· H210419 · 2015-04-17 17:29:59 — har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa att riktlinjer efterlevs. Frågan om följsamhet till nationella kunskapsstöd inom hälso- och sjukvård är viktig ur flera perspektiv. Patienter i har rätt att förvänta sig att få en vård baserad på bästa tillgängliga kunskap. Här har genom lagstiftning tydligt slagit fast att landstingen har ett ansvar för att erbjuda en god hälso- och sjukvård åt befolkningen. Det innebär bland annat att vården ska vara av god kvalitet. Det följer också av lagstiftningen att hälso- och sjukvårdspersonal ska utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet och att patienter ska ges sakkunnig och omsorgsfull hälso- och sjukvård som uppfyller dessa krav. Hälso- och sjukvården ska också ges på lika villkor vilket förutsätter att nationella kunskapsstöd får genomslag i alla delar av landet och för alla delar av befolkningen. Nationella kunskapsstöd, där riktlinjer är en del, syftar till att hjälpa såväl landstingen som enskilda yrkesutövare att uppfylla de krav som lagen ställer på dem. Som påpekar finns det trots detta brister i följsamheten till olika kunskapsstöd. Enligt min mening talar detta för att lagstiftning och bindande föreskrifter inte är tillräckligt för att åstadkomma de förändringar som är nödvändiga. Jag tror att vi alla har anledning att vara självkritiska. Styrning med kunskap av hälso- och sjukvården har i mångt och mycket genomförts top-down och kanske inte i tillräcklig grad tagit hänsyn till behov och kapacitet att implementera de kunskaper som tas fram i den dagliga verksamheten. förändras den statliga styrningen med kunskap av hälso- och sjukvård och socialtjänst i grunden. Det tydliggörs att myndigheternas styrning med kunskap ska bli behovsanpassad, effektiv och samordnad. Patienters, brukares och anhörigas erfarenheter och kunskaper ska också tas till vara. Innehållet i den statliga styrningen med kunskap ska svara mot de olika professionernas behov av adekvata kunskapsstöd inför beslut om behandling och insatser. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Huvudmännen får också en mer strukturerad möjlighet att påverka styrningen med kunskap utifrån sitt ansvar för verksamheterna. Jag anser att detta för att de kunskapsstöd som tas fram i fortsättningen är prioriterade och behovsanpassade vilket bör bidra till bättre efterlevnad. Statskontoret har fått i uppgift att följa reformen i alla delar, och jag ser fram emot att få ta del av resultaten. Avslutningsvis vill jag understryka att det är en prioriterad fråga för regeringen att komma till rätta med ojämlikheter i vården. Ett av de alternativ som behöver analyseras ytterligare är hur vårdens möjligheter att bortse från nationella riktlinjer på ett eller annat sätt kan inskränkas. Jag får först tacka för svaret. Det här är ett angeläget ämne ur flera synvinklar. Den psykiska ohälsan ökar kraftigt, och det gäller framför allt utmattningssymtom men också de klassiska psykiska sjukdomarna. Därför är det mycket oroande om sjukvården inte tar del av de råd som tagit fram, som baserar sig på mångårig evidensbaserad forskning. Det är ju helt förödande, och alla är förlorare om människor inte kan få hjälp i ett tidigt stadium av sina symtom av sjukdomen. All erfarenhet visar ju tydligt att läkningsprocessen blir så mycket längre, och dessutom både för samhället och den enskilde kostar så mycket mer i lidande och pengar. Jag har haft möjligheten att göra studiebesök ute på verksamheter både i mitt hemlän på och här i , där det finns verksamheter som fungerar bra och till stor del återför människor till normal livsföring och arbete. Detta måste få komma fler människor till del. Det finns en stor orättvisa i , där en del har turen att komma till bra vård medan andra blir helt utan. Jag är helt medveten om att ansvaret ligger på flera huvudmän, framför allt på våra landsting och regioner. Men det borde inte vara och är inte en ursäkt för att underlåta att följa riktlinjer. Om man i den övriga somatiska vården i skulle lösa frågorna så här så skulle det bli mycket stora protester och rättarting, men med psykvården går det att hantera frågorna så här. Jag är därför glad för att statsrådet i sitt svar till mig framför att han överväger att analysera och inskränka de alternativ som huvudmännen, oftast landstingen, använder för att underlåta att följa de nationella riktlinjerna. Min övertygelse är dock att socialministern behöver vara ännu tydligare än i svaret och försöka få till stånd en utredning som på ett tydligare sätt anger att de nationella riktlinjerna ska följas. Tack än en gång, , för att du lyfter fram den här frågan, som är så viktig inte minst ur perspektivet hur vi kan motverka den psykiska ohälsan, som ju är ett växande problem i samhället. Jag kan bara understryka det jag också angav i svaret, nämligen att den här typen av kunskapsstöd naturligtvis är väldigt angeläget. När det nu finns utomordentliga kunskapsstöd på plats som är framtagna i enlighet med vetenskap och beprövad erfarenhet är det naturligtvis djupt beklagligt att de inte används fullt ut. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Däremot kan jag konstatera, och det tror jag särskilt gäller i behandling och arbetet med att motverka psykisk ohälsa, att de strukturer och den verksamhet som finns kan uppvisa brister som gör att man måste söka förklaringen till varför kunskapsstöden inte används. Därför har regeringen aviserat att det här året ska en ny strategi för att motverka psykisk ohälsa tas fram. Vi vet att flera regeringar av olika färg , allt sedan den stora psykiatrireformen, har engagerat sig från nationell nivå för att stötta landsting, kommuner och andra aktörer i att arbeta med psykiatrin. Men har dessa stöd handlat om olika former av projekt, inte sällan med ganska stora summor pengar inblandade. Ofta har projekten pågått och varit inriktade på den specialiserade psykiatrin. Vi tror, och detta visar också en del utvärderingar, att om vi ska komma till rätta med detta och skapa strukturer som fungerar och är hållbara behöver vi ha ett mer långsiktigt fokus, och vi behöver också ha ett fokus på hela den kedja som inbegriper människor som lider av psykisk ohälsa. Då räcker det inte med att koncentrera sig på att stärka den specialiserade psykiatrin, för vi måste också göra något åt det förebyggande arbetet, som är bristfälligt, och vi måste på allvar etablera en första linjens psykiatri, dit man kan vända sig vid psykisk ohälsa som kräver olika typer av vårdbehandling. I första hand handlar det om att stärka primärvården, men det kan också handla om att etablera verksamheter som över huvud taget inte finns inom den svenska vården. För att detta ska bli verklighet kommer vi som sagt att ta fram en ny strategi från regeringens sida. Vi behöver också ha en bättre samverkan mellan de olika aktörer som är inblandade. Det handlar om stat, landsting och kommuner men också om ideella föreningar. Skolan måste finnas med mycket tydligt eftersom vi ser att graden av psykisk ohälsa stiger inte minst bland skolelever. Det handlar kort och gott om att ha ett helhetsperspektiv på denna mycket komplicerade problematik. Jag tror definitivt att vi, precis som statsrådet är inne på, måste uppgradera insatserna för den psykiska ohälsan i landet. Senast i förrgår kom det larmrapporter från , där kösituationen på en psykiatrisk klinik var så katastrofal att man var tvungen att tvångsutskriva patienter för att de inte fick plats. Liknande rapporter kommer med jämna mellanrum från andra delar av landet. Lägger man då till att många vårdkliniker inte använder evidensbaserade vetenskapliga metoder, som rekommenderas av , förstår man att situationen är under all kritik på många ställen i . Här måste det till krafttag för våra landsting, regioner och staten, som tillsynsmyndighet. Jag inser mycket väl att statsrådet inte har hunnit få fram en tydlig strategi för att strama upp tillsynen av psykvården, men jag vill betona att den är angelägen. Det är många människor som inte får den hjälp som de så väl behöver. Här har alla huvudmän - där ingår också staten - ett stort ansvar. Det är ett ansvar som måste leda till konkreta åtgärder och lagförslag för att det ska hända någonting. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer För att man ska få framgång i ett sådant här arbete måste organisationen , Kommuner och Landsting, involveras. Men precis som statsrådet var inne på behövs också brukarorganisationer och alla människor och myndigheter runt om patienterna för att man ska få fram förslag som kan realiseras . Jag vill med dessa ord vädja till statsrådet att han, precis som han är inne på, ska få igång en utredning inom detta område, som sedan kan ligga till grund för förbättringar inom psykvården. Jag börjar i den ände som slutade sitt inlägg i. Jag kan försäkra att det finns ett väldigt gott samarbete mellan staten och Kommuner och Landsting, inte minst via de samordnare som finns hos staten respektive SKL. Det är naturligtvis också från dessa som arbetet med den nya strategin utgår. Jag vill lyfta upp en annan aspekt som berörde, som jag tror är oerhört viktig för att vi ska kunna få ett bättre arbete mot psykisk ohälsa. gjorde i sitt första inlägg en jämförelse med den somatiska vården. Jag tror att det är en väldigt relevant jämförelse att göra. Kommer man in med ett brutet ben eller med någon typ av väldefinierad somatisk sjukdom blir man ofta genast trodd. Man går direkt in på att prata om vilka typer av behandlingar som skulle kunna gälla. Kommer man i stället in med någon form av psykisk sjukdom eller har symtom på psykisk ohälsa möts man ibland med misstänksamhet, också från vården. Det hänger naturligtvis ihop med att den här typen av tillstånd ofta är djupt stigmatiserande. Det är någonting som anses skamfullt. Det är någonting som man inte pratar om. Många människor drar sig för att erkänna till och med för sig själva att de skulle kunna lida av detta. Jag tror därför att det är väldigt viktigt att, precis som regeringen har gjort, förlänga de projekt som handlar om hur vi kan öka kunskapen om psykisk ohälsa, hur vi kan öka medvetenheten om att den existerar och naturligtvis också hur vi kan bidra till att avdramatisera den. Att man drabbas av lättare former av psykisk ohälsa är egentligen inte konstigare än att man får en vinterinfluensa. Det är någonting som många människor drabbas av, och kommer att drabbas av, under sin livstid. Men just eftersom man inte vågar tala om det söker man heller inte vård. Och när man söker vård är det inte alltid man blir bemött på samma sätt som om man hade haft en annan typ av sjukdom. Jag tror därför att det är helt centralt för det arbete som regeringen nu har initierat att vi betonar vikten av att öka medvetenheten om psykisk ohälsa, att vi minskar de delar i detta som kan anses vara skambelagda och att vi ser till att förbättra bemötandet i vården. Jag får tacka för den här diskussionen. Jag tror att den är oerhört viktig. Vi har - jag har varit med i sjukvårdspolitiken nere i - pratat mycket om åtgärder. Vi har satt in olika projekt, och vi har lagt in pengar. Men resultatet har ofta blivit väldigt dåligt. Det beror på att man när det gäller den psykiatriska vården fortfarande använder gamla terapimetoder som egentligen är borta på de flesta andra områden och i andra länder. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi måste gradera upp oss och använda evidensbaserade moderna metoder som har visat sig ge effekt. Vi måste göra verkstad av detta. handlar det inte mer om att vi diskuterar och lägger upp planer, utan nu måste vi se till att detta implementeras i den svenska psykvården. Tack så mycket för diskussionen! Tack än en gång, , för att du lyfter fram den här oerhört viktiga frågan! Jag upplever att vi har talat om två saker . Vi har bland annat talat om hur de kunskapsstöd som inte minst tar fram ska kunna tillämpas i större utsträckning inom den svenska vården. Vad är egentligen statens ansvar för att detta sker? Och vad skulle vi kunna göra vidare för att det ska bli så? Vi har också pratat om kampen mot psykisk ohälsa som sådan. Det räcker inte att det finns kunskapsstöd på plats. Det räcker inte heller att kunskapen om dessa kunskapsstöd finns på plats. Man behöver också skapa de praktiska förutsättningarna för vården och för relevanta aktörer att använda sig av kunskapsstöden och erbjuda vård och ett gott stöd till de människor som lider av psykisk ohälsa. Jag kunde konstatera att regeringen har initierat ett arbete kring just detta, som handlar om att vi ska utforma en ny strategi som tar sin utgångspunkt i att de insatser vi gör från samhällets sida ska vara långsiktiga. Vi ska skapa stabila strukturer som fungerar . Och vi ska koncentrera oss på hela kedjan, inte bara på den specialiserade psykiatrin utan också på det förebyggande arbetet. Det handlar om att på allvar etablera en första linjens psykiatri. Tack, än en gång, för en konstruktiv interpellationsdebatt! Överläggningen var härmed avslutad.