetsplatsen, blir hörda och kan lägga fram sina förslag och så vidare. Att lyfta fram sådana goda exempel tror jag vore bra för till exempel en kommun som har jobbat mycket aktivt med sina frisktal, så att säga, och som kan vara ett exempel för många andra kommuner. Det brinner i knutarna, och vi måste verkligen försöka hejda detta. Det åvilar ministern som har ansvaret för det. Fallerar sjukförsäkringssystemet kan ett helt lands ekonomi välta. Därför handlar det verkligen om hela ekonomi. Jag vet att ministern har lagt fram ett åtgärdspaket med en mängd olika förslag som kommer att sjösättas. Det är ambitiöst, och det ska bli mycket intressant att följa. När det gäller de ekonomiska effekterna undrar jag om man har räknat på hur mycket det ska kunna ge om dessa åtgärder får genomslag. Det vore mycket intressant att få veta detta, alltså hur mycket statens kostnader kan beräknas minska om dessa åtgärder får full effekt. Ministern sa i medierna att man skulle ge landstingen mer pengar för att de ska ha bättre kontakt med företagen. Säger landstingen att det är på grund av det som de inte har kontakten utåt? Är det verkligen till det som de behöver ha pengar? Jag förespråkar gärna att en återgång i arbete tydligare framgår i hälso- och sjukvårdslagen. Jag tackar för detta, . Det är mycket viktigt med goda exempel. Jag tror också att några av dessa nyckelfaktorer - att det är färre arbetstagare per chef, att man kan skapa en större delaktighet, precis som säger, och att man blir hörd - är anledningen till att vi hos mindre företag, hos mindre arbetsgivare eller till och med hos välfärdsverksamheter som väljer att organisera sig på ett annat sätt, ser betydligt färre sjukskrivningar. Där upplever man sig inte som en del i ett jättestort maskineri där man själv inte har inflytande eller makt över sin arbetsvardag. Jag tror att det finns någonting i detta som vi verkligen behöver fundera vidare på när det gäller sättet som vi organiserar den offentliga verksamheten på. När det gäller det åtgärdsprogram som regeringen nu successivt håller på att sjösätta, där vi också kontinuerligt ger olika uppdrag, är målsättningen i slutändan att vi 2020 ska landa på ett sjuktal som är betydligt lägre än det vi har . Det kommer snart en interpellationsdebatt om det. Det kan låta futtigt, men vi talar om detta jämfört med det som är prognostiserat. Om vi inte lyckas stoppa inflödet och vända utvecklingen är det ändå 80 000 färre sjukskrivna 2019 som vi talar om, om vi nu konkret ska tala om vad det faktiskt handlar om. Det handlar naturligtvis även ekonomiskt sett om betydligt lägre kostnader. Men detta kommer att kräva ett hårt arbete. Jag tror också att det kommer att ta ytterligare tid innan vi ser dessa effekter. Men vi är övertygade om att om vi får dessa olika delar på plats och fortsätter att vara ambitiösa och vågar ska vi nog råda bot på detta. Det är lika viktigt för oss alla. Överläggningen var härmed avslutad.