frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Av utredningen framgår att det var chefen för länskriminalavdelningen som var behörig att besluta om att behandla personuppgifter i en särskild undersökning enligt den gamla polisdatalagen. Enligt den lagen skulle ett sådant beslut inne- hålla bl.a. uppgifter om ändamålet med behandlingen och de villkor i övrigt som behövs för att förebygga otillbörligt intrång i de registrerades personliga integritet. Att ett beslut fattades var en förutsättning för att polisen då över hu- vud taget skulle få behandla personuppgifter i sin kriminalunderrättelseverk- samhet. I den nya polisdatalagen finns inte något motsvarande krav på att ett sådant särskilt beslut ska fattas. Av polismyndighetens yttrande framgår att det är chefen för länskriminalavdelningen som är behörig att besluta om att göra personuppgifter i en uppgiftssamling inom kriminalunderrättelseverksamheten gemensamt tillgängliga. Enligt polismyndighetens yttrande har chefen för länskriminalavdelningen ett ansvar som i huvudsak begränsar sig till utformningen av beslutet om att behandla personuppgifter i den särskilda undersökningen Länsövergripande brottslighet och det senare beslutet om att behandla personuppgifter i en ge- mensamt tillgänglig uppgiftssamling. Enligt yttrandet har det varit cheferna för de lokala kriminalunderrättelsetjänsterna, i detta fall chefen för , som haft att besluta om vilka olika uppgiftssamlingar som skulle byggas upp, beslut som enligt polismyndighetens praxis inte behövde rapporteras till chefen för länskriminalavdelningen. har uppgett att chefen för 2 015 /1 6:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N var behörig att besluta om att uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande skulle byggas upp. Enligt yttrandet har chefen för KUT och den handläggande polisen haft ansvaret för de konkreta uppgif- ter som registrerades i uppgiftssamlingarna och ansvaret för att det angavs vilka som inte misstänktes för brott samt för att gallring skedde. Ansvaret för brister vid tillkomsten av uppgiftssamlingarna Enligt beslutet om den särskilda undersökningen Länsövergripande brottslig- het var ändamålet med personuppgiftsbehandlingen att identifiera och kart- lägga allvarlig brottslig verksamhet av länsövergripande karaktär genom att lo- kalt identifiera och kartlägga nyckelpersoner och nätverk kring dessa. fyllde som tidigare framgått inte kraven i den dåvarande polisdatalagen. formulering som användes är så generell att ändamålet innefattar i princip alla Det bristfälligt angivna ändamålet för personuppgiftsbehandlingen i den sär- skilda undersökningen innebar att det saknades tydliga riktlinjer från den an- svarige beslutsfattarens sida om vilka uppgifter som skulle och fick behandlas. I förening med den ansvarsfördelning som polisen har beskrivit blev beslutet om att behandla personuppgifter i den särskilda undersökningen i praktiken ett medgivande in till de lokala KUT-cheferna att skapa de uppgiftssam- lingar som de ansåg behövdes. I det här aktuella fallet var det följaktligen che- fen för KUT som i praktiken beslutade om att behandla personuppgifter i uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande. skedde efter det att ändamålet med personuppgiftsbehandlingen i den särskilda undersökningen angetts. Enligt den då gällande polisdatalagen skulle de ändamål för vilka personuppgifter fick behandlas i de två uppgifts- samlingarna ha framgått av beslutet om den särskilda undersökningen, eller av ett annat beslut om att behandla personuppgifter i den särskilda undersök- Konsekvensen av det nu beskrivna blev att chefen för fat- tade beslut som enligt myndighetens delegationsordning skulle ha fattats av chefen för länskriminalavdelningen. Av förhör under förundersökningen framgår att chefen för inte dokumenterade att uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande skulle byggas upp. Enligt hans uppfattning omfattades detta av beslutet om att behandla personuppgifter i den särskilda undersökningen. den blev att varken uppgiftssamlingarnas existens eller det närmare ändamålet med dem dokumenterades. Eftersom skapandet av uppgiftssamlingar enligt myndighetens praxis inte anmäldes till chefen för länskriminalavdelningen, som var behörig beslutsfattare, har denne inte heller haft kännedom om vilka uppgiftssamlingar som fanns i den särskilda undersökningen eller för vilka när- mare ändamål uppgifter behandlas i dessa. Den bristande dokumentationen har avsevärt försvårat myndighetens möjlighet att kontrollera och följa upp sin per- sonuppgiftsbehandling inom detta mycket integritetskänsliga område. De uppgiftssamlingar som fanns i den särskilda undersökningen överfördes när denna avslutades oförändrade till den nya gemensamt tillgängliga uppgifts- Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 015 /1 6:JO1 I beslutet om den särskilda – gemensamt tillgängliga – uppgifts- samlingen angavs inte något närmare ändamål med behandlingen, utöver en allmän beskrivning av kriminalunderrättelseverksamheten. Något närmare än- damål framgick inte heller av själva uppgiftssamlingarna. Inför beslutet ge- nomfördes inte någon genomgång av det konkreta innehållet i de befintliga uppgiftssamlingarna, vilket hade varit naturligt. Det dokumenterades inte hel- ler vilka uppgiftssamlingar som fanns. De brister som jag har konstaterat när det gäller ansvaret för den särskilda undersökningen överfördes alltså till den gemensamt tillgängliga uppgiftssamlingen. Sammantaget har alltså den ordning som dåvarande i tillämpade för beslut om behandling av personuppgifter i den särskilda undersökningen Länsövergripande brottslighet, och den senare gemensamt tillgängliga uppgiftssamlingen, uppvisat grundläggande brister. Oklarheter i ansvarsfördelningen har inneburit att de inblandade inte har varit medvetna om omfattningen av sitt ansvar. Vidare har bristerna medfört att det inte fanns nå- gon styrning från den ansvarige beslutsfattarens sida över vilka personuppgifter som skulle behandlas och att möjligheterna att kontrollera och följa upp per- sonuppgiftsbehandlingen avsevärt försvårats. Detta har inneburit att integritets- skyddet till stor del sattes ur spel. För dessa allvarliga brister måste dåvarande i , ytterst länspolismästaren, kritiseras. Ansvaret för loggning, gallring och särskilda markeringar i uppgiftssamlingarna Av de tidigare granskningarna framgår att användningen av uppgiftssamling- arna Konflikt, , romer och Kringresande inte loggades, att det inte har angetts vilka som inte var misstänkta för brott och att uppgiftssamlingarna inte gallrades i tillräcklig omfattning. Dessa brister är allvarliga. Den uteblivna loggningen har väsentligt försvårat möjligheterna att kontrollera användningen av uppgiftssamlingarna. Den bristande gallringen har fått till följd att uppgifter registrerats mer eller mindre permanent i uppgiftssamlingarna. Eftersom upp- giftssamlingarna bygger på släktrelationer mellan personer av romskt ursprung har denna brist fått allvarliga konsekvenser. Uppgiftssamlingarna har fått ka- raktären av ett mer eller mindre permanent släktregister över ett stort antal per- soner av huvudsakligen romskt ursprung. Att det saknas uppgifter om vilka som inte misstänks för brott har förstärkt detta intryck. Ansvaret för att de här aktuella integritetsskyddsbestämmelserna följs har enligt polismyndighetens yttrande vilat på chefen för och den hand- läggande polisen. har vidare uppgett att de särskilt före- skrivna rutinerna som gällt i dessa delar inte gick att tillämpa eftersom de för- utsatte att behandlingen skedde i en viss databasmiljö, vilket inte var möjligt vid bl.a. KUT . Det har därför delvis saknats automatiserade möjligheter för detta arbete, något som chefen för och den handläggande polisen enligt myndigheten inte kan lastas för. Jag kan konstatera att det för uppgiftssamlingarna Konflikt, , ro- mer och Kringresande saknades tekniska möjligheter att logga behandling. På grund av att uppgiftssamlingarna inte skapades i den databasmiljö som anges i rutinerna för den särskilda undersökningen, gick det inte att tillämpa den rutin 2 015 /1 6:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N som angavs för att markera vilka personer som inte var misstänkta för brott. Den delvis automatiserade rutin som skulle garantera att gallringsprövning av alla uppgifter i den särskilda undersökningen genomfördes var tolfte månad gick inte heller att tillämpa. Trots de tekniska problem som polismyndigheten redogjort för hade det dock varit fullt möjligt för den som arbetat med uppgifts- samlingarna att genomföra både gallringsprövningen och markeringen av dem som inte var misstänkta, om än på ett mer resurskrävande sätt. den gemensamt tillgängliga uppgiftssamlingen noterar jag att det inte har fun- nits rutiner för en kontinuerlig gallringsprövning annat än enligt de högst till- låtna bevarandetiderna som anges i den nya polisdatalagen. Av utredningen framgår att polismyndigheten varit medveten om de tek- niska problemen vid bl.a. KUT . Trots denna kunskap vidtog man inte några åtgärder för att garantera att polisdatalagens integritetsskyddsbestämmel- ser följdes, t.ex. genom att ändra eller ta fram nya fungerande rutiner för de fall där den avsedda databasmiljön inte kunde användas. heller följt upp och kontrollerat hur dessa bestämmelser efterlevdes vid de be- handlingar som skedde i en annan databasmiljö än den avsedda. konstatera att de rutiner som togs fram för den gemensamt tillgängliga upp- giftssamlingen var bristfälliga i fråga om den löpande gallringsprövningen. Den polis som hanterade de aktuella uppgiftssamlingarna har naturligtvis trots detta ett ansvar för att han underlät att markera vilka som inte var misstänkta och för att uppgiftssamlingarna inte gallrades i tillräcklig utsträckning. låtenheten att logga behandlingen, att markera vilka som inte var misstänkta för brott och att gallra uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande, måste dock huvudsakligen anses bero på att ledningen inte vid- tagit nödvändiga åtgärder. Det är oacceptabelt att det inom polismyndigheten samlades in och behandlades personuppgifter inom den integritetskänsliga kri- minalunderrättelseverksamheten utan fungerande rutiner för loggning, marke- ring av personer som inte misstänks för brott och gallring. Att det funnits vissa tekniska problem utgör ingen godtagbar ursäkt. , ytterst länspolismästaren, måste kritiseras för dessa allvarliga brister. Av förundersökningen framgår att det inte har kunnat uteslutas att det inled- ningsvis fanns godtagbara skäl att behandla uppgifter i uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande. Vid de tidigare granskning- arna har man kommit fram till att personuppgifterna i dessa båda uppgiftssam- lingar inte enbart behandlats på grund av de registrerades etniska tillhörighet. Jag ifrågasätter inte dessa bedömningar. Vid min granskning har jag dock kun- nat konstatera att bristerna vid polismyndighetens personuppgiftsbehandling medförde att det byggdes upp ett mer eller mindre permanent register över ett stort antal personer av romskt ursprung. Uppgiftssamlingarna har alltså de facto fått karaktären av ett register över just etnisk tillhörighet. Det finns därför skäl att se mycket allvarligt på bristerna hos dåvarande i . Att registreringen drabbade en redan utsatt grupp förstärker allvaret i det inträf- Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 015 /1 6:JO1 Bristerna i polismyndighetens hantering av den särskilda undersökningen Länsövergripande brottslighet har också medfört att det saknades särskild dokumentation över såväl existensen av uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande som anledningen till att de skapades. Mycket tyder på att den som varit chef för länskriminalavdelningen, och där- med ansvarade för besluten om den särskilda undersökningen och den gemen- samt tillgängliga uppgiftssamlingen, saknade närmare kännedom om vilka uppgiftssamlingar som fanns. Dessa brister har avsevärt försvårat en funge- rande uppföljning och kontroll av personuppgiftsbehandlingen i uppgiftssam- lingarna, vilket är mycket allvarligt. Jag noterar särskilt att förekomsten av de två uppgiftssamlingarna uppmärksammades av tillsynsmyndigheterna först ef- ter att medierna avslöjat deras existens. Av utredningen framgår att det var en polis som, under ledning av chefen för , skapade och i övrigt hanterade uppgiftssamlingarna Konflikt, , romer och Kringresande. Av utredningen framgår vidare att en förutsättning för att dessa uppgiftssamlingar har uppvisat de mycket allvarliga brister som konstaterats vid tidigare granskningar är att ansvarsfördelningen när det gäller personuppgiftsbehandlingen i den särskilda undersökningen och den gemensamt tillgängliga uppgiftssamlingen var mycket oklar. Polismyndig- hetens organisation, instruktioner och praxis har medfört att det varken funnits någon styrning eller kontroll över vilka uppgiftssamlingar som byggts upp och mycket begränsade möjligheter att upptäcka eventuella missförhållanden i dem. Det har därtill varit känt inom polismyndigheten att det saknades förut- sättningar för att tillämpa rutiner av avgörande betydelse för integritetsskyddet. Trots detta vidtog man inte nödvändiga åtgärder för att säkerställa att integri- tetsskyddsbestämmelserna följdes. Det inträffade visar på omfattande och all- varliga brister inom polismyndighetens kriminalunderrättelseverksamhet. Med det ansvar som chefen för länskriminalavdelningen haft för kriminalunderrät- telseverksamheten i allmänhet, och den särskilda undersökningen och den ge- mensamt tillgängliga uppgiftssamlingen i synnerhet, vilar ett tungt ansvar för de brister som konstaterats på dem som innehaft den befattningen. Ansvaret för de grundläggande brister när det gäller myndighetens organisation, instruk- tioner och praxis som jag funnit vid min granskning vilar dock ytterst på polis- myndigheten och på dess högsta chef – länspolismästaren. Dåvarande Polis- myndigheten i förtjänar allvarlig kritik för dessa brister. Även om polismyndigheten måste bära det yttersta ansvaret för uppgifts- samlingarna har chefen för ett ansvar för att uppgiftssamlingarna faktiskt byggdes upp och den polis som byggde upp dem ett ansvar för deras konkreta innehåll. Jag är mycket kritisk också till deras agerande. Jag förutsätter att den nya på grund av de allvarliga brister som funnits inom dåvarande i kriminalunderrättelse- verksamhet vidtar nödvändiga åtgärder för att garantera att polisdatalagens in- tegritetsskyddsbestämmelser efterlevs inom hela myndigheten. Ansvarsfördel- ningen inom kriminalunderrättelseverksamheten måste vara tydlig och det måste finnas fungerande riktlinjer för personuppgiftsbehandlingen. Det måste också finnas en fungerande intern uppföljning och kontroll som säkerställer att behandlingen uppfyller polisdatalagens integritetsskyddsbestämmelser. 2 015 /1 6:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N vill avslutningsvis poängtera att det förtroende som lagstiftaren har gett Polis- myndigheten, genom den omfattande rätten att behandla uppgifter inom krimi- nalunderrättelseverksamheten, förutsätter att man noggrant efterlever och re- spekterar polisdatalagens integritetsskyddsbestämmelser. Uttalanden om handläggningstiderna hos (Dnr 441-2014) Beslutet i korthet: JO har utrett handläggningstiderna hos Statens kriminal- tekniska laboratorium (SKL). Av utredningen framgår det att handläggningstiden för ett ärende påver- kas av tidsåtgången för själva undersökningen och svårighetsgraden av ana- lysen. Det finns dock även andra omständigheter som inverkar; volymerna av likartade ärenden är t.ex. en viktig faktor. För ärenden med stora volymer, såsom narkotikaanalyser, har SKL skapat snabba processer med automati- serade instrument och it-stöd. I ärenden med små volymer, som handläggs endast av ett fåtal handläggare, uppstår det däremot ofta liggtider när hand- läggarna arbetar med andra mer prioriterade ärenden. Handläggningstiden för ett ärende påverkas också av SKL:s priorite- ringar. I huvudsak har SKL prioriterat att så snabbt som möjligt handlägga ärenden med förtur, t.ex. ärenden med frihetsberövade personer och ung- domsärenden. Det finns i och för sig inte någon anledning att invända mot detta, eftersom det i dessa ärenden finns särskilda författningsreglerade krav på skyndsamhet. En sådan prioritering får dock inte medföra att andra ären- den inte hanteras inom rimlig tid. Den ärendekategori där det är störst problem med långa handläggnings- tider är vapenundersökningar. Av SKL:s redovisning framgår det att hand- läggningstiderna har ökat väsentligt . Situationen är särskilt allvarlig för förtursärendena. Det kan t.ex. inte uteslutas att handläggnings- tiderna gör att häktningstiderna blir onödigt långa. Det är en grundläggande rättssäkerhetsfråga att personer inte ska vara häktade längre än nödvändigt. Samtliga myndigheter i rättskedjan har ett ansvar för detta. SKL har ett ansvar att organisera sin verksamhet och se till att få den resursfördelning som krävs för att förundersökningar med särskilda skynd- samhetskrav ska kunna slutföras inom rimlig tid och att frister hålls. Även när det gäller ärenden som inte är förtursärenden har SKL naturligtvis en skyldighet att bidra till att förundersökningar kan bedrivas så skyndsamt som möjligt. SKL och har angett att ett ökat samarbete och ökad kommunikation med polis och åklagare är angeläget för att förbättra hand- läggningstiderna. De har förhoppningar om ett bättre samarbete och större samsyn när polisorganisationen blir en myndighet /15. JO utgår från att man inom den nya kommer att ägna fortsatt Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 015 /1 6:JO1 uppmärksamhet åt handläggningstiderna vid SKL och arbeta aktivt för att komma till rätta med dem. () är en nationell forensisk expert- myndighet som utvecklar och tillgodoser rättsväsendets behov av forensisk ex- pertis. SKL:s huvuduppgift är att som opartiskt expertorgan utföra undersök- ningar i brottmål åt rättsväsendets myndigheter. Vid SKL arbetar man också med forskning, utveckling, information, utbildning samt stöd och service inom hela det kriminaltekniska området. SKL är en självständig myndighet under . Verksamheten styrs genom förordningen (1978:677) med instruktion för Statens kriminaltek- niska laboratorium. I denna anges bl.a. att laboratoriet leds av en chef som an- svarar för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gäl- lande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i unionen. är ansvarig för den interna styrningen och kontrol- len av SKL, och det är laboratoriechefen som är skyldig att genomföra den. (Se 6, 6 a och 6 b §§.) blir SKL, tillsammans med polismyndigheternas foren- siska laboratorier i , och , en nationell avdelning inom den nya . Namnet blir Nationellt forensiskt centrum (NFC). Den nya avdelningen ska utföra motsvarande uppgifter som SKL, men ska dessutom få ett utökat ansvar för den forensiska processen vid Polismyn- digheten, t.ex. i fråga om utveckling och tillämpning av vetenskapliga metoder. Jag har i olika sammanhang uppmärksammat att handläggningstiderna hos SKL i vissa fall är långa och att det leder till dröjsmål i brottsutredningar. Mot den bakgrunden beslutade jag att utreda handläggningstiderna hos SKL inom ramen för ett initiativärende. JO begärde att , efter att ha hämtat in upplysningar från SKL, skulle redogöra för bl.a. handläggningstiderna för olika typer av undersök- ningar och redovisa en bedömning av handläggningstiderna och hur dessa på- verkar brottsutredningarna. (rikspolischefen ) kom in med ett yttrande och med de upplysningar som SKL hade lämnat. SKL hanterar i sin verksamhet ca 100 000 ärenden . I av ärendena understiger handläggningstiden , och av dessa understiger 2 015 /1 6:JO1 Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N handläggningstiden i av ärendena. av ärendena har mer än 25 dagars handläggningstid. Det finns möjligheter för uppdragsgivare att begära förtur för ärenden. Detta sker enligt fyra kriterier – häktning/datum för åtal, ungdomsbrott, spaningsä- renden eller andra skäl. hade SKL ca 7 000 förtursärenden. Ungefär hälften av förtursärendena avser häktning/datum för åtal. SKL är uppdelat på olika enheter som handlägger ärenden inom respektive ämnesområde. Vid Kemi- och teknikenheten handläggs ärenden inom ämnesområdena brand, fingeravtryck, kemi, verktygsspår och vapen. Vid enheten utförs främst olika typer av jämförelser, exempelvis av fingeravtryck, fibrer, skospår, däck, inbrottsverktyg, explosivämnen, färger, glas och kulor. Enheten genomför också vapenundersökningar och svarar bl.a. på tekniska frågor vid undersök- ningar av skjutvapen som tagits till vara i samband med misstankar om brott. Biologienheten handlägger ärenden inom ämnesområdena dna-spår, dna- person och morfologi. Enheten genomför dna-analyser av biologiska spår som har anträffats på brottsplatser eller påvisats på tillvarataget bevismaterial. Dna- analyser genomförs också på salivtopsningar från misstänkta personer. Dokument- och informationsteknikenheten handlägger ärenden inom äm- nesområdena digitala bevis, handstil och urkund. Enheten arbetar med alla ty- per av informationsbärare och gör t.ex. undersökningar av handstilar, doku- ment och sedlar samt även tekniska undersökningar av data, ljud och bild. Vid Droganalysenheten handläggs ärenden inom ämnesområdena gift, nar- kotika, alkoholanalyser och utandningsalkohol. Enheten analyserar olika sor- ters prover för att ta reda på om de innehåller narkotika, dopningspreparat eller läkemedel. Analyser och jämförelser av alkohol görs också för att avgöra vil- ken typ av alkohol det är och om den kommer från samma tillverkning. Enheten besvarar även olika frågor om gifter. I tabellerna nedan redovisas mediantiderna för handläggningen av ärenden fördelade på ämnesområden. De angivna handläggningstiderna är upp- delade på samtliga ärenden (sä) och förtursärenden (fä). Spår (verktyg m.m.) Å K L A G A R - , P O L I S - O C H T U L L Ä R E N D E N 2 015 /1 6:JO1 I ämnesområdena morfologi, digitala bevis, spår, fingeravtryck och vapen handläggs hälften eller mer än hälften av ärendena med förtur. I ämnesområ- dena alkoholanalys, narkotika, urkund och utandningsalkohol är endast 10 pro- cent eller mindre förtursärenden. Vid mängdbrottslighet, t.ex. inbrott, skadegörelser och rattfylleribrott, är det vanligt att det begärs dna-analyser. Det är dock sällan förtursärenden, vilket enligt SKL är en förklaring till att det för ämnesområde dna-spår är angivet ett högre antal dagar för förtursärenden än för samtliga ärenden. Faktorer som påverkar handläggningstiderna SKL angav att följande faktorer har störst påverkan för ett ärende. Ämnesområden och typ av beställning Inom varje ämnesområde finns ett antal specificerade beställningstyper ur vilka uppdragsgivaren kan välja de beställningar som uppdragsgivaren vill ha utförda i det aktuella ärendet och med de material som skickas in till SKL. De ämnesområden som SKL behärskar är i sig olika komplexa sett ur ett analysperspektiv där somliga kan hanteras med få analyser och enkel metodik medan andra områden kräver en mer omfattande hantering. Inom respektive område sker ytterligare en differentiering där det förekommer ärenden från enkel till komplex beskaffenhet. Undersökningstyper som är mycket tidskrävande Det finns ärendetyper där själva analysförfarandet i sig tar mycket att utföra. Ett sådant område är de olika specialanalyserna inom dna – till exempel LT (Low Template) – där man utgår från en liten mängd ur- sprungsmaterial. Andra exempel är analys av kulpennpasta och tid sedan senaste skjutning med vapen. De grova brotten är ofta även samarbetsärenden vid SKL, […] de ska un- dersökas beträffande flera olika ämnesområden. Ett grovt rån kan till ex- empel behöva undersökas avseende dna, fingeravtryck, vapenundersökning 2 015 /1 6:JO1