frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — lyst makarna . om att man inte kunde garantera att de skulle få vara anonyma utan att myndigheten skulle pröva och besluta i den frågan. angeläget att makarna . fick den informationen eftersom de var grannar till den berörda familjen och då makarna . hade uppgett att de blivit trakasserade och hotade av familjen. Nämnden har i remissvaret medgett att man borde ha gett en återkoppling till anmälarna. Förvaltningen kan inte undgå kritik för un- derlåtenheten att informera makarna . Jag noterar att nämnden har uppgett att den kommer att verka för att en lik- nande situation inte uppstår igen. Kritik mot en enhetschef inom för att hon uttryckt sig på ett sätt som inte varit förenligt med det s.k. repressalieförbudet i tryckfrihetsförordningen (Dnr 4945-2013) Beslutet i korthet: En anställd inom vände sig till medierna med kritik angående arbetsförhållandena inom . Personen kalla- des till ett möte med bl.a. en enhetschef. I sitt beslut konstaterar JO att en- hetschefen i samband med mötet uttryckt ett tydligt missnöje med att den anställda vänt sig till medierna. Enhetschefens agerande har enligt JO stått i strid med det s.k. repressalieförbudet, och hon kritiseras för detta. var anställd som sommarvikarie inom hem- tjänsten i . skedde ett möte mellan , enhetschefen och verksamhetschefen . Utan de andra närvarandes vetskap spelade in vad som sades vid mötet. inkom med en anmälan till JO och gjorde gällande att hade avskedat henne på grund av att hon hade vänt sig till med uppgifter om brister i arbetsmiljön inom hemtjäns- ten. Till anmälan bifogade bl.a. en ljudfil med inspelningen från mötet . Med anledning av vad som hade kommit fram fanns det enligt justitieombudsmannen skäl att anta att befattningshavare som O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 står under hennes tillsyn hade gjort sig skyldig till brott mot det s.k. repressali- eförbudet.84 Av den anledningen beslutade hon att in- leda förundersökning angående sådant brott. gav åklagare i uppdrag att genomföra en utredning, och vissa utredningsåtgärder vidtogs. Därefter fann inte anledning att fullfölja förundersökningen, och hon beslutade att lägga ned den. Emellertid fann hon skäl att fortsätta granskningen av handläggningen inom ramen för det ursprungliga tillsynsärendet. Anmälan och till den bifogade handlingar remitterades till Produktionsstyrel- sen i för yttrande. Vid ett sammanträde beslutade Produktionsstyrelsen att lämna ett yttrande till JO i enlighet med ett utlåtande från . Av yttrandet framgick bl.a. följande: var kommuns hemtjänst organiserad i två enheter; Solgårdens hemtjänst samt Solhälla och hemtjänst, vardera med en egen enhetschef. var enhetschef för hem- tjänst och för Solhälla samt . På Solgårdens hemtjänst fanns dessutom ett antal verksamhetsledare som ansvarade för schemaläggning och planering med kund. Vid tidpunk- ten för det inträffade var på semester och således tillförordnad enhetschef även för Solgårdens hemtjänst. var verksamhetsledare i den hemtjänstgrupp som [W.] kom att arbeta. anställdes av verksamhetsledaren som sommarvikarie för att täcka upp för ordinarie personals semester. I uppdraget ingick sedvanliga, i förekommande, arbetsuppgif- ter. Uppdragen utgår från den beställning som respektive kund inom hem- tjänsten är beviljad. Under sina dryga två veckors vikariat var [W.] inbokad på 13 arbetspass. Sommarplaneringen inom ställer stora krav på framförhåll- ning och organisation. Ambitionen är alltid att allting ska vara klart och schemalagt och vakanser tillsatta innan semesterperioderna börjar. Detta till trots uppstår situationer som kräver förändringar i såväl beman- ning som planering. Nya kunder kan tillkomma med kort varsel och sjuk- dom bland personalen ställer krav på snabb omställningsförmåga. Precis som ledningsrepresentanterna nämner under det inspelade samtalet så var aktuella veckor extra röriga. Av den anledningen ställs höga krav på själv- gående personal som mycket snabbt kan sätta sig in i vad uppdragen hand- lar om och hur utförandet sker. Det är också av största vikt att personalen i tjänst känner stort förtroende för varandra och kan samarbeta och sam- verka kring akut uppkomna situationer. Flera sommarvikarier återkom- mer och gör ett mycket bra jobb under pressade förhållanden. Enligt verk- samhetsledarens uppfattning kan en sommarvikarie som under dessa för- hållanden fokuserar på allt som inte fungerar och är starkt ifrågasät- tande till personalens arbetssituation lätt skapa en oro i gruppen som inte gynnar våra kunder eller de som är i tjänst. En bidragande orsak till 84 Se 3 kap. 5 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T oro var en medarbetare som upplevde sig pressad av [W.] att kontakta media. Med anledning av att oron spred sig i den arbetsgrupp som [W.] arbetade kallade verksamhetsledaren till ett möte. Syftet med mötet var att tydliggöra för [W.] hur de interna rutinerna ser ut när det gäller synpunkter och klagomål. Kommentarer till det inspelade samtalet mellan [W.] och samt [W.] ger uttryck för adekvat kritik och har flera bra synpunkter som vi bör ta i beaktande vid planeringen av inkommande sommar på . 2013 fanns brister i hur man tog hand om och informerade som- marvikarierna. framgår också att alla närvarande har de gemensamma målen; nöjda kunder och medarbetare. Det framgår i samtalet inledningsvis att samtliga deltagare är känslo- mässigt berörda och att i affekt använder sig av mindre lämpliga ordval och formuleringar. Men därefter framgår också att under samtalets gång bjuder in till dialog kring de utvecklingsmöjligheter som [W.] uppger sig ha och poängterar det viktiga i att allt utveck- lingsarbete kommer till nytta för såväl kunder som medarbetare. Den återkommande hänvisningen till den interna policyn för hur syn- punkter och klagomål hanteras bör alltså ses mot bakgrund av det. Ker- stin ber också [W.] skriva ner sina iakttagelser och mejla över dem till henne så hon kan få ge återkoppling på dem. Under samtalets gång kommer frågan om en eventuell fortsättning upp och det framgår att två arbetspass återstår. Då påpekar [W.] själv att två veckors arbete inom känns lagom och att hon kan få nytt jobb när som helst. [W:s] timvikariat avslutas då i samförstånd och i enlighet med gällande praxis får hon betalt de två återstående arbets- passen. Kommunens hållning och riktlinjer inom vård och omsorg påbörjades ett arbete med att se över våra rutiner och riktlinjer för avvikelser i arbetet. Alla avvikelserutiner och blanketter har setts över och målet är att förenkla dessa så vi på ett enkelt sätt fångar upp utvecklingsförslag, brister i verksamheten och synpunkter och klago- mål. Det ska helt enkelt vara lätt att göra rätt. hade vi ett inlägg på intranätet där sommarvikari- erna välkomnades till kommunen och affärsområdet vård och omsorg. Där betonades vikten av att alla som under sin sommar ser utvecklingsmöjlig- heter och har förslag på hur vi kan bli bättre på det vi gör tar kontakt och berättar om sina iakttagelser. För verksamheten är medarbetarnas och i syn- nerhet vikariernas iakttagelser otroligt viktiga för utvecklingen av verksam- heterna. Vi har då tillfälle att få en utomståendes ögonblicksbild av vår var- dag och med det ovärderlig information om utvecklingspotential som an- nars kan gå förlorad. Alla anställda i kommunen når intranätet. har flera enhetschefer haft som rutin att skicka ut en enkät till de som arbetat och begärt input kring hur det fungerat och vad som kan bli bättre till nästa gång. Det är en rutin som gäller för alla enheter inom vård och omsorg. Vem som helst ska känna sig fullständigt trygg med att uttrycka sin åsikt kring utförandet av vårt ar- bete till sina kollegor, närmsta chef, kommun ledning eller media. Kommu- nens verksamheter ska kännetecknas av en arbetsmiljö där man som med- arbetare välkomnas och förväntas delta i verksamhetens utveckling. En god arbetsmiljö består av ett tydligt uppdrag och en ledning som kan samla sina medarbetare kring gemensamma mål och visioner och hitta vägarna för att O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 nå de samma tillsammans. I det ingår att ha ett öppet och uppriktigt mötes- klimat där allehanda frågor och funderingar kan dryftas. Sammanfattningsvis kan vi konstatera att syftet med mötet var att diskutera våra interna rutiner och inte på något sätt att hindra från att kontakta media. [W.] och arbetsgivaren kom under samtalets gång överens om att avsluta [W:s] timvikariat. Berörda befattningshavare har haft möjlighet att ta del av handlingarna och står bakom detta yttrande. Framtidens hemtjänst är beroende av unga, hungriga medarbetare med stort engagemang i uppdraget. Vi har försökt nå [W.] på telefon utan resultat för att fånga upp hennes iakttagelser och även framföra att hon är välkommen tillbaka. I ett beslut anförde stf JO Ragnemalm följande: Enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen ska det stå envar fritt att lämna uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst till bl.a. författare och nyhetsbyråer för offentliggörande i tidningar och andra tryckta skrifter om inte något annat är föreskrivet i förordningen (meddelarfrihet). Motsvarande bestämmelse finns i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen. I 1 kap. 3 § tryckfri- hetsförordningen anges att ingen får straffas för missbruk av tryckfriheten eller medverkan till en sådan överträdelse utan stöd i förordningen. En liknande be- stämmelse återfinns i 1 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundlagen. Av denna s.k. ex- klusivitetsprincip ansågs tidigare följa att meddelaren eller annan medverkande inte heller på något annat sätt får drabbas av någon påföljd från det allmännas sida, t.ex. i form av en disciplinpåföljd. Härmed avses det s.k. repressalieför- budet.85 Repressalieförbudet är en central komponent i meddelarskyddsregleringen, och av den anledningen fann regeringen skäl att införa uttryckliga bestämmel- ser i de båda grundlagarna som tydliggör förbudets omfattning. Bestämmel- serna trädde i kraft . Av 3 kap. 4 § andra stycket tryckfri- hetsförordningen framgår numera att en myndighet eller ett annat allmänt organ inte får ingripa mot någon för att han eller hon i en tryckt skrift har brukat sin tryckfrihet eller medverkat till ett sådant bruk. En motsvarande bestämmelse återfinns i 2 kap. 4 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen. I den utredning som föregick införandet av bestämmelserna föreslogs att det skulle införas en straffbestämmelse angående brott mot repressalieförbudet. Utredningen förordade att 3 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen tillfördes ett nytt tredje stycke, med innebörden att den som gjort sig skyldig till uppsåtligt brott mot repressalieförbudet i 4 § andra stycket skulle kunna dömas till böter eller fängelse i högst . Vidare föreslog utredningen att det inte skulle kunna 85 Se prop. 2009/10:81 s. 37. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T dömas till ansvar i ringa fall. Liknande ändringar föreslogs i yttrandefrihets- grundlagen.86 Regeringen noterade att den föreslagna straffbestämmelsen var direkt kopp- lad till repressalieförbudet. Eftersom repressalieförbudet är mycket omfattande och i princip kan avse allt från ett uttalande med tillrättavisande innebörd till ett avskedande konstaterade regeringen att det straffbara området skulle bli alltför omfattande, även om hänsyn togs till den föreslagna begräns- ningen.87 Av den anledningen infördes en bestämmelse som begränsade det straffbara området. I 3 kap. 5 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen anges att för uppsåtligt ingripande i strid med 4 § andra stycket döms, om åtgärden utgör avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller en lik- nande åtgärd, till böter eller fängelse i högst . Motsvarande bestämmelse i yttrandefrihetsgrundlagen återfinns i 2 kap. 5 § tredje stycket. I förarbetena uttalades bl.a. följande: De åtgärder som faller utanför den angivna bestämmelsen är följaktligen straffria. Det är dock viktigt att notera att de nu föreslagna repressalieför- buden i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är betydligt mer omfattande än vad som föreslås bli straffbelagt och att företrädare för staten, kommuner, landsting och kommunalförbund utanför det straffbe- lagda området är underkastade JO:s och JK:s tillsyn. Det får förutsättas att de rättar sig efter de uttalanden som dessa tillsynsorgan gör i hithörande frågor.88 Sammanfattningsvis innebär det sagda här att repressalieförbudet i de båda grundlagarna är betydligt mer omfattande än det agerande som kan vara straffbart. Även om ett agerande inte är straffbart kan det alltså innefatta sådana åtgärder som inte är förenliga med grundlagarna. Syftet med meddelarfriheten är att uppmuntra människor att använda sin yttrandefrihet och tydliggöra för den som medverkar till framställningar som omfattas av grundlagarna att han eller hon kan göra detta utan rädsla för straff eller andra repressalier.89 Därmed utgör meddelarfriheten en viktig del i främ- jandet av debatt om och en granskning av hur offentlig verksamhet bedrivs. Det ovan redovisade innebär att det finns skäl för mig att ge min syn på det som utspelade sig , även om förundersökningen angående brott mot repressalieförbudet har lagts ned. Produktionsstyrelsen har framhållit att i det samtal hon hade med ville bjuda in till en dialog angående utvecklingsfrågor och att hon poängterade vikten av att utvecklingsarbetet kom till nytta för såväl kunder som medarbetare. Enligt Produktionsstyrelsen bör den återkommande hänvisningen till den ”interna policyn” för hur synpunkter och klagomål ska hanteras ses mot den bakgrunden. 86Se SOU 2009:14 s. 287 och 297. 2009/10:81 s. 41 f. 2009/10:81 s. 42. 89Se Axberger, Yttrandefrihetsgrundlagarna, 2012, s. 140. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 Syftet med samtal var alltså, enligt Produktionsstyrelsen, att förklara för hur hon skulle föra fram sina synpunkter för att dessa skulle få störst genomslag. Av den anledningen vill jag framhålla att repressa- lieförbudet inte hindrar att en arbetsgivare samtalar med en anställd om hans eller hennes kritik mot arbetsgivaren.90 Det står alltså en arbetsgivare fritt att bemöta den anställdes kritik och ge sin syn på saken. Det blir emellertid pro- blematiskt om arbetsgivaren angriper det förhållandet att den anställde har ut- nyttjat sin meddelarfrihet och vänt sig till pressen. Jag har tagit del av en utskrift av vad som sades vid det aktuella mötet. Det är i och för sig riktigt att samtalet till stor del kom att handla om de synpunkter som hade på arbetsförhållandena. Emellertid gav relativt snart efter det att samtalet hade inletts uttryck för att medarbetare inte ska vända sig till medierna ”i första hand” utan till sina chefer. Hon frågade även vilket syfte hade med att vända sig till medierna i stället för att gå till sina chefer. Till detta kommer att uttryckte att det blev ”platt fall” med media eftersom tidningen valde att inte skriva om saken och ”platt fall” med arbetsgivaren eftersom kommunen inte skulle komma att an- ställa något mer. Enligt var även ”hela agerande totalt fel”. Genom de ovan redovisade uttalandena har enligt min mening uttryckt ett tydligt missnöje med att använde sig av sin grund- lagsskyddade meddelarfrihet. Därmed har uttalanden stått i strid med repressalieförbudet. Det som gör att det finns skäl att se allvarligt på det inträffade är att hennes sätt att uttrycka sig kan leda till att anställda avstår från att vända sig till medierna av rädsla för missnöje från ledningens sida. En sådan utveckling motverkar en fri och öppen debatt som är en grundläggande förutsättning för ett demokratiskt samhälle. Dessa förhållanden gör att förtjänar kritik för sitt agerande. 90 Se exempelvis JK:s beslut i dnr . 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Ifrågasatt inskränkning av yttrandefriheten för en professor vid ett universitet som på sin fritid på den s.k. mikrobloggen Twitter uttryckt sig nedsättande om en namngiven person (Dnr 4420-2013) Beslutet i korthet: En professor vid har på sin fritid, på den s.k. mikrobloggen Twitter, uttryckt sig nedsättande om en namngiven person. På grund av detta kallades han till ett möte med bl.a. dekanen vid naturvetenskapliga fakultet. Innan mötet ägde rum intervjua- des dekanen av en dagstidning och gjorde i samband med det vissa uttalan- den. I beslutet uttrycker JO en förståelse för att såväl professorn som andra som läste artikeln kunde uppfatta uttalandena som att företrädare för univer- sitetet ansåg sig ha en rätt att ha åsikter om hur en medarbetare väljer att utnyttja sin yttrandefrihet. Uttalandena kan dessutom uppfattas som att uni- versitetets företrädare ansåg sig ha möjlighet att begränsa denna rättighet. JO konstaterar att det funnits en uppenbar risk för att andra universitetsan- ställda kan ha uppfattat uttalandena i dagspressen som att det råder en mer begränsad yttrandefrihet för dem än för medborgare i övrigt. Enligt JO är det allvarligt och riskerar att leda till att de anställda inte vågar ge uttryck för sina åsikter. Av den anledningen understryker JO vikten av att företrä- dare för myndigheter inte uttalar sig på sätt som kan uppfattas som att myn- digheten vill begränsa de anställdas yttrandefrihet. skrev en professor vid , , ett antal inlägg på den s.k. mikrobloggen Twitter. I inläggen kallade en namngi- ven person för ”vidrig”, ”avskyvärd” och en ”plåga”. pub- licerade tidningen en artikel med rubriken ”Twittrande professor läxas upp”. Av artikeln framgick bl.a. följande: , dekan vid naturvetenskapliga fakulteten, säger att Twitterin- läggen är mycket olyckliga, att de skadar och inte är för- enliga med värdegrund. Även om [.] har agerat som privatperson associerar många det inträffade med . –Vi oroar oss att det här skadar . Det kan vara donationer som uteblir, att forskningsanslag försvinner. Allmänheten måste ha ett för- troende för att vi gör seriösa och bra saker. Vi får inte associeras med sådant här, säger . ska reda ut vad som har hänt. Då är professor [.] inkallad på möte. –Då ska vi förhoppningsvis vara överens om att det aldrig upprepas, sä- ger . Artikeln ledde till att ett antal debattartiklar publicerades i . I en debattartikel som publicerades skrev professor , vicerektor vid , bl.a. följande: Det som diskuteras handlar också om när vi som professorer, det vill säga högsta akademiska företrädare inom våra kompetens- O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 områden, uppträder som dessa företrädare och när vi uppträder som privat- personer. Kan vi någonsin vara privata? Givetvis kan vi det. Vi har rätt till ett privatliv och rätt till privata åsikter oavsett vilka de är. Men positionen som professor innebär ett särskilt ansvar. Mitt ord skrivet eller muntligt framfört har stor tyngd och genomslag. Det gör att jag alltid måste tänka på hur jag uttrycker mig i debatter och diskussioner. I en anmälan till JO ifrågasatte , mot bakgrund av de uppgifter som hade framkommit i tidningsartiklarna, om hade agerat på ett korrekt sätt. I anmälan gjordes det gällande bl.a. att begränsat de anställdas grundlagsskyddade rätt till yttrande- och meddelarfrihet. Till anmälan hade bifogat fyra tidningsartiklar från Sydsvens- kan. Anmälan och artiklarna remitterades till , och i sitt remissvar anförde , genom prorektor , bl.a. följande: Yttrandefriheten är en förutsättning för en fri debatt om vårt samhälle, vil- ken särskilt värnar om. har på intet sätt öns- kat hindra någon att uttrycka tankar, åsikter och känslor. menar dock, i sin roll som arbetsgivare, att det föreligger ett arbetsmiljöan- svar med krav på att agera för att utreda händelser som kan påverka arbets- platsen och dess anställda och som kommit till arbetsgivarens kännedom. I förekommande fall har ett twitterinlägg upplevts som stötande och or- sakat ett ifrågasättande av opartiskhet som statlig myndighet. Ifrågasättande från allmänheten har inkommit till i form av telefonsamtal och epost som ställts till såväl universitets- som fakultetsled- ning. Mot bakgrund av detta såg , som arbetsgivare, ett behov att prata med medarbetaren som författat inlägget om vad som egent- ligen inträffat och berätta om de reaktioner fått. Re- aktionen från allmänheten mot uppstod troligen på grund av att medarbetaren på sitt twitterkonto valt att presentera sig som professor vid . Vid det samtal som senare hölls med medarbetaren, framkom dock att medarbetaren själv valt att ta bort sin tjänstetitel och ar- betsgivare från sitt konto/inlägg snart efter att inlägget gjorts. Vid nämnda samtal pratades det därutöver om de högt ställda krav som ställs på myndighetens opartiskhet och att den offentliga makten ska utövas med respekt för människors frihet och lika värda. Dessa krav var de närva- rande på mötet helt överens om. Mötet resulterade inte i några åtgärder och det är uppfattning att medarbetaren inte uppfattade samtalet som något annat än just ett samtal mellan arbetsgivare och anställd. har således på intet sätt uppfattat att samtalet hindrat eller kommer att förhindra medarbetarens yttrandefrihet eller meddelarfrihet. gavs möjlighet att kommentera remissvaret. inkom med ett eget yttrande där han anförde bl.a. följande: Det är riktigt att han via Twitter fällde ”hårda ord” mot en namngiven per- son. Händelsen skedde under hans semester, via ett privat Twitterkonto, och alla meddelanden skickades via hans privata mobiltelefon. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T han på Twitterkontot skulle ha angett sin tjänstetitel och arbetsgivare är fel- aktig. Några sådana uppgifter har aldrig funnits på kontot. Inte heller fanns det någon länk till hemsida. Den från Lunds universitets sida antydda kopplingen mellan Twitterinlägget och har aldrig existerat. Däre- mot framgick det att inläggen var personliga (”personal tweets”), vilket enligt honom är en tydlig deklaration om att han inte twittrade som anställd och pro- fessor vid . För att göra detta extra tydligt ändrade han efter händelsen sin profiltext och angav att ”all tweets are private and do not represent the views of my employer” [alla inlägg är privata och represen- terar inte min arbetsgivares ståndpunkter, fritt översatt av JO]. blev han kontaktad av dekanen för Naturvetenskapliga fa- kulteten vid , , och ombads att bestämma en mö- testid där de kunde diskutera det inträffade. Han gick med på detta och uppfat- tade det hela som ett ”utredande möte” där bara han och skulle delta. Mötet skulle äga rum . publicerades emellertid en artikel i där bl.a. uttalade att parterna efter mötet förhoppningsvis skulle ”vara överens om att det aldrig upprepas” [se vidare under rubriken ”Bakgrund”, JO:s anm.]. Med detta uttalande före- grep det kommande mötet genom att redan ha bestämt sig för att det gjort inte skulle upprepas. Än mer anmärkningsvärt var att inför mötet fick information om att han skulle ha med sig en facklig represen- tant till mötet, samt att vicerektor skulle medverka, liksom prefekt . Det var tydligt att det utredande mötet sågs som allvarligare än vad han hade fått intryck av vid den första kontakten med . Han kände starkt obehag, eftersom det var uppenbart att univer- sitetets ledning tyckte att han hade agerat i tjänsten, trots att det var fråga om ett privat ”gräl”. Vid mötet med klargjorde att han hade agerat som pri- vatperson och bara utövat sin grundlagsskyddade yttrandefrihet.