frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Beslutet i korthet: Ett hyreskontrakt som tecknas mellan socialförvalt- ningen i kommun och den som har beviljats bistånd för boende på ett korttidsboende inom kommunen innehåller klausuler som bl.a. ger personalen rätt att undersöka den boendes rum och vid misstanke om brott tillkalla polis. JO, som på flera punkter ifrågasätter utformningen av kontraktet, konsta- terar att nämnden inte förefaller ha uppmärksammat vare sig regeringsfor- mens bestämmelser om skydd mot husrannsakan, hyreslagens bestämmelser eller bestämmelserna om sekretess mellan myndigheter. JO förutsätter att nämnden ser över kontraktet och anpassar det till gällande bestämmelser. I en anmälan till JO framförde R.L. klagomål mot korttidsbo- ende i kommun. De gjorde gällande bl.a. följande. Personalen på har som rutin att genomsöka de boendes rum. Detta har skett trots att det inte stod angett i de boendes andrahands- kontrakt. I det nya hyreskontraktet står det att personalen har rätt att gå in på de boendes rum. Det står däremot inte att personalen får genomsöka dessa. 2 015 /1 6:JO1 S O C I A L T J Ä N S T JO begärde att i kommun skulle yttra sig över vad som anförts i anmälan om personalens rutiner för att genomsöka de boendes rum. Nämnden anförde i ett remissvar i denna del följande (bilagorna har ute- lämnats). korttidsboende är ett drogfritt boende riktat till personer som är hemlösa i kommun när personen på grund av sociala, psykiska eller missbruksproblem har behov av tillfälligt boende med stöd. korttidsboende drivs i egen regi. korttidsboende är organisatoriskt en av fem enheter inom Avdelningen för vuxna. korttidsboende har bemanning dygnet runt med sovande jour . Boendet har 17 stycken rum där de boende delar kök, wc/dusch och tvättstuga samt 10 stycken träningslägenheter. En placering på korttidsboende är ett bistånd enligt socialtjänst- lagen 4 kap. 1 §. Utredning av behov och beslut om bistånd handläggs inom olika enheter som ansvarar för myndighetsutövning, En- heten för ekonomiskt bistånd, Enheten missbruk och socialpsykiatri myn- dighet samt och unga. Målet med placeringen på korttidsboende är att utifrån den en- skildes genomförandeplan - motivera, träna och ge stöd till ett självständigt liv i en lämplig boendeform. Inflyttning på korttidsboende och information till hyresgästen Vid inflyttning på boendet tecknas ett andrahandshyreskontrakt, andra- handshyreskontrakt gällande boende på se bilaga 3. Andrahandshyreskontraktet har uppdaterats . I andrahandshyreskontraktet får den blivande hyresgästen information om, och godkänner i och med kontraktskrivandet, bland annat information om att personalen har tillgång till nyckel till rum/lägenheten och vid behov bereder sig tillträde för tillsyn av rum/lägenheten. Vid misstanke om dro- ger, vapen eller annat i lag förbjudet har personal rätt att gå in och genom- söka rum/lgh och vid misstanke om brottslig gärning tillkalla polis. De situationer som beskrivs i anmälan till JO har föranlett att i i allmänhet och korttidsboende i synnerhet har upp- märksammats på vikten av att tydliggöra information och rutiner på boen- det till boende på samt till nyanställd personal. Med anledning av ovanstående har information till boende och rutiner på boendet reviderats och uppdaterats /. Till remissvaret fanns bifogat ett andrahandskontrakt för boende på samt boendepolicy och regler (bilaga till andrahands- kontraktet). Av andrahandskontraktet framgår det att hyresgästen är skyldig att följa de regler som anges i bilagan till kontraktet. Av dessa regler framgår bl.a. följande. S O C I A L T J Ä N S T 2 015 /1 6:JO1 Vid misstanke om droger, vapen eller annat i lag förbjudet har personal rätt att gå in och genomsöka rum/lgh och vid misstanke om brottslig gärning tillkalla polis. Hyresvärden/korttidsboendet har rätt att inneha reservnyckel till rum/lägenhet samt vid behov bereda sig tillträde för tillsyn av lägenheten. Hyresgästen har inte rätt att neka personalen tillträde till rum/lägenhet. fick tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. korttidsboende drivs av i kommun. Verk- samheten riktar sig till personer som är hemlösa i kommunen och som på grund av sociala eller psykiska problem eller missbruksproblem har behov av tillfäl- ligt boende med stöd. Boendet har bemanning dygnet runt med s.k. sovande jour . Boendet grundar sig på ett beslut av socialnämnden om bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen, SoL. Vid inflyttningen till boendet upprättas ett hyreskontrakt mellan socialförvaltningen och den enskilde. har i anmälan till JO framfört klagomål i flera avseenden mot korttidsboende. Jag har valt att begränsa min utredning till frågan om personalen vid korttidsboendet har rätt att undersöka de boendes rum. Det framgår av nämndens remissvar att rutinerna vid korttidsboendet har ändrats /. Jag behandlar i detta beslut de nya ruti- nerna och går inte in på hemmets rutiner . Nämnden har i sitt remissvar anfört att den enskilde genom en klausul i hy- reskontraktet som upprättas mellan socialförvaltningen och den enskilde läm- nar ett samtycke som ger personalen vid boendet rätt att undersöka den enskil- des bostadsrum, bl.a. om personalen misstänker att han eller hon förvarar dro- ger där. Regeringsformens regler om skydd mot husrannsakan m.m. En myndighet får inte utan vidare gå in i en bostad som en enskild disponerar. Den grundläggande bestämmelsen om skydd mot sådana intrång finns i 2 kap. 6 § första stycket regeringsformen, RF. Enligt den bestämmelsen är varje med- borgare gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. kroppsvisitation, husrannsa- kan och liknande intrång. Med husrannsakan avses varje undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe som företas av en myndighet oavsett syftet med undersökningen (prop. 1973:90 s. 246). Med liknande intrång avses intrång som inte sker i undersökningssyfte (prop. 1975/76:209 s. 147). Skyddet mot husrannsakan och liknande intrång kan begränsas genom bestämmelse i lag (2 kap. 20 § RF). De kontroller som personalen enligt hyreskontraktet får göra av de boendes rum och lägenheter är av sådant slag som avses i 2 kap. 6 § RF. 2 015 /1 6:JO1 S O C I A L T J Ä N S T nalen på boendet ska få göra en husrannsakan eller någon liknande undersök- ning krävs alltså lagstöd (jfr t.ex. sådan husrannsakan som polisen får göra med stöd av 28 kap. 1 § ). Någon uttrycklig sådan bestämmelse När någon är föremål för tvångsvård inom och är placerad vid ett särskilt ungdomshem eller ett LVM-hem torde det visserligen vara tillåtet för hemmet att genomsöka den enskildes bostadsrum för att söka efter egendom som den intagne inte får ha utan att förfarandet strider mot skyddet enligt 2 kap. 6 § RF (se bl.a. JO 1998/99 s. 262; jfr även bl.a. , dnr 4090-2001). Det synsätt som kommer till uttryck i de nu nämnda ärendena kan dock inte anläggas när det gäller förutsättningarna för att undersöka ett bostadsrum på korttidshem eftersom vistelsen på bygger på frivillighet från den enskildes sida och inte innefattar någon form av Grundlagsskyddet avser endast påtvingade ingrepp (jfr prop. 1993/94:24 s. 39 2005/06:29 s. 25–26). Det finns därför i vissa fall utrymme för soci- alnämnden att med den enskildes samtycke få komma in i hans eller hennes JO har behandlat frågan när det gäller förutsättning- arna för att göra s.k. hembesök inom ramen för en utredning av rätten till för- sörjningsstöd (se bl.a. JO 2011/12 s. 377, dnr 6510-2009 m.fl. och JO 2011/12 s. 392, dnr 2542-2009). Frivilligheten måste dock vara reell för att samtycket ska kunna ligga till grund för en undersökning av bostaden. Det är alltså viktigt att grundlagsskyddet inte kringgås genom att den enskilde ”tvingas” att lämna kan naturligtvis inte varje samtycke anses ogiltigt. I tveksamma situationer får man ta hänsyn till den konkreta situationen, den information som den enskilde har fått om sina handlingsalternativ och hans el- ler hennes förmåga att fatta ett helt informerat beslut i frågan (Regeringsformen – en kommentar, och , 2013, s. 77). En grundläggande förutsättning för att nämnden ska få komma in i bostaden och göra någon form av undersökning är således att den enskilde har lämnat ett medgivande som grundas på ”verklig” frivillighet. När det gäller kort- tidsboende menar nämnden att den enskilde har lämnat ett sådant samtycke när han eller hon har undertecknat hyreskontraktet. Jag har svårt att föreställa mig att den som beviljas bistånd för att bo på korttidsboendet har någon reell möj- lighet att påverka utformningen av kontraktet. Den boende har med andra ord inte något verkligt val utan ”tvingas” acceptera villkoren i kontraktet för att få tillgång till boendet. Även om den enskilde inte kan påverka kontraktsvillkoren som sådana kan det inte uteslutas att han eller hon frivilligt kan gå med på att personalen får rätt att gå in i och undersöka bostaden. Avgörande för den bedömningen – som måste göras i varje enskilt fall – är vilken information som personen får om sina handlingsalternativ när han eller hon ska underteckna kontraktet samt hans eller hennes förmåga att förstå och fatta ett informerat beslut i frågan. S O C I A L T J Ä N S T 2 015 /1 6:JO1 alltså mycket viktigt att den enskilde får tydlig information om innebörden av villkoret i kontraktet och vilka alternativ han eller hon har. Att en undersökning av bostaden i ett enskilt fall inte nödvändigtvis strider mot reglerna om skydd mot husrannsakan innebär inte att personalen utan vidare har rätt att göra en sådan undersökning. Enligt vad som har kommit fram i ären- det upplåter socialnämnden genom kontraktet ett rum eller en lägenhet till nytt- jande som bostad mot ersättning. Därmed uppstår det ett hyresförhållande mel- lan parterna. Det innebär att jordabalkens delvis tvingande bestämmelser i 12 kap. om hyra (hyreslagen) ska beaktas när man bedömer vilka rättigheter och skyldigheter som parterna, dvs. socialförvaltningen (hyresvärden) och den en- skilde (hyresgästen), har gentemot varandra. Hyreslagen har ett socialt skyddssyfte, och reglerna i 12 kap. jordabalken, JB, är som huvudregel tvingande till hyresgästens förmån. När det finns ett hyresförhållande har hyresvärden en begränsad rätt att få tillträde till bostaden (jag bortser här från rena nödsituationer). Hyresvärden har enligt 12 kap. 26 § JB rätt att utan uppskov få tillträde till lägenheten för att utöva nödvändig till- syn eller utföra förbättringsarbeten som inte kan skjutas upp utan skada. Be- stämmelsen ger däremot inte hyresvärden, dvs. i detta fall korttidshemmets per- sonal, rätt att gå in i bostaden för att t.ex. söka efter droger. Ett kontraktsvillkor som ger hyresvärden en längre gående rätt att få tillträde till den enskildes bo- stad än vad bestämmelsen i 12 kap. 26 § JB tillåter är inte giltigt (se 12 kap. 1 § femte stycket JB). Det är således inte möjligt att med bindande verkan mot hyresgästen ta in ett sådant villkor i kontraktet. Det innebär att den enskilde har laglig rätt att neka personalen tillträde till bostaden. korttidsboende ska vara ett nyktert och drogfritt boende, och jag har i och för sig förståelse för ändamålet med reglerna för boendet. Även om strä- van är att hålla boendet drogfritt – vilket också kan ses som en del av den vård och omsorg som kommunen tillhandahåller – måste dock reglerna för boendet hålla sig inom ramen för vad som är lagligt. Såvitt framgår av remissvaret har den rättsliga betydelsen av att det finns ett hyresförhållande inte beaktats i till- räcklig grad när det gäller utformningen av kontraktet. Enligt hyreskontraktet har personalen rätt att vid misstanke om brottslig gär- ning tillkalla polis. En avslutande fråga är i vilken utsträckning kan lämna uppgifter om dem som bor på korttidsboendet till polisen. Inom gäller sekretess för uppgifter om en enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men (26 kap. 1 § offentlig- hets- och sekretesslagen [2009:400], OSL). Enligt 8 kap. 1 § OSL får en uppgift som omfattas av sekretess inte röjas för enskilda eller för andra myndigheter om det inte är särskilt angett i OSL. Huvudregeln är alltså att inte får lämna uppgifter om enskilda personer, t.ex. att de bor eller vårdas på ett särskilt hem, till polisen. 2 015 /1 6:JO1 S O C I A L T J Ä N S T För att uppgifter som omfattas av socialtjänstsekretessen ska kunna lämnas förutsätts antingen att den enskilde medger att uppgiften får lämnas (12 kap. 2 § OSL), att man efter en s.k. menprövning finner att det är möjligt eller att det finns en sekretessbrytande bestämmelse som tillåter det. Ett samtycke till att uppgifter som omfattas av sekretess lämnas ut kan ges i Ett sådant samtycke får dock inte vara alltför generellt utformat utan ska ta sikte på en kommande situation (prop. 1979/80:2 Del A s. 331). hänsyn till hur klausulen i hyreskontraktet är formulerad kan den inte, enligt min mening, betraktas som ett medgivande från den enskilde att lämna ut upp- gifter som omfattas av sekretess till polisen. Nämnden tycks inte heller ha övervägt under vilka förutsättningar den kan göra en polisanmälan vid misstanke om t.ex. narkotikabrott (se 12 kap. 10 § SoL med de hänvisningar till OSL som görs där). att den möjligheten är mycket begränsad. En bedömning måste dock även här göras i varje enskilt fall. Jag har i det föregående på flera punkter ifrågasatt utformningen av det hyres- kontrakt som ingås mellan socialförvaltningen i kommun och den som beviljas bistånd för boende vid korttidsboende. inte ha gjort någon mer ingående analys av de rättsliga frågorna när den utfor- Således förefaller varken regeringsformens bestämmelser om skydd mot husrannsakan m.m., hyreslagens tvingande bestämmelser till skydd för den enskilde i ett hyresförhållande eller om sekretess mellan myndigheter ha ägnats någon uppmärksamhet. Jag förutsätter att nämn- den, med beaktande av mina uttalanden, ser över kontraktet och anpassar det till gällande bestämmelser. De frågor som behandlas i detta beslut är av sådant principiellt intresse att jag finner skäl att översända en kopia av beslutet till och In- spektionen för vård och omsorg för kännedom. Ärendet avslutas med den kritik som innefattas i det ovan anförda. S O C I A L T J Ä N S T 2 015 /1 6:JO1 Handläggningen av ett ärende om återkrav av ekonomiskt bistånd; fråga om ärendet innefattade myndighetsutövning och om den enskilde därför enligt 17 § förvaltningslagen borde ha beretts tillfälle att yttra sig innan nämnden beslutade om att kräva återbetalning (Dnr 2988-2013) Beslutet i korthet: Efter att en kvinna hade beviljats försörjningsstöd fick socialförvaltningen information från a-kassan om att hon hade fått en större ersättning från a-kassan än som hade tagits upp vid ansökan. Mot bakgrund av dessa uppgifter beslutade socialnämnden om återbetalning av en del av försörjningsstödet. Beslutet fattades utan att kvinnan hade fått möjlighet att yttra sig över uppgifterna. beslut om återkrav av ekonomiskt bistånd är inte myn- dighetsutövning. Det har därför inte funnits någon skyldighet enligt förvalt- ningslagen att kommunicera uppgifterna från a-kassan med kvinnan innan beslutet fattades. Även om beslutet om återkrav inte var bindande var det fråga om en åtgärd som har varit betydelsefull för den enskilde. Förvalt- ningen borde därför ha kommunicerat uppgifterna från a-kassan med henne innan beslutet om återkrav fattades. I en anmälan till JO framförde klagomål mot socialförvaltningen i kommun. Hon uppgav bl.a. följande: fick hon ett brev från socialförvaltningen. Förvaltningen hade fått information från Akademikernas a-kassa om att hade fått mer a-kasseersättning än vad som hade tagits upp vid ansökan om försörjnings- stöd för . Mot denna bakgrund hade handläggaren upprättat en polisanmälan om misstänkt bedrägeri och fattat ett beslut om återbetalning på . Tillsammans med brevet fanns ett inbetalningskort. Hon har inte lämnat några felaktiga uppgifter i sin ansökan om försörjningsstöd, och hon borde ha fått en möjlighet att korrigera eventuella missförstånd. Av brevet framgick att handläggaren hade försökt att få tag på henne per telefon. Hand- läggaren borde emellertid ha skickat ett brev till henne innan hon upprättade polisanmälan och fattade beslut om återkrav. JO begärde inledningsvis in journalanteckningar och beslutet om återkrav. För- valtningen skickade även in den upprättade polisanmälan och brevet som skick- ades till . Brevet hade följande lydelse: 2 015 /1 6:JO1 S O C I A L T J Ä N S T Jag har tidigare försökt nå dig via telefon utan att lyckas. Jag har velat komma i kontakt med dig för att berätta att i samtal med Akademikernas a- kassa framkom det att du fått utbetalt mer a-kassaersättning än vad som upptagits vid ansökan om försörjningsstöd för februari månad. Jag har där- för upprättat en polisanmälan gällande misstänkt bedrägeri samt tagit ett beslut om återbetalning på som du fått för mycket utbetalt för feb- ruari månad. JO begärde att i kommun skulle yttra sig över frågan om borde ha fått tillfälle att yttra sig över uppgifterna från Akademi- kernas a-kassa innan beslutet om återkrav fattades. I ett remissvar anförde so- cialnämndens arbetsutskott bl.a. följande: aktualiserades för socialnämnden när hon sökte försörjningsstöd för maj, månad 2012. återkom med ansökan om försörjningsstöd för janu- ari och . Ansökan för januari avslogs med hänvisning till att hade egna inkomster. Ansökan för februari avvaktades med då skulle lämna in kontoutdrag för hela januari månad. beviljades försörjningsstöd för februari. I samband med ansökan för februari månad 2013 framkom en kommande insättning från a-kassan och beslut togs med dessa uppgifter som grund. I samband med överklagan avs. försörjningsstödet för januari så togs förnyad kontakt med a-kassan och då uppmärksammades att 2376 kro- nor inte redovisats som inkomst. Detta föranledde en utredning om ev. po- lisanmälan för bedrägeri. genom aktuell handläggare har försökt nå på telefon, , två gånger , , två gånger samt , utan svar. Vid försöket har både fast telefon och mobiltelefon använts. Mobiltelefonen hade inte skyddat nummer. Beslut om återkrav samt polisanmälan fattas . bedömning av ärendets handläggning Inledningsvis kan konstateras att i samband med sin första an- sökan om försörjningsstöd då fick information om skyldigheter och rättigheter där två delar är viktiga utifrån detta ärende. Dels att lämna rätta och sanningsenliga uppgifter men även att göra vad man kan för sin försörjning. I detta begrepp ingår enligt socialnämndens uppfattning att vara tillgänglig på telefon för både arbetsgivare och myndigheter som i detta fall arbetsförmedlingen och handläggare. Då har svarat i telefon innan detta ärende blev aktuellt så verkar det något egendomligt att hon helt slutar svara när handläggare ringer oavsett från vilket telefonnummer. S O C I A L T J Ä N S T 2 015 /1 6:JO1 När det gäller frågan om att informeras skriftligt per brev i en så pass ingri- pande fråga som en polisanmälan om bedrägeri så har det inte inträffat att aktuell person inte svarat i telefon och där kunnat få information alt. erbju- das ett inbokat möte för personligen informeras om socialnämndens be- dömning i ärendet. Det är naturligtvis olyckligt att uppfattat situ- ationen som kränkande. Detta är bara att beklaga och skulle na- turligtvis ha fått information per brev med möjlighet till personlig kontakt med handläggaren på telefon eller besök för ytterligare information om ev. polisanmälan och beslut om återkrav. För att fortsättningsvis förebygga att liknande situationer inträffar så har ett arbete påbörjats för att skapa en rutin för hur brevmässig delgivning av ex. polisanmälan för bedrägeri eller beslut om återkrav ska ske när personen i fråga inte är anträffbar ex. på telefon. I detta arbete kommer även ingå om delgivningen ska ske med rekommenderat brev och med mottagningsbevis. Arbetet kring detta kommer att avslutas . yttrade sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. 9 kap. socialtjänstlagen (2001:453), SoL, innehåller regler om återkrav av eko- nomiskt bistånd. Om någon genom oriktiga uppgifter eller genom underlåten- het att lämna uppgifter eller på något annat sätt har förorsakat att ekonomiskt bistånd enligt 4 kap. 1 § SoL betalats ut obehörigen eller med ett för högt be- lopp får socialnämnden återkräva det som har betalats ut för mycket (9 kap. 1 § SoL). Om den enskilde inte frivilligt betalar tillbaka det som har betalats ut för mycket får socialnämnden föra talan om ersättning i domstol. Talan ska väckas hos förvaltningsrätten från det att kommunens kostnader uppkom (9 kap. 3 § SoL). Ett ärende som avser myndighetsutövning mot en enskild får inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och han eller hon har fått tillfälle att yttra sig över den. Myndigheten får dock i vissa fall avgöra ärendet utan att så har skett, t.ex. om beslutet inte går parten emot eller uppgiften saknar betydelse (17 § förvaltningslagen [1986:223], FL). Av 11 kap. 8 § SoL framgår att 17 § FL ska tillämpas i ärenden hos social- nämnden som avser myndighetsutövning mot någon enskild. beviljades försörjningsstöd för . Det framkom däref- ter – vid kontakt med Akademikernas a-kassa – att hade fått en större ersättning från a-kassan än som hade tagits upp vid ansökan om försörj- ningsstöd. Mot bakgrund av dessa uppgifter upprättade handläggaren en polisanmälan om bedrägeri (bidragsbrott) och fattade ett beslut om återkrav på . har i sitt klagomål framfört att hon borde ha fått yttra sig över uppgifterna som socialförvaltningen begärde från Akademikernas a-kassa. 2 015 /1 6:JO1 S O C I A L T J Ä N S T har inte funnits någon skyldighet för nämnden att ge tillfälle att yttra sig innan nämnden gjorde en polisanmälan. Frågan är dock om socialför- valtningen har haft en skyldighet att kommunicera uppgifterna från a-kassan med innan förvaltningen fattade beslutet om att återkräva det ak- Kommuniceringsskyldigheten i 17 § FL Myndigheter har i vissa fall en kommuniceringsskyldighet innan ett ärende av- Avsikten med kommuniceringen är att den enskilde ska få ta del av och yttra sig över uppgifter som han eller hon inte själv har lämnat till förvalt- Grundtanken är att ”ingen ska dömas ohörd”. ske muntligt, genom vanligt brev, genom delgivning eller på annat sätt. sätt som är lämpligast beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Kommuniceringsskyldigheten i 17 § FL gäller bara i ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild (det kan dock vara lämpligt att tillämpa reglerna i FL även i andra ärenden – jag återkommer till den frågan). mer först att redogöra allmänt för begreppet myndighetsutövning för att sedan komma in på frågan om ett beslut om återkrav av ekonomiskt bistånd är myn- Allmänt om begreppet myndighetsutövning Innebörden av begreppet myndighetsutövning utvecklades i motiven till den äldre förvaltningslagen (se prop. 1971:30 s. 285 och 330 f.). I den äldre förvalt- ningslagen beskrevs myndighetsutövning som ”utövning av befogenhet att för enskild bestämma om förmån, rättighet, skyldighet, disciplinpåföljd, avske- dande eller annat jämförbart förhållande”. Utmärkande för all myndighetsut- övning är att det rör sig om beslut eller andra åtgärder som ytterst är uttryck för samhällets maktbefogenheter i förhållande till medborgarna. ning kan förekomma både i form av missgynnande beslut, t.ex. förbud, före- lägganden eller liknande, och gynnande beslut, t.ex. tillstånd att bedriva en viss Karakteristiskt är emellertid att den enskilde befinner sig i ett slags beroendeförhållande till myndigheten. Om det är fråga om ett förbud, föreläg- gande eller liknande, måste den enskilde rätta sig efter beslutet, eftersom han eller hon annars riskerar att tvångsmedel av något slag kommer att användas.