· H210218 · 2015-02-13 10:39:44 — när jag och regeringen kommer ta fram en nationell valideringsmodell för utrikesfödda akademiker vilka åtgärder som jag tänker vidta så att myndigheter, till exempel och Arbetsförmedlingen, kan agera snabbare i integrationsarbetet för exempelvis läkare som är nyanlända om jag och regeringen är beredda att kompensera eller ta andra initiativ så att landstingen blir bättre på att erbjuda läkare som är nyanlända yrkeshandledning eller yrkespraktik. Inledningsvis vill jag säga att ansvaret för de frågor som lyfter fram i sin interpellation spänner över flera departement och flera ministrars ansvarsområden, och mitt svar fokuserar framför allt på de delar som berör mitt ansvarsområde som folkhälso, sjukvårds- och idrottsminister. Jag instämmer i mycket av de synpunkter framför. Att nyanlända skyndsamt ges möjlighet att arbeta är en stor vinst för både samhället och individen. Men för att upprätthålla en hög kvalitet och patientsäkerhet i den svenska sjukvården måste man självklart ställa höga krav på de läkare som ges legitimation och därmed rätt att arbeta här. Det har visat sig att det kan uppstå långa väntetider för att få svensk legitimation på grund av bristande tillgång till lämplig svenskundervisning och svårigheter för läkarna att få plats för provtjänstgöring eller praktik inom sjukvården. har i rapporten för akademiker med utländsk utbildning (RiR 2011:16) granskat regeringens styrning och uppföljning av insatser inom utbildningsområdet för att tillvarata kompetensen hos akademiker med utländsk utbildning samt ansvariga myndigheters genomförande. Den övergripande slutsatsen är att de statliga insatserna kan göras mer ändamålsenliga och effektiva. Men rapporten pekar även på att svårigheter med språket, brist på praktikplatser och problem med studiefinansiering medverkar till att det är svårt för hälso- och sjukvårdspersonal utbildad i land utanför EU/EES att erhålla legitimation i . I regeringens skrivelse avseende om statliga insatser för akademiker med utländsk utbildning understryker regeringen att det är av stor vikt att systemet är samordnat och tydligt för den enskilde och att ansvarsfördelningen mellan myndigheterna är klarlagd. Regeringen instämmer i iakttagelse att det nuvarande systemet kan göras mer ändamålsenligt och effektivt. Ett arbete pågår nu inom som syftar till att uppnå det. har bland annat uppdragit åt en utredare att kartlägga valideringsinsatser och lämna förslag som syftar till en effektiv användning av resurser så att fler individer ska kunna få sin reella kompetens validerad. I uppdraget ingår att föreslå hur en nationell samordning och styrning ska organiseras för att öka effektiviteten, rättssäkerheten, kvaliteten och legitimiteten i valideringsverksamheten. har , , och möjlighet att anordna kompletterande utbildning för personer med avslutad utländsk läkar, sjuksköterske- och tandläkarutbildning. I budgetpropositionen avsatte regeringen medel för utbyggnad av de kompletterande högskoleutbildningarna för att personer med utländsk utbildning lättare ska få jobb som motsvarar personens utbildningsnivå. Universitets- och högskolerådet har också fått ökade anslag för att förkorta myndighetens handläggningstider för bedömning av utländsk utbildning. Bakgrunden är ett ökat antal ärenden på grund av bland annat fler asylsökande. har fått i uppdrag att anordna medicinska kunskapsprov och kurser och prov i samhälls- och författningskunskap och viss administration angående praktik för hälso- och sjukvårdspersonal som har utbildning från land utanför EU/EES och som ansöker om legitimation i . Regeringen är medveten om att det finns svårigheter för hälso- och sjukvårdspersonal att få praktikplats. Det är landstingen som ansvarar för att anordna praktikplatser och yrkeshandledning i den utsträckning som de har möjlighet, men det är viktigt att den som erbjuds praktikplats även får tillgång till den handledning som behövs. Praktik och yrkeshandledning kan även ingå som en del i att få sin yrkeskompetens validerad. Den tidigare nämnda utredningen om validering ska även kartlägga vilka insatser och möjligheter som finns för att få sina yrkeskunskaper validerade. Att få till stånd ett effektivt system som på ett enkelt och bra sätt tar till vara den resurs som utländsk vårdpersonal utgör är en viktig fråga för regeringen. Tack så mycket, statsrådet , för svaret! har ställt den här interpellationen mot bakgrund av att det finns stora utmaningar och långa väntetider när det gäller personer som kommer till . De kan vara nyanlända, men de kan också ha bott här i ett, två eller , och fortfarande kommer de inte in i arbetslivet, trots att de har en akademisk examen. Jag tittade på siffrorna för vårdutbildningarna . Då kunde det ta innan man fick sin vårdutbildning validerad. Det är klart att, precis som regeringen skriver i svaret, det är ett resursslöseri. Det skulle vara önskvärt med en nationell valideringsmodell. Jag vet att också den tidigare regeringen har tittat på detta, och det har utretts fram och tillbaka. Statskontoret kom med en rapport där man tyckte att den ansvarsfördelning som fanns hos myndigheterna var bra. Jag vill då fråga vad sjukvårdsministern tycker om det. I grund och botten tror jag och att det behövs ett politiskt ställningstagande. Det är väldigt många kockar. Kommunala vuxenutbildningar, landsting, , Universitets- och högskolerådet och Arbetsförmedlingen har validering. Det är väldigt utbrett och byråkratiskt, vill jag påstå. Jag medger att detta inte är någon lätt fråga, men det kan vara en förklaring till varför det fortfarande ser ut som det gör. av diskussioner och debatt om ett bättre valideringssystem har vi fortfarande inte landat där. Jag hoppas att den inrikespolitiska debatten som förs i om integration och migration och ett ökat intresse för dessa frågor bidrar till att skapa en politisk vilja att göra någonting konkret. När jag studerade Arbetsförmedlingens prognos som kom för drygt sedan pekade man ut två områden. Prognosen är fortsatt positiv för arbetsmarknaden. Den största tillväxtökningen sker inom servicesektorn och också inom hälso- och sjukvården. När man besöker kommunernas vård och omsorg och inte minst landstingens sjukvårdssektor pekar de på ett akut behov av sjuksköterskor, undersköterskor och läkare. Nästan varenda yrkeskategori som man har inom hälso- och sjukvård är bristyrken under de kommande fem till tio åren. Jag har hört sjukvårdsministern och statsrådet säga i en radiointervju: Ja, vi ska kanske öka antalet platser på läkarprogrammet. Men vi kan inte vänta i fyra, fem eller för att få tillgång till den kompetensen. Både jag och sjukvårdsministern kommer från . där har väldigt höga kostnader för stafettläkare. De kostar mer än ordinarie läkare. Då har jag inte hunnit se hur det ser ut över hela landet, men det finns kommuner och regioner som återkommande påpekar på detta, inte minst på grund av demografin. Dessa för välfärden så viktiga yrken med rätt kompetens bör snabbt besättas och den finns, inte minst när det gäller de utrikesfödda i . Jag vill också passa på att tacka för att han ställde den här interpellationen. Det är mycket viktiga frågor som tas upp. Jag kan börja med att försäkra att regeringen tar dessa frågor på väldigt stort allvar. Det är komplexa frågor, och det är många olika åtgärder som behöver vidtas, och det är ju interpellanten väl medveten om. Vi står inför stora utmaningar som kommer att kräva ett agerande, inte bara av staten utan förmodligen av många fler aktörer. Jag ser fram emot både diskussionen och en god dialog inte minst med och . Det är viktigt att vi kommer fram till lösningar. Trots att det pågår översyner och utredningar är det viktigt att se vad vi kan göra i stunden för att underlätta för till exempel utländskt utbildade läkare att få sin legitimation snabbare. De pengar till som regeringen beslutade om i går är en del i att underlätta arbete. Vi är väl medvetna om att det inte på långa vägar kommer att lösa de utmaningar vi står inför, men det är en konkret handling gällande ett konkret problem där vi inte behöver avvakta vidare utredningar eller översyner i frågan. Det finns förmodligen fler sådana som regeringen har att handha . tar upp kompetensförsörjningen i stort. Det är svensk hälso- och sjukvårds kanske allra största utmaning både på kort och framför allt på lång sikt. Kompetensförsörjningen handlar om inflödet till vårdyrkena, att det ska finnas utbildad personal, både sjuksköterskor och läkare, som ska kunna ta i anspråk de platser som finns, men kompetensförsörjningen handlar minst lika mycket om att se till att arbetssituationen är hållbar så att sjuksköterskor och läkare väljer att stanna kvar inom yrket, så att de till exempel inte söker jobb i eller för den delen helt byter karriär, utan tycker att den svenska hälso- och sjukvården är attraktiv att arbeta inom. Här har jag varit väldigt tydlig. Det gäller inte bara utökningen av platserna på läkarutbildningen, utan jag har också varit tydlig med att säga att här finns ett gemensamt ansvar för landstingen, regionerna och staten att ta. Vi ska inte ta ifrån landstingen och regionerna deras arbetsgivaransvar, absolut inte, men staten har ett ansvar att stödja dem i denna viktiga utmaning. Som påpekar är både jag och riksdagsledamoten från . Jag är glad att kunna konstatera att det i samtal med landstingsledningen framkom att man är väl medveten om de problem som finns men också vilken roll skulle kunna spela för att snabbare få ut exempelvis utländskt utbildade läkare. Jag är glad att man tar den frågan på stort allvar. Tack, statsrådet! Jag är nöjd i den delen av svaret där det sägs att det pågår ett arbete för att uppnå ett nationellt valideringssystem. Det arbetet har pågått under flera regeringar. Vi väntar med stort intresse på resultatet, och jag hoppas att det inte fördröjs. Arbetsförmedlingen fick av alliansregeringen för att komma med en modell för yrkeskompetenskartläggningar och valideringar. Det rör flera myndigheter. Inom det område som statsrådet ansvarar för, hälso- och sjukvård, har inte precis imponerat vad gäller handläggningstiderna. är nog interpellationsdebatter bra. Jag noterar att regeringen i går tog beslut om 8,6 miljoner, men det är pengar till kurser och prov inom medicinområdet. Hur mycket det påverkar de långa handläggningstiderna vid myndigheten kan jag inte svara på. Kanske statsrådet kan svara på det. Det jag inte är riktigt nöjd med i interpellationssvaret, herr talman, är statsrådets hänvisning till landstingen när det gäller praktikplatser och tillgång till svenskundervisning. Statsrådet säger att den största utmaningen för hälso- och sjukvården är kompetensförsörjningen. Det finns brister. Det gäller till exempel svenska för invandrare. I budgetpropositionen står nästan ingenting om hur regeringen vill reformera sfi. vill skrota sfi som egen skolform och lägga in den i vuxenutbildningen för att på ett bättre sätt få ett flexibelt system med yrkesinriktad sfi, till exempel inom det här området. Jag noterar att regeringen när det gäller skolan och lärarlönerna sätter sig med Kommuner och Landsting och diskuterar hur man ska höja lönerna. som läget är akut och det inte finns språkkompletterande kurser i alla landsting och inte tillgång till praktik säger statsrådet att det är landstingens ansvar, men det blir ett nationellt problem utifrån sjukvårds- och välfärdspolitiken. 46 000 nya tjänster tillkommer i sysselsättningsökning. Huvudparten av dem tillkommer inom hälso- och sjukvården. Vi har inte råd att vänta i fyra för att lösa det kompetensglappet. Vi bejakar ett nationellt valideringssystem. Vi anser att lönerna måste höjas. Det är naturligtvis kommunernas och landstingens ansvar, men översynen av sfi tycker jag är ett statligt ansvar. Tillgången till kompletterande utbildningar inom det medicinska området tycker jag också är ett statligt ansvar eftersom lärosätena i huvudsak har det uppdraget. Arbetsförmedlingen måste ses över för att de på ett bättre sätt ska kunna jobba tillsammans med kommuner och landsting. Ingenting i statsrådets svar sägs om den delen. Arbetsförmedlingen har ett antal miljarder för just det uppdraget. Landstingen måste bli bättre på att erbjuda praktikplatser. Jag hoppas att statsrådet har någon vision och kan visa något slags vilja att göra någonting konkret när det gäller praktikplatser. Det räcker inte att tala om validering. Om jag inte får min kurs, om jag inte får komma i praktik som sjuksköterska, specialistsjuksköterska eller läkare på en vårdcentral betyder det att jag inte slutför min valideringsprocess och kanske aldrig blir behörig att söka de tjänster som trots allt finns. Jag beklagar om jag var otydlig i mitt tidigare inlägg. Det jag sa var att staten har en roll att spela på detta område. Vi kan inte bara hänskjuta ansvaret till landstingen och regionerna, även om de i formell mening har det yttersta arbetsgivaransvaret och också ansvaret för hur man organiserar verksamheten. Den roll som staten ska spela måste vara strategisk, måste handla om utbildningsplatser. I vårt budgetförslag anslog vi medel inte minst till fler sjuksköterskeutbildningar. Det handlar om att se över behoven inom den svenska hälso- och sjukvården på både kort och lite . Vi vet att de behovsanalyser som gjorts inte alltid har varit tillräckliga för att kunna komma vidare. En av de åtgärder jag avser att vidta under det här året är att bilda ett kompetensråd som ska samla en lång rad olika aktörer för att få en bättre bild av hur behoven ser ut men också påbörja nödvändiga diskussioner om hur vi tillsammans möter utmaningen om kompetensförsörjning inom hälso- och sjukvården. Vi har också frågan om organisering av verksamheten i stort. Jag är glad över signalerna från Kommuner och Landsting om att de tittar mer aktivt än på möjligheten att bilda större regioner eller åtminstone att kunna samarbeta mer och på ett bättre sätt över landstingsgränserna vad gäller hälso- och sjukvård. Det tror jag är ett sätt att höja kvaliteten på svensk hälso- och sjukvård men också ett sätt att bli attraktivare som arbetsgivare. I det arbetet och i den dialogen har staten naturligtvis en mycket tydlig roll att spela. Det handlar även om att se över, vilket jag var inne på tidigare, arbetssituationen för personalen inom hälso- och sjukvården. Vi vet att många upplever att de får ägna alldeles för mycket tid åt administration i stället för att möta patienter. Av den anledningen föreslog regeringen i sitt budgetförslag en professionsmiljard som bland annat skulle underlätta för vård- och omsorgspersonalen genom att onödig administration kunde undantas och därmed frigöra tid för mötet med patienterna. Vi avser att komma tillbaka i den frågan, för behoven är fortfarande stora. Som jag påpekat har staten en naturlig roll att spela i det viktiga arbetet framöver. tog upp Arbetsförmedlingen som en viktig aktör för att valideringen ska fungera och inte minst för att man snabbt ska komma ut på svensk arbetsmarknad. Också Arbetsförmedlingens personal har upplevt att de ägnat alldeles för mycket tid åt administration och alldeles för lite tid åt att möta klienterna och hjälpa dem att komma ut på arbetsmarknaden. Här pågår diskussioner, vet jag, mellan arbetsmarknadsministern och Arbetsförmedlingen. Det finns också ett intresse, har jag noterat inte minst i medierna, från Arbetsförmedlingens sida av att göra förändringar på detta område. Det är någonting som är väldigt positivt, för Arbetsförmedlingen har som sagt en särställning i detta. nämner också att han inte är imponerad av . Jag kan säga att jag är nöjd med att tittar på problemet och är väl medveten om det. Men det återstår fortfarande att leverera och bli bättre när det gäller inte minst godkännande av legitimationer. Tack, sjukvårdsministern! Arbetsförmedlingen ska ses över i grunden. Det var det som en majoritet i i går beslutade att tillkännage till regeringen. I det uppdraget ligger att renodla uppdraget i hopp om att de kan ägna sig åt att bland annat snabbare hjälpa människor som söker jobb att komma ut i arbete. Det har naturligtvis inte fungerat. Det regeringsbeslut som kom i går om att ge lite mer pengar till för kurser är bra, men det är handläggningstiderna som är för långa. Det gäller Universitets- och högskolerådet, som gör en bedömning av utländska examina. Det är det jag i huvudsak fokuserar på i interpellationen. Det gäller utrikes födda som har akademisk utbildning, som sjuksköterska eller läkare, som är viktiga för hälso- och sjukvården. Det positiva som statsrådet säger är att det behövs en strategisk ansats. Jag håller med om det. Men det förpliktar. I så fall skulle jag och vilja se motsvarande diskussioner med Kommuner och Landsting, som är arbetsgivare: Vad kan ni göra? Vilket stöd kan staten ge, inte minst när det gäller praktik? Återigen: Om det inte finns kompletterande kurser i regionerna eller på lärosätena kanske man inte kan komplettera. Vi har sett i olika utvärderingar att ett hinder är de nyanländas språkkunskaper. Men får jag sitta på ett asylboende eller i en kommun utan att komma in på den kurs som anordnas av kommunala vuxenutbildningen eller Arbetsförmedlingen måste staten göra någonting åt det. Tillsätt ett kompetensråd! Se över behovet! Vi vet - och jag tror att statsrådet också vet - att det finns ett akut behov av dessa kompetenser. Vi vet hur stort behovet är, inte minst enligt prognoserna. Tack för debatten! Vi har höga förväntningar. Tack så mycket för de höga förväntningarna! Jag ska göra mitt bästa för att infria dem. Som jag har sagt i alla mina inlägg är detta en oerhört viktig utmaning. Den är komplex. Flera tidigare regeringar har misslyckats med att på ett tillfredsställande sätt ta sig an utmaningen. Men jag tror att vi inte minst med gemensamma krafter, över parti- och blockgränserna, kan ta oss an de utmaningar vi ser, inte minst när det gäller validering för att nyanlända snabbare ska komma ut på svensk arbetsmarknad, till gagn både för enskilda individer och i detta fall naturligtvis för det svenska hälso- och sjukvårdssystemet i stort. Jag vill återigen tacka ledamoten för att han har väckt denna ytterst viktiga fråga. Jag ser fram emot en fortsatt dialog om detta tillsammans med såväl som och andra partier. Det är en stor utmaning som vi måste lösa tillsammans. Överläggningen var härmed avslutad.