· H210369 · 2015-04-28 20:31:56 — har frågat mig vilka initiativ jag tänker ta för att regeringen ska genomföra beslut om en samordnings- och tillgänglighetsmiljard i syfte att skapa mer sammanhållna vårdkedjor och öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten. Hon har också frågat om jag kan redovisa de regleringsbrev och/eller regeringsbeslut som innebär att beslut kring hälso- och sjukvården genomförs. Vidare frågar hon om jag har tagit något initiativ med vårdens huvudmän för att genomföra beslut om ökad tillgänglighet och kvalitet i vården och vilka åtgärder som har vidtagits för att fortsätta att korta köerna och väntetiderna för den enskilda patienten. har även frågat på vilket sätt det enligt min mening är bättre att politikerna får ökad makt genom att avveckla vårdvalet än att patienterna får mer makt att själva välja den nära vården. Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vidare ska vården ges med respekt för alla människors lika värde och den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Hälso- och sjukvården ska dessutom organiseras så att den tillgodoser hög patientsäkerhet samt utgår från patientens behov av kontinuitet och samordnade vårdinsatser. finns stora utmaningar i hälso- och sjukvården när det gäller tillgänglighet efter behov och när det gäller i vilken grad vårdens insatser är samordnade för den enskilda patienten. Flera undersökningar visar att tillgängligheten i vissa delar har försämrats . utvärdering om tillgängligheten vid akutmottagningar visar till exempel att väntetiderna är längre . När det gäller samordning och kontinuitet visar en aktuell internationell undersökning som Myndigheten för vårdanalys publicerade att svenska patienter i mindre utsträckning än patienter i andra länder bedömer att vården är samordnad och koordinerad. I dessa avseenden delar jag uppfattning om att fortsatta insatser behövs för att främja vårdens tillgänglighet, samordning och kontinuitet. Ett antal initiativ som inriktar sig på att utveckla hälso- och sjukvården just i dessa avseenden har tagits. Under 2015-2018 avsätts för att skapa en mer jämlik och tillgänglig cancervård. ingick regeringen och Kommuner och Landsting en överenskommelse om att korta väntetiderna i cancervården och minska de regionala skillnaderna. En viktig insats är att införa ett nationellt system med standardiserade vårdförlopp. Samtliga landsting har meddelat att de kommer att arbeta i enlighet med intentionerna i överenskommelsen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Inom ramen för den överenskommelse om kunskapsstöd och uppföljning som tecknades enades regeringen och SKL om ett antal insatser som syftar till att utveckla möjligheterna för nationell uppföljning av både vårdens kvalitet och tillgänglighet. Uppföljningen fokuserar särskilt på cancervården och primärvården. I samma överenskommelse ingår också initiativ för att utveckla en mer patientcentrerad vård för personer med kroniska sjukdomar. Denna grupp har särskilt uttalade behov av att vården har hög kontinuitet och är samordnad, till exempel mellan primär- och specialistvård. Överenskommelsen omfattar totalt . tecknade regeringen och SKL ytterligare en överenskommelse som omfattar och innehåller insatser för att främja förbättrad tillgänglighet och samordning inom hälso- och sjukvården. De enskilda landstingen har varit delaktiga i utformningen av överenskommelsen, som tar sin utgångspunkt i långsiktiga lokala utvecklingsbehov. Satsningen ska främja huvudmännens förutsättningar för att skapa en mer integrerad och koordinerad vård samt öka vårdgivarnas helhetsansvar för patienten. Insatserna ska ytterst bidra till förbättrade förutsättningar för en mer jämlik vård genom att prioritera tillgängligheten för patienter med störst behov av vård. Slutligen har frågat mig om vårdvalet och patientens möjlighet att välja den nära vården. Regeringen står bakom möjligheten att välja vårdcentral, som också garanteras i den nya patientlagen, som gäller från . Patientlagen innebär vidare att man fritt får välja utförare inom den offentligt finansierade öppna specialiserade vården. De förslag regeringen presenterade rörande ett upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården skulle enbart påverka reglerna för att starta en vårdcentral - detta under förutsättning att skulle ha valt att utnyttja den föreslagna rätten att organisera primärvården på andra sätt än enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV). Patientens möjlighet att välja skulle således inte påverkas, och regeringen har inte för avsikt att ändra på den möjligheten. Jag är speciellt glad att statsrådet har möjlighet att vara här och att han tar sig . Det tog nämligen statsrådet att möjliggöra i sin kalender att komma hit till för att besvara de här enkla frågorna. Praxis här i är normalt eller . Det är klart att det kan ske undantag, men vi tycker här som folkvalda att det är ganska bra att försöka leva upp till praxis så som möjligt för att respektera våra respektive uppdrag. Jag tar därför denna möjlighet att gå rakt in på en av sjukvårdens kanske absolut viktigaste utmaningar, nämligen en bättre tillgänglighet och kortare köer. Trots att frågorna ställdes är de förstås fortsatt aktuella även efter den överenskommelse som träffades och presenterades . är det en annan budget än den som själv presenterade som gäller för svensk hälso- och sjukvård ur statens perspektiv. Allianspartierna presenterade en miljardsatsning för nationell cancerstrategi, en tillgänglighets- och samordningsmiljard, nationell kunskapsguide, en satsning gällande minskad psykisk ohälsa, vårdsatsning för äldre, nationell demensplan, införandet av en digital vårdtjänst, matlyft för äldre och en utökad satsning på kompetensförsörjning, till exempel inom äldreomsorgen, för att nämna några viktiga delar i paketen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer På det här området, vad gäller tillgänglighet och köer, har det varit väldigt tyst. I regeringsförklaringen kunde vi inte höra någonting om detta trots att det är en vår tids kanske viktigaste utmaningar inom hälso- och sjukvården. Det har varit väldigt tyst. Även om det var väldigt tyst när vårpropositionen presenterades från statsrådet tror jag att det finns många där ute som är intresserade av vad statsrådet och vänsterregeringen har för ambitioner - inte för året, utan för , för att kunna jobba med detta metodiskt. När Alliansen tillträdde 2006 var köerna i hälso- och sjukvården alldeles för långa och helt oacceptabla. Då fick man vänta i månader och ibland år för en enkel höftledsoperation. Det var mer regel än undantag. Därför införde vi ett nytt systematiskt sätt att jobba med detta. Kommuner och Landsting mätte : av patienterna fick vänta än . hade den andelen minskat till . Det systematiska arbetet hade alltså börjat ge effekt. Den så kallade kömiljarden var ett nytt förhållningssätt. Staten tog fram detta verktyg i dialog med berörda huvudmän men också med de aktörer, alltså medarbetarnas företrädare, som jobbar inom hälso- och sjukvården. Det viktiga var att nå upp till vårdgarantin och hitta rimliga gränser och mål för att kunna jobba med detta. När Alliansen skrev fram hur man kan utveckla detta var det ganska betydelsefullt att det systematiska och prestationsbaserade arbetssätt som hade gett den här effekten skulle fortsätta också , nu utvecklat till en tillgänglighetsmiljard där sammanhållna vårdkedjor och ett främjande av att se patienten som en helhet skulle växa fram. Det var också utgångspunkten för det beslut som tog här i kammaren. Så kom helgens överenskommelse som egentligen innebär att man backar . Jag vill därför förtydliga mina frågor till statsrådet : Vad är det i vänsterregeringens samordningsmiljard som leder till att skapa mer sammanhållna vårdkedjor, fortsätta att korta köer och tydliggöra mätbarhet och kvalitetsmål? Var finns prestationsersättningarna för att fortsätta minska köerna och öka tillgängligheten? Jag kan väl börja med kömiljarden, och där är jag den första att säga att den hade goda resultat . Det var naturligtvis väldigt positivt. Sedan avtog progressionstakten, och inte minst från kom det kritik mot bruket av prestationsbaserade ersättningar. Man såg nämligen att det hade tendenser att undantränga andra viktiga aspekter av hälso- och sjukvården. Det fanns också tendenser till att kömiljarden gynnade patienter med lättare vårdbehov på bekostnad av till exempel kroniskt sjuka patienter. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Därför finns det definitivt stor anledning att se hur man skulle kunna göra annorlunda för att komma till rätta med de stora strategiska utmaningarna för vården. Detta var också en slutsats som den dåvarande alliansregeringen drog, och man hade för avsikt att avskaffa kömiljarden. Det var väl förmodligen det som sedan kom att kallas tillgänglighets- och samordningsmiljarden som skulle komma i stället. Tankesättet med en tillgänglighets- och samordningsmiljard behöver inte vara fel i sig. Jag tror, precis som har anfört här från talarstolen och som jag också tog upp i mitt interpellationssvar, att det är viktigt med tillgängligheten, och det är också oerhört viktigt att kunna samordna olika delar av vårdkedjan. Men jag tror att vi ska akta oss för att i fortsättningen i alltför stor grad lita till prestationsbaserade ersättningar. De riskerar just att lösa ett problem men skapa väldigt många nya. Därför har regeringen valt att i överenskommelse med SKL - och jag måste säga att SKL är väldigt positiva till den överenskommelsen - ha mer av stimulansbaserad ersättning där det också finns ett friare mandat för landstingen att utifrån sina skilda förutsättningar kunna använda pengarna just i förslagets anda. Det tror jag är väldigt positivt. Sedan frågar , med det vanliga inslaget av härskartekniker får jag väl säga, om vi har några idéer för mandatperioden. Jag tycker att jag och otid har anfört precis vilka områden inom hälso- och sjukvården som vi måste prioritera och vilka som är de stora strategiska frågorna för staten att engagera sig i, inte minst i syfte att öka samordningen och tillgängligheten. Först och främst handlar det om kompetensförsörjningen. Vi vet att vi har stora problem med detta. Det handlar inte bara om att det saknas sjuksköterskor på ett antal akutmottagningar, utan vi vet att det inom hela vården finns problem med hur personalresurserna är allokerade. Eftersom det är ett nationellt problem behöver staten engagera sig tydligare än tidigare just i att försöka hitta en lösning tillsammans med de olika relevanta aktörerna. Det andra som är nära kopplat till detta är e-hälsan, både för att utveckla den inte minst ur ett patientperspektiv men naturligtvis också för att få de system som finns inom hälso- och sjukvården att fungera bättre. Vi vet att de stjäl onödigt mycket tid från professionerna som skulle kunna gå till att möta patienterna i stället. Ett annat viktigt område är den psykiska ohälsan. Hur riggar vi system som bättre än tidigare möter den psykiska ohälsan? Det handlar även om organisationsformerna där vi har aviserat att vi vill se fler storregioner. Jag tror att det är den här typen av strategiska frågor som är viktiga för framtiden. är oerhört tydlig med att det här fortsatt är en utmaning. Han ger också alliansregeringen kredd för att man så systematiskt började jobba med prestationsbaserad ersättning kopplad till att korta köerna. Statistiken talar sitt tydliga språk: Det blev oerhört mycket bättre. Vårdgarantin satte sina gränser, och man fick ersättning efter det att man gjort det som var förutsättningen - inte före. Något med det där systematiska och målinriktade gav dessa effekter, och det var också det vi avsåg att utveckla vidare. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Därför blir jag oerhört fundersam när statsrådet så tydligt vänder helt tillbaka. Det som statsrådet har presenterat är ju återigen överenskommelse med det som kallades Perssonpengar - eller var det ju som delade ut påsar med pengar . Jag satt i då. blir det Wikströmpengar. Det finns ju ingenting här som säger att man måste göra någonting. Det finns en önskan om att man ska göra någonting - ja, men det gör landstingen ändå. Det finns alltså ingen prestationsbundenhet. Det finns inga krav, utan det är stora vackra ord om att det är viktigt att patienterna får vård. Jag tror att det vore väldigt tragiskt om man nu från staten och regeringen inte tog till vara alla de goda erfarenheter som vi ändå har haft med tillgänglighetssatsningarna och fortsätter det systematiska, långsiktiga arbetet med tydliga mål att sträva efter och leva upp till. Därutöver räknar statsrådet upp ett antal andra utmaningar, och sådana finns absolut, men jag tänkte hålla mig till det som interpellationen innehåller, nämligen köer och tillgänglighet. SVT har bland annat en beskrivning av hur ambulanssjukvården ser ut i . Det är enorma väntetider på vissa ställen och på andra inte. Det som patienter och människor ytterst upplever är alltså en väntan. Här har vi förbättrat statistiken gällande höftledsoperationer, från till som får vänta från det att man har en remiss. Resan är fortfarande väldigt lång för att dessa och ska minska. Frågorna jag vill ställa är återigen: Utan prestation, utan krav och utan tydlighet om mål och långsiktighet, på vilket sätt tror statsrådet att landstingen ska stimuleras att verkligen fortsätta driva det här arbetet som man har gjort under dessa år? Det har ju gett en effekt, och vi kan alla se att det är möjligt. På vilket sätt tänker statsrådet ta till vara detta arbete framöver? Det vi nu får besked om är att det går en påse Wikströmpengar till landstingen och regionerna. Detta ska avslutas . Det riksdagsbeslut vi fattade om ökad tillgänglighet försvann i och med detta, och någon långsiktighet finns inte presenterad . Ett systematiskt arbete som ändå har pågått tror jag går förlorat. Om vi är överens om utmaningen, vad ska man då göra, kopplat till de här olika delarna framöver? Det vore jag oerhört intresserad av att höra statsrådet säga. Det är också det som jag tänkte avsluta med här. Om vi är överens om utmaningen kan det också vara vettigt att försöka resonera om erfarenheter och den effekt som detta har haft. Perssonpengarna och Engqvistpengarna minns vi. De fyllde på, men det gav inte alls den stimulans som vi ser att de här resurserna har gett. Orsaken till att jag räknade upp ett antal strategiska frågor som vården står inför var inte bara att jag tror att de är nära kopplade till om vi på allvar ska kunna förbättra tillgängligheten och samordningen. Det var också svaret på en direkt förfrågan från om vilka strategiska frågor som jag tänker att regeringen ska sysselsätta sig med på vårdområdet den närmaste mandatperioden. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer I nästa inlägg får man höra att det vill hon inte alls prata om. Jag tycker att det vore mycket intressant att höra av vad hon har för tankar och idéer om hur vi ska förbättra personalförsörjningen inom vården. Vad har för tankar och idéer om hur vi ska förbättra e-hälsan? Det är ett jätteproblem inom vården, inte minst för vårdpersonalen. Många vittnar om att det tar mycket tid och att man inte utifrån den digitala tekniken kan frigöra tid och resurser och därmed nå längre än vad man kunde utan den. Vad vill göra när det gäller att förbättra kampen mot den psykiska ohälsan? Det är ett växande bekymmer som vi inte minst ser i de växande sjukhälsotalen. Vad har för tankar om vårdens organisering? Ska vi ha kvar landstingen i deras nuvarande form? Ska staten ta över sjukvården? Eller ansluter hon sig till regeringens linje - att vi borde ha fler storregioner som blir bättre rustade att ta sig an sjukvårdens utmaningar? talar och otid om LOV, lagen om valfrihetssystem, som den enda saliggörande lösningen på väldigt många av vårdens problem. Vi har inte haft några planer på att skrota LOV, även om vi har sagt att vi vill ha bort tvångs-LOV för landstingen. Däremot ser vi att LOV innehåller ett antal problem. Vi ser bland annat ersättningssystem som kanske styr mot att patienter med lättare behov får vård i större utsträckning än till exempel patienter som lider av kroniska sjukdomar. Vi ser att det finns överetablering på vissa håll medan andra platser där vårdbehoven kanske är större inte får några ytterligare etableringar av till exempel vårdcentraler. Har några svar på dessa utmaningar för framtiden? Nej, har i stället hakat upp sig på hur man skulle kunna ta den gamla kömiljarden och utveckla den vidare. Jag kan från den nuvarande regeringens sida erkänna att mycket i kömiljarden var bra. Men jag vill också vara noga med att påpeka att allt inte var bra. Det fanns utmaningar som behövde lösas, till exempel undanträngningseffekter. ser inga problem med kömiljarden. Hon ser inga problem med att fördela skattepengar enligt det prestationsbaserade ersättningssystemet, utan det är frid och fröjd. Det är samma gamla politik som Alliansen en gång förlorade valet på som man vill försöka driva ånyo i opposition. Är det några jag saknar svar från i den här kammaren är det och . Statsrådet kanske försöker ändra på riksdagspraxis; jag vet inte riktigt. Det här är faktiskt en interpellationsrunda, där ställer frågor till statsrådet och inte tvärtom. Jag möter gärna statsrådet var som helst och när som helst i en debatt om det mesta inom svensk hälso- och sjukvård, men i det här fallet är det statsrådet som ska svara på frågor om tillgänglighet. Min fråga om idéer handlade om vad statsrådet har för idéer vad gäller tillgängligheten. Det är det som interpellationen berör. De andra frågorna kan vi ta vid ett annat tillfälle, kanske vid en allmänpolitisk debatt. Det skulle till och med herr talmannen tycka var mycket trevligare. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Svar på interpellationer Nej, i grunden handlar det här om på vilket sätt man ska ta till vara erfarenheter som är gjorda under och som har spelat roll eftersom vi vet att utmaningen för den enskilde är oerhört viktig. I går kunde vi höra att ambulanssjukvården i vissa delar av tar på sig att nå fram. Jag tror inte att de patienterna den dagen det händer känner sig nöjda med det. Jag tror inte heller att de som får vänta mer än på en höftled är nöjda med det. Då måste vi fundera: På vilket sätt kan vi använda de statliga resurser som finns för att bättre se till att tillgängligheten ökar och köerna minskar? Det är utmaningen. Statsrådet har fattat ett regeringsbeslut om att betala ut de pengarna i förskott. Stimulansen och prestationen i sig är inte det viktigaste, utan det viktigaste är att det pågår ett arbete lokalt. Det arbetet pågår ändå, för huvudmannen har det som skyldighet inför sina patienter och sina skattebetalare ute i regionerna. Men jag saknar statsrådets kort- och långsiktiga vilja att förbättra tillgängligheten och korta köerna. Det är statsrådet fortfarande skyldig att svara på. Eftersom statsrådet avslutar rundan får han gärna göra det. Jag har i mina inlägg försökt peka på de strategiska utmaningarna för vården som är viktiga inte minst när det gäller att förbättra tillgängligheten och samordningen. Jag har pratat om vikten av att staten engagerar sig mer i kompetensförsörjningen, i att lösa de problem vi ser med e-hälsan, i att förbättra insatserna mot den växande psykiska ohälsan och i vårdens organisering. Jag kan också prata vidare om tillgänglighet och samordning på ett mer specifikt plan. De pengar som beslutade om , den miljard som vi nu har, kommer naturligtvis att komma landstingen till godo på ett mycket bra sätt. Den kommer att anpassas efter de speciella förutsättningar som råder i respektive landsting utifrån regionala och lokala förutsättningar. Landstingen kommer att lämna in handlingsplaner. Det kommer inte alls att vara så att pengarna betalas ut i förskott. Där måste jag säga att är dåligt påläst. De kommer att betalas ut i efterskott. Jag måste säga att när den här överenskommelsen slöts var det i en väldigt bra dialog med Kommuner och Landsting. Man är väldigt glad över att staten uppmärksammar att de landsting vi har i det här landet har skilda förutsättningar att bedriva sin verksamhet och därmed också behöver behandlas utifrån att de har skilda förutsättningar. Det är därför, men också med tanke på kritik mot prestationsbaserade ersättningar, som vi tillför mer stimulansmedel. Det är helt enkelt ett bättre sätt att stimulera fram ökad samordning och tillgänglighet i ett land med en så decentraliserad vårdstruktur som . Överläggningen var härmed avslutad.