frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Ärendet remitterades till förvaltningsrätten för upplysningar och yttrande om handläggningstiden av såväl målet i sak som yrkandet om muntlig förhand- ling. Förvaltningsrätten (chefsrådmannen ) lämnade följande yttrande: Förvaltningsrättens yttrande har efter delegation beslutats av mig, , och jag har inhämtat synpunkter från de domare som haft ansvaret för målets handläggning, rådmannen och förvaltningsrättsfiskalen . har anfört följande: Jag arbetar som en av tre rådmän på enhet 14. Inledningsvis kan nämnas något om enhetens arbetssätt när det gäller mål som avgörs av ensam- domare, s.k. e-mål. Mål som kommer in till enheten från registreringen fördelas på en handläggare (föredragande jurist eller förvaltningsrätts- notarie) och en ansvarig domare. Handläggaren gör en inledande granskning av målet och sköter även i övrigt beredningen av målet. Ef- ter att ett mål bedöms som klart för avgörande (kfa) sätter handläggaren upp ett förslag till avgörande (dom eller beslut). Därefter lämnar hand- läggaren över målet till den ansvarige domaren, som går igenom målet, justerar förslaget till avgörande och lämnar det färdiga avgörandet till målkansliet för expediering. I fängelselagen finns inte föreskrivet tidsfrister inom vilka allmän förvaltningsdomstol ska pröva kriminalvårdsmål. I 17 § förvaltnings- rättsinstruktionen anges att ett mål ska avgöras så snart det kan ske och att ett mål kan få förtur under vissa omständigheter. Vilka mål som är förtursmål förtecknas i domstolens arbetsordning. Kriminalvårdsmål redovisas inte uttryckligt i denna. Däremot anges att förtur ska ges mål i vilken tid som begränsar prövningens betydelse är nära förestående. I överklagandeskriften begärde . att målet skulle hanteras som ett förtursmål. Handläggaren kontrollerade uppgiften med honom, som förtydligade att det som avsågs var en an- sökan om förtursförklaring enligt lagen om förtursförklaring i domstol. Målet granskades och ansökan avslogs i den ordning som gäller enligt förtursförklaringslagen. Beslutet expedierades den 19 feb- ruari 2014. inkom en komplettering, daterad , till överklagandet där det upprepades att målet måste tas med förtur. Målet kommunicerades därefter med Kriminalvården, som fick tillfälle att yttra sig . 2 015 /1 6:JO1 F Ö R V A L T N I N G S D O M S T O L A R från Kriminalvården kom inte in till domstolen. Enligt anteckning på akten bedömdes målet som kfa . Det är inte dokumenterat när målet med förslag till avgörande läm- nades över till mig och jag kan därför inte minnas exakt när så skedde. Min minnesbild är att målet lämnades till mig runt månads- skiftet april/. Jag minns däremot att handläggaren hade noterat att . önskade en kopia av sin egen överklagandeskrift och att jag förvissade mig om tidpunkten för hans villkorliga frigivning. stod det klart att enheten skulle förstärkas med en förvalt- ningsrättsfiskal . På mitt initiativ bestämdes då att målet skulle fördelas på fiskalen för att säkerställa ett avgörande in- nan semesterperioden och den villkorliga frigivningen. Det är beklagligt att målet inte avgjordes som ansvarig domare eller att jag i ett tidigare skede undersökte om målet kunde för- delas till annan domare. var emellertid min arbetssi- tuation mycket ansträngd, främst på grund av att jag var sammankal- lande i en intern grupp som skulle bl.a. analysera och ge domstolsled- ningen förslag på en ny målfördelning för domstolen. Arbetet var mycket tidskrävande. Detta fick till följd att jag i mitt dömande i första hand endast hade utrymme att hantera förtursmarkerade mål. med bilagor omfattar ca 180 sidor, dvs. ett mycket omfattande material för måltypen i fråga. I överklagandeskrif- ten finns rubriken ”Yrkande”. Under denna rubrik finns inte något öns- kemål om muntlig förhandling med vittnesförhör. Inte heller överkla- gandeskriften i övrigt innehåller något om muntlig förhandling. Däre- mot anges i omprövningsbegäran till Kriminalvården att han kommer att överklaga beslutet och att han kommer att åberopa båda handläggarna av ärendet som vittnen att höras vid en muntlig förhand- ling i förvaltningsrätten. Det som . i sin omprövningsbegäran till Kriminalvården skrivit om en muntlig förhandling i förvaltningsrätten kom vid den in- ledande granskningen av nyinkomna mål inte att uppmärksammas som en begäran om muntlig förhandling sannolikt beroende på att hans om- prövningsbegäran inte var ställd till domstolen. Först i ett senare skede gjordes bedömningen att det fanns skäl att utreda om . yrkade muntlig förhandling i förvaltningsrätten. Om en kontakt för att utreda det som . skrivit till Kriminalvården om muntlig förhandling i förvaltningsrätten tagits tidigare hade målet sannolikt kunnat avgöras tidigare. Enhet 14 har med anledning av JO-anmälan diskuterat enhetens han- tering av kriminalvårdsmål. Diskussionen har mynnat ut i slutsatsen att enheten ska utforma fastare rutiner för kriminalvårdsmålen bl.a. för att försöka förkorta dessa måls omloppstider. har anfört följande: Jag började min anställning som fiskal vid Förvaltningsrätten i . I samband med att jag började som fiskal på enhet 14 fick jag överta ansvaret för ett antal kfa-markerade och uppsatta mål, däribland det aktuella kriminalvårdsmålet. Jag läste översiktligt igenom förslaget till avgörande och förvissade mig om när tidpunkten för den villkorliga frigivningen skulle infalla för att bedöma hur jag skulle prioritera målet och när det behövde avgöras. Mot bakgrund av målets ålder och karaktär var min avsikt att avgöra målet . Jag minns inte exakt när jag första gången gick igenom akten mer grundligt, men vid en genomgång av handlingarna upp- täckte jag att det i begäran om omprövning angetts att . kom- mer att överklaga beslutet samt åberopa vittnen att höras vid en muntlig F Ö R V A L T N I N G S D O M S T O L A R 2 015 /1 6:JO1 förhandling vid förvaltningsrätten. Under rubriken ”yrkande” i själva överklagandeskriften framställdes emellertid inget yrkande om muntlig förhandling. Min bedömning var att frågan om muntlig förhandling be- hövde utredas innan målet kunde anses vara kfa. Därför kontaktade jag . per telefon . Han uppgav på min fråga att han inte yrkade muntlig förhandling samt att han ville att målet skulle av- göras med tanke på att tidpunkten för den villkor- liga frigivningen snart skulle infalla. Därefter ansåg jag att målet var kfa och slutförde mitt arbete med målet som avgjordes genom dom . För egen del vill jag framhålla följande: Fängelselagen innehåller inga reg- ler om handläggningstider för allmän förvaltningsdomstol. Det enskilda målet kan ändå vara sådant att det bör avgöras med viss skyndsamhet. Det gäller framför allt mål där avgörandet skulle komma att sakna betydelse för den enskilde om avgörandet kommer alltför sent. Jag bedömer att förvalt- ningsrättens mål 1452-14 var ett sådant mål, och att målet borde ha avgjorts tidigare än som skett inför villkorliga frigivning. Jag instäm- mer därför i beklagande att målet inte kom att avgöras tidi- gare. Jag kan tillägga att förvaltningsrätten med anledning av det inträffade överväger att göra en ändring i förvaltningsrättens arbetsordning för att för- tydliga att mål som gäller tvång mot person ska hanteras med förtur. . har i sin överklagandeskrift till förvaltningsrätten inte fram- ställt något yrkande om muntlig förhandling. Han har däremot i sin över- klagandeskrift hänvisat till sin begäran om omprövning där han angett att han avser att överklaga beslutet och vid en muntlig förhandling i förvalt- ningsrätten åberopa två handläggare som vittnen. Genom att . i sin överklagandeskrift inte nämnt något om muntlig förhandling kan det vid en första genomläsning framstå som oklart om han ville ha muntlig förhandling. I sådana fall brukar förvaltningsrätten i ett tidigt skede av handläggningen av målet ta kontakt med den klagande för att få klarhet i frågan. I detta fall har det dröjt innan en sådan kontakt togs och det är svårt för mig att ha en egen uppfattning om varför det dröjde. Jag får i denna del hänvisa till yttrande. . kommenterade remissvaret. I regeringsformen finns ett uttryckligt krav på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (2 kap. 11 § andra stycket). Vidare anges i 17 § förordningen (1996:382) med förvaltningsrättsinstruktion att mål vid förvaltningsrätt ska av- göras så snart det kan ske, vilket innebär att mål som är klara för avgörande inte får bli liggande . En intagen får, för att minska risken för att han eller hon återfaller i brott eller för att på annat sätt underlätta hans eller hennes anpassning i samhället, beviljas tillstånd till vistelse utanför anstalt bl.a. genom utslussningsåtgärden utökad frigång. Vistelsen utanför anstalt ska planeras så att den kan pågå fram till tidpunkten för villkorlig frigivning (11 kap. 1 § fängelselagen). I ett beslut anförde JO följande: 2 015 /1 6:JO1 F Ö R V A L T N I N G S D O M S T O L A R För att möjligheten att överklaga ett beslut ska ha något värde för den enskilde måste domstolens avgörande komma i så god tid att det fortfarande kan ha nå- gon betydelse för honom eller henne. Den som är intagen i en kriminalvårds- anstalt och överklagar beslut som rör verkställigheten av straffet har naturligtvis i regel ett särskilt starkt intresse av att saken blir avgjord snabbt. Jag har tidigare sett exempel på att förvaltningsdomstolar tar alltför på sig för att avgöra kriminalvårdsmål, och jag kan förstå att den som drabbas av detta känner sig orättvist behandlad. Målet hos förvaltningsrätten gällde möjlighet att få avtjäna en del av fängelsestraffet i bostaden. Målet var inte ett förtursmål enligt fängelse- lagen eller förvaltningsrättens arbetsordning. Men prövningens betydelse för . minskade ju närmare den kom tidpunkten för den villkorliga frigiv- ningen. Därför fanns det skäl för förvaltningsrätten att handlägga målet snabbt. Målet kom in till förvaltningsrätten , och den villkorliga fri- givningen inföll . Av remissvaret framgår att var ansvarig domare för målet . Det framgår vidare att det fanns ett förslag till avgörande april/maj men att bedömde att domstolen kunde vänta med att avgöra målet till dess att påbörjade sin anställning . När målet avgjordes återstod endast drygt en månad av den tid som . skulle avtjäna sitt fängelsestraff i anstalt. Jag delar uppfattning att må- let borde ha avgjorts då han var ansvarig domare. Trots en ansträngd arbetssituation skulle målet ha prioriterats. förtjänar kritik för att målet inte blev avgjort tidigare än som skedde. Jag ser positivt på att förvaltningsrätten överväger att förtydliga kriminal- vårdsmålens förturskaraktär i arbetsordningen och att domstolen arbetar med att förkorta handläggningstiderna i målen. 2 015 /1 6:JO1 Kritik mot Fastighets arbetslöshetskassa för bl.a. långsam handläggning och bristande beslutsmotivering i ett ärende om arbetslöshetsersättning (Dnr 6945-2013) Beslutet i korthet: Fastighets arbetslöshetskassa avslog L.H:s ansökan om arbetslöshetsersättning med motiveringen att hon inte hade kommit in med begärda handlingar som visade att hon uppfyllde kraven för rätt till ersätt- ning. Kassan hänvisade till ett lagrum som reglerar de formella kraven på en ansökan. JO konstaterar att motiveringen gör det svårt att förstå om någon faktisk sakprövning har gjorts och att de grundläggande kraven på en be- slutsmotivering därför inte är uppfyllda. JO anser även att handläggningsti- den var för lång. överklagade kassans beslut. Efter att hon lämnat in kompletterande handlingar fick hon beskedet att Fastighets arbetslöshetskassa ändrar beslu- tet och återförvisar ärendet till ersättningshandläggaren för ny prövning. Omkring efter det att överklagandet hade kommit in tog kassan slutlig ställning i ärendet. JO uttalar att det inte är acceptabelt med en så lång handläggningstid i ett omprövningsärende. I beslutet erinras vidare om att JO tidigare uttalat att ett ärende inte kan återförvisas inom en arbetslöshets- kassa och att omprövningen inte bör delas upp i olika moment. I en anmälan som kom in till JO framförde L.H. klago- mål mot Fastighets arbetslöshetskassa. Av anmälan framkom bl.a. följande. blev arbetslös och ansökte om arbetslöshetsersätt- ning hos Fastighets arbetslöshetskassa. Hon skickade in de kompletterande handlingar som kassan begärde. Därefter ringde hon till kassan vid flera till- fällen och fick besked om att hon hade skickat in de handlingar som krävdes. beslutade kassan trots detta att avslå hennes ansökan med moti- veringen att hon inte hade kommit in med begärda handlingar. Hon överkla- gade beslutet och skickade in de efterfrågade handlingarna på nytt. fick hon beskedet att kassan ändrar det tidigare beslutet eftersom hon hade kommit in med de handlingar som begärts. I beslutet angavs att ären- det återförvisades till ersättningshandläggaren för ny prövning. Vid tiden för L.H:s anmälan till JO hade ärendet fortfarande inte avgjorts slutligt. Handlingar hämtades in från Fastighets arbetslöshetskassa. Av handlingarna framgick bl.a. följande. 2 015 /1 6:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . gav in en anmälan om arbetslöshet . daterad uppmanades hon att komplettera utredningen med bl.a. arbetsgivarintyg i original för de tolv samt med arbetsgivarintyg för den sysselsättning som hon hade haft vid sidan av det upphörda arbetet och som hon avsåg att fortsätta med. in ett arbetsgivarintyg som avsåg det sistnämnda arbetet (det s.k. extraar- I en skrivelse daterad påminde kassan om att arbetsgi- varintyg i original för de tolv fortfarande saknades. Vidare angavs bl.a. att det arbetsgivarintyg som L.H. hade gett in avseende extraarbetet saknade uppgifter om antalet arbetade timmar. in två arbetsgivarintyg. Ett av dessa var från den tidigare arbetsgiva- ren och avsåg perioden –. skickade kassan ytterligare en skrivelse med anvisning om komplettering där det angavs att om L.H. hade arbetat under de senaste 13 må- naderna innan hon anmälde sig som arbetssökande, skulle blanketten Arbets- givarintyg ges in i original för varje anställning. Vidare angavs bl.a. att det var viktigt att arbetsgivaren besvarade alla frågor på blanketten. framgick också att kassan ville ha den kompletterande informationen inom två in bl.a. ett arbetsgivarintyg med samma innehåll som det intyg som tidigare getts in . beslutade kassan att avslå L.H:s ansökan om arbetslös- hetsersättning med motiveringen att hon inte hade gett in begärda handlingar som visade att hon uppfyllde kraven för rätt till ersättning. I beslutet angavs att kassan saknade korrekta arbetsgivarintyg i original för perioden Vidare angavs att beslutet var fattat med stöd av 47 § lagen om arbetslöshetsförsäkring. in ett överklagande av kassans beslut tillsam- mans med vissa handlingar. I en skrivelse daterad angav kassan att man tagit emot begäran om omprövning och uppmanade henne att ge in arbetsgivarintyg i original fr.o.m. fram till dess att anställningen hade upphört. en påminnelse i vilken L.H. uppmanades att komma in med de Av skrivelsen framgick även att kassan, för det fall inte kompletterade ärendet, skulle fatta beslut med utgångspunkt i de upp- gifter som ditintills hade lämnats in. kom in med kompletterande hand- lingar inom den utsatta tiden, och beslutade kassan att ändra det tidigare beslutet. I sin motivering uppgav kassan att L.H. mit in med de handlingar som begärts och att ”[Ä]rendet återförvisas därför till ersättningshandläggaren för ny prövning”. I en skrivelse daterad den 22 decem- ber 2013 uppgav kassan att man behövde ytterligare information från L.H. att kunna pröva hennes rätt till ersättning och att man ville ha den inom två beslutade kassan att bevilja L.H. Fastighets arbetslöshetskassa anmodades att utreda ärendet och yttra sig över L.H:s anmälan. Kassan ombads särskilt att ta ställning till om komplette- ringsföreläggandena hade varit nödvändiga och korrekt formulerade. C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 015 /1 6:JO1 skulle även behandla handläggningstiden och motiveringen av avslagsbeslutet . I sitt svar uppgav kassan (genom kassaföreståndaren ) föl- jande. är anmäld på Arbetsförmedlingen . Den 25 feb- ruari skickar kassan ett informationsbrev (välkomstbrev) där det framgår vilka handlingar vi behöver för att ta beslut i ärendet. Kassan ska beräkna ersättningen på de tolv senast arbetade månaderna, det vill säga, till . Finns det mer än 80 timmars arbete ska ramtiden som vi beräknar ersätt- ningen på i stället vara från till . Kassan behöver alltså arbetsgivarintyg i original från och med den 1 feb- ruari till och med för att kunna räkna fram en dagpen- ning. kommer den första handlingen i ärendet till kassan. Det är ett kassakort. kommer blanketten Anmälan och ett anställ- ningsavtal. () skickar kassan ett brev och begär arbets- givarintyg för ramtiden. () skickar L.H. in ett arbetsgivarintyg från [A.F.] Intyget är inte fullständigt ifyllt och saknar helt de uppgif- ter om arbetad tid som kassan behöver. () skickar kassan en påminnelse om vad vi behöver i ärendet. (senare) kommer ett arbetsgivarintyg från [S.] där arbetsgivaren har redovisat arbetad tid och (efter kompletteringsbegäran) kommer en kopia på ett arbetsgivarintyg från [A.F. som det andra arbetsgivarintyget kommer till kassan skickar vi en ny begäran om komplettering där vi på nytt begär arbetsgivarintyg i original för ramtiden. () får vi en kopia på samma intyg från [S.] – 2011 som vi redan har. () skickar kassan ett avslagsbeslut där vi skriver att vi inte kan ta beslut i ärendet då vi saknar relevanta handlingar. Kassan anförde i sin bedömning av ärendets handläggning att de komplette- ringsförelägganden som utfärdats varit nödvändiga och att de formulerats på rätt sätt. Kassan ansåg vidare att motiveringen i avslagsbeslutet var korrekt, men att man också skulle ha kunnat avslå ansökan på grund av att arbetsvillkoret inte var uppfyllt. När det gäller handläggningstiden fram- höll kassan att den första kompletteringen begärdes efter att handlingar kommit från L.H., att den andra kompletteringen begärdes och att den tredje kompletteringen begärdes som handlingar kommit från L.H. Beslutet fattades efter att de efterfrågade handlingarna hade kommit från L.H. Handläggningstiden har enligt kassan inte varit så förfärligt lång. har däremot dröjt med att skicka in begärda hand- lingar , respektive . Kassan anförde avslut- ningsvis att man inte kan gå vidare med ett ärende innan man fått de handlingar man behöver. kommenterade remissvaret och uppgav bl.a. att hon fick sin första ut- betalning från kassan , dvs. omkring efter att hon gav in sin ansökan. 2 015 /1 6:JO1 C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . I ett beslut anförde JO Renfors följande. JO har som främsta uppgift att utöva tillsyn över att myndigheter och deras tjänstemän följer lagar och andra författningar i sin verksamhet. Arbetslöshets- kassorna är inte myndigheter och står därför under JO:s tillsyn endast till den del deras verksamhet omfattar myndighetsutövning. Kassornas handläggning av ärenden om arbetslöshetsersättning innehåller myndighetsutövning, och i enlighet med vad JO har uttalat bör förvaltningslagens bestämmelser vara vägledande för kassorna i den myndighetsutövande verksamheten. JO:s beslut , dnr 6048-2008 och , dnr 5600-2009.) I 47 § lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring () anges vilka krav som ställs på en ansökan om arbetslöshetsersättning. Där framgår också att en ansökan om ersättning ges in till och prövas av arbetslöshetskassan. Den sö- kande ska lämna de uppgifter som behövs för bedömningen av hans eller hen- nes rätt till ersättning. Till ansökan ska bifogas ett intyg av arbetsgivaren om den sökandes arbetsförhållanden och de uppgifter i övrigt som behövs för att bedöma hans eller hennes rätt till ersättning. Om det medför stora svårigheter för sökanden att skaffa ett intyg, får han eller hon styrka uppgifterna på något annat sätt. Arbetsgivaren ska på begäran utfärda intyget på en särskild blankett. De beslut som arbetslöshetskassorna fattar i ärenden om arbetslöshetsersätt- ning kan ha stor betydelse för den enskildes liv och ekonomi. Det är därför viktigt att dessa ärenden handläggs skyndsamt. Arbetslöshetskassornas hand- läggningstider är inte reglerade i någon författning. Enligt 7 § förvaltningslagen ska dock varje ärende där någon enskild är part handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Det innebär bl.a. att myn- digheterna ansvarar för att driva sina ärenden framåt. Av bestämmelsen följer också att myndigheterna ska sträva efter att uttrycka sig lättbegripligt och även på andra sätt underlätta för den enskilde att ha med dem att göra. Av utredningen framgår att L.H. ansökte om arbetslöshetsersättning . drygt , fattade kas- san beslut i ärendet. Att handläggningen drog ut berodde till stor del på att ärendet behövde kompletteras. Enligt kassan har de kompletteringar som begärts varit nödvändiga. Jag har inte skäl att ifrågasätta detta. Den som ansöker om ersättning eller någon annan förmån hos en myndighet måste självfallet förse myndigheten med de handlingar och uppgifter som be- hövs för att rätten till förmånen ska kunna prövas. L.H:s ansökan om arbetslös- hetsersättning var inte komplett, och det dröjde innan kassan hade fått alla handlingar. Det är emellertid myndigheten som ansvarar för att ett ärende drivs framåt och avslutas, antingen genom att det prövas i sak, skrivs av eller avvisas, C E N T R A L S T A T S F Ö R V A L T N I N G M . 2 015 /1 6:JO1 t.ex. för att myndigheten inte har fått de uppgifter som krävs för att en prövning i sak ska vara möjlig. Kassan borde enligt min uppfattning ha drivit L.H:s ärende framåt mer aktivt, t.ex. genom att regelmässigt ange inom vilken tid de efterfrågade handlingarna skulle ges in. Sannolikt hade handläggningstiden inte heller behövt bli så lång om kassan hade varit tydligare i sina skrivelser till L.H. och i större utsträckning förklarat varför de inkomna handlingarna ansågs bristfälliga och vad som behövde styrkas. Fastighets arbetslöshetskassa kan mot bakgrund av detta inte undgå kritik för den långa handläggningstiden. Av 20 § första stycket förvaltningslagen framgår att ett beslut genom vilket en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock ute- lämnas helt eller delvis bl.a. om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan anledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen. Motiveringsskyldigheten syftar bl.a. till att garantera en saklig och enhetlig prövning. En klargörande motivering gör det också lättare för den enskilde att kontrollera om ett beslut är riktigt och underlättar argumentationen vid ett even- tuellt överklagande. För att en beslutsmotivering ska fylla sitt syfte måste vissa grundläggande krav vara uppfyllda. Det ska t.ex. framgå vilka föreskrifter som har tillämpats. Det ska också gå att läsa ut vad som har varit avgörande för utgången i det enskilda fallet. JO 2000/01 s. 388, dnr 572-2009, JO 2013/14 s. 490, dnr 6160-2011 och , Förvaltningslagen med kommentar, 3:e uppl., s. avslog kassan L.H:s ansökan om arbetslöshetsersätt- ning med motiveringen att hon inte hade gett in begärda handlingar som visade att hon uppfyllde kraven för rätt till ersättning fr.o.m. . I beslutet angavs att kassan saknade korrekta arbetsgivarintyg i original för pe- rioden –. Vidare angavs att beslutet var fattat enligt 47 § . Det är enligt min mening oklart om kassan prövat ärendet i sak genom be- slutet . Hänvisningen till 47 § talar snarare för att det var fråga om ett beslut att avvisa ansökan eftersom bestämmelsen i denna pa- ragraf inte reglerar förutsättningarna för rätt till ersättning utan de formella kra- ven på en ansökan. Hänvisningen till 47 § , liksom utformningen av beslu- tet i övrigt, gör det alltså svårt att förstå om någon faktisk sakprövning har gjorts.