· H210421 · 2015-04-21 19:02:57 — Finn har frågat mig om jag har gjort ställningstagandet att beräkningsgrunderna för partiell sjukersättning förorsakar orättvisor som motverkar arbetslinjen, samt i så fall hur och med vilken tidsaspekt jag avser att åtgärda detta. Finn har också frågat om den övergångslösning som han föreslår är något som jag är beredd att gå vidare med. Slutligen är frågan om jag i likhet med vad Parlamentariska socialförsäkringsutredningen föreslår avser att fortsätta med att också utreda hur den framtida aktivitets- och sjukersättningen bör utformas. På uppdrag av den förra regeringen har alltså frågan om hur antagandeinkomsten ska tillämpas vid förändringar i ersättningsgraden utretts av . Myndigheten lämnade en rapport om detta . Den förra regeringen lämnade dock ingen proposition med förslag om ändringar av dessa regler. Regeringen har behov av att bereda ärendet på sedvanligt sätt, innan ett ställningstagande kan göras i denna fråga. Parlamentariska socialförsäkringsutredningen lämnade sitt slutbetänkande, SOU 2015:21, . Där står: "Förbättringar kan behöva göras även i sjuk- och aktivitetsersättningen. Kommittén har emellertid av tidsskäl prioriterat sjukpenningen." Regeringen anser att det är angeläget att förbättra situationen för denna grupp personer med relativt sett låga inkomster. Regeringen lämnade därför redan i budgetpropositionen ett förslag om förbättring för personer med sjuk- och aktivitetsersättning. I vårändringsbudgeten lämnas nu återigen detta förslag, som innebär att hel inkomstrelaterad sjukersättning och aktivitetsersättning ska höjas till av den försäkrades antagandeinkomst. Tack så hemskt mycket för svaret, statsrådet! Jag är glad över att få ett så pass positivt svar. Det är alldeles korrekt att det var alliansregeringen som utredde den här frågan via . Från början trodde vi att det skulle vara ganska enkelt att göra en justering som alla skulle gynnas av. Men det visade sig att några skulle få försämringar. Då måste man överväga att ändra systemet så att inte redan utsatta grupper drabbas av försämringar. Det var tyvärr inte någon quickfix som gick att genomföra. Jag vet att man också hade diskussioner med eftersom detta också är en finansieringsfråga, även om de belopp som vi talar om enligt min mening kanske är felräkningspengar. Det ska man inte säga när det handlar om miljoner, men hela utgiften inom sjuk- och aktivitetsersättning rör sig om en väldigt liten summa. Men rättvisekravet är starkt hos individerna. Jag har mött många individer som har fått en partiell sjukersättning. Sedan har de velat arbeta av olika skäl, vilket uppbackas av arbetslinjen. Även de som har funktionsnedsättningar vill naturligtvis gärna arbeta. När man har gjort en lönekarriär - hör och häpna - straffas man av att den inte räknas en till godo över huvud taget. Det är ett förfärligt bakslag, inte bara för individerna utan även för vår trovärdighet när det gäller arbetslinjen, som såväl Alliansen som Socialdemokraterna står bakom. Det har vi varit väldigt tydliga med, både i valrörelsen och efter valet. Vi värnar verkligen om arbetslinjen. De som står längst från arbetsmarknaden är - förutom nyanlända, asylsökande och ungdomar - de funktionshindrade. Det är den gruppen som vi har allra svårast att hjälpa in på arbetsmarknaden. Har man en gång hamnat i en partiell sjukersättning ska man från början känna att man har stöd. Man ska kunna räkna med att det uppskattas av staten när man behöver det, som det ofta är när man har en kronisk sjukdom som så att säga hinner i kapp. Om man då behöver justera sjukersättningen borde man få räkna in sin lönekarriär. Jag hade ett förslag, och jag är mycket glad över att socialförsäkringsministern har övervägt det och funderat på om det skulle fungera. Med tanke på det som har kommit fram till innebär det en försämring för ungefär hälften, om efter att en individ har gjort en lönekarriär räknar på den gamla antagandeinkomsten. Det finns alltså en grupp på som kan drabbas av en försämring. Då borde man under en övergångstid ha en övergångslösning där man kan välja det system som gör att ingen blir förlorare. Detta rör sig om individer som har varit med och bidragit och betalat skatt, så de har varit produktiva. Om inte denna signal ändras kan jag tänka mig att ju fler som drabbas av systemets orättvisa, desto fler tar hellre en för tidig, men onödigt hög procentsats av sjukersättningen. Då förlorar såväl individen som staten på detta. Man kan resonera utifrån sådana effekter, även om de föraktfullt kallas för dynamiska. Men det finns ett argument för att det i förlängningen kan vara en självfinansierande reform. Jag vill tacka Finn för interpellationen och för att han gjorde mig uppmärksam på problemet. Han ger i talarstolen en mycket bra beskrivning av de individer som han mött och där incitamenten för arbete för personer med viss nedsättning inte är helt tydliga. Jag har i min tidigare roll som ordförande för fackförbundet mött dessa människor som kommer i kläm på det sättet. Den interpellation som Finn ställt har satt ljuset på problemet och föranlett mig att ordentligt sätta mig in i frågan och också ta del av det arbete som den förra regeringen initierade. vill jag be om förståelse för att det naturligtvis behövs en beredningstid i innan vi i så fall kan komma med ett slutgiltigt ställningstagande och ett eventuellt förslag i frågan. När jag tittat på detta har jag förstått att man, när man införde sjuk- och aktivitetsersättningen 2003, hade en diskussion om detta men ändå kom fram till att konstruera beräkningsgrunden på det här sättet i det nya systemet. Mot bakgrund av att tiderna har förändrats kan det vara läge att titta på det. Jag tycker att det , när vi har nya positioner, är dags att gräva ned eventuella stridsyxor. Jag gjorde ett litet nummer av att när man gick över från förtidspension till sjuk- och aktivitetsersättning var det läge att göra någonting åt problemet. Då var det en socialdemokratisk regering, men å andra sidan har frågan, precis som statsrådet säger, utretts av den tidigare alliansregeringen. Man nådde dock inte ända fram. Bland annat kunde man inte lösa den finansiella biten, även om jag tycker att man borde ha kunnat ta tag i den. Jag har därför full respekt för att det måste ske ett beredningsförfarande som behöver ta . Jag är glad att statsrådet nu uppmärksammat frågan och läst den utredning som gjorde. Det tror jag är ett bra underlag att börja med. Det är viktigt att inte förspilla tiden alltför mycket, för det är många som berörs av detta. De vill naturligtvis gärna se att det händer någonting. Också av rent moraliska hänsyn, att de inte ska behöva förmedla ett negativt budskap till andra som är i behov av sjukersättning tidigt i livet - de är ofta med i samma patientorganisationer och liknande - är det viktigt att vi inte får ett missutnyttjande av sjukersättningen utan att den verkligen stimulerar arbetslinjen. Det vore av stort värde. Låt mig också säga att ett syfte med interpellationen var just att få det svar som jag är glad att statsrådet här levererar. Hon säger att hon sett och läst det, uppmärksammat problemet och börjat agera. Det tror jag räcker långt i en beredningsfas för att man som patient ska vilja hålla ut. Jag tror att det på alla sätt kan gynna en bra sjuk- och aktivitetsersättning . Som jag poängterade i min interpellation, och som statsrådet kommenterade i sitt svar, är det riktigt att jag i Parlamentariska socialförsäkringsutredningen ställde frågan: Kan vi läsa direktiven på ett sådant sätt att vi även ska titta på sjuk- och aktivitetsersättningen? Den hette ju Parlamentariska socialförsäkringsutredningen, och i den borde även ha ingått sjuk- och aktivitetsersättningen. Med tanke på de många ytterligare uppdrag som utredningen hade ansåg de inte att de hade tid att även ta med sjuk- och aktivitetsersättningen. De stannade vid sjukförsäkringen. Det var viktigt nog att vi där kom fram till ett gemensamt ställningstagande. Jag är glad att vi fick in skrivningar om sjuk- och aktivitetsersättningen. Jag vill påminna statsrådet om att det var en bred parlamentarisk förankring kring just den skrivningen. I stället för att tillsätta en ny formell utredning som ser över sjuk- och aktivitetsersättningen tycker jag att det är viktigt att den partiella problematiken, antagandeinkomsten, vid en ny beräkning får ett snabbspår. Sedan kan det finnas all anledning att längre fram tillsätta en utredning om sjuk- och aktivitetsersättningen, med tanke på den stora budgetpost det är för staten, och se över den eftersom det gått ett drygt decennium. Vitsen med den här interpellationen är som sagt att undanröja en orättvisa som finns och har funnits alldeles för . Jag är glad att socialförsäkringsministern ger mig rätt på den punkten, och jag hoppas att hon fortsätter att arbeta enträget för att lösa problemet. Jag har inte så mycket mer att tillägga annat än att jag naturligtvis har tagit del av Parlamentariska socialförsäkringsutredningens skrivning gällande sjuk- och aktivitetsersättningen. Som riksdagsledamoten pekar på är det här en fråga som man har tittat på tidigare. handlar det snarare om att man måste räkna på vad det skulle kosta och hur man i så fall kan lösa det på ett klokt sätt. Där hade riksdagsledamoten ett välutvecklat - föredömligt - förslag. Jag tror att jag stannar där och tackar så mycket för debatten. Jag ska inte förlänga debatten utan föreslår att vi använder de kvarvarande minuterna till att arbeta med att göra förändringen så snabbt som möjligt. Överläggningen var härmed avslutad.