· H210348 · 2015-04-07 20:59:36 — har frågat mig om jag har tagit något initiativ till en analys för att granska vilka konsekvenser överenskommelsen med om "en välfärd utan vinstintresse" kan få för möjligheten att uppnå målen för jämställdhetspolitiken. Det påstås ibland att åtgärder för att se till att våra skattepengar används till det de är avsedda för skulle vara negativt för kvinnors företagande. Jag anser att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden. Det stämmer inte heller överens med verkligheten, eftersom de som har ledande positioner i de största välfärdsföretagen i de flesta fall är män. Den könssegregerade arbetsmarknaden är ett omvittnat problem, men den är inte kopplad till frågan om vinster i skattefinansierade välfärdsföretag, utan har helt andra orsaker. En granskning av visar att nio av tio riskkapitalägda välfärdsbolag har manliga direktörer. Av granskningen framgår att det är ont om kvinnor på ledande positioner i de dominerande vård- och utbildningskoncernerna. 12 av de 15 största aktörerna har manliga toppchefer, detta som av de anställda är kvinnor. Genom att se till att skattepengar används i verksamheten i stället för att bli till stora vinster som delas ut till ägarna skapas utrymme att satsa mer på kvaliteten. Vilka medarbetare i välfärden, kvinnor som män, skulle tacka nej till en extra kollega? Frågan om vinster i välfärden handlar därför i hög grad om arbetsvillkoren för de många kvinnor och män som arbetar i välfärden - de kommer alltid att vara fler än de som befinner sig i ledande positioner. Det handlar också om att skattepengar ska gå till det de är avsedda för, nämligen till verksamhet för medborgarna, inte vinst till ägarna. Att eventuella överskott återförs till den verksamhet de är avsedda för kan bidra till att uppnå målen för jämställdhetspolitiken och öka förutsättningarna för att de som jobbar i välfärden har sjysta villkor. Jag har ställt en fråga till civilminister . Efter att ha hört civilministern måste jag konstatera att jag ännu inte fått svar på min fråga. Jag ska ta det från början. Valfrihetsreformerna i offentlig sektor underlättar för kvinnligt företagande och kvinnligt chefskap. Vi har sett att kvinnors företagande ökat. drev av kvinnorna företag. har andelen ökat till . Vi anser att det till stor del är en följd av de förbättringar som skett i förutsättningarna för företagande inom de områden där kvinnor arbetar. Dessvärre vill den rödgröna regeringen nu dra undan mattan för dessa kvinnor och dessa företag. Statsrådet anger att det är en förlegad syn att utgå från att kvinnor bara kan driva företag inom välfärden. Självklart driver kvinnor liksom män företag inom en rad olika områden, men min fråga till statsrådet handlade om huruvida regeringen gjort en jämställdhetsanalys innan det beslutades om att försvåra företagandet inom välfärdssektorn. Som statsrådet anger är av de anställda inom välfärdssektorn kvinnor. Som företagare vet jag att de flesta som driver företag gör det inom ett område där de själva har expertis. Genom egna erfarenheter väcks tankar och idéer om hur man skulle kunna förbättra den verksamhet man arbetar i. Eftersom kvinnor i större utsträckning än män är verksamma inom vård och omsorg är det naturligt att det inom denna bransch finns ett större utbud för företagsamma kvinnor än för män. Jag konstaterar också att kvinnodominansen inom vård- och omsorgsbranschen kan ses bland företagsledarna, varav är kvinnor. I det privata näringslivet är det . driver på för företag och för feminism. För mig är det tydligt att statsrådet och regeringen inte satt på sig jämställdhetsglasögonen när det gäller välfärdsföretagen och inte heller vid regeringens utnämningar eller när man som valde att avsluta ett ambassadörsnätverk med över 800 kvinnliga företagare. I sitt svar hänvisar statsrådet endast till de riskkapitalägda välfärdsbolagen. Därigenom visar statsrådet på en förbluffande okunnighet när det gäller de små och medelstora företag som uträttar stordåd inom välfärden. I stället för att fokusera på de riskkapitalägda företagen tycker jag att vi ska titta på andra siffror. av företagen inom sektorn har färre än 50 anställda, och nio av tio har under tio anställda. Bland de företag som drivs inom valfrihetssystemet är det som ägs eller drivs av en kvinna eller har en kvinna som vd. Vi talar alltså inte om riskkapitalbolag, utan om människor av kött och blod som går till jobbet. Vi börjar bli vana. Det är alltför ofta som den rödgröna regeringen ignorerar de små och medelstora företagen, som jag i sammanhanget kan passa på att berätta är de som bidrar till fyra av fem jobb. Företagare misstänkliggörs ständigt av representanter från den rödgröna regeringen. Jag ska återgå till den fråga jag ställde i interpellationen. Har statsrådet tagit initiativ till en analys för att granska vilka konsekvenser överenskommelsen med om "en välfärd utan vinstintresse" kan få för möjligheten att uppnå målen för jämställdhetspolitiken? Mer specifikt gäller frågan den ekonomiska jämställdheten, som är nära kopplad till hur vi får fler kvinnliga företagare och kvinnliga chefer. Jag vill även fråga hur statsrådet ser på ökningen av kvinnors företagande och kopplingen till nya företag inom välfärdssektorn. Det finns många goda exempel på kvinnligt och manligt företagande inom välfärden. Regeringen anser att det är viktigt att fler företag drivs av kvinnor och vill se en sådan utveckling. Trots att kvinnor är i stor majoritet bland dem som arbetar i vård- och omsorgssektorn framgår det av Vårdföretagarnas egen rapport att kvinnor är klart underrepresenterade i ledande befattningar i förhållande till hur många som arbetar i sektorn. Kvinnor utgör av alla som arbetar inom vården och omsorgen, men av företagsledarna, som sa. Jag vill vara tydlig med att välfärdsverksamheterna är till för brukarna, inte företagsledarna. Jag tror att vi är överens om att syftet med de reformer som möjliggjort för privata aktörer att vara med och utveckla välfärden aldrig har varit att låta riskkapitalbolag tjäna miljarder på skattefinansierad vård- och omsorgsverksamhet. Tyvärr hamnade vi där. Vi ska värna valfriheten och ha en mångfald av olika aktörer. Men vi ska ha ett system som garanterar att skattemedlen återinvesteras i verksamheterna och inte går till vinst till ägarna. Regeringen har tillsatt Utredningen om reglering av offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster, som ska ge förslag på hur vi kan garantera brukarna att skattemedel går till den verksamhet de är avsedda för. Jag vill också betona att regeringen tar jämställdhetsmålen på största allvar. Vi vet att när den gemensamt finansierade välfärden brister är det kvinnor som i stor utsträckning går ned i arbetstid för att ta hand om sina anhöriga. Att deltidsarbete påverkar pensionen och sjukpenningen är ingen nyhet. Vi vet att det är kvinnor som i stor utsträckning går delade turer på äldreboendena när företagen skär ned på sina personalkostnader för att öka sin vinst. Det är därför regeringen vill skapa ordning och reda i välfärden. Jag tänker fokusera lite grann på hur regeringen skapar osäkerhet för dessa jobbskapande kvinnor. Som jobbskapande företagare finns det få saker som jag ogillar så mycket som osäkerhet. Men den nya regeringen sprider osäkerhet. Efter stoppultimatum om Förbifart har vi bombarderats med näringsfientliga utredningar om alltifrån att stoppa det näringsgivande affärsflyget från till att stoppa det jobbskapande välfärdsföretagandet. Jag förstår de välfärdsföretag som hotas av regeringens politik. Men jag är inte ensam. Jag hade önskat att statsrådet hade lyssnat bättre till de egna leden. Det är nämligen så att den tidigare socialdemokratiska finansministern är tydlig i sin kritik mot osäkerhetsregeringens utredningsdirektiv om vinster i välfärden. I på s. 20 säger han: "Direktivet är formulerat så att det stänger utrymmet för normala företagsbeslut, till exempel om antalet anställda. finns en stor mängd företag inom vård, skola och omsorg som riskerar att bli utsatta för konfiskation. Det borde inte kunna ske i ett rättssamhälle, vilket jag hoppas att utredaren inser." Min fråga till statsrådet är: Har statsrådet insett detta? Eller kommer statsrådet likt sin partikollega att sitta i kammaren och rimma på löntagarfonder? Sedan vill jag även ha svar på den tidigare frågan om hur statsrådet ser på ökningen av kvinnors företagande och kopplingen till den ökande företagsamheten. Jag vill försäkra att regeringen har engagemang och vilja att skapa ordning och reda i välfärden. Det är vår skyldighet att skapa ordning och reda i välfärden och se till att vi har kvalitetskrav som innebär att det inte är möjligt att dra ned på antalet medarbetare i offentliga välfärdsverksamheter för att dela ut vinst till aktieägarna. Det är vår skyldighet att se till att medarbetarna i välfärden får de bästa möjliga förutsättningarna att utföra de tjänster som är viktiga för jämställdheten och för utvecklingen i vårt land. Därför måste vi vidta åtgärder. Jag vill påminna om att partiledaren för i många uttalanden har krävt att vi ska skärpa den lagstiftning som reglerar privat utförd offentligt finansierad välfärd. Den förra regeringen tillsatte minst två utredningar med syftet att skärpa regelverket så att man just skulle få hårdare kvalitetskrav och stoppa en utveckling där man drar ned på personalen för att dela ut vinst till aktieägarna. Den här regeringen tar jämställdhetsmålen på allvar. Då måste vi också skapa ordning och reda i välfärden. Välfärden är en otroligt viktig grundförutsättning för att vi ska kunna skapa ett jämställt samhälle. Jag vill uppmuntra både män och kvinnor att starta och driva företag inom välfärdsverksamheterna, inom vård- och omsorgssektorn. Men då ska det vara hög kvalitet och vara brukarna och inte vinstintresset som står i fokus. Jag vänder mig starkt mot att reducera kampen för jämställdhet till kvinnors företagande i välfärdssektorn. Ett jämställt samhälle varken börjar eller slutar där. Verkligheten är att kvinnor tjänar av mäns lön. Kvinnorna tar ut av dagarna i föräldraförsäkringen. Kvinnor ägnar mer per dag åt obetalt arbete medan män ägnar mer åt betalt arbete. Det får stora konsekvenser för kvinnors ekonomiska frihet. Det handlar inte om vinster i skattefinansierade välfärdsföretag utan har helt andra orsaker. Vi behöver förändra normer och värderingar om vad som är manligt och kvinnligt för att ge varje individ förutsättningar att förverkliga sig själv och sin potential. Det är min övertygelse att samhällen som tar till vara hela befolkningens kompetens är både starkare och mer välmående. Som jag nämnde tidigare är välfärdsverksamheterna till för brukarna, inte företagsledarna. Vinstintresset hör inte hemma i välfärden. Vi pratar inte om en marknad. Vi pratar om grundläggande tjänster i ett samhälle som finansieras gemensamt av oss med skattemedel. Att framhålla välfärdssektorn som den enda sektor där kvinnor kan ha ledande befattningar riskerar att leda till att den könssegregerade arbetsmarknaden består och att kvinnors företagande är avgränsat till marknader där vinstintresset inte ska vara styrande. Jag ställer mig frågande till på vilket sätt det leder till förändrade könsrelationer där män och kvinnor deltar på lika villkor. Det märks att det finns få företagare i regeringen. Om så hade varit fallet hade man vetat att vinst är något positivt och inte något som kan utredas bort i korridorer. Vinst är nödvändigt för att bedriva en verksamhet. Utan vinst finns inget utrymme för att återinvestera pengar i företag. Det finns ingen säkerhet, bara en oro för att staten ska lägga vantarna på verksamhetens överskott. De jobbskapande företagen lämnas med regeringens osäkerhetspolitik. Vård och omsorg hör till de mest personalintensiva sektorerna. Här slår osäkerhetsregeringens höjda skatter på jobb och företagande särskilt hårt. De välfärdsföretag som vill satsa på utökad personal och ge unga en väg in på arbetsmarknaden tvingas i stället förbereda sig på Vänsterns stålbad. Redan nu tvingas tyvärr organisationer parera straffskatten på ungdomsjobben. Välfärdsföretagandet har gett vårt land många nya entreprenörer. Flera av dem har varit kvinnor. Det har varit allt från nischade persiska äldreboenden till sjukvård som spirar i hela vårt land. Här finns även ett stort antal kvinnor som är företagsledare och förebilder för många kvinnor som står på tröskeln till att starta eget företag. Samhället ska inte lägga krokben för dessa verksamheter, utan vi ska stödja dem. Slutligen vill jag gärna ha svar på min andra fråga om konfiskationen och utredningsdirektiven. En förutsättning för en stark jämställdhet är att den offentligt finansierade välfärden fungerar väl. Ett steg mot att uppnå jämställdhetsmålen är därför att skapa ordning och reda i välfärden. Skattemedlen ska gå till den verksamhet de är avsedda för och inte som vinst till ägarna. Jag tror på valfrihet och att kvaliteten i välfärden mår bra av en mångfald av aktörer. Men välfärdssektorns uppdrag är inte i första hand att främja företagande. Välfärden är i första hand till för brukarna och för att de som arbetar med detta viktiga samhällsuppdrag ska ges goda arbetsvillkor och goda förutsättningar att fullfölja uppdraget. När företagares vinstintresse står i konflikt med samhällets och medborgares intresse av välfärd får företagarna stå tillbaka. Jag vill avslutningsvis tacka för interpellationen. Överläggningen var härmed avslutad.