· H210307 · 2015-03-24 18:22:00 — har frågat mig om min syn på handläggningsrutiner i ärenden om registrering av vårdnadshavare för barn till samkönade par som fötts utomlands genom så kallat surrogatmoderskap, även kallat värdmoderskap. Han har även frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att handläggning av dessa ärenden ska flyta på smärtfritt. Det har funnits två ärenden hos som hanterats i svenska domstolar rörande samkönade personers faderskap och registrering som vårdnadshavare till barn som fötts genom så kallat surrogatmoderskap i utlandet. I båda dessa fall hade barnen fötts i med svenska män som pappor. Surrogatmoderskap är inte tillåtet i . Den svenska lagstiftningen är därför inte anpassad för att ta hand om barn som tillkommer genom surrogatmoderskap i utlandet, vilket naturligtvis försvårar tillämpningen. För att ett utländskt avgörande om vårdnad ska kunna erkännas i krävs lagstöd. Sådant lagstöd finns i förhållande till vissa länder men saknas i förhållande till andra, till exempel delstater. Om det utländska avgörandet inte kan erkännas krävs i stället ett vårdnadsavtal som godkänts av socialnämnden eller ett vårdnadsavgörande av svensk domstol. När det finns ett avgörande eller ett avtal om vårdnad som är giltigt enligt svensk rätt ska registrera vårdnadshavaren . Beslut om faderskap är åtskilt från beslut om vårdnad. Ett avgörande som säger att en person är rättslig far innebär således inte automatiskt att denna person också är vårdnadshavare. I de två rättsfallen har de båda fäderna i det första fallet registrerats som vårdnadshavare med stöd av ett vårdnadsavtal och i det andra fallet registrerats som vårdnadshavare efter en vårdnadsdom i tingsrätt. Min syn på handläggningsrutiner är att de måste följa de lagar och regler som finns på området. Det är viktigt att vårdnadshavare registreras på ett korrekt sätt i folkbokföringsregistret. Prejudicerande domar välkomnas, då de kan förtydliga tillämpningen på området. Jag förutsätter att svenska myndigheter lojalt följer domstolars avgöranden, liksom att de beaktar regeringsformens regel om likhet inför lagen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Det finns en pågående utredning som tillsatts av som bland annat ska ta ställning till om det behövs särskilda regler för de barn som tillkommit genom surrogatmoderskap utomlands. Frågan om handläggningsrutiner vid surrogatmoderskap är en tillämpningsfråga och ryms därmed inom de frågor som utredningen hanterar. Inom ramen för utredningen betonas att det inte minst ur ett barnperspektiv är viktigt att svenska myndigheter får tydliga regler att tillämpa. Det är viktigt att inga barn kommer i kläm när olika länders lagstiftning skiljer sig åt, att respekteras och att regelverket är tydligt och ändamålsenligt. Därför välkomnar jag att utredningen tittar på dessa frågor. Utredningen ska lämna sitt betänkande . Den här frågan till finansministern har ställts därför att den har en grundläggande principiell betydelse. Den bottnar i möjligheten för samkönade par att skaffa barn. Min fråga till finansministern gällde hur hon ser på att vi har en förvaltningsmyndighet som agerar på detta sätt. Politikens uppgift är ytterst att vara normgivande, att förmedla värderingar. Om inte politiken klarar av att göra det ägnar vi oss inte längre åt politik utan åt förvaltarskap. När jag hör finansministerns svar hör jag ett svar i hennes tidigare kapacitet som överdirektör på , snarare än en finansminister med visioner för sina myndigheter. För att kunna åtgärda ett problem måste man först se problemet. Det är av finansministerns svar svårt att uttyda om hon över huvud taget ser att det finns ett problem i den här situationen. Jag ser att det finns ett problem i den här situationen. Det finns två fall som vi nu diskuterar. Båda fallen rör samkönade par. Det är nog tyvärr ingen slump. Om det vore så att alla människor som skaffar barn utomlands hade problem med att få sitt vårdnadskap erkänt i skulle våra domstolar sannolikt vara ganska översvämmade med ärenden. Men så tycks inte vara fallet. Finansministern väljer i sitt svar att hänvisa till att lagstiftningen inte tillåter surrogatmoderskap i . Nej, så är fallet, och det är beklagligt. Men handlar det inte om surrogatmoderskap i utan om barn som har kommit till genom surrogatmoderskap utomlands. Vi kan konstatera att andra myndigheter, som , inte har haft några som helst problem med att erkänna utländska domar om faderskap och vårdnadshavare. Hur kommer det sig att har större problem med att acceptera faderskap än till exempel har? Går det att utläsa ur den svenska lagstiftningen? Menar finansministern att man ska agera på det sättet? I finansministerns svar saknar jag också helt barnperspektivet. Vi har en regering som har talat sig varm för att till varje pris ska införlivas i svensk lag. Var finns barnperspektivet i agerande i båda de här fallen? Så länge som har man låtit barn stå utan vårdnadshavare. Det har inte funnits en person som har haft kapacitet att fatta beslut för det fall barnen skulle bli sjuka eller bara behöva medicin. Det är naturligtvis helt oacceptabelt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Det som bekymrar mig är att finansministern inte ens verkar se problemet utan hänvisar till att adekvat lagstiftning inte finns. Det är att gömma sig bakom paragrafer, , och inte se verkligheten för vad den är. De svenska domstolarna har inget problem med att säga att faderskapsfrågan inte är svårlöst utan går att lösa med nuvarande rättsordning. Men väljer ändå att gång på gång inleda nya processer. Var är den socialdemokrati som en gång var i opposition mot samhällsproblem? Jag ser inget av detta i dagens debatt. Frågan om surrogatmoderskap är inte okomplicerad. Men att ge ett sådant här långt svar på frågan och ändå inte visa sin ståndpunkt i frågan kan inte heller vara särskilt enkelt. Därför vill jag börja med att gratta till att inte behöva ta ställning. Jag hoppas att vi kan få en del tydliggöranden . Jag skulle även vilja fråga vad hon tycker att dessa föräldrar, dessa pappor, ska göra i stället. Vi har alltså barn i som inte har några vårdnadshavare. Om dessa barn blir sjuka eller möter andra problem, vad gör vi då? Vad kan då de personer som anser sig vara vårdnadshavare göra? Och varför tillåter vi att sätta käppar i hjulen för föräldrar att vara vårdnadshavare för barn? Frågan om surrogatmoderskap må vara en komplicerad fråga för vissa, men för mig är det i detta fall väldigt enkelt. Surrogatmoderskap möjliggör för personer, till exempel två män, att skaffa barn. Det tycker jag i grunden är mycket fint och positivt. Surrogatmoderskap är inte tillåtet i . Men det är inte heller otillåtet att använda sig av surrogatmödrar utomlands för att skaffa barn. Det behöver självklart den svenska lagstiftningen anpassas till. Vad tycker att vi i stället borde ändra i lagstiftningen för att göra det mindre komplicerat? Det är klart att det är enkelt. Om det finns två pappor är det klart att det finns två pappor. Det är inget konstigt med det. Problemet är att lagstiftningen inte är skriven på det sättet. Det ligger ingen värdering i frågan att surrogatmoderskap inte är tillåtet i . Det är bara ett konstaterande. Genom att det är på det sättet har vi inte heller någon lagstiftning som är avpassad för sådana situationer. Det är där får problem med tillämpningen av lagstiftningen. Om man inte ser problemet kan man inte åtgärda problemet. Men det är därför denna utredning finns, alltså för att titta på detta problem och komma med förslag på hur man kan åtgärda det. Det är det som utredningen ska komma med . Jag hoppas att den kommer med bra förslag så att barn inte hamnar i kläm på det sätt som har skett när lagstiftningen inte är avpassad för dessa situationer. Som ni vet kan jag som minister inte lägga mig i enskilda ärenden. Däremot utgår jag från att , som jag säger i svaret, tillämpar ordningen att alla människor är lika inför lagen och att man som myndighet ska behandla och värdera alla medborgare på samma sätt. Jag utgår från att agerar på det sättet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag hoppas naturligtvis att utredningen kommer med sådana förslag att det blir lättare för med tillämpningen i dessa ärenden, så att föräldrarna snabbare ska kunna bli registrerade som vårdnadshavare och att inga barn ska komma i kläm på det sätt som de har gjort i detta fall när lagstiftningen inte är avpassad till dessa fall. Det som gör är att fastställa medborgarskap, och det är lättare. Det är helt riktigt att fastställer medborgarskap. Men ett fastställande av medborgarskap bygger också på att faderskapet erkänns. Detta görs av utan problem. konstaterar att svensk lag inte utgör ett hinder för att en utländsk dom som fastställer faderskap ska erkännas. Trots att konstaterar detta väljer alltså , när man inleder en ny process, att framhålla sin ursprungliga linje, nämligen att faderskapet inte går att fastställa. Man ägnar sig alltså åt domstolstrots. Man hänger sig fast vid den linje som man från början hade trots att både tingsrätt och hovrätt har sagt någonting annat. Det är beklagligt. Vi kan fundera över varför agerar på detta sätt. försvarar sig med att man vill ha ett prejudikat. Då kan man fråga sig: Är det rimligt att använda små barn som juridiska slagträn för att få fram ett prejudikat när domstolen tydligt konstaterar att faderskapsfrågan inte är svår att avgöra. Det går alldeles utmärkt att erkänna en utländsk dom och därmed fastställa faderskapet, fastställa vårdnadshavaren och därefter ta barn ur rättslöshet och därmed också bekräfta för detta par att man har faderskapet och är vårdnadshavare. Det är märkligt att finansministern gömmer sig bakom att det saknas lagstiftning när domstolarna säger att lagstiftningen förvisso inte är utformad så att det är tillåtet med surrogatmoderskap här i men att det inte finns några problem när det gäller att erkänna faderskap och bekräfta vårdnadshavare när det gäller barn som har kommit till genom surrogatmoderskap utomlands. Detta leder fram till frågan: Hur länge kan man gömma sig bakom att våra förvaltningsmyndigheter säkert tillämpar lagen så som den var tänkt? Jag tycker att det är ganska tondövt av finansministern att stå här i talarstolen och säga att hon utgår från att hanterar detta på ett riktigt sätt när vi har vittnesmål från verkligheten om att så kanske inte är fallet. Det kanske behövs tydligare direktiv till eftersom de uppenbart är villrådiga om hur de ska hantera denna situation. går detta ut över barn som inte har en vårdnadshavare i . Vore det då inte bättre om regeringen klargjorde läget för , så att får klart för sig hur man ska agera i stället för att använda enskilda människor som testkaniner i domstol? Efter att domstolen har meddelat ett beslut lyssnar man ändå inte utan fortsätter hålla fast vid den linje man hade innan domstolsavgörandet till verkets nackdel kom. Det tycker jag är en märklig ordning. Vad tycker finansministern? STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Jag vill återigen påpeka att jag inte har möjlighet att lägga mig i enskilda ärenden. Jag kan inte heller ge instruktioner om hur de ska tillämpa lagen. Det är så det ser ut. Det är skillnad på faderskap och vårdnadskap. Det räcker tydligen inte med att faderskapet är fastställt, vilket räcker för att man ska få svenskt medborgarskap. Sedan behöver man dessutom ett beslut om vårdnad. För vissa länder behövs det inte. Men från delstater krävs ett vårdnadsavtal från socialnämnden eller svensk domstol. Jag hoppas verkligen att den här utredningen kommer med bra förslag så att vi kan rätta till denna situation. Jag tycker inte att det är en lycklig situation när har svårt att tillämpa lagen, utan jag hoppas att denna situation kan redas ut via denna utredning därför att det är viktigt att barn i har en vårdnadshavare. Detta ska inte hänga i luften. Detta är absolut en problematisk situation, och jag hoppas att vi kan komma till rätta med situationen så fort det bara går. Jag skulle i det här fallet vilja referera till ett enskilt fall för att ge ett exempel ur verkligheten. I det domslut som kommer fram till motiverar man sitt ställningstagande i faderskapsfrågan med att det inte föreligger något hinder att enligt svensk lag förklara faderskapet giltigt, därför att domstolar och myndigheter har genom den tredje artikeln i konvention om barns rättigheter och även genom nationella bestämmelser i att sätta barnet främst vid beslut som rör barnet. Detta har domstolen alltså gjort. Men det är ganska uppenbart att det här inte har varit en röd tråd i hantering av ärendet. Finansministern säger i den här interpellationsdebatten att hon välkomnar att det skapas en praxis på området. Det hon då säger är, underförstått, att vi ska använda barn och presumtiva vårdnadshavare som bollplank, som slagträn för att utverka juridisk praxis. Ett bättre sätt att hantera den här frågan vore om regeringen med en politisk markör faktiskt klargjorde för hur man ska gå till väga eller återkom till med ett förtydligande av lagstiftningen på det här området så att barn och enskilda inte tvingas fara illa för att ska kunna bedriva Kafkaliknande processer mot enskilda. Återigen: Politik handlar om värderingar. Jag hoppas att tar upp den kastade handsken. Jag tar väldigt gärna upp den kastade handsken. Det finns ingen åsiktsskillnad i sak. Jag tycker att det är jätteviktigt att den här situationen löses så att det snabbt kan bli tydligt vilka som är barnets vårdnadshavare när barn kommer till . Dock vill jag återigen påpeka att ett fastställt faderskap nog inte räcker för att man ska vara vårdnadshavare. Jag hoppas att utredningen kommer fram med bra förslag så att man kan lösa det här. Om hade varit inkorporerad i svensk lagstiftning är det möjligt att det hade sett annorlunda ut. Det vet vi inte. Regeringen har ambition att göra detta, men jag tror i och för sig att man förhoppningsvis kan lösa det via den utredning som kommer . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Det är angeläget att alla barn som finns i också har vårdnadshavare och kan få en bra start i livet utan att ha föräldrar som känner osäkerhet inför situationen. Det är knappast det allra bästa sättet att starta sitt föräldraskap på. Då behöver man få känna lugn och trygghet och kunna koncentrera sig och fokusera på att ta hand om sitt barn snarare än att ha rättsprocesser. Det är viktigt att vi anpassar lagstiftningen så att den passar olika former av familjebildningar. Det är viktigt att människor får möjlighet att leva i de familjebildningar de trivs bäst med, och då handlar det för oss om att anpassa lagstiftningen så att det blir bra för alla. Kärlek, mellan alla människor, är något fantastiskt. Överläggningen var härmed avslutad.