· H210171 · 2015-01-22 15:26:15 — har frågat mig vad jag och regeringen avser att vidta för åtgärder syftande till att stärka motståndskraft mot hot om användandet av kärnvapen riktade av mot . Regeringen ser allvarligt på kärnvapenpolitik. Vi ser hur den ryska regimen förnyar sina kärnvapenarsenaler, och tyvärr har inte president svarat positivt på president förslag om förhandlingar om ytterligare minskningar av de ryska och amerikanska kärnvapenarsenalerna. Det finns ett antal åtgärder som och andra kärnvapeninnehavare kan och borde vidta för att minska riskerna och öka förtroendet. Bland annat kan de minska kärnvapnens stridsberedskap, åta sig att inte vara först med att använda kärnvapen, öka öppenheten kring kärnvapenarsenaler och säkra och eliminera material som kan användas för kärnvapen. Detta framför inom ramen för de kontakter vi har med . En särskilt viktig fråga är de taktiska kärnvapen som är utplacerade i vårt närområde. Planerna på att modernisera dessa vapen är oroande, och vi upprepar vår uppmaning till , liksom till , att dra tillbaka dessa vapen och eliminera dem. Kärnvapen gör världen mer osäker, och de slukar enorma resurser. Framför allt skulle en kärnvapenanvändning få katastrofala effekter på människor och natur över både tid och rum. Följderna är mer omfattande än vad någon enskild stat kan hantera. I en orolig tid är det oerhört viktigt att agera kraftigt för nedrustning. Regeringen har stärkt nedrustningsarbetet brett. Vår linje är tydlig: Alla kärnvapen måste avskaffas. Det är den enda garantin för att kärnvapen inte ska användas igen. Det handlar om såväl som hela världens säkerhet. Regeringen bedriver därför ett aktivt arbete för att alla kärnvapen fullständigt elimineras. Ett av mina första beslut som utrikesminister var att också skulle gå med i det humanitära initiativet, som fokuserar på kärnvapnens humanitära konsekvenser. Orsaken var enkel: Kärnvapen får aldrig mer användas. Regeringen satte på åskådarbänken och ville inte delta i detta konkreta arbete mot kärnvapen. För mig var det en märklig linje. Vi måste arbeta intensivt, också i nya forum, för detta. Det tar jag och på största allvar. Som ett led i detta arbete deltog med en stor delegation från både riksdag och regeringskansli i den tredje konferensen om kärnvapnens humanitära konsekvenser, som ägde rum i . Konferensen samlade drygt 150 länder och ses som ett steg framåt i arbetet mot kärnvapen. Nästa anhalt för arbetet är icke-spridningsavtalet översynskonferens som äger rum . Till dess kommer vi att fortsätta vår dialog med andra likasinnade länder, däribland våra nordiska grannar, om hur vi vid översynskonferensen kan uppnå konkreta resultat som för arbetet framåt. Vårt mål är en värld fri från kärnvapen. I detta arbete har vi många allierade, tack och lov. Det är enbart genom enträget och strategiskt, politiskt och diplomatiskt arbete som vi kan nå framgång i detta. Tack så mycket, utrikesministern, för svaret! Det var ett fylligt svar; det kan väl närmast beskrivas som en exposé över de nedrustningsambitioner som har i olika sammanhang. Jag vill inleda med att säga att jag sannerligen delar utrikesministerns önskan om en kärnvapenfri värld. Precis som utrikesministern konstaterar i sitt svar har president levererat en vision om detta, som så här långt har fått föga gensvar från till exempel rysk sida. Överlag har Natoländerna tagit en del nedrustningsinitiativ som man med stolthet kan se tillbaka på. Jag tänker på , som förbjöd personminor. Jag tänker på Osloprocessen och förbudet mot klustervapen, som naturligtvis har anslutit sig till. Men är dessvärre inte en signatär i något av dessa fall. Min fråga handlade inte allmänt om de nedrustningsansträngningar som regeringen gör utan var fokuserad på just . Vi övervarade för sedan en rikskonferens i i Folk och Försvars regi. Vi hörde representanter för FOI tala om den ryska kärnvapenretoriken. har president varit på i och konstaterat att är världens största kärnvapenmakt. Det är alltså en tydlig retorik som snart gränsar till antydningar om hot. På i säljer man T-shirtar med på bröstet. Vi har själva upplevt hur medeltungt bombflyg simulerat attacker, som kan vara kärnvapenattacker, mot svenskt territorium - och så vidare. Jag är en sådan dysterkvist, herr talman, att jag tror att också vi måste närma oss den här mycket sorgliga och dramatiska frågeställningen: Vad kan vi göra och vad är regeringen beredd att göra för att stärka svensk motståndskraft om ett sådant hot skulle framföras? Vi hade alldeles en aktuell debatt här i kammaren om det nya säkerhetspolitiska läget. Jag tror att utrikesministern i förbifarten sa att ingen tar upp det faktum att Nato, eller åtminstone Natos medlemmar, förfogar över kärnvapen. Jag gjorde det i den debatten, och jag tar upp det nu igen. Men frågan, utrikesministern, är som sagt: Vilka kontakter och vilken planering i form av försvarsplanering eller politisk planering är regeringen beredd till för att ska stärka sin motståndskraft mot av uttalade eller antydda hot? Vi skiljer oss inte åt i analysen eller i hur allvarligt vi ser på att detta används som ett indirekt hot i den ryska propagandan. Det nämns som en stor tillgång, som om det skulle kunna tas till också som ett direkt hot. Det känns förstås mycket allvarligt. Det finns inga enkla, snabba lösningar. Precis som vi redan har nämnt i den säkerhetspolitiska diskussionen är det också här via det samarbete vi har i EU-kretsen vi hoppas kunna ta itu med den ryska aggressionen och det ryska beteendet just . Förhoppningsvis kan vi få dem att se att det eskalerar kriser och få en dialog och en avspänning till stånd. Vi ser det inte , men det är den inriktning som vi har och måste ha för vårt arbete. Där har vi, precis som de övriga EU-länderna, varit eniga i synen på de instrument som kan användas för detta. Vi måste också jobba via försvarspolitiken och via det samarbete vi har även om de frågorna. Det är inte säkert att man tycker att det blir tryggare av att vi finns under ett annat kärnvapenparaply. Så kan man också beskriva det. Vi har samarbete med våra grannar, runt och med Nato. Där diskuteras förstås, och jag utgår från att det diskuteras i Försvarsberedningen, hur vi rustar oss på bästa sätt. Tyvärr är det ju så att när det gäller kärnvapen är det inte så lätt att skydda sig. Vi måste förhindra att de kommer till användning, och då måste vi arbeta på alla nivåer, från FN-samarbetet och försöken att få in i ett sådant samarbete och sådana sammanhang till EU och hela vägen i de samarbetsformer som vi har . Min fråga handlar egentligen inte om användningen av kärnvapen. Om de skulle komma till användning - förbjude! - i någon framtida konflikt finns det ju inget som helst skydd. Konsekvenserna av sådan vapenanvändning kommer att bli monstruösa med humanitära mått mätt. Min fråga handlar om när eller om ett hot om användning av dessa vapen framförs. Jag hör hur utrikesministern resonerar kring olika samarbeten som vi kan tillgripa. Det är klart att jag skulle bli ännu lugnare om utrikesministern berättade vad regeringen redan har gjort för att förebygga och förekomma en sådan situation. Tar man kontakt inom EU-kretsen om den här problematiken? På vilket sätt - och citerar jag utrikesministern - jobbar man med det här "via försvarspolitiken"? Jag kan säga att i Försvarsberedningen har inte just den här frågeställningen kommit upp. Det kanske delvis har att göra med att den ryska kärnvapenretoriken är en relativt ny företeelse. Vi måste också förstå att när vi diskuterar militärt försvar i det här landet tenderar vi, som självklart saknar massförstörelsevapen, att helt bortse från den här företeelsen. Jag har aldrig deltagit i någon försvarsdebatt där vi på allvar har satt oss in i att tänka: Om ett sådant hot kommer, vad gör vi då? tror jag att det är tid att fundera över detta. Utrikesministern nämner också den ryska kärnvapenretoriken. Vi ska förstå att det är en fast och ledande del i rysk militär doktrin. Man utgår från att de kan komma till användning. Man har inte alls det intellektuella förhållningssätt - eller möjligen emotionella dito - som vi lever med i det här landet. Det påstås, och det sa jag i den aktuella debatten vi hade här för någon timme sedan, att en gång som statsminister fick frågan: Vad gör du om blir hotat med kärnvapen? Han lär enligt berättelsen ha svarat: Då ringer jag . Då är vi egentligen tillbaka i den säkerhetspolitiska debatt som vi hade här för någon timme sedan. Frågan är om utrikesministern ser det som en fördel eller en nackdel att befinna sig under ett kärnvapenparaply - som också innebär ett skydd för ett enskilt litet land utan egna motsvarande vapen. Jag anade att det kunde vara en ledande fråga som skulle leda oss tillbaka till ett svar som vi hörde förut. Men jag väljer att ta det som en uppriktig poäng och en uppriktig fråga. Jag tror inte att det finns något annat svar. Vi har redan konstaterat att om det skulle bli en kärnvapenattack är vi alla försvarslösa. Jag förstår att menar vad som händer , kanske när ett hot framställs. Blir vi då tryggare om vi finns under ett annat kärnvapenparaply? Är det detta som det handlar om? Jag anser att det vi kan göra är att verka för kärnvapennedrustning i alla de forum som jag har nämnt. Det är det absolut viktigaste arbetet. Där måste vi oförtröttligt försöka övertyga och övertala att delta och bidra på bästa möjliga sätt och på ett konstruktivt sätt. Vi måste bidra genom alla våra samveten till en avspänning, till en deskalering och faktiskt till en dialog som kan vrida utvecklingen i rätt riktning. Det gör vi genom alla våra samarbetspartner från EU och hela vägen. Jag trodde att ni också talade om de yttersta hoten i Försvarsberedningen. Men något förvånande säger du att det inte är en del av detta. Jag utgår från att man i en försvarsberedning och i en diskussion om vår försvarspolitik måste ta upp alla olika hot som vi kan utsättas för och hur vi ska bemöta dem. Men det finns inga enkla svar, utan vi ska fortsätta arbeta på alla dessa olika områden. Jag hävdar nog att vi utifrån en direkt hotbild står oss väl också med den position som vi har och med de samarbeten som vi har . Det var en hoppingivande avslutning på utrikesministerns anförande. Jag hade varit beredd att instämma i den optimismen om jag hade fått en del konkreta besked. Visst är Försvarsberedningen ett organ för regeringen som ska göra långsiktiga säkerhetspolitiska analyser. Men ansvaret för utrikes, säkerhets- och försvarspolitiken vilar helt och fullt på regeringen. Därför känner jag att jag måste begära lite mer. nämner utrikesministern ett antal exempel på kontakter som man kan ta inom ramen för, antar jag, FN, EU, det transatlantiska samarbetet och så vidare. Jag hoppas innerligt att utrikesministern från denna debatt tar med sig den plikten att , långt innan detta är en politisk realitet, börja sondera, fundera och vidta de mått och steg som går för att förebygga och förstärka vår motståndskraft mot eventuella hot om användning av kärnvapen från rysk sida. Jag tycker att det är mycket positivt att man jobbar brett med nedrustningsfrågorna. Men jag konstaterar att och förefaller vara tämligen immuna mot alla de initiativ som tas på detta område. Det är någonting som delar med andra länder som , med flera. Men jag är orolig, herr talman, över att den här typen av hot eller antydningar om hot kan komma att dyka upp. Därför råder jag regeringen att, om man inte har gjort det tidigare, allvarligt fundera på hur de kan förebyggas. Jag tackar för detta. Jag har egentligen ingenting emot att låta dig få sista ordet, så som du sammanfattade detta. Det enda jag kan säga är att jag tyckte att det kändes väldigt bra när vi kom i regeringsställning och fick komma till departementet och faktiskt ge nya instruktioner om att vi från svensk sida nu åter skulle engagera oss i nedrustningsarbetet. Det var faktiskt det första vi gjorde, nämligen att vi signalerade till vår delegation i om detta humanitära initiativ och sa att vi kommer att engagera oss i nedrustningsfrågorna. Resten tar jag med mig. Jag tycker att det är självklart att detta också måste vara en del av den diskussion vi har om säkerhetspolitiken, om hot och om vad vi gör på både kort och lång sikt. Men min grundtanke är ändå inte att vi får en annan part som också hotar med kärnvapen och som hjälper till att förhoppningsvis skapa en spiral som kan bidra till nedrustning och avspänning. Överläggningen var härmed avslutad.