frsrdg · H204RB1 · 2015-02-09 00:00:00 — Siffrorna i diagrammet visar valutaexponering inklusive upplupna räntor. Beräkningen av valutaexponeringen baseras på både tillgångar och skulder (inklusive valutaderivat) och redovisas i diagrammet för nettofordringar. På grund av den internationellt låga räntenivån och en ökad risk för stigande räntor valde att behålla valutareservens räntekänslighet kring 3, mätt som modifierad duration (se diagram 22). En modifierad duration på 3 innebär att värdet på valutareserven sjunker med om räntenivån ökar , och tvärtom om räntan faller . beslutade att dess guldinnehav på skulle vara oförändrat . guldreserv förvaras hos centralbankerna i (), (), (of ), () och hos (se diagram 23). I likhet har även förvarat guld för annans räkning. besökte of och för att inspektera det guld som förvaras där för räkning. Motsvarande inspektioner genomfördes hos och . Alla årets och föregående års inspektioner var utan anmärkning. Valutareservens modifierade duration 2014 Beräkningen av valutareservens modifierade duration baseras på både tillgångar och skulder och redovisas i diagrammet för nettofordringar. Guldreservens förvaring , ton bidrog till IMF:s lån till och genom att skjuta till amerikanska dollar till IMF motsvarande . Genom återbetalningar från , , och fick tillbaka dollar motsvarande . Inom ramen för lånearrangemanget NAB lånade ut dollar motsvarande till IMF som i sin tur lånade ut dessa medel till , , och . Under samma avtal mottog återbetalningar i dollar från , , , och motsvarande . Utöver dessa transaktioner sålde på IMF:s begäran sammanlagt 75 miljoner särskilda dragningsrätter (SDR) till och . Dessutom köpte sammanlagt 18 miljoner SDR av Arabiska valutafonden och (). Transaktionerna gjordes mot betalning i amerikanska dollar. Sammantaget medförde transaktioner med IMF att den outnyttjade delen av åtagande mot IMF ökade med (se tabell 4). finansiella åtagande gentemot IMF 2014, miljoner SDR respektive kronor Utnyttjat vid årets början Utnyttjat vid slutet av året Outnyttjad del av åtagandet Anm. SDR-beloppen är omräknade till bokslutsdagens valutakurs. finansiella regelverk och hantering av olika risker finansiella riskpolicy fastställer de övergripande ramarna för den risk som är beredd att ta i tillgångsförvaltningen. Uppföljningen av de risker som exponeras mot sker främst inom avdelningen för marknader där enheten middle office ansvarar för den dagliga riskkontrollen och för beräkningen av avkastningen på tillgångar. Inom finns också en riskenhet, placerad vid stabsavdelningen, som ansvarar för en övergripande och oberoende riskkontroll (se avsnittet Organisation och styrning). finansiella risker utgörs av likviditetsrisk, marknadsrisk och kreditrisk. Likviditetsrisk är risken för att inte kan fullgöra sina uppgifter och åtaganden för att tillgångarna i guld- och valutareserven inte kan avyttras eller endast kan avyttras till ett väsentligt reducerat pris. Marknadsrisk, som i sin tur kan delas upp i valutarisk, ränterisk och guldprisrisk, är risken för att värdet på tillgångar faller. Kreditrisk är risken för förluster på grund av att motparter eller utgivarna av de värdepapper som har investerat i inte fullgör sina finansiella förpliktelser. Vid den löpande uppföljningen av riskerna i förvaltningen används Value-at-Risk (VaR) som det huvudsakliga måttet för marknadsrisk. VaR mäter den största förlust som kan uppkomma till följd av prisrörelser och med en viss sannolikhet. Avkastningen på tillgångarna i valutareserven mäts också med hänsyn till den risk som tar vid förvaltningen av dem. Den riskjusterade avkastningen beräknas med hjälp av en så kallad Sharpekvot. Förutom att löpande följa upp riskerna i förvaltningen testar också regelbundet hur känslig guld- och valutareserven är för oväntade marknadshändelser. Testerna visar hur mycket värdet kan minska om ett visst tänkt eller historiskt scenario inträffar. Till de finansiella riskerna kommer operativa risker. Sådana risker finns i all verksamhet och kan leda till förluster om någon till exempel begår ett misstag, gör något otillåtet eller om det blir fel i de tekniska systemen (se rutan Risker i verksamhet). Vid utgången av uppgick värdet på finansiella tillgångar till , vilket är mer än vid utgången av 2013. Förändringen beror främst på valutakursförändringar. finansiella skulder värderades till och den totala avkastningen uppgick till . De penningpolitiska transaktionerna bestod av stående faciliteter och inlåning från banksystemet via finjusterande transaktioner och riksbankscertifikat. Inlåningen från banksystemet uppgick till , vilket är en ökning med i förhållande till föregående år. Ökningen förklaras till övervägande del av att värdet på utelöpande sedlar och mynt minskade med . räntekostnad för den totala inlåningen från banksystemet uppgick till (se tabell 5). Den genomsnittliga inlåningen via riksbankscertifikat och finjusterande transaktioner uppgick till 32,6 respektive . påverkades innehav av värdepapper i svenska kronor positivt av att marknadsräntorna på svenska statsobligationer föll. var marknadsvärdet på innehav av sådana värdepapper och avkastningen uppgick till . Förvaltning av guld- och valutareserven Marknadsvärdet på guld- och valutareserven (inklusive nettofordringar på IMF) var . Reserven bestod av tillgångar i utländsk valuta till ett värde av , guld till ett värde av och nettofordringar på IMF till ett värde av (se tabell 5). Avkastningen på valutareserven uppgick till . Den positiva avkastningen beror huvudsakligen på att valutorna i valutareserven stärktes mot kronan med i genomsnitt . Den samlade valutakurseffekten uppgick till . föll räntorna på de marknader där placerade sina tillgångar. Avkastningen exklusive valutakurseffekter uppgick därför till eller . Avkastning i 2014, Guld- och valutareserv inkl. IMF Beräkningen av avkastningen baseras på både tillgångar och skulder och redovisas i tabellen för nettofordringar. Priset på guld mäts vanligen i amerikanska dollar, och minskade guldpriset uttryckt i dollar (se diagram 24). Eftersom dollarn stärktes gentemot den svenska kronan ökade dock guldpriset i kronor räknat . Värdet på guldinnehav ökade därmed med . skuld till Riksgälden uppgick vid utgången av året till , vilket är mer än vid (se tabell 5). uppgick lånen i amerikanska dollar och euro till av denna skuld. Värdet på fordringar på IMF var medan värdet på bankens skulder till IMF var . Avkastningen på nettofordringarna uppgick till , exklusive valutakurseffekter (se tabell 5). var det samlade värdet av derivatinstrument negativt och utgjorde en skuld på . Avkastningen på derivatinstrumenten exklusive valutakurseffekter uppgick till . Anm. Ett uns motsvarar ungefär . Källa: Reuters. Analys av valutareservens förvaltning För att utvärdera om bidrar till lägre risk eller högre avkastning på valutareserven jämförs den riskjusterade avkastningen på valutareserven med en motsvarande avkastning på en så kallad referensportfölj. Referensportföljen är sammansatt enbart av sådana värdepapper som skulle hålla för att kunna utföra sina uppdrag och utan hänsyn till avkastningen. bestod referensportföljen därför uteslutande av amerikanska och tyska statsobligationer vars samlade räntekänslighet, mätt som modifierad duration, var 4,0. Den riskjusterade avkastningen beräknas både exklusive och inklusive valutakurseffekter. Avkastningen på valutareserven exklusive valutakurseffekter uppgick till . Motsvarande avkastning på referensportföljen uppgick till . Eftersom valutareserven hade en lägre räntekänslighet än referensportföljen steg inte tillgångarna i valutareserven lika mycket i värde när marknadsräntorna föll . Den lägre räntekänsligheten i valutareserven medförde att risken i valutareserven var lägre än i referensportföljen. Att valutareservens placeringar dessutom spridits över flera tillgångar vars värdeförändringar delvis tog ut varandra bidrog till att sänka risken i valutareserven ytterligare. uppgick risken i valutareserven till mätt som standardavvikelse utan hänsyn till valutakurseffekter, medan risken i referensportföljen uppgick till . Om man justerar avkastningen för standardavvikelsen blir avkastningen på valutareserven högre än avkastningen på referensportföljen. Mätt som Sharpekvot uppgick den riskjusterade avkastningen på valutareserven till 3,8 medan motsvarande värde för referensportföljen var 2,8. Den riskjusterade avkastningen på valutareserven var dock lägre än motsvarande värde för referensportföljen när avkastningen beräknas med hänsyn tagen till valutakurseffekter. Mätt i svenska kronor uppgick den riskjusterade avkastningen på valutareserven till 2,9 medan motsvarande värde för referensportföljen var 4,1. Att valutareserven fick ett lägre värde berodde främst på att den amerikanska dollarns förstärkning gav en större positiv effekt på referensportföljen än på valutareserven. Marknadsrisker för guld- och valutareserven varierade nivån på marknadsrisken, mätt som VaR med en konfidensnivå om och en tidsperiod , huvudsakligen på grund av valutakursrörelser (se diagram 25). Valutarisken minskade därefter i takt med att valutakursrörelserna minskade för att återigen öka. ökade även guldprisrisken när den amerikanska dollarn stärktes kraftigt mot den svenska kronan. Även ränterisken ökade till följd av en något högre modifierad duration i valutareserven. Den totala marknadsrisken var dock i genomsnitt något lägre än under föregående år till följd av att valutakursrörelserna var mindre, och samvariationen mellan riskslagen (ränterisk, valutarisk och guldprisrisk) minskade under slutet av året. Som mest uppgick marknadsrisken till . Marknadsrisken ökar normalt då det är oroligt på de finansiella marknaderna. Under den finansiella krisen –uppgick guld- och valutareservens VaR som mest till . I kostnaderna för tillgångsförvaltningen ingår såväl kostnader för att förvalta guld- och valutareserven som kostnader för att genomföra penningpolitiken. Kostnaderna för tillgångsförvaltningen uppgick till , vilket kan jämföras med (se avsnittet Balansräkning och resultaträkning). Value-at-Risk för guld- och valutareserven exklusive nettofordringar på IMF 2014, miljarder kronor Anm. över stod valutakursförändringar för det största bidraget till den totala risken. var den totala risken lägre än valutarisken, vilket beror på att övriga risker motverkade valutarisken. Beräkningen av marknadsrisken baseras på både tillgångar och skulder och redovisas i diagrammet för nettofordringar. Många åtgärder som vidtar påverkar balansräkningen. Det innebär att storleken på och sammansättningen av balansräkningen varierar över tiden. Exempelvis medförde extraordinära åtgärder att storleken på balansräkning (balansomslutningen, det vill säga värdet på samtliga tillgångar) ökade mycket kraftigt. har ingen uttalad policy för hur balansräkningen ska vara sammansatt. Utseendet på balansräkningen är snarare en följd av den verksamhet som banken har bedrivit. Diagram 26 visar sammansättningen vid slutet av 2013 och 2014. Balansomslutningen uppgick till vid slutet av 2014. ökade eget kapital (inklusive årets resultat och värderegleringskonton) med till , främst till följd av en ökning av värdet på guld- och valutareserven. balansräkning och 2014, miljarder kronor Den övervägande delen av tillgångar, , utgjordes av guld- och valutareserven (varav är fordringar på IMF). Den största delen på skuldsidan (skulder och eget kapital), , utgjordes av upplåning till valutareserven från Riksgälden medan bestod av svenska skulder, främst till motparter i form av inlåning (inlåningsfacilitet, finjusterande transaktioner och/eller emitterade riksbankscertifikat). Dessa tillgångar och skulder redovisas närmare i avsnittet Finansiella tillgångar och skulder. Sedlar och mynt utgjorde av skuldsida, medan värderegleringskonton och eget kapital svarade för . Posten Sedlar och mynt beskrivs närmare i avsnittet Ett säkert och effektivt betalningsväsende. Övriga tillgångar och skulder redovisas närmare i avsnittet Balansräkning och resultaträkning. Balansomslutningen ökade med till , främst till följd av värdeökningen i valutareserven till följd av valutakursförändringar. Den utelöpande mängden sedlar och mynt fortsatte att minska och motsvarade av balansomslutningen /15. Denna minskning ledde till att inlåningen i svenska kronor från motparter ökade. intäkter är till allra största delen i utländsk valuta, medan kostnaderna till största delen är i svenska kronor. I takt med att betalar sina kostnader, eller betalar utdelning till staten, ökar därför mängden kronor i det svenska banksystemet. lämnade en vinstutdelning på till statskassan. För att motverka att vinstutdelningen skulle leda till en motsvarande ökning av banksystemets inlåning i svenska kronor, sålde utländska värdepapper från valutareserven och växlade betalningen för dessa till svenska kronor. Dessa kronor användes sedan till vinstutdelningen. påverkades resultat positivt av utvecklingen av bland annat valutakurserna för de valutor som valutareserven är placerad i. fortsatte att analysera vilken resultatutveckling som är möjlig i ljuset av de effekter som utvecklingen av internationella räntor kan ha på innehav av utländska värdepapper. De låga räntor som råder medför att den löpande avkastningen på värdepapperen är låg. Om räntorna förblir låga kommer den löpande avkastningen att förbli låg. Om räntorna i stället börjar stiga kommer den löpande avkastningen gradvis att stiga, men kommer värdet på utländska värdepapper att sjunka, vilket försämrar den totala avkastningen i tillgångsförvaltningen. Analysen visar således att förväntas få ett resultat som är väsentligt lägre än , oavsett om räntorna förblir låga eller stiger. I det senare fallet kan på kort sikt komma att uppvisa betydande förluster. Om detta inträffar kommer möjligheter att lämna utdelning till staten att vara begränsade. Balansräkningens sammansättning, resultat och seignorage resultat beror på avkastningen på bankens tillgångar, kostnaderna för bankens skulder och kostnaderna för att bedriva verksamheten. Resultat är dock inget entydigt begrepp. Det finns flera sätt att beräkna resultatet av verksamhet och olika mått används i olika sammanhang. Det bredaste resultatmåttet kan benämnas totalt resultat och beskriver hur eget kapital (inklusive värderegleringskonton) förändrats . ökade det egna kapitalet med . Om man beaktar att det egna kapitalet minskade med i samband med att betalade utdelning till staten uppgick således det totala resultatet till 27 401 + 3 300 = . Det totala resultatet kan delas upp i olika beståndsdelar. Ett sätt är att skilja resultat som är realiserade från sådana som är orealiserade. Realiserade resultat uppstår till exempel när får ränta på banktillgodohavanden, när man säljer värdepapper som man tidigare köpt, eller när man betalar ut löner. Orealiserade resultat uppstår när värdet förändras på tillgångar som banken fortfarande äger, till exempel om priset på guld förändras. Ett annat sätt att dela upp resultat är att separera sådant som kan härledas till räntor och värdepappersinnehav från sådant som är relaterat till guld- och valutainnehav. I tabell 6 har totala resultat på delats upp i fyra delar. Det realiserade resultatet från räntor och värdepapper uppgick till . Här ingår ränteintäkter och räntekostnader samt nettoresultatet av samtliga transaktioner och nedskrivningar som avser värdepapper. Dessutom ingår posten övriga intäkter, i huvudsak utdelning på aktier i och avgifter från användarna av betalningssystemet , och kostnader för personal, administration och avskrivningar. Det realiserade resultatet från guld- och valutatransaktioner, inklusive nedskrivningar, uppgick till . Det orealiserade resultatet till följd av fallande räntor uppgick till medan det som orsakades av stigande guld- och valutakurser uppgick till . redovisade resultat, det vill säga det som tas upp i resultaträkning, omfattar allt resultat som har realiserats från räntor och värdepapperstransaktioner liksom från guld- och valutatransaktioner. redovisade resultat uppgick således till 2 723 + 544 = . Det resultat som ligger till grund för vinstutdelningen till staten, utdelningsgrundande resultat, omfattar såväl realiserat som orealiserat resultat kopplat till räntor och värdepapper, men exkluderar allt resultat som härrör från guld och valuta. Det utdelningsgrundande resultatet uppgick således till 2 723 + 6 296 = . Storleken på själva utdelningen får man fram genom att beräkna genomsnittet av det utdelningsgrundande resultatet och multiplicera detta . En sammanställning över hur de olika resultatmåtten förhåller sig till varandra återfinns i tabell 7. Figur 2 illustrerar även hur olika poster i resultaträkning kan kopplas till balansräkningen. Vad är seignorage? seignorage är den del av redovisade resultat som kommer från rätten att ge ut sedlar och mynt. Värdet av alla utelöpande sedlar och mynt är upptaget som en skuld i balansräkning. Vid utgången av 2014 var värdet (se figur 2). betalar ingen ränta på denna skuld, men har kostnader för hanteringen av sedlar och mynt. Av totala kostnader för personal, administration och avskrivningar på utgjorde kostnader för hanteringen av sedlar och mynt. Nettoresultat av finansiella transaktioner och nedskrivningar varav försäljningar av värdepapper respektive guld och valuta varav nedskrivningar av värdepapper respektive guld och valuta Nettoresultat av värdeförändringar (orealiserat resultat) varav värdeförändringar på värdepapper respektive guld och valuta Personal- och administrationskostnader samt avskrivningar varav kostnader för hantering av sedlar och Genom att ge ut sedlar och mynt kan finansiera tillgångar med samma värde, men har inga öronmärkta tillgångar som exakt svarar mot posten sedlar och mynt. När man uppskattar intäkterna från dessa tillgångar görs därför en schablonberäkning. Eftersom sedel- och myntstockens genomsnittliga andel av balansomslutningen var , antas att av de totala intäkterna kommer från de tillgångar som svarar mot sedlar och mynt. Beräknat på detta sätt kan av totala ränteintäkter på sägas komma från dessa tillgångar. På samma sätt kan av det totala nettoresultatet av finansiella transaktioner, exklusive nedskrivningar, på anses komma från de tillgångar som svarar mot sedlar och mynt. Summan av intäkter och kostnader som kan hänföras till sedlar och mynt uppgick således till 725 + 333 – 282 = . Det är detta belopp som benämns seignorage. redovisade resultat och seignorage 2014, Om inte hade rätten att ge ut sedlar och mynt, skulle man gå miste om en räntefri finansieringskälla som uppgick till . Banken skulle då kunna välja att minska tillgångarna med samma belopp varför man även skulle gå miste om intäkterna på dessa tillgångar. Man skulle inte heller ha några kostnader för hanteringen av sedlar och mynt. redovisade resultat skulle då bli lägre. Ett annat sätt att beräkna värdet av rätt att ge ut sedlar och mynt är att anta att om rätten inte funnits hade inlåningen från motparter varit större. Med en genomsnittlig reporänta på hade det inneburit att skulle ha haft en räntekostnad på × , det vill säga . Man hade dock sluppit kostnaderna för hanteringen av sedlar och mynt på så den totala merkostnaden hade stannat vid . balansräkning och resultaträkning har upprättats enligt riksbankslagen med tillämpning av Regler för bokföring och årsredovisning i riksbank som fastställdes av direktionen (dnr 2011-780-ADM) och trädde i kraft . Reglerna för löpande bokföring hänvisar till förordningen (2000:606) om myndigheters bokföring, och reglerna för årsredovisning hänvisar till Europeiska centralbankssystemets riktlinjer för redovisning (ECB/2010/20). ska enligt 10 kap. 3 § riksbankslagen i de delar som är aktuella tillämpa Europeiska centralbankssystemets (ECBS) riktlinjer för redovisning. Inget byte av redovisningsprinciper har gjorts . Följande grundläggande redovisningsprinciper har tillämpats: Redovisningen ska återspegla den ekonomiska verkligheten och präglas av öppenhet. Värderingen av tillgångar och skulder liksom resultatavräkningen ska präglas av försiktighet. Tillgångar och skulder ska justeras så att hänsyn tas till händelser som inträffar mellan räkenskapsårets utgång och den dag då direktionen godkänner årsredovisningen, förutsatt att dessa händelser påverkat värdet på tillgångarna eller skulderna per bokslutsdagen. Vid värderingen av tillgångar och skulder ska det förutsättas att verksamheten kommer att fortsätta. Inkomster och utgifter ska redovisas som intäkter och kostnader på den redovisningsperiod då de intjänas eller uppkommer oavsett tidpunkten för betalning. Kriterierna för värdering av balansräkningsposter och för resultatavräkning ska tillämpas konsekvent. Redovisning av tillgångar och skulder Tillgångar och skulder redovisas i balansräkningen endast om det är sannolikt att ett eventuellt framtida ekonomiskt resultat med anknytning till tillgången eller skulden kommer att utgöra ett flöde till eller från och att i princip alla risker och rättigheter med anknytning till tillgången eller skulden har överlåtits. Valutatransaktioner och värdepapperstransaktioner bokförs i balansräkningen på likviddagen. Realiserade vinster och förluster från nettoförsäljningar bokförs på affärsdagen. Guld och värdepapper värderas till de valutakurser och priser som råder på bokslutsdagen. Nedanstående valutakurser användes för omvärdering . I tabellen nedan har kurserna avrundats till fyra decimaler. Fordringar, tillgodohavanden och skulder värderas till det nominella värdet. Belopp i utländsk valuta omräknas till bokslutsdagens valutakurs med undantag för fordringar och skulder som redovisas under posterna Övriga tillgångar och Övriga skulder. Dessa värderas till affärsdagens valutakurs. Aktier och andelar värderas till anskaffningsvärdet. Materiella och immateriella anläggningstillgångar värderas till anskaffningsvärdet och skrivs av enligt plan. Avskrivningstiden för byggnader är och för övriga fastighetsanläggningar 5–. Avskrivningstiden för maskiner och inventarier inklusive datorer är 3–. Direkta personalkostnader som kan hänföras till egenutvecklade it-investeringar räknas in i anskaffningsvärdet för tillgången. Repoavtal redovisas som lånetransaktioner i stället för att påverka värdepappers- eller guldinnehavet. Med repoavtal avses ett avtal om försäljning av tillgångar, såsom värdepapper och guld, där säljaren förbinder sig att köpa tillbaka motsvarande tillgångar till ett överenskommet pris . De tillgångar som lämnar som säkerhet vid inlåningsrepor redovisas även i fortsättningen i balansräkningen och värderas enligt de regler som gäller för övriga värdepappers- och guldinnehav. Belopp som motsvarar erhållen köpeskilling redovisas som skuld, och de överförda tillgångarna redovisas inom linjen. Tillgångar som erhåller vid utlåningsrepor redovisas inte i balansräkningen eftersom de är att betrakta som säkerhet för lån. Belopp som motsvarar erlagd köpeskilling redovisas som en fordran. Skillnaden mellan repans båda likvidbelopp (avista och termin) periodiseras över repans löptid. Transaktioner som genomförs inom ramen för avtal om automatiserade repor redovisas i balansräkningen endast om säkerhet ställts i form av kon-tanter som inbetalats till ett konto hos . Utelöpande sedlar och mynt motsvaras av det nominella värdet och beräknas genom att värdet motsvarande de sedlar och mynt som har tagit emot från tillverkarna reduceras dels med värdet motsvarande de sedlar och mynt som ingår i lager, dels med värdet motsvarande de sedlar och mynt som har makulerat och avskrivit. Utelöpande sedlar och mynt som har upphört att vara lagliga betalningsmedel förs till resultaträkningen senast då dessa inte längre löses in av . De ska dock föras till resultaträkningen tidigare om endast ett mindre belopp förväntas återstå att lösa in och det görs en avsättning för detta belopp.