· H210351 · 2015-04-07 19:25:15 — Sedan vill jag också vara väldigt tydlig med att jag naturligtvis ändå tycker, tror och står för att det är oerhört viktigt att människor ges så många chanser som det någonsin behövs vid en ohälsa för att komma tillbaka till arbetsmarknaden igen. Det är det som är klon här. Därmed kommer jag in på det som tog upp: Varför har vi remitterat förslaget redan nu? har det varit nästan 100 000 utförsäkringstillfällen. Av de som har utförsäkrats har kommit tillbaka i arbete. Det var ett av syftena när bortre tidsgränsen infördes att människor skulle komma tillbaka i arbete igen. Det är som har snurrat runt i försäkringen. Väldigt många är nu på väg att utförsäkras för tredje gången. Det innebär inte per definition att man har blivit friskare eller att en utförsäkring innebär att man kommer tillbaka till hälsa igen. Vi måste vara noga med detta. Dessa människor har blivit fattigare. Precis som den tidigare talaren från Socialdemokraterna sa ser vi en klar ökning. Många av dessa kvinnor väljer i stället att ta ut sin pension , vilket innebär att man livsvarigt får en betydligt lägre pension. Vi har också sett en ökning med nästan 100 miljoner i försörjningsstödet. Det vi vill är att människor ska komma tillbaka till hälsa och arbete, inte till utförsäkring, inte till försörjningsstöd, inte ta ut förtida pension, och då vet vi att vi måste förstärka de tidiga insatserna. Låt mig också, kvar av talartiden, komma in på det som tog upp i slutet av sitt inlägg. Det regeringen i det här fallet gjort är att vi har tagit emot en av de största utredningarna i modern tid på det här området. Utredningen är nu ute på remiss, och vi väntar på att få in svaren. pågår en beredning i avseende förstärkning av de delar som jag i den här debatten talat om. Vi kan inte fortsätta att se på när nästan 15 000 personer utförsäkras. Arbetsförmedlingen säger att resurserna används på ett felaktigt sätt. I stället kan vi använda dem på ett annat sätt. Därför har vi redan remitterat förslaget om ett borttagande av den bortre tidsgränsen. Den är ett misslyckande. Den har inte lett människor tillbaka till vare sig arbete eller hälsa. Vad vill vi med det goda samhället? Det är egentligen den frågan vi diskuterar här . När en människa blir sjukskriven vill åtminstone jag ha ett samhälle som finns där för den enskilde och ger tidiga aktiva insatser så att man får möjlighet att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Så hade vi det inte i , när av befolkningen stod utanför arbetsmarknaden, i sjukskrivning eller förtidspension. Vi hade ett system där människor var i passiv sjukskrivning och hamnade i förtidspension i onödan. Hur ser vi som politiker till att vi inte bygger upp ett system som ger de dåliga effekter som vi hade , när av befolkningen stod utanför? är det , alltså en halvering. Dels handlar det om de aktiva och tidiga insatserna, dels om att ta lärdom av vad som fungerade i den förda politiken. Det som fungerade var när samhällets insatser och samhällets instanser vid upprepade tillfällen frågade den enskilde: Har du arbetsförmåga? Har du möjlighet att arbetsträna och komma tillbaka in på arbetsmarknaden? Där har den bortre tidsgränsen i sjukförsäkringen varit viktig eftersom den ställt krav på myndigheterna att göra aktiva insatser och därmed möjliggöra för människor att komma tillbaka till arbetsmarknaden. För alla människor fungerar inte det, och det har ministern mycket riktigt framfört. Jag är den förste att medge att för alla människor fungerar det inte. För en del människor innebär ohälsan att man måste fortsätta i sjukskrivning, men för en hel del människor har det inneburit en möjlighet att komma tillbaka. Det är den möjligheten vi som politiker behöver slå vakt om. En viktig del i det är att se helheten. Det behövs tidiga insatser och möjlighet till arbetsträning för att komma tillbaka. Men det handlar också om att inte föra samma politik som fördes och som innebar att av befolkningen hamnade i långvarigt utanförskap. Det gäller att lära av historien och göra rätt, inte att göra fel. I mitt förra inlägg berömde jag socialförsäkringsministern för att hon kritiserade den dåvarande regeringen . Efter statsrådets senaste inlägg får jag nog tyvärr ta tillbaka det lite grann. Det som den regeringen gjorde var att systematiskt gömma och glömma människor i utanförskap. Man använde det aktivt för att frisera arbetslöshetssiffrorna. Vid hade de till och med mål för hur många sjukskrivningar de skulle avsluta. Det gällde varje anställd som arbetade med dessa frågor, , . Det var inte en bra politik. Det är oroväckande att statsrådet väljer att delvis försvara den politiken. Det låter lite illavarslande, inte minst mot bakgrund av de förslag som väljer att avisera. Vi vill att människor ska komma tillbaka, säger . Det är en jättebra ambition. Jag delar den till . Men den måste följas av rätt politik, annars blir det bara en ambition. Där tycker jag att de förslag som regeringen nu aviserar är problematiska. I stället för att utveckla det som haft effekt men som kanske inte fungerat hundraprocentigt bra - all politik måste utvecklas och förbättras - väljer regeringen att dra tillbaka det. Det riskerar att bli en återgång till just den politik som gömde och glömde människor. Dessutom kommer en lång rad andra förslag som sammantaget gör det svårare för människor att etablera sig på arbetsmarknaden, att få arbete, att få sysselsättning, samt att få fler företag som väljer att investera i det här landet. Jag är orolig för att den utveckling vi hade under alliansregeringen, där 230 000 personer lämnade sjukskrivning eller förtidspension, kommer att brytas framöver om regeringen väljer att fortsätta med den förda politiken. Tack för en bra debatt! Jag kan konstatera att vi i alla fall är överens om en gemensam ambition, nämligen tron på tidiga insatser och att det möjliggör för människor att snabbt komma tillbaka till hälsa och arbete. Den ambitionen delar jag till fullo. Sedan måste jag få kommentera det som säger i slutet av sitt inlägg. Om man ska lära av historien, vilket har framförts under debatten, kan man inte bara ta till sig väl valda delar, utan man måste se kontexten i vilken det skedde . Man måste se det som själv nämnde tidigare, nämligen att vi har haft fluktuationer i sjukskrivningarna under betydligt än så och att kvinnor i den statistiken tyvärr varit överrepresenterade. När det gäller den analysen behöver vi fundera djupare på vad det står för. Om vi ska få en låg och stabil sjukfrånvaro , vilket är ett mål som den nuvarande regeringen har och som den tidigare regeringen hade, handlar det om att våga ta till sig hela historien. Jag delar uppfattningen att det var olyckligt att förtidspensionera bort människor. Det får man inte lov att göra. Människor ska naturligtvis få de insatser de behöver för att ta sig tillbaka till arbetsmarknaden. Men de som är i en ohälsa och har behov av att få förtidspension ska kunna få det. Jag tackar för en bra debatt och ser fram emot fortsatta samtal. Sjukskrivningarna är ett samhällsproblem som vi behöver lösa inte bara på kort utan också på lång sikt. Överläggningen var härmed avslutad.