frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — inte tagit till sig, och förstått, A:s sjukdomsbild. Det gjordes även gällande att K.H.P. utövat våld mot sönerna. Förhandlingen avslutades med beslut om att sönerna skulle ha rätt till umgänge med K.H.P. i närvaro av umgängesstöd på vissa angivna villkor. Beslutet grundade sig på föräldrarnas principöverenskommelse. Det upp- drogs även åt socialförvaltningen i kommun, att i samråd med socialförvaltningen i Klippans kommun verkställa en vårdnads-, boende- och umgängesutredning. Genom handläggningsbeslut beslutade tingsrät- ten om ”sedvanligt” helgumgänge mellan barnen och fadern. Beslutet grun- dade sig bl.a. på att påstådda brottsmisstankar mot fadern lagts ner. Beslutet överklagades till hovrätten, som inte meddelade prövningstillstånd. Sedan det kunnat konstateras uppenbara samarbetssvårigheter mellan föräldrarna beslutade tingsrätten att utse som medlare. Parterna motsatte sig inte detta. som medlaren utförde sitt uppdrag vilandeförklarades vårdnads-, boende- och umgänges- utredningen. Medlarens uppdrag kom därefter i olika omgångar att förlängas till följd av ärendets komplexitet och leg. läkaren , specialist vid barn- och ungdoms-psykiatrin i , gavs rätt att biträda medlaren. Tiden för uppdragets genomförande förlängdes även till följd av medlarens sjuk- dom. Undertecknad gjorde bedömningen att det fortfarande fanns en möj- lighet att nå en samförstånds-lösning, ägnad att tillgodose barnens bästa. Parterna delade denna uppfattning. Medlaren rapporterade efter hand till tingsrätten om ärendets gång och viss skriftväxling förekom mellan ombuden. Ny muntlig förberedelse hölls . Vid denna förbe- redelse var såväl som närvarande. Parterna lyckades enas om en samförståndslösning avseende umgängets utformning och formerna i övrigt för detta. Vid sammanträdet beslutades att ny för- handling och avstämning skulle äga rum . fullmakten för sitt juridiska ombud och hon har därefter företrätts av sin far, . Vid den fortsatta muntliga förberedelsen inställde sig varken V.H. eller hennes nya ombud. Det beslutades att medlaren skulle entledigas från sitt uppdrag. Det beslutades även att den vilandeförklarade vårdnads- boende- och umgängesutredningen skulle återupptas, att redovi- sas . I övrigt beslutades om visst helgumgänge mel- lan sönerna och K.H.P. För att säkerställa detta umgänge förenades um- gänget med vite. Beslutet överklagades till hovrätten, som inte meddelade prövningstill- stånd. 2 015 /1 6:JO1 A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . Ovan nämnda beslut kom att resultera i det verkställighetsärende som redovisats ovan. I verkställighetsärendet liksom i det ursprungliga huvud- målet framfördes upprepade gånger beskyllningar mot fadern att han i sam- band med umgänge med sönerna skulle ha utsatt dessa för misshandel. Det gjordes senare även gällande från V.H:s ombud att K.H.P. dömts för sådant brott. tillbakavisade samtliga sådana anklagelser och det gavs även besked om att inte någon av de gjorda polisanmälning- arna resulterat i åtal. I fokus har stått ett påstått misshandelstill- fälle i Klippan i samband med att K.H.P. utövade umgänge med sönerna. I detta sammanhang kan konstateras att åtal väckts mot V.H. för det att hon påståtts ha gjort sig skyldig till urkundsförfalskning avseende journalanteckningar som är att hänföra till den misshandel av sönerna som hon hävdat att K.H.P. gjort sig skyldig till. Huvudförhandling i detta mål är utsatt till . Jävsanmälan har gjorts mot undertecknad under målets handläggning. Jävet har prövats och . Vid båda tillfällena har anmälan om jäv avslagits. Tingsrättens beslut av överklagades av V.H. Hovrätten meddelade inte prövningstillstånd. Även i det ovan redovisade verkställighetsärendet har anmälan om jäv gjorts och avslagits. Hovrätten meddelade inte heller nu prövningstillstånd. gäller ett av tingsrätten meddelat beslut om umgänge mellan sönerna och K.H.P. under fyra tillfällen i när- varo av umgängesstöd; två och två respektive februari månad 2014. Resultatet av dessa umgängestillfällen ska redovisas till tingsrätten . Enligt föreliggande upp- gifter har inte något umgänge kommit till stånd under de av tingsrätten be- slutade umgängestillfällena. Det kan konstateras att K.H.P. inte längre företräds av något juridiskt ombud och att såväl V.H:s nuvarande ombud, liksom K.H.P. själv, i upprepade inlagor riktat beskyllningar mot varandra. Den återupptagna vårdnads-, boende- och umgängesutredningen är slut- förd. Efter det att redovisning inkommit beträffande umgänge med um- gängesstöd är målet nu klart att företas till avgörande. Sammanfattningsvis kan konstateras att målet har varit, och alltjämt är, av mycket komplicerad natur, att inlagorna från båda sidor varit omfattande samt att anstånd och flera överklaganden medfört att handläggningstiden beklagligtvis dragit ut . Till detta kommer att andra mål och ärenden på grund av arbetssituationen tyvärr måst prioriteras. Någon tidsplan har tidigare inte upprättats. I dispositiva tvistemål, i syn- nerhet s.k. substansmål, görs detta regelmässigt. I indispositiva tvistemål däremot har jag som regel inte gjort detta. Dessa mål lever ibland sitt eget liv och är oftast styrda av tingsrättens interimistiska beslut och föräldrarnas förmåga och vilja att uppnå samförståndslösningar som bäst gagnar barnen. Ett sådant förfarande kräver olika . I förevarande fall har parternas oförmåga till samsyn medfört att tingsrättens strävan att uppnå en sådan lösning gått om intet. Målet kommer att avgöras . Beträffande redovisning av handläggningsåtgärder och fattade beslut i må- let hänvisas till yttrande. I vårdnadsmål läggs regelmässigt stor vikt vid att finna samförståndslös- ningar i avsikt att tillse barnets behov av en nära kontakt med båda föräld- rarna. I vårdnadsmål som detta, där förhållandet mellan föräldrarna varit av mycket infekterad och komplicerad natur, finns det risk för att sökandet efter en samförståndslösning i barnets intresse tar tid. Enligt mitt förme- nande måste stora ansträngningar göras och ges ett tidsmässigt utrymme A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . 2 015 /1 6:JO1 med beaktande av vikten av att få föräldrarna att nå en överenskommelse som håller . Där kan det ibland uppstå en konflikt mellan kravet på att nå ett snabbt avgörande av målet och kravet på att barnets bästa ska vara avgörande för alla beslut i denna typ av mål. Forskning har visat att sam- förståndslösningar i de mest infekterade vårdnadsmålen vinner efterföljd i betydligt större omfattning än en dom. Till detta kommer att medlarens sjukdom medfört att medlingen drog ut . Ett entledigande av med- laren skulle sannolikt ha inneburit ytterligare tidsutdräkt och att viktig kun- skap och erfarenhet i målet hade gått förlorad. Vid bedömningen av målets handläggning bör även hänsyn tas till om parterna drivit processen med eller utan ombud. I detta mål har, under rela- tivt , processen drivits av part utan ombud, vilket ytterligare har komplicerat handläggningen. Sammanfattningsvis kan sägas att tingsrätten måhända hade kunnat gå snabbare fram genom en något kraftfullare handläggning. Jag har dock svårt att finna att det finns grund för av den handläggning som fö- rekommit. Parterna har i vart fall genom sitt eget agerande i hög grad bi- dragit till att handläggningen dragit ut . . kommenterade tingsrättens remissvar. Tingsrätten avgjorde målet genom dom , dvs. och efter det att modern hade ansökt om stämning. I domen fick modern ensam vårdnad om sönerna. Tingsrätten beslutade också att sö- nerna inte skulle ha något umgänge med fadern. Av domen framgår att sönerna inte hade träffat sin far . finns ett uttryckligt krav i regeringsformen på att en rättegång ska genomföras inom skälig tid (2 kap. 11 § andra stycket). gäller att rätten ska driva förberedelsen i ett tvistemål med inriktning på ett snabbt avgörande (42 kap. 6 § tredje stycket RB). Denna förpliktelse ska rätten fullgöra genom formell och materiell processledning. Rätten ska alltså dels styra upp processens yttre ramar, dels verka för att tvistefrågorna blir klar- lagda. Det är viktigt att rätten agerar med fasthet i båda nu nämnda avseenden och är aktiv under förberedelsen. Rätten ska också upprätta en tids- plan för målets handläggning, om det inte är obehövligt på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl (42 kap. 6 § fjärde stycket RB). En omsorgsfullt upprättad tidsplan medför en uppstramning och effektivisering av förberedelsen och ger såväl parterna som rätten en god överblick över pro- cessen och vilka åtgärder som återstår att vidta för att få målet till ett avgörande. Det skapar vidare förutsättningar för en snabbare handläggning (prop. 2004/05:131 s. 132 f.). Utöver kravet på ett snabbt avgörande ska rätten, om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omstän- digheter, verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samför- ståndslösning (42 kap. 17 § första stycket RB). Den sistnämnda paragrafen fick sin nuvarande lydelse genom en lagändring 2011 som innebar en skärpning av rättens skyldighet att verka för en förlikning (prop. 2010/11:128; SFS 2011:861). I mål om vårdnad, boende och umgänge är det barnets bästa som ska vara avgörande för alla beslut. Vid bedömningen av vad som är barnets bästa ska 2 015 /1 6:JO1 A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . särskilt barnets behov av en nära och god relation till båda sina föräldrar beak- tas (6 kap. 2 a § , FB). Lagstiftaren har ansett att en samför- ståndslösning mellan föräldrarna i frågor om vårdnad, boende och umgänge normalt är till barnets bästa. Det beror bl.a. på att det normalt är bra för barnet att den konflikt som finns mellan föräldrarna får en så hållbar lösning som möj- ligt. Om en samförståndslösning nås, är förutsättningarna för att den ska hålla betydligt större än i andra fall (prop. 2005/2006:99 s. 62 f.). gjordes därför bestämmelserna i 42 kap. 17 § första stycket RB även tillämpliga för samförståndslösningar i indispositiva tvistemål (prop. 2005/06:99; SFS 2006:459). En sådan samförståndslösning måste dock vara till barnets bästa för att den ska kunna godtas av rätten (prop. 2005/06:99 s. 104). Enligt 6 kap. 18 § FB kan föräldrar få hjälp att nå en samförståndslösning genom samarbetssamtal enligt socialtjänstlagen (2001:453). Rätten kan ge so- cialnämnden eller något annat organ i uppdrag att anordna sådana samarbets- samtal. Rätten kan också ge en medlare i uppdrag att försöka få föräldrarna att nå en samförståndslösning som är förenlig med barnets bästa (6 kap. 18 a § FB). Möjligheten att utse en medlare är framför allt tänkt att användas i vissa fall där samarbetssamtal redan har förekommit men föräldrarna inte lyckats nå en överenskommelse och det trots det bedöms finnas möjligheter att nå en sam- förståndslösning. Medlaren ska inom den tid som rätten bestämmer lämna en redogörelse för de åtgärder som har vidtagits. Tiden får inte sättas längre än , men rätten får förlänga tiden om det finns förutsättningar att nå en samförståndslösning (6 kap. 18 a § andra stycket FB). När bestämmelsen i 6 kap. 18 a § infördes angavs att när det gäller möjligheten att förlänga tiden för medlarens uppdrag bör domstolen kunna medge en kortare förlängning av tiden, t.ex. om en samförståndslösning bedöms vara nära förestående (prop. 2005/06:99 s. 64 och 91). I ett beslut anförde JO följande: En tvistemålsrättegång i en domstol leder normalt till att tingsrätten avgör må- let genom en dom. Innan tingsrätten kan döma i målet ska i regel en förbere- delse äga rum. Bestämmelserna om förberedelsen gäller för alla tvistemål, alltså både tvister om exempelvis penningfordringar och, som i det nu aktuella fallet, tvister mellan två föräldrar om deras gemensamma barn. Den fråga som aktualiseras genom tingsrättens yttrande till JO är om det just i tvister av det sistnämnda slaget kan finnas särskilda skäl att lägga ned tid på att nå en sam- förståndslösning även om det sker på bekostnad av önskemålet om att målet avgörs snabbt. Som tingsrätten varit inne på i sitt yttrande till JO kan det av hänsyn till barnen vara särskilt angeläget att åstadkomma en samförståndslös- ning. A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . 2 015 /1 6:JO1 I alla typer av tvistemål är rätten skyldig att driva förberedelsen med inrikt- ning på ett snabbt avgörande av målet. Den skyldigheten är enligt lagen undan- tagslös. Dessutom är det rättens skyldighet att verka för en samförståndslös- ning. Denna skyldighet är däremot förenad med undantag: rätten ska inte verka för en samförståndslösning om det är olämpligt med hänsyn till målets beskaf- fenhet och övriga omständigheter. Den grundläggande skyldigheten för rätten är alltså att driva förberedelsen med inriktning på att målet avgörs snabbt. Det är inom ramen för den skyldigheten som domstolen ska verka för en samför- ståndslösning (se mitt beslut i JO:s dnr 1814-2012). Det är domstolen och inte parterna som bestämmer hur förberedelsen av ett tvistemål ska skötas. Och just i mål om vårdnad och umgänge är domstolens ansvar särskilt påtagligt. I dessa mål är det inte bara parterna som berörs av hur förfarandet anordnas utan även, och ibland framför allt, deras barn, som ju inte har någon möjlighet att påverka valet mellan olika alternativ. För att man som domare ska ta på sig ansvaret att dra ut på processen för att söka nå en samför- ståndslösning måste man enligt min mening noga ha tänkt igenom om ett sådant förfarande är till nytta för barnen eller om det främst är föräldrarnas intressen som tillgodoses. Det ligger i sakens natur att det inte är bra för någon att vara inblandad i en rättegång som det är svårt att se något slut på. Framför allt för ett barn måste den otrygghet som följer av detta vara plågsam. I familjemål har rätten särskilda verktyg till sin hjälp för att underlätta sam- förståndslösningar. Det är mycket vanligt att rätten ger socialnämnden i upp- drag att anordna samarbetssamtal för detta ändamål. Och finns det också möjligheter för domstolen att utse en medlare som hjälper föräldrarna att komma överens. Både samarbetssamtalen och medlingen äger rum under målets förberedelseskede. Det innebär att tillämpningen av dessa institut be- gränsas av rättens skyldighet att driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. För att främja snabbheten under förberedelsen av tvistemål är rätten skyldig att upprätta en tidsplan för målets handläggning om det inte är obehövligt på grund av målets beskaffenhet eller av något annat skäl. har i sitt svar till JO skrivit att han i regel inte upprättar tidsplaner i indispositiva tviste- mål eftersom dessa mål lever sitt eget liv och oftast är styrda av tingsrättens interimistiska beslut och föräldrarnas förmåga och vilja att uppnå olika samför- ståndslösningar som bäst gagnar barnen. Men det är just för att förhindra att målen lever sitt eget liv som lagstiftaren har bestämt att rätten ska upprätta tids- planer. Det var alltså inte obehövligt att upprätta en tidsplan i det aktuella målet och enligt min uppfattning borde det har gjorts senast i anslutning till samman- trädet . Det är framför allt medlingen som har gjort att handläggningen har dragit ut . Av en notering i dagboken framgår att i början av 2 015 /1 6:JO1 A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . väckte frågan om medling med parternas ombud. satte sig inte detta men moderns ombud uppgav enligt anteckningen i dagboken att hon var tveksam till om det skulle ha någon effekt. utsåg en medlare i målet. sedan vid ett flertal tillfällen utan att parterna hade något att invända mot det. Medlingen kom till slut att pågå fram till , dvs. som medlaren entledigades beslutade tingsrätten att den tidigare vilandeförklarade vårdnads-, boende- och umgängesutredningen Det tog sedan ytterligare och tingsrätten avgjorde målet , dvs. nader efter det att ansökan om stämning gavs in till domstolen. När rätten överväger att anlita en medlare måste den beakta att den grund- läggande regeln för förberedelsearbetet i tvistemål är att inriktningen ska vara att målet avgörs snabbt. Det torde vara mot den bakgrunden som det i förarbe- tena till lagregeln om medlare sägs att en medlare framför allt bör utses i situ- ationer där samarbetssamtal har förekommit men föräldrarna trots detta inte lyckats nå en överenskommelse. I sådana fall har rätten ofta goda möjligheter att avgöra om det finns förutsättningar för medlaren att lyckas med sitt uppdrag inom en rimlig tid. Kravet på snabbhet har också föranlett att huvudregeln i lagen är att medlarens uppdrag ska slutföras . beslut att utse en medlare hade inte föregåtts av samarbetssamtal. Inte heller innehåller beslutet några anvis- ningar till medlaren om hur uppdraget skulle fullgöras. Jag finner inte tillräck- liga skäl att kritisera beslutet. Men eftersom målet då hade pågått vid tingsrät- ten fanns det starka skäl för tingsrätten att bevaka att med- uppdrag inte drog ut . I lagstiftningsförarbetena (prop. 2005/06:99 s. 64) sägs att det är naturligt att domstolen lämnar anvisningar till medlaren om hur uppdraget ska fullgöras och att medlaren bedriver medlingen på ett aktivt sätt och alltid med barnets bästa i fokus. Emellertid är det enligt propositionen inte möjligt att reglera i lag hur medlarens arbete ska bedrivas utan detta bör medlaren i samråd med domstolen få bedöma från fall till fall. ringde medlaren till tingsrätten och berättade att ärendet var komplicerat, att han ville ha hjälp av en läkare och att han ville ha Enligt min mening borde tingsrätten med anledning av telefon- samtalet ha tagit reda på hur medlaren hade planerat att fullgöra sitt uppdrag, vilka arbetsuppgifter som läkaren skulle utföra och vilken tid medlingsuppdra- get skulle ta. Besked i dessa frågor hade kunnat ge ett un- derlag för att ta ställning till begäran om anstånd och till om det fanns skäl att mot bakgrund av skyndsamhetskravet avbryta medlarens uppdrag. går av handlingarna begärde emellertid inte några närmare besked från medlaren utan gav anstånd med uppdragets utförande utan några Härefter begärde och fick medlaren anstånd med sitt uppdrag vid fem till- fällen och när medlingen hade pågått föreslog medlaren slut- ligen att tingsrätten skulle kalla parterna till ett sammanträde för muntlig för- Inte i någon av sina framställningar om anstånd redovisade medlaren en plan för när arbetet kunde beräknas vara slutfört och tingsrätten krävde inte A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . 2 015 /1 6:JO1 heller några sådana besked. Det framgår inte av någon av framställningarna om anstånd att det fanns klara indikationer på att en samförståndslösning låg inom nära räckhåll. Enligt min mening borde tingsrätten – även om parterna inte hade något att invända – inte ha förlängt medlarens uppdrag på det sätt som skedde. Av handlingarna framgår att tre av besluten om förlängning fattades av . Avsaknaden av en tidsplan samt den bristfälliga kontrollen över hur medlar- uppdraget utfördes har lett till att målets handläggning har tagit . , som varit ansvarig för målet, förtjänar därför kritik för sin handläggning av målet. Vad . i övrigt anfört föranleder inte någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. Jag får avslutningsvis upplysa om att JO inte är behörig att handlägga frågor om skadestånd. Kritik mot en rådman vid för att han i ett ärende om adoption inte lät de biologiska föräldrarna yttra sig och för att han inte upplyste om konsekvenserna av adoptionen (Dnr 6120-2013) Beslutet i korthet: En rådman kritiseras för att han vid handläggningen av ett ärende om adoption 1.inte låtit de biologiska föräldrarna yttra sig över adoptionsansökan 2.inte upplyst de berörda om att ett adoptionsbeslut skulle innebära att ad- optivbarnet inte längre – i rättsligt hänseende enligt – skulle anses vara barn till sin biologiska mor. I samband med av den 15–uppmärksammades handläggningen av ett adoptionsärende (Ä 4509-12). Av de granskade handlingarna framgick bl.a. följande: gavs en adoptionsansökan in till tings- rätt. Ansökan var undertecknad av ., född , och ., född . Enligt ansökan ville . adoptera . I ansökan angavs bl.a. att . hade haft ett långvarigt förhållande med mor, ., samt att . hade uppfostrat . sedan denne var 3–. Till ansökan bifogades personbevis med ändamålet ”hemortsbevis” för . och . Personbevis med ändamålet ”adoption” saknades för dem båda, och därmed saknades i ärendet uppgifter om föräldrar 2 015 /1 6:JO1 A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . och civilstånd samt uppgifter om civilstånd och eventuell make eller maka. meddelade tingsrätten, genom rådmannen , slutligt beslut i ärendet. Enligt beslutet gav tingsrätten . till- stånd att adoptera . Av beslutet framgick vidare att . därmed var att anse som adoptivbarn. Beslutet fattades utan att tingsrätten hade hämtat in yttranden från . och biologiska far. Det framgick inte heller att . och Fred- rik L. hade upplysts om konsekvenserna av den aktuella adoptionen (dvs. kon- sekvenserna av att adoptivbarnets biologiska förälder inte var gift med adop- tanten). Jag beslutade att i ett särskilt ärende utreda tingsrättens handläggning av ärendet Ä 4509-12. Handlingar i tingsrättens ärende tillfördes JO:s akt. Därefter uppmanades tingsrätten att lämna upplysningar om och yttra sig över handläggningen av och beslutet i ärendet. Av yttrandet skulle särskilt framgå hur handläggningen av ärendet överensstämmer med relevanta bestäm- melser i 4 kap. , FB, och bestämmelsen i 12 § lagen (1996:242) om domstolsärenden, den s.k. ärendelagen. Domstolen skulle vidare redovisa sin bedömning av det som kommit fram. Tingsrätten (lagmannen ) gav in ett yttrande till vilket synpunkter från rådmannen fogades. Jag meddelade beslut där jag biföll en ansökan om adoption. Jag ska inledningsvis ange att jag saknar minne av handlägg- ningen av ärendet i fråga och ej kunnat erinra mig något om detta då jag gått igenom handlingarna. Jag kan endast konstatera att det enligt mitt för- menande varit helt felaktigt av mig att meddela beslutet utan att ha berett den biologiske fadern samt modern tillfälle att yttra sig. Orsaken torde vara beroende av brist i kontroll och noggrannhet eftersom jag med all säkerhet trott att de beretts tillfälle att yttra sig men inte svarat. Det har jag inte kon- trollerat i akten varför det blivit fel. Tingsrätten kan konstatera att handläggningen av det aktuella ärendet samt beslutet inte överensstämmer med vare sig 4 kap. FB eller 12 § ärendelagen. Yttranden skulle ha inhämtats av . samt biologiske far, men framförallt skulle parterna upplysts om konsekvensen av adoptionen då . och . inte var gifta. Fel har således uppstått vid hand- läggningen samt vid beslutets meddelande. Som berörd befattningshavare uppgett har felet uppstått då man brustit i kontroll och noggrannhet. Syftet med en adoption är att skapa ett rättsligt förhållande mellan adoptanten (den som adopterar) och adoptivbarnet. För att en adoption ska komma till stånd krävs ett beslut av domstol efter ansökan av den som vill adoptera. A L L M Ä N N A D O M S T O L A R M . 2 015 /1 6:JO1 grundläggande materiella reglerna om adoption finns i 4 kap. FB. I 4 kap. 6 § första stycket FB anges vissa allmänna förutsättningar för adoption. Enligt be- stämmelsen ska rätten pröva om det är lämpligt att adoptionen äger rum. Tillstånd till adoption kan ges åt en person eller åt makar. Enligt 4 kap. 4 § FB får andra än makar inte adoptera gemensamt. Enligt svensk rätt är det såle- des inte tillåtet för sambor att adoptera gemensamt. Av 4 kap. 8 § FB framgår att ett adoptivbarn i rättsligt hänseende betraktas som adoptantens barn och inte som barn till sina biologiska föräldrar. Om en make har adopterat den andre makens barn eller adoptivbarn, ska barnet emel- lertid anses som makarnas gemensamma. Något motsvarande undantag för sambor finns inte.