frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Det har därför förelegat skyldighet att lämna ut dessa uppgifter enligt vad som föreskrivs i 14:1 SoL och därmed 8:1 och 10:28 OSL. bedömer att utlämnan- det från Psykiatri har skett enligt gällande rätt. har i anledning av begäran från efter genomförd sekretessprövning lämnat ut två journalanteckningar. Regionsty- relsen bedömer att utlämnandet från har skett enligt gällande rätt. För det fall JO skulle finna att de från journaler utlämnade uppgifterna efter utlämnandet har använts på annat sätt än till skydd för anmä- barn kan inte annat än beklaga en sådan hantering av utlämnade journaluppgifter. konstaterar dock att den hante- ring som skett i de aktuella fallen vid utlämnandet från i sin helhet har varit förenlig med gällande sekretesslagstiftning. Eftersom det ofta kan vara fråga om noggranna överväganden i samband med sekretessprövning till följd av begäran om utlämnande från kommer Regionsty- relsen att uppmana till översyn av gällande rutiner vid utlämnande av upp- gifter i journalkopior till socialnämnd. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 I Psykiatri utredning, bilaga 1 till yttrandet, anförde verksamhetschefen och chefsöverläkaren följande. Redogörelse för handläggningen inklusive de överväganden som gjordes (hämtat från dokumentation i journal) Uppgiften att i första ledet pröva utlämnandet av journalhandling är dele- gerat till behandlande specialistläkare. Vid komplicerade fall och där behov av underlag till överklagbart beslut behövs hänskjuts beslutsfattandet till chefsöverläkare som i sin tur lämnar underlag till förvaltningsledningen vid avslag på begäran om utlämnande av journal. I detta fall hanterades ärendet av erfaren specialistläkare som konsulte- rade såväl dåvarande chefsöverläkare inom verksamhetsområdet, som jurist inom . inkom en begäran om utlämnande av uppgifter jäm- likt 14:1 SoL med anledning av utredning enligt 11:1 SoL angående dot- terns förhållande, med önskemål om uppgifter om tillgång till uppgifter från journalen från öppenvårdsmottagningen Najaden som kunde ha bety- delse för den aktuella situationen för barnet i hennes hemsituation hos för- äldrarna. Då behandlande läkare uppfattade ursprunget till begäran vara en vård- nadstvist nekade han, efter att ha samrått med chefsöverläkare och chefsju- rist , utlämnande av journalhandling då patienten var nega- tivt inställd till detta. Kontakt togs med socialsekreteraren som begärt jour- nalhandlingarna, varvid framkom att försök hade gjorts att få ett möte till stånd för att få fram uppgifterna utan att lyckas samt att begäran skett uti- från att anmälningar inkommit att barnet for illa. inkom därefter en begäran med förtydligande angående begäran att få kopior på D.N:s journal; inom psykiatrin med uppgift att det är fråga om uppgifter som behövs till en utredning som görs med stöd av 11:2 SoL angående barnets hemförhållanden. Behandlande läkare kontaktar därefter begärande handläggare för att klargöra om hon verkligen behöver allt i journalen och får bekräftelse på detta med hänvisning till anmälningens art som gjorts att anmälan även rör närstående till . Efter att ha rådgjort med chefsjurist utlämnas journalen tillsammans med följebrev med villkor för utlämningen, att journalen endast får användas i utredning som avser skydd av barn. gör socialsekreteraren en sammanställning av journal- materialet som hon skickar till behandlande psykiatriker med begäran om kompletterande svar på frågor. Denna begäran inkom till mottagningen . Behandlande läkare sva- rade på frågorna i brev och informerade patienten om detta vid besök . Behandlande psykiater har getts möjlighet att lämna synpunkter på ovan gjorda redogörelse. Han har hänvisat till journalen och har sagt sig inte ha något att invända mot ovan gjorda redogörelse och har inget ytterligare att tillägga. . kommenterade remissvaret och anförde bl.a. följande. Det strider mot 11 kap. 2 § SoL att hela hans journal från Najaden Syd lämnades ut. Trots att inhämtandet och utlämnandet av journalerna från psykiatrin påstås ha skett för att skydda ett barn har någon uppgiftsskyldighet inte förelegat. Han har inte kunnat överblicka konsekvenserna av att hans journaler har lämnats ut. Det enda han vet med säkerhet är att hanteringen av hans journaler har förorsakat honom oerhörda besvär. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T hämtade via telefon in kompletterande upplysningar från , socialsekreterare vid socialförvaltningen i , som uppgav bl.a. följande. Hon skickade först en begäran till Najaden Syd om att få uppgifter ur journaler som kunde ha betydelse för den aktuella situ- ationen för barnet och barnets hemsituation hos föräldern. Därefter kontaktade läkaren henne för att diskutera framställningen. Hon hade tänkt sig att läkaren skulle skriva ett kort yttrande. Efter att läkaren hade fått information om att det rörde sig om en barnavårdsutredning sade läkaren att hon kunde få ta del av hela journal. Hon fick ett omfattande material som säkerligen upp- gick till ca 30 sidor. Journalen omfattade en tidsperiod från ungefär 1996 och framåt. JO hämtade därefter in journaler från Psykiatri . I ett beslut anförde JO följande: I 11 kap. 1 § SoL stadgas att socialnämnden utan dröjsmål ska inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kän- nedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Av 11 kap. 2 § SoL framgår att vid en utredning av om socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd eller stöd får nämnden, för bedömningen av behovet av insatser, konsul- tera sakkunniga samt i övrigt ta de kontakter som behövs. Utredningen ska be- drivas så att inte någon onödigt utsätts för skada eller olägenhet. Den ska inte göras mer omfattande än vad som är motiverat av omständigheterna i ärendet. Enligt 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. I 8 kap. 1 § OSL stadgas att en uppgift för vilken sekretess gäller enligt OSL inte får röjas för enskilda eller för andra myndigheter, om inte annat anges i OSL eller i lag eller förordning som OSL hänvisar till. Enligt 10 kap. 28 § samma lag hindrar inte sekretess att en uppgift lämnas till en annan myndighet, om uppgiftsskyldigheten följer av lag eller förordning. Av 14 kap. 1 § första och tredje styckena SoL framgår att bl.a. myndigheter inom hälso- och sjukvården är skyldiga att lämna en socialnämnd alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av stöd och skydd. Enligt 6 kap. 7 § andra stycket OSL får en myndighet överklaga ett beslut av en annan myndighet att avslå en begäran om att få ta del av en handling eller på annat sätt få del av en uppgift, om inte annat anges i lag eller förordning. Mellan hälso- och sjukvården och råder i princip sekretess. I 14 kap. 1 § tredje stycket SoL finns dock en sekretessbrytande bestämmelse som ålägger myndigheter och befattningshavare inom hälso- och sjukvården att lämna socialnämnden alla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av ett barns behov av stöd och skydd. Regeln ger således socialnämnden en rätt O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 att under en pågående barnavårdsutredning få uppgifter från sjukvården som kan vara av betydelse för nämndens utredning. Det är den utlämnande myndig- heten som har att pröva uppgiftsskyldighetens omfattning. Läkaren vid öppenvårdsmottagningen Najaden Syd lämnade ut hela journal till socialnämnden. Journalen avsåg psykiatrisk vård –2011 och omfattade ca 40 sidor. Vid utlämnandet till so- cialnämnden uppställde läkaren ”villkoret” att uppgifterna ”bara får användas i utredning som avser skydd för barn”. Efter att den socialsekreterare som hand- lade barnavårdsutredningen hade tagit del av journal gjorde hon en sammanställning som hon skickade till läkaren med begäran om komplette- rande svar på ett antal frågor. Dessa frågor besvarade läkaren i ett utlåtande . JO har tidigare uttalat att en socialnämnd bör vara restriktiv när det gäller att i ett barnavårdsärende hämta in en förälders patientjournal från hälso- och sjukvården. Om det bedöms nödvändigt att hämta in information torde det i många fall vara tillräckligt att nämnden begär ett utlåtande om den enskilde från en berörd sjukvårdsinrättning. För det fall det i utlåtandet kommer fram sådana uppgifter som gör att socialnämnden bedömer att det finns behov av att hämta in ytterligare information kan nämnden i det skedet begära in hela pati- entjournalen eller delar av den (se bl.a. JO 2010/11 s. 578, dnr 4405-2008). Uppgifterna om hur socialnämndens framställning var utformad är motstri- diga. Jag kan konstatera att det i socialnämndens skriftliga begäran angavs att nämnden ville ha tillgång till ”uppgifter från journaler på Najaden angående hennes pappa som kan ha betydelse för den aktuella situationen för barnet och hennes hemsituation hos föräldern”. har uppgett att Psykiatri , efter att nämndens skriftliga begäran hade tagits emot, kontaktade soci- altjänsten och att socialsekreteraren ”bekräftade att hon verkligen behövde allt i journalen”. Den socialsekreterare som handlade barnavårdsutredningen har anfört att hon trodde att läkaren skulle skriva ett kort yttrande men att läkaren, efter att han hade fått klart för sig att det rörde sig om en barnavårdsutredning, sade att hon kunde få ta del av hela journalen. Som har uttalat i det tidigare nämnda beslutet är det oklart vad begärde ut från bl.a. Najaden Syd. Även om läkaren uppfat- tade att socialnämnden begärde att få ta del av hela journalen var det dock han, i egenskap av företrädare för den utlämnande myndigheten, som skulle pröva uppgiftsskyldighetens omfattning. Läkaren kunde bara lämna ut de uppgifter som var av betydelse för utredningen av barnets behov av stöd och skydd. I sammanhanget vill jag nämna rättsfallet RÅ 2007 ref. 29 där Regerings- rätten (numera ) gjorde bedömningen att ett sjuk- hus hade fullgjort sin skyldighet enligt 14 kap. 1 § SoL när det hade lämnat ut begärda uppgifter till en socialnämnd i form av ett intyg som innehöll en sam- manfattning av uppgifter ur patientjournalen. Regeringsrätten anförde bl.a. föl- jande. Bestämmelserna i paragrafen är utformade så att den myndighet som har skyldighet att lämna ut uppgifter har att bedöma vad som kan lämnas ut till , trots att sekretess gäller. Den avvägning som här blir nöd- 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T vändig måste i varje enskilt fall göras mot bakgrund av de delvis olika syf- tena bakom sekretessbestämmelserna och bestämmelserna i 14 kap. 1 § so- cialtjänstlagen. De förra skyddar den enskilde mot att känsliga uppgifter får en inte avsedd spridning. De senare avser att ge möjlighet att bereda en underårig person i en utsatt situation den vård eller det skydd denna behöver. I förevarande fall innefattar nämndens framställning endast en generell hänvisning till en pågående utredning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. Sjukhuset har besvarat framställningen med ett intyg som får anses inne- hålla alla de uppgifter som kan vara av betydelse för utredningen. Sjukhuset har också upplyst nämnden om möjligheten att begära kompletterande upp- gifter. Mot denna bakgrund finner Regeringsrätten att sjukhuset genom sina vidtagna åtgärder har fullgjort sin uppgiftsskyldighet enligt 14 kap. 1 § so- cialtjänstlagen. Enligt min uppfattning gjorde läkaren fel när han lämnade ut hela patientjour- nalen beträffande . till . Alla uppgifter i den 40-sidiga journalen hade självfallet inte betydelse för socialnämndens utredning av flick- ans behov av stöd och skydd. Läkaren borde i stället, i första hand, ha upprättat ett utlåtande med de uppgifter som han bedömde var av betydelse för barna- vårdsutredningen. På det sättet hade utlämnandet av uppgifter begränsats sam- tidigt som läkaren hade kunnat ”tolka” förhållandena på ett sätt som hade un- derlättat för socialtjänstemännen, som inte har medicinsk utbildning. Alterna- tivet till detta tillvägagångssätt var naturligtvis att, efter en noggrann sekre- tessprövning, ge de delar av journalen som kunde lämnas ut med stöd av den aktuella sekretessbrytande bestämmelsen i 14 kap. 1 § SoL. Jag vill också uppehålla mig vid följande. Som framgår av redogörelsen för handläggningen ställde läkaren vid utlämnandet upp ”villkoret” att uppgifterna bara fick användas i utredning som avsåg skydd för barn. Jag har svårt att förstå hur läkaren resonerade när villkoret ställdes upp. En företrädare för den utläm- nande myndigheten kan givetvis inte låta bli att pröva uppgiftsskyldighetens omfattning genom att ställa upp någon form av villkor för . Det verkar närmast som om läkarens avsikt var att göra ett s.k. sekretessförbehåll enligt 10 kap. 4 § OSL. Ett sådant förbehåll kan dock över huvud taget inte ställas upp i förhållande till en myndighet. Jag är kritisk till läkarens sätt att handlägga ärendet och finner det anmärk- ningsvärt att har gjort bedömningen att utlämnandet från Psy- kiatri har skett i enlighet med gällande rätt. Både den faktiska handlägg- ningen och remissvaret visar att det har funnits kunskapsbrister. Jag förutsätter att ser till att det sker en översyn av rutinerna när det gäller utlämnande av uppgifter till i sådana situationer som har behand- lats i detta beslut. Vad som i övrigt har kommit fram leder inte till någon kommentar från min sida. Ärendet avslutas med den kritik som har uttalats. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 Kritik mot en socialförvaltning för hanteringen av ett önskemål om anonymitet i en orosanmälan till (Dnr 4121-2013) Beslutet i korthet: I en skrivelse till om två barns hemförhål- landen uppgav avsändarna, som undertecknade skrivelsen med sina namn, att de ville vara anonyma. behandlade skrivelsen som en anmälan om oro för barn. Skrivelsen lämnades ut till barnens vårdnads- havare under förvaltningens handläggning av anmälan. Eftersom anmälarna hade angett sina namn hade de själva röjt sin identi- tet och kunde därmed inte råda över frågan om anonymitet. Myndigheten var skyldig att göra en sekretessprövning innan uppgifterna lämnades ut. JO har inte underlag för att uttala någon kritik när det gäller frågan om de över- väganden som förvaltningen gjorde i det avseendet innan skrivelsen lämna- des ut. Enligt JO:s mening följer det dock av myndigheternas allmänna ser- viceskyldighet enligt 4 § förvaltningslagen att förvaltningen borde ha upp- lyst anmälarna om att man inte kunde garantera dem anonymitet utan att myndigheten skulle pröva och besluta i den frågan. kan inte undgå kritik för underlåtenheten att informera anmälarna om den saken. klagade på socialförvaltningen i . Hon var missnöjd med hanteringen av ett önskemål om att få vara anonym som hade framförts i en skrivelse till . uppgav i huvudsak följande. Hennes föräldrar bor granne med en fa- milj som har haft diverse problem. I familjen finns två små barn. Hennes för- äldrar har hört hur barnens föräldrar har skrikit åt barnen och läm- nat dem ensamma när de åkt i väg med bilen. På grund av detta skickade hennes föräldrar ett brev till socialförvaltningen där de beskrev situationen och und- rade om det inte var möjligt för barnen att få komma bort under somma- ren. Skrivelsen var inte tänkt som en anmälan om missförhållanden utan mer en önskan om att barnen skulle få utstå mindre skrik och påhopp . Föräldrarna undertecknade brevet med sina namn men skrev tydligt att de ville vara anonyma. blev hennes mamma uppringd av en socialsek- reterare som berättade att det hade kommit in en ”motanmälan” från mamman i grannfamiljen. I motanmälan bemöttes bl.a. de uppgifter som hennes föräldrar hade lämnat i brevet till förvaltningen. Hennes föräldrar förstod på det sättet att grannfamiljen hade fått reda på vilka som hade skrivit brevet till förvaltningen, trots deras önskan om anonymitet. Socialsekreteraren menade att det inte var möjligt att vara anonym som man anger sina namn i ett brev. Om det inte är möjligt att vara anonym borde en förvaltningsmyndighet vara skyldig att informera dem som har begärt anonymitet. Hennes föräldrar har senare fått ta emot allvarliga hot som en följd av att de inte fick vara anonyma. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T JO begärde att i skulle yttra sig över anmä- lan. I remissvaret anfördes i huvudsak följande: Brev inkommer till i , brevet är daterat . Brevet innehåller oro för två barn boende i . I anmälan framgår att [anmälarna] önskar vara anonyma. Brevet är undertecknat med namn. Förhandsbedömningen som följde inkommen anmälan utfördes av soci- alsekreterare . Handläggaren har delgett att vårdnadsha- varna till de barn anmälan berör önskade en kopia av inkommen anmälan under förhandsbedömningen. De fick ta del av denna då de har partsinsyn och således har rätt till detta enligt lag. I anmälan står anmälarnas namn och vårdnadshavarna fick således kunskap om vilka som förmedlat en oro för barnen till socialnämnden. Den information som fanns nedskriven i aktuell anmälan visar genom- gående vilka personer som delgett socialnämnden informationen, den är vi- dare undertecknad med namn. Den socialsekreterare som hanterade anmä- lan och utförde förhandsbedömning i ärendet kontaktade inte anmälarna och de fick således ej vetskap om att de ej skulle komma att vara anonyma. Det är en brist att denna kommunikation ej har skett. Det finns ej något tvingande i lagstiftningen gällande att denna kommunikation skall ske men det får dock anses vara av vikt att återkoppla till anmälare när deras önskan om anonymitet ej är möjlig. kommer med anledning av detta verka för att en liknande situation ej skall uppstå framledes. yttrade sig över remissvaret och uppgav bl.a. att det utifrån socialsekrete- rarens sätt att uttrycka sig inte verkar som om någon sekretessprövning gjordes innan brevet lämnades ut till barnens vårdnadshavare. hämtade in den skrivelse som K.H:s föräldrar hade skickat till socialförvaltningen i , daterad . I ett beslut anförde JO följande: Av 26 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, följer att sekretess gäller inom bl.a. för uppgift i en anmälan eller utsaga av en enskild om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, i förhållande till den som anmälan eller utsagan avser, endast om det kan antas att fara uppkommer för att den som har lämnat uppgiften eller någon närstående till denne utsätts för våld eller lider annat allvarligt men om uppgiften röjs. Bestämmelsens syfte är att ge skydd för anmälaren och hans eller hennes närstående. Sekretesskyddet avser inte bara själva namnet utan även andra upp- gifter som kan innebära att anmälarens identitet röjs. Av bestämmelsens ska- derekvisit följer att en myndighet inte generellt kan utlova anonymitet för en person som har gjort en anmälan. Det är inte heller anmälaren eller uppgifts- lämnaren som bestämmer om sekretess ska gälla sedan han eller hon väl har uppgett sitt namn. Det är först efter en sekretessprövning som myndigheten kan ta ställning till om uppgiften om anmälarens identitet ska lämnas ut eller inte. Som framgår av skaderekvisitet ger bestämmelsen endast skydd mot repres- salier av mera allvarligt slag, som t.ex. våldsövergrepp och telefonterror. Om anmälan riktas mot någon närstående, en granne eller en arbetskamrat skulle O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 även påtagligt obehag av annat slag kunna räknas som ett sådant allvarligt men som omfattas av sekretesskyddet. Däremot är det inte tillräckligt att anmälaren anser det obehagligt i största allmänhet att den som blivit anmäld vet vem som har gjort anmälan. Vid bedömningen av risken för men bör avseende fästas vid t.ex. vad anmälan eller utsagan avser, den anmäldes förhållanden och eventu- ella relationer mellan anmälaren och den anmälde (se Lenberg, och , Offentlighets- och sekretesslagen [, Zeteo], kommenta- ren till 26 kap. 5 §). I 10 kap. 3 § OSL anges att sekretess inte hindrar att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ett ärende hos en domstol eller en annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handlägg- ningen, tar del av en handling eller något annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten när det av hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att en sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträck- ning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. har klagat på socialförvaltningens hantering av den skrivelse som hen- nes föräldrar (nedan makarna .) skickade in till förvaltningen. Hon har ifrå- gasatt dels att makarna . inte fick vara anonyma och att skrivelsen verkar ha lämnats ut utan att det gjordes en sekretessprövning, dels att förvaltningen inte informerade makarna . om att de inte skulle få vara anonyma innan skrivelsen lämnades ut. När en socialförvaltning tar emot uppgifter om att ett barn befinner sig i en utsatt situation har förvaltningen en skyldighet att agera och bedöma om det finns skäl att vidta några åtgärder. Den skrivelse som makarna . skickade till socialförvaltningen behandlades som en anmälan om oro för barn, eftersom den innehöll vissa uppgifter om grannbarnens hemförhållanden. Skrivelsen var un- dertecknad med makarna H:s namn och innehöll ett önskemål om anonymitet: ”Vi vill naturligtvis få vara anonyma.” Eftersom makarna . hade angett sina namn hade de själva röjt sin identitet och kunde därmed inte råda över frågan om anonymitet i förhållande till dem som avsågs i anmälan. I skrivelsen nämndes också andra omständigheter som gjorde att deras identitet avslöjades. Myndigheten var skyldig att göra en sek- retessprövning innan uppgifterna lämnades ut. Det framgår inte av remissvaret om socialförvaltningen gjorde en sekretessprövning och i så fall vilka övervä- ganden man gjorde i det avseendet innan skrivelsen lämnades ut till de aktuella barnens vårdnadshavare. Jag har inte underlag för att uttala någon kritik i det avseendet och finner inte anledning att vidta någon ytterligare utredningsåtgärd i saken. När det sedan gäller frågan om förvaltningen borde ha informerat makarna . innan skrivelsen lämnades ut till barnens vårdnadshavare finns det, som nämnden har anfört i remissvaret, inte någon bestämmelse som uttryckligen reglerar detta. Myndigheter har enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223) en vidsträckt ser- viceskyldighet gentemot enskilda. Den innebär att varje myndighet ska lämna 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Hjälpen ska lämnas i den utsträckning som det är lämpligt. Vidare har myndigheter en skyldighet att svara på frågor Makarna . hade i skrivelsen tydligt framfört ett önskemål om att få vara Sättet de uttryckte sig på ger intryck av att de trodde att de själva kunde styra över frågan om anonymitet. Enligt min mening följer det av den allmänna serviceskyldigheten att förvaltningen i den situationen borde ha upp-