· H210285 · 2015-03-06 14:36:50 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta gällande frågan om statligt huvudmannaskap för skolan. Likvärdigheten har minskat i den svenska skolan som också elevernas kunskapsresultat har sjunkit. Skillnader i resultat mellan flickor och pojkar har ökat. PISA-undersökningen visar att pojkar har försämrat sina resultat i större utsträckning än flickor i såväl matematik som läsförståelse och naturvetenskap. Regeringen ser högst allvarligt på situationen och har för avsikt att öka likvärdigheten i utbildningssystemet, höja kunskapsnivån i den svenska skolan och stärka kvaliteten i undervisningen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Enligt regeringens uppfattning behöver staten ta större ansvar för svensk skola. Vi kommer att ta större statligt ansvar för skolan genom statliga investeringar i skolan. I den budgetproposition som vi lade fram, och som möjliggörs med den decemberöverenskommelse som regeringen och Alliansen har enats om, har vi föreslagit en rad insatser och reformer som innebär ett ökat statligt ansvarstagande för skolan. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat att nationella skolutvecklingsprogram ska införas. Där innefattas just breda, systematiska och långsiktiga insatser som riktar sig till hela styrsystemet för skolan. Regeringen tar även ett ökat statligt ansvar för läraryrket genom den nationella samling för läraryrket som vi initierat. Vi vill bidra till en positiv utveckling av läraryrkets status och attraktivitet så att lärarförsörjningen kan tryggas och så att alla elever får sin undervisning av behöriga lärare. Den nationella samlingen innefattar bland annat statliga insatser för en höjning av lärares löner. Regeringen kommer även att ge i uppdrag att sluta en ny sorts utvecklingsavtal med huvudmän för skolor med låga studieresultat och tuffa förutsättningar. I dessa utvecklingsavtal kommer skolorna att ges bättre möjligheter att förbättra sina studieresultat. Dessutom tydliggörs statens och skolhuvudmännens insatser. På detta sätt kan staten, genom , samverka med enskilda huvudmän om skolutveckling på enskilda skolor. Utöver detta kommer regeringen att tillsätta en skolkommission som har i uppgift att lämna förslag som syftar till att höja kunskapsresultaten, förbättra kvaliteten i undervisningen och öka likvärdigheten i skolan. Förslagen ska bland annat utgå från granskning av den svenska skolan. Sammantaget bedömer regeringen att våra samlade insatser kommer att ge förutsättningar för en ökad likvärdighet och ökade kunskapsresultat i den svenska skolan. Tack, utbildningsministern, för svaret! Skolans kommunalisering och decentralisering och framåt syftade till att höja kvaliteten i verksamheten. I alla fall vet jag att mina partikamrater hade den uppfattningen, någonting som vi sedan kom att ändra oss i. Det var meningen att kommunaliseringen skulle ta bort hinder för lokala initiativ och utveckla skolans verksamhet efter individuella behov. Tyvärr har vi sett att likvärdigheten har försämrats sedan kommunaliseringen, inte bara på grund av kommunaliseringen, men delvis på grund av den. Vi ser att skolor runt om i landet satsar olika mycket pengar. Skolor i en kommun satsar väldigt olika. är skillnaden inom en kommun nästan större än skillnaden mellan kommuner. Vi ser att de barn som kanske har de allra största behoven i vissa städer ibland inte får de resurser de behöver, eftersom likvärdigheten inte finns. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Kommunaliseringen har lett till detta, det visar rapporter till exempel från Skolinspektionen som har kritiserat kommunerna för att inte ha tagit sitt ansvar fullt ut. Om jag inte har helt fel har man även från kommit med liknande rapporter, och det finns även ett antal rapporter från forskare där man kollat upp frågan om huvudmannaskapet för skolan. har vi hört hur det börjar vända i debatten om hur skolan ska styras. var det och som har drivit frågan om ett förstatligande av skolan, rent av. upplever jag ändå att när vi pratar om ett statligt huvudansvar för skolan så är det fler partier som börjar gå åt det hållet i retoriken. Det är inte längre bara som driver frågan, utan jag hör även att pratar om att staten ska ta ett mycket större ansvar. Jag tror att det är viktigt. Utbildningsministern tar i sitt svar upp en del bra åtgärder som ska genomföras, till exempel med den nationella samlingen, utvecklingsavtalen och så vidare. Det är väldigt bra att ni vill vara med och ta ett större statligt ansvar för den svenska skolan. Jag menar dock att det inte räcker. Med de problem som finns räcker det inte med att via bara göra granskningar av hur det ser ut. Staten - vi - måste ha huvudansvaret för skolan för att se till att de åtgärder som behövs ska kunna sättas in. Likvärdigheten handlar också om personalens villkor. Vi måste se till att personalen runt om i hela landet har likvärdiga villkor. Det betyder inte att alla tjänar exakt på pricken lika mycket. Den svenska avtalsmodellen får sköta sådant. Men det skulle ändå leda till mer trygghet även för personalen om man hade ett mer likvärdigt huvudmannaskap för skolan, och det enda jag kan se är att staten i så fall har huvudansvaret för den svenska skolan. Detta är åsikt. Tack, , för utvecklingen av interpellationen! Det är bara att säga att jag helt håller med om den problembeskrivning som finns i interpellationen och som du ger uttryck för här. Det svenska skolsystemet har på många sätt tillåtits att dras isär. Vi ser skolor som inte har gett elever möjligheter, kunskap och färdigheter och inte heller haft förutsättningarna. Det finns många bra lärare som jobbar på dessa skolor men utan förutsättningar och verktyg att ge eleverna kunskaper och färdigheter. Det här kan vi inte acceptera i längden. Vi kan inte ha en skoldebatt, som vi på många sätt har haft sedan kommunaliseringen, där utbildningsministrar av skiftande färger har skyllt skolans problem på kommunerna, kommunerna har skyllt tillbaka och så har elever och lärare hamnat i kläm i mitten. I stället måste vi ta ansvar. Precis som säger är det här någonting som påpekas i flera utredningar , till exempel i en mycket intressant utredning som tillsattes av min företrädare och leddes av professor . Skolinspektionen har i sina slutsatser av granskningar på alla landets skolor påpekat att det är styrkedjan som brister: Lärare känner sig lämnade ensamma med sitt uppdrag därför att rektor inte har tid att utöva det pedagogiska ledarskapet, eftersom man fått så många administrativa uppgifter. Rektor känner sig i sin tur lämnad ensam av en förvaltning som inte hinner styra skolan på ett fungerande sätt därför att man sysslar mer med budgetuppföljning och annat. Förvaltningen känner sig lämnad ensam i förhållande till staten och vet inte hur man ska klara av att följa skollagens krav. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer För mig leder detta till slutsatsen i interpellationssvaret. Ja - staten måste ta ett tydligare ansvar för svensk skola. Det är första gången det står så i ett interpellationssvar avlämnat gemensamt av regeringen till . Jag kan tänka mig att min företrädare i den föregående regeringen möjligen hade velat svara så, men så uttrycktes det inte tidigare. är vi där. Vi ser att staten måste ta ett större ansvar för svensk skola, och vi pekar på tre tydliga saker som vi gör i närtid för att lyckas med det. För det första handlar det om investeringar. Det är klart att riktade investeringar just på de skolor som har de tuffaste förutsättningarna ger möjlighet att anställa fler än , med tydliga regelverk för att pengarna ska landa just där. Vi presenterade ramarna för en läsa-skriva-räkna-garanti de tidiga åren. Detta är ett sätt att öka det statliga ansvaret. För det andra ska vi ha ett statligt ansvar för en ökad lärarrekrytering. Jag kom hem från . Där har man tio sökande per plats på lärarutbildningen. I klarar vi inte av att fylla alla platser på alla högskolor. Det krävs ett större statligt ansvar för lärarrekryteringen, och därför går vi så långt att vi från statens sida till och med säger att vi är beredda att i samtal med parterna ge dem förutsättningar att kunna göra insatser för att höja lärarlönerna. Det är verkligen ett större steg mot ett större statligt ansvar än vad vi någonsin har tagit tidigare. För det tredje får som statens myndighet möjlighet att tillsammans med huvudmän sluta utvecklingsavtal om skolutveckling på enskilda skolor. Staten ska inte luta sig tillbaka. När man ser en skola som år inte ger goda kunskapsresultat och där huvudmannen inte har förutsättningarna eller möjligheterna att själv göra insatser kan staten gå in och sluta utvecklingsavtal. Det är ju i grunden väldigt feltänkt att 290 kommuner och 1 000 fristående huvudmän alla var för sig ska ha den bästa överblicken över hela landets alla goda exempel internationellt och även djup forskning. Det är ett uppenbart statligt ansvar att då kunna gå in och hjälpa till. Detta är alltså tre saker som vi gör , i närtid. Vi ser dock att det krävs mer. Vi måste sannolikt ändra i regelverket och förstärka det Skolinspektionen kallar för styrkedjan och fördela och förtydliga ansvaret. Det måste vara tydligt vem som har ansvar för vad. Därför tillkallar vi också en skolkommission där profession, forskning och politik får mötas för att lägga fram ett förslag om hur detta förtydligande kan ske. Vi gör alltså saker i nutid och tillsätter dessutom den kommission som verkligen behövs för svensk skola. Jag kan inte se ett tydligare sätt, som det står i interpellationssvaret, för staten att ta större ansvar för svensk skola. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Återigen tack till utbildningsministern! Jag instämmer; det är verkligen positiva besked som regeringen har kommit med vad gäller de punkter utbildningsministern nämner. Man kan inte riktigt jämföra det med den förra utbildningsministern, för det vore att lägga ribban väldigt lågt. En viktig aspekt som jag gärna vill ha med här handlar just om ekonomin. Medan vi och staten är med och beslutar om lagar och regler kring skolan är det kommunerna som får ta de ekonomiska konsekvenserna. Det såg vi inte minst vid makten, där man beslutade om en rad förändringar men inte ville vara med från staten och finansiera dem. Detta innebar att tusentals lärare blev varslade främst i gymnasieskolan. Det blev helt enkelt stora problem inom den svenska skolan. Detta menar jag är en väldigt tung anledning till varför staten ska ta ett större ansvar, och då menar jag även ekonomiskt. Som jag sa är det väldigt positivt med den nationella samlingen. Frågan är om utbildningsministern är beredd att gå vidare, utreda och ha lite större och bredare diskussioner mellan partierna om det rent av skulle kunna vara så att lärarna anställs under staten. Vi pratar ofta om en samsyn inom den svenska skolan, men är det någon fråga där vi verkligen bör ha samsyn är det inom en så här stor fråga som handlar om likvärdighet och hur stort ansvar staten ska ta för skolan. Jag tror att det skulle gynna svensk skola, barnen, lärarna, övrig personal och även oss själva här i riksdag och regering om vi kunde ha bredare diskussioner. Jag är beredd att sitta ned i en mycket bredare konstellation och prata om dessa frågor, för jag tycker att det är så viktigt att vi fokuserar just på likvärdigheten inom den svenska skolan. Det är en konkret fråga om utbildningsministern är beredd att ha bredare diskussioner. Vi pratar om hur man i så fall skulle kunna gå vidare. Det som regeringen har lagt fram är bra, och det har jag inga problem med, men precis som utbildningsministern själv sa behövs det mer insatser. För att få stöd för dem i riksdag är det bra om flera partier är med i de diskussionerna så att vi på ett enklare och mer seriöst sätt kan förankra och utreda för att sedan gå framåt med konkreta förslag på hur vi kan gå vidare. har frågat om jag är beredd till breda samtal om hur vi kan gå vidare. Svaret på den frågan är ja. Det är inom ramen för en skolkommission som vi för den typen av breda samtal. partier kommer sannolikt genom en parlamentarisk referensgrupp att vara knutna till en skolkommission och ha möjlighet att möta den pedagogiska forskningen och professionen i samtal om hur man stärker bland annat likvärdigheten i svensk skola. Där ska den typen av resonemang föras. Dessa resonemang kommer att vara rätt komplicerade. Så är det. Tänk tillbaka omkring 1989, 1990 och 1991. Varken eller jag hade nog tänkt att vi skulle stå här vid det här laget. Tänk om våra företrädare från våra partier då hade sett oss; när vänsterpartisten argumenterade stenhårt för att genomföra kommunaliseringen av svensk skola, och miljöpartisten argumenterade lika stenhårt för att den riskerade likvärdigheten och snarare ville stärka rektorerna än kommunerna. Då var det ett läge där uppenbart våra två partier drog andra slutsatser. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer skedde det - och det fattades många andra beslut därefter. Vissa beslut var parti med på, vissa var mitt parti med på och vissa var inget av våra två partier med på utan andra partier drev igenom dem . Sammantaget ledde dessa beslut till ett skolsystem där - för att återge Skolinspektionens sammanfattning - styrkedjan brister. beskrev detta tydligt när de reste runt i . De frågade alla företrädare de mötte efter vem som är ansvarig för svensk skola. De fick många och långa svar, men de fick inte två lika svar. Inte två personer i det svenska skolsystemet kunde ge samma svar på frågan om vem som är ansvarig. Då brister styrkedjan - den fungerar inte. har vi ett läge där har fått ansvaret att sitta i regeringen. Då är vi också ansvariga för att städa upp. En sådan uppstädning och stärkning av styrkedjan kan ske inom ramen för en skolkommission. Det kommer inte att vara lätt. Det finns i bland i debatten en tendens att beskriva saker som att det ska finnas antingen en statlig skola eller en skola. Begreppet kommunalisering och förstatligande leder tankarna dit. Men det är inte sant. Det har alltid varit så att stat och kommun har haft olika ansvar i svensk skola, och det ser likadant ut . Ansvaret har flyttats lite fram och tillbaka till de olika aktörerna, men både stat och kommun har alltid varit med och haft olika former av ansvar för svensk skola. Så kommer det också alltid att vara. I skolkommissionen kommer man att diskutera vad som bör justeras i ansvarsfördelningen och hur den kan tydliggöras så att styrkedjan håller hela vägen från stat till enskilda lärare i klassrummen. Ekonomin som lyfter fram är en fråga. Vi drar slutsatsen, och den drogs också av , att vi inte har en fungerande styrning av ekonomin till svensk skola från statligt håll på det sättet att vi vet att de beslut vi fattar verkligen leder till en finansiering som märks i klassrummet. och jag kan fatta beslut som ändrar förutsättningarna för de nationella proven på ett sätt så att de påverkar läraren i klassrummet, men vi vet inte om de pengar som sedan anslås verkligen landar i något som förbättrar förutsättningarna för lärarna att genomföra den nya uppgiften. Det har vi sett gång efter annan. Då brister möjligheterna att få ekonomin att fungera i styrkedjan. säger att detta är definitivt en fråga där vi behöver samsyn. Jag håller verkligen med om det. En av de sämsta sakerna med kommunaliseringen, oavsett vad man tyckte om det enskilda beslutet, var att beslutet var det första av många stora skolpolitiska beslut som genomdrevs av en mycket liten majoritet i riksdag och mot många av lärarna. Skolpolitik som bedrivs på det sättet försvagar professionen. Då vet inte lärare och rektorer om det som sägs gäller . Det är den traditionen vi behöver bryta med. Det som görs ska vara förankrat bland lärarnas organisationer och berett i politiken. Då är en skolkommission formen för att göra det. Tack, utbildningsministern, för svaret! Jag börjar bakifrån och kommenterar frågan om samsyn. Jag menar inte att samsyn innebär att man måste hålla med varandra om allting. Jag har nog varit tydlig jag har suttit i om vilka frågor vi skiljer oss åt i uppfattning, till exempel den senaste överenskommelsen om betyg. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Vi ska absolut lyssna på professionen. Där har utbildningsministern helt rätt. Sedan ska vi åtminstone diskutera mellan partierna. Det som är viktigt i denna kommission är att lyfta ut de frågor där vi kan komma överens. Jag anser att frågan om statligt huvudansvar för den svenska skolan är en sådan fråga där vi skulle kunna komma fram till flera överenskommelser. Därför är det viktigt att när frågan utformas, vilket är positivt, att vi är tydliga med att, även om paket med förslag läggs fram, lyfta ut vissa saker där vi kommer överens. Vad gäller definitionen av förstatligande av skola, kommunalisering eller statligt huvudansvar har utbildningsministern helt rätt. Det är därför jag använder mig av begreppet statligt huvudansvar. Det är precis vad jag menar. Jag menar inte att vi behöver ta över allt. Vi behöver inte sköta lokalfrågan, men vi kan vara arbetsgivare åt lärarna. En sådan grupp kan se över dessa frågor och se vad som gynnar barnen mest. Sedan vill jag bara påminna om att jag föddes , så jag fanns knappt då! Vi ska akta oss lite för att tycka att vi i förväg ska orkestrera vad en skolkommission ska komma fram till och vad den ska samla sig i. gör vi ett tungt och viktigt jobb med att granska bristerna i den svenska skolan. Det finns flera saker på bordet. Jag har nämnt utredning samt Skolinspektionens och granskningar. Just nu slutförs djupgranskning av svensk skola, som också utbildningsutskottet har fått djup information om. Dessa frågor kommer vi att lämna över till en svensk skolkommission där forskning, profession och politik möts. Det är viktigt att dessa representanter får möjlighet att titta på vilka de viktigaste frågorna är som lyfts fram och vad som kan vara vägen framåt, snarare än att vi i förväg säger att dessa saker är viktiga och att detta är vad de ska komma fram till. Det görs en del sådana utredningar där man redan från början har bestämt vad som ska komma fram, men kvaliteten i de utredningarna blir inte alltid den bästa. Med dessa stora problem behöver kommissionen få denna möjlighet. Det betyder inte att vi är passiva, utan jag har pekat på tre saker som kraftigt ökar vårt ansvarstagande för skolan. Det är fråga om investeringarna, nationella samlingen för läraryrket och det förändrade uppdraget till att sluta utvecklingsavtal med enskilda huvudmän om utvecklingen på skolor med svaga resultat eller tuffa förutsättningar. Därutöver vill jag avsluta med att säga att för att detta ska fungera är det viktigt att alla ansvariga drar åt samma håll. Där kommer staten och kommunen att fortsätta att ha olika typer av ansvar för skolor. Det finns en McKinseyrapport där man talar om att vända ett skolsystem , men själva förutsättningen för att göra det är att alla drar åt samma håll. Jag kommer därför att träffa ledningarna för de svenska kommunerna och diskutera de investeringar vi vill göra och hur de kan knytas samman med de investeringar som kommunerna vill göra. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag tänker lämna traditionen av utbildningsministrar som skyller skolans problem på kommunerna för att i stället söka samsyn. Överläggningen var härmed avslutad.