frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Min uppfattning var och är vidare att en myndighets hantering av olika frågor inte ska styras av hänsynstaganden till eventuella massmediala re- aktioner. Om en handling inte behöver diarieföras finns det ingen anledning att ändå göra det, bara för att undvika framtida vantolkningar. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 har för övrigt ca 6500 medarbetare, som får och skickar ett antal externa e-postmeddelanden. Alla dessa kan av rent prak- tiska skäl inte sparas och/eller diarieföras, eftersom det skulle kräva helt andra resurser, både och tekniska. Alltså bör diarieföring inte ske av de handlingar som uppenbarligen är av ringa intresse för myndigheten. Det är vidare svårt att förstå hur ett beslut om att inte diarieföra e-post- meddelanden mellan två myndigheter kan utgöra ett "undanskaffande av bevisdokument". Det är allom bekant att ett e-postmeddelande har både en avsändare och en mottagare, vilket innebär att om e-postmeddelandet inte diarieförs hos den ene kan det likväl finnas tillgängligt hos den andre. Om syfte varit att "undanskaffa" något skulle alltså först ha kontaktat polismyndigheten, för att säkerställa att den inte sparade de aktuella e- postmeddelandena. Som framgår redan av anmälan har några sådana kontakter inte förekommit. Det är också svårt att förstå vad de aktuella e-postmeddelandena skulle "bevisa". Det är självklart att måste kontakta en polismyndig- het, om fråga uppkommer om förundersökningssekretess i samband med utlämning av allmänna handlingar. Detta sker i regel informellt, liksom i andra ärenden där någon extern parts uppfattning om eventuell sekretess måste tillmätas betydelse. Avslutningsvis är det mycket svårt att förstå påståendet om att Trafik- verkets agerande lagt hinder i vägen för en granskning. har tillhandahållit mängder av information och handlingar till Tele- vision, även sådant som rimligen inte alls har med den aktuella olyckan att göra, t.ex. mitt, och ett antal andra medarbetares person- nummer. Totalt sett uppgår den arbetstid som ett antal av medarbetare lagt ned på att tillhandahålla uppgifter åt säkerligen till 3, 4 eller kanske ännu fler arbetsveckor. lade till följande. Jag delar synpunkt på att det har funnits skäl att ta kon- takt med polismyndigheten i för att kunna hantera ärendet korrekt. Om jag inte tagit den informella kontakten skulle det kunnat skada den på- gående förundersökningen där det fanns sekretessbeslut. Jag delar även uppfattning om att de aktuella e-post- meddelanden var av informell karaktär och inte innehöll något som var av intresse. Jag har haft flera och långa samtal med om olika saker som de har efterfrågat med anledning av olyckan och förmedlat alla de upp- gifter som de efterfrågat, oavsett om jag bedömt det som intressant för olyckan eller inte. Min bedömning är, som , att Trafikver- ket har lagt ner minst kring detta. Åtgärderna som bestod i att ta kontakt med polismyndighet inför utlämnande av hastighetsuppgifter I samband med en mycket uppmärksammad händelse vid (på mellan och ) förekom ett flertal framställningar hos om att få ta del av uppgifter. Fram- ställningarna gällde ett brett spektrum av uppgifter varvid bl.a. de upp- gifter som samlats in genom trafiksäkerhetskameror rönte ett särskilt intresse. Det visade sig visserligen att trafiksäkerhetskamerorna inte var aktiverade på så sätt att bildupptagning skedde. Dock består mätsyste- met i trafiksäkerhetskameran även av en radarsensor för hastighetsmät- ning. Hastighets-mätning sker därvid kontinuerligt, d.v.s. oberoende av 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T aktiveringsåtgärder, och genererar en icke individualiserad uppgift om hastighet för vart och ett av de fordon som passerar platsen där kameran står uppställd. Den framställning som kom från . kom att gälla sådana hastighetsuppgifter för kameror på en viss sträcka och . – som förvarade uppgifterna och som hade att ta ställ- ning i utlämnandefrågan – hade i ett tidigare ärende gällande mot- svarande typ av uppgifter tagit kontakt med polismyndigheten för att söka närmare utröna om det förelåg sådana förutsättningar som upptas i 18 kap. l och 3 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. Som framgår av det yttrande som lämnat var det därvid, i det ärende som föregick framställning, polis-myndighetens uppfatt- ning att det då förelåg förutsättningar för att hemlighålla uppgifterna. Tra- fikverket – som inte hade någon anledning att betvivla den uppgiften – fat- tade därefter beslut med den innebörden att utlämnande skulle vägras. Ett beslut som stod fast vid prövning i högre instans. framställning rörde, vid sidan av uppgifterna för de kameror som prövats utlämnade i det berörda ärendet, uppgifter från ytterligare ett antal kameror. I linje med vad som redovisats ovan ansågs det som angeläget att ta en ny kontakt med polismyndigheten. Denna kon- takt skedde på det sätt som framgår av såväl anmälan som respektive ytt- rande från aktuella befattningshavare, d.v.s. genom ett e-postmeddelande. Efter e-postsvar från polismyndigheten och en därefter upprättad särskild begäran om att få tillgång till uppgifterna från samma myndighet fattade, först handläggaren, och sedan ett beslut som bl.a. gick ut på att utlämnande skulle vägras även beträffande de uppgifter som härrörde från de, i förhållande till det tidigare ärendet, ytterligare kameror som begäran omfattade. Även detta beslut stod sig vid prövning i högre in- stanser. En sådan konsultation som det varit fråga om här kan inte betraktas som annat än som ett naturligt och nödvändigt led i bedömningen av om ett ut- lämnande av begärda uppgifter författningsenligt kan ske eller inte. Det för- håller sig ju av lätt insedda skäl så att inte självt har en sådan insyn i bl.a. frågan om ett utlämnande skulle kunna äventyra vidare utred- ningsåtgärder att ett sådant samråd kan undvaras. Det skulle snarare vara betänkligt om ett sådant samråd inte kommit till stånd. finner därför sammanfattningsvis att inget av vad som förevarit i kontakterna med polismyndigheten angående att utröna uppgifternas art kan anses medföra att det finns fog för kritik mot någon av befattningshavarna. Åtgärderna som bestod i att radera två e-postmeddelanden Som framgått härrörde det första av de två e-postmeddelanden som kom att raderas från det faktum att polismyndigheten behövde konsulteras angå- ende fråga om även nu begärda uppgifter skulle ingå i förundersökningen och om det i förlängningen fanns anledning att hemlighålla dem med stöd av bestämmelserna i 18 kap. l och 3 §§ OSL. Det andra e-postmeddelandet som raderades var polismyndighetens kortfattade svar. Raderingen skedde av allt att döma efter det att polismyndigheten inkommit med en formell begäran. Kontakter myndigheter emellan på olika nivåer utgör en i många stycken oumbärlig del för att respektive verksamheter ska fungera väl och enligt gällande författningar. I det här fallet har det – med fog – ansetts oundgäng- ligen nödvändigt att ta kontakt med polismyndigheten för att efterhöra dess O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 Denna kontakt har i det här fallet initierats genom ett e-post- meddelande men sådana kontakter sker inte sällan på annat sätt och genom andra medium. Hur dessa kontakter ska ske och om och hur de i olika fall ska dokumenteras och bevaras är inte en fråga som fått en helt genomgå- ende belysning. Dock finns det självfallet vissa stödjepunkter. I 2 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen finns en bestämmelse som tar sikte på samråds- förfaranden i form av s.k. delningar. I det här fallet får dock samrådet vara att bedöma som något annat än vad som normalt förstås med begreppet del- ning. När det gäller den inkomna e-posten, d.v.s. svaret, gäller för övrigt överhuvudtaget inte bestämmelsen i 2 kap. 9 §. Vid sådant förhållande, och då något annat undantag inte kan skönjas, utgjorde e-postmeddelandena all- männa handlingar i det läget de fortfarande fanns kvar (förvarades). I det aktuella fallet har befattningshavarna i förening ansett att med- delandena kunnat raderas i och med att de i enlighet med 5 kap. l § fjärde stycket OSL varit av ringa intresse för myndigheten. Beträffande handlingar av tillfällig eller ringa betydelse finns det därvid generella gallringsföre- skrifter i föreskrifter och allmänna råd RA-FS 1991:6 (ändr. genom 1997:6). I 7 § upptas de närmare förutsättningarna för sådan gall- ring. Av bestämmelsen följer att myndigheten ska gallra sådant som är av ringa eller tillfällig betydelse. Av därtill fogade bilagor A och B följer, i form av allmänna råd, också exempel på handlingstyper som kan komma i fråga för gallring. Som generell förutsättning för gallring följer dock vidare enligt 7 § att allmänhetens möjlighet till insyn inte åsidosätts och att hand- lingarna bedöms sakna värde för rättskipning, förvaltning och forskning. Man kan konstatera att det härvid rör sig om att för den enskilde utföra svåra överväganden med stöd av en något svävande och konturlös rättslig materia. Å ena sidan finns ett krav på gallring och å andra sidan ska sådan inte ske med mindre än att vissa, något obestämda, hänsyn är tagna. Vad som i det här fallet talar för gallring, i vart fall när det gäller det andra e- postmeddelandet, d.v.s. polis-myndighetens svar, utgörs av det förhållandet att handlingen ersätts av en annan med i någon mån likalydande innehåll. Vad som talar emot utgörs bl. a. av det förhållandet att det för bl.a. allmän- hetens insyn torde framstå som något märkligt, och sakna kontinuitet, att polismyndigheten helt plötsligt inkommer med en begäran som motsvaras av tidigare gjorda framställning. Detta rör sig som sagt inte inom det allra enklaste och tydligaste området inom den offentliga rätten. är dock för egen del böjt att, med hänsyn till det sagda och i avsaknad av stödjande uttalanden angående denna typ av samrådsåtgärder, sammanfattningsvis anse att mer talar emot än för gallring i vart fall när det gäller ursprungsskrivelsen från . . kommenterade remissvar. I ett beslut anförde JO följande: Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, TF. Enligt dessa bestämmelser har var och en rätt att ta del av en handling som förvaras hos en myndighet om den är inkommen till myndigheten eller upprättad där, förutsatt att den inte omfattas av sekretess (2 kap. 1–3 §§ TF). En handling anses inkommen till en myndighet när den har anlänt till myn- digheten eller kommit en behörig befattningshavare till handa (2 kap. 6 § TF). Enligt 2 kap. 7 § TF gäller som huvudregel att en handling anses upprättad när den har expedierats. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Enligt 2 kap. 12 § TF ska en allmän handling som får lämnas ut på begäran genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas på stället utan avgift. 2 kap. 13 § TF framgår att den som har rätt att ta del av en allmän handling också har rätt att mot avgift få en kopia av handlingen. Sekretess gäller för en uppgift som hänför sig till en förundersökning i ett brottmål om det kan antas att syftet med beslutade eller förutsedda åtgärder motverkas eller den framtida verksamheten skadas om uppgiften röjs (se 18 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen [2009:400], OSL). Denna s.k. förundersökningssekretess gäller även i annan verksamhet hos en myndighet för att biträda bl.a. en åklagarmyndighet eller en polismyndighet med att förebygga, uppdaga, utreda eller beivra brott (18 kap. 3 § OSL). Enligt huvudregeln i 5 kap. 1 § OSL ska allmänna handlingar registreras så snart de har kommit in till eller upprättats hos myndigheten. inte omfattas av sekretess behöver dock inte registreras om de hålls ordnade så att man utan svårighet kan fastställa om de har kommit in eller upprättats. det är uppenbart att en allmän handling är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet, behöver den varken registreras eller hållas ordnad. Enligt 2 kap. 18 § TF meddelas grundläggande bestämmelser om hur all- männa handlingar ska bevaras samt om gallring av sådana handlingar i lag. arkivlagen (1990:782) behandlas bl.a. frågor om arkiveringsskyldighet, arkiv- ansvar, arkivvård och gallring. Av 10 § framgår att allmänna handlingar får gallras, men att det vid gallringen ska beaktas att arkiven utgör en del av kul- Vidare måste det beaktas att det material som återstår efter gallring ska kunna tillgodose rätten att ta del av allmänna handlingar, behovet av in- formation för rättskipningen och förvaltningen samt forskningens behov. har med stöd av 12 § arkivförordningen (1991:446) meddelat föreskrifter och allmänna råd om gallring av handlingar av tillfällig eller ringa betydelse (RA-FS 1991:6, ändrad genom RA-FS 1997:6). för bl.a. statliga myndigheter. I 7 § i dessa föreskrifter anges att myndigheten ska gallra allmänna handlingar av tillfällig eller ringa betydelse för myndighet- Gallring får dock bara ske under förutsättning att allmänhetens rätt till insyn inte åsidosätts och att handlingarna bedöms sakna värde för rätt- skipning, förvaltning och forskning. Enligt allmänna råd i anslutning till 7 § har myndigheten själv att ta ställning till vilka handlingar som är av tillfällig eller ringa betydelse med hänsyn till de bevarandemål som anges. I en bilaga till de allmänna råden finns, som stöd för dessa överväganden, exempel på handlingar som genom sitt in- formationsinnehåll eller sin funktion är av tillfällig eller ringa betydelse. punkt 2 i bilagan anges som ett sådant exempel inkomna eller expedierade framställningar, förfrågningar och meddelanden av tillfällig betydelse eller ru- Enligt 8 § i föreskrifter ska gallring ske vid den tidpunkt eller efter den frist som fastställs av myndigheten. Myndigheten ska besluta hur 7 och 8 §§ ska tillämpas på det egna arkivet (5 § föreskrifterna). Myndighetens tillämpningsbeslut bör dokumenteras i en plan eller förteckning som upptar de handlingsslag som ska gallras, med angi- vande av gallringstidpunkt/-frist för respektive handlingsslag. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 inträffade en olycka vid på . Med anledning av händelsen inleddes en förundersökning och som ett led i denna förundersökning begärde polisen in uppgifter från ett antal s.k. hastighetska- meror längs . Dessa uppgifter bedömdes därefter omfattas av s.k. förundersökningssekretess enligt 18 kap. 1 och 3 §§ OSL även hos och lämnades därför inte ut av myndigheten. . vände sig till och begärde att få ut bl.a. uppgifter från ett antal hastighetskameror på en sträcka längs . Hans begäran om- fattade, i varje fall delvis, uppgifter som verket inte tidigare hade lämnat över till polisen. Med anledning av begäran skickade ett e-postmeddelande till i län. Av såväl upplysningar, som bifogats re- missyttrande till JO, som av formuleringarna i e-postmed- delande till polisen framgår att det stod klart för att de uppgifter som ännu inte hade lämnats över till polisen inte heller kunde omfattas av sek- retess enligt 18 kap. 1 § första stycket och 3 § OSL (se RÅ 2002 ref. 103). Jag delar den bedömningen. Som skäl för att kontaktade polisen med anledning av begäran i stället för att lämna ut uppgifterna har myndigheten angett att den inte ville skada den polisutredning som pågick. hade redan tidi- gare överlämnat uppgifter från ett antal hastighetskameror längs den aktuella vägen till polisen och de nu begärda uppgifterna hade ett samband med dessa. förklaring skulle ha varit godtagbar om det hade varit oklart om de aktuella uppgifterna omfattades av förundersökningssekretess eller inte. I det här fallet förelåg det emellertid ingen oklarhet på den punkten. Trafikver- ket visste att uppgifterna inte omfattades av förundersökningssekretess. Ingen annan sekretessregel var heller tillämplig. Enligt huvudregeln i 2 kap. 1 § TF hade . därför rätt att få ut uppgifterna och verket borde skyndsamt ha lämnat ut dem till honom. I stället valde att kontakta polisen vilket ledde till att uppgifterna senare kom att omfattas av sekretess och inte fick läm- nas ut till . Jag är kritisk till verkets hantering av frågan. Gallringen av de två e-postmeddelandena har tillsammans med sitt remissyttrande gett in en kopia av myn- dighetens rutinbeskrivning för diarieföring och arkivering av diarieförda hand- lingar. Av rutinbeskrivningen framgår att det är den enskilde handläggaren som ska bedöma om handlingar som handläggaren själv upprättar och tar emot, t.ex. via sin personliga e-post, ska diarieföras. I det här fallet gjorde bedömningen att hennes e-postmed- delande till polisen och polisens svar till henne inte skulle diarieföras. Hon gjorde också bedömningen att meddelandena var av ringa betydelse för myn- dighetens verksamhet och gallrade handlingarna. Det råder enligt min mening ingen tvekan om att e-postmeddelandena ut- gjorde allmänna handlingar som hade upprättats hos respektive inkommit till 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Under förutsättning att allmänhetens rätt till insyn inte åsidosätts och att handlingarna bedöms sakna värde för rättskipning, förvaltning och forskning så ska statliga myndigheter enligt föreskrifter gallra all- männa handlingar som är av ringa betydelse för myndighetens verksamhet. är myndigheten själv som har att ta ställning till vilka handlingar som är av ringa betydelse för verksamheten. Myndighetens beslut i frågor om gallring av handlingar som är av ringa be- tydelse för verksamheten bör enligt allmänna råd dokumenteras i en plan eller förteckning. Jag uppfattar yttrande till JO som att någon sådan plan eller förteckning inte upprättats inom myndigheten. var det närmast upp till den enskilde tjänstemannen, i det här fallet berg, att avgöra bl.a. om meddelandena var av ringa betydelse för verksam- heten och således skulle gallras. Som uppgett i sitt remissvar så finns det en del som talar för att gallringen av e-postmeddelandena bl.a. har försvårat allmänhetens insyn i hän- Det talar för att handlingarna inte borde ha gallrats. ningen av om en handling ska gallras eller inte är dock, som upp- gett, svår att göra. Mot bakgrund av vad som kommit fram i ärendet anser jag mig inte ha underlag för att hävda att bedömning var uppenbart Med hänsyn till det och till att myndigheten inte synes ha närmare dokumenterat sina ställningstaganden i dessa frågor finner jag inte tillräcklig anledning att kritisera för den bedömning som hon gjorde. Vad . i övrigt anfört ger inte anledning till några ytterligare åtgärder eller uttalanden från min sida. 2 015 /1 6:JO1 Ärendestatistiken 2014/15 Nyregistrerade anmälnings- och initiativärenden – Månadsöversikt av ärenden under verksamhetsåret 2 015 /1 6:JO1 B I L A G A 1 Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 201 4/15 Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 2 0 1 4 / 1 5 B I L A G A 1 2 015 /1 6:JO1 Avgjorda inspektionsärenden och övriga initiativärenden – 2 015 /1 6:JO1 B I L A G A 1 Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 201 4/15 Utgången i de klagomålsärenden som avgjorts – Utbildning, forskning, Jordbruk, djurskydd, den, serveringstillstånd, förvaltningen; allm. området; oklara yrkan- Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 2 0 1 4 / 1 5 B I L A G A 1 2 015 /1 6:JO1 Besluten i tillsynsärenden91 inom hela tillsynsområdet, utom Opcat: totalt 7 280 beslut Besluten inom ansvarsområde 1: totalt 1 553 beslut. Omfattar bl.a. domstolar, kronofogden och plan- och byggnadsväsendet 91 Med Viss utredning avses att visst underlag inhämtats om ärendet, t.ex. genom att en akt begärts in och granskats eller genom en kontroll via telefon hos den berörda myndigheten. Fullständig utredning innebär normalt att anmälan remitteras till den myndighet som anmälts med anmodan om att en utredning och bedömning redovisas till JO. 2 015 /1 6:JO1 B I L A G A 1 Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 201 4/15 Beslut inom ansvarsområde 2: totalt 1 630 beslut. Beslut inom ansvarsområde 3: totalt 1 955 beslut. Omfattar bl.a. socialtjänst, hälso- och sjukvård och skolan Ä R E N D E S T A T I S T I K E N 2 0 1 4 / 1 5 B I L A G A 1 2 015 /1 6:JO1 Besluten inom ansvarsområde 4: totalt 2 142 beslut. Omfattar bl.a. åklagarväsendet, polisväsendet och utlänningsärenden 2 015 /1 6:JO1 Besvarande av remisser i lagstiftningsärenden m.m. ombudsmän har besvarat totalt 129 remisser, flertalet från olika departement inom . ChefsJO Fura har handlagt 21 remisser, JO 30 remisser, JO 49 remisser och JO Renfors 29 remis- ser. Nedan listas ett urval av remissyttranden. ChefsJO Fura har bl.a. handlagt remisser från •Arbetsdepartementet om betänkandet (SOU 2014:41) Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering (dnr R 59-2014) •Försvarsdepartementet om betänkandet (SOU 2014:73) Försvarsmakten i samhället – en långsiktigt hållbar militär personalförsörjning och en mo- dern folkförankring av försvaret (dnr R 103-2014) •Finansdepartementet om betänkandet (SOU 2015:12) Överprövning av upphandlingsmål m.m. (dnr R 38-2015) •Socialdepartementet om betänkandet (SOU 2015:17) För kvalitet – Med gemensamt ansvar (dnr R 48-2015). JO har bl.a. handlagt remisser från •Socialdepartementet om betänkandet (SOU 2014:3) Boende utanför det egna hemmet – placeringsformer för barn och unga (dnr R 25-2014) •Socialdepartementet om betänkandet (SOU 2014:23) Rätt information på rätt plats i rätt tid (dnr R 54-2014) •Socialdepartementet om departementspromemorian (Ds 2014:28) Delak- tighet och rättssäkerhet vid psykiatrisk tvångsvård (dnr R 69-2014) •Utbildningsdepartementet om promemorian Vissa skollagsfrågor – Del 2 (dnr R 71-2014) •Utbildningsdepartementet om betänkandet (SOU 2014:45) Unik kunskap genom registerforskning (dnr R 84-2014) •Finansdepartementet om slutbetänkande (SOU 2015:7) Krav på privata aktörer i välfärden (dnr R 25-2015) •Socialdepartementet om delbetänkandet (SOU 2015:14) Sedd, hörd och re- spekterad – ett ändamålsenligt klagomålssystem i hälso- och sjukvården (dnr R 36-2015). JO har bl.a. handlagt remisser från •Justitiedepartementet om departementspromemorian (Ds 2014:31) Nya steg för en effektivare plan- och bygglag (dnr R 74-2014) •Finansdepartementet om utkast till lagrådsremiss Dubbelprövningsförbu- det och andra rättssäkerhetsfrågor i skatteförfarandet (dnr R 90-2014) B E S V A R A N D E A V R E M I S S E R I L A G S T I F T N I N G S Ä R E N D E N M . B I L A G A 2 2 015 /1 6:JO1 •Justitiedepartementet om utkast till lagrådsremiss Ny påföljd efter tidigare dom (dnr 10-2015) •Justitiedepartementet om betänkandet (SOU 2014:76) Fortsatt utveckling av förvaltningsprocessen och specialisering för skattemål (dnr R 3-2015). JO Renfors har bl.a. handlagt remisser från •Justitiedepartementet om departementspromemorian (Ds 2014:14) Genom- förande av brottsofferdirektivet (dnr R 41-2014) •Arbetsmarknadsdepartementet om betänkandet (SOU 2014:31) Visselblå- sare – Stärkt skydd för arbetstagare som slår larm om allvarliga missförhål- landen (dnr R 57-2014) •Justitiedepartementet om betänkandet (SOU 2014:49) Våld i nära relationer – en folkhälsofråga (dnr R 61-2014) •Justitiedepartementet om promemorian (Ds 2014:30) Informationsutbyte vid samverkan mot grov organiserad brottslighet (dnr R 68-2014) •Kulturdepartementet om departementspromemorian (Ds 2014:34) Över- lämnande av allmänna handlingar för förvaring (dnr R 78-2014) •Justitiedepartementet om departementspromemorian (Ds 2014:44) Maske- ringsförbud vid idrottsarrangemang (dnr R 96-2014) •Justitiedepartementet om departementspromemorian (Ju2015/755/Å) Rät- ten till försvarare, m.m. (dnr R 20-2015) •Finansdepartementet om betänkandet (SOU 2015:5) En ny svensk tullag- stiftning (dnr R 23-2015). 2 015 /1 6:JO1