frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Han bekla- gade sina formuleringar men framhöll att han redan offentligen hade bett om ursäkt för detta. Den fackliga representanten var mycket tydlig med att det inte var fråga om något universitetsärende och att inte hade någon rätt att reglera eller ha synpunkter på sina anställdas åsikter eller sätt att uttrycka sig. representanter syntes vara införstådda med detta, och finner det därför anmärkningsvärt att efter mötet i en artikel i uppgett att han skulle ha bett om ursäkt och ”lovat att inte göra om det”. har inte någon rätt att begära några löften från honom om vilka uttalanden han ska göra som privatperson. sätt att uttrycka sig i medier har gjort att kolleger, studenter och doktorander har kontaktat honom och varit oroliga för att han skulle bli avskedad och uttryckt oro över att universitetsanställda inte skulle ha full ytt- randefrihet i sociala medier. Hela ”affären” riskerar därmed att få olyckliga spridningseffekter och leda till självcensur bland universitetsanställda. Till yttrandet hade bifogat sju tidningsartiklar. I ett beslut anförde stf JO Ragnemalm följande: O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 I ärendet aktualiseras den grundlagsskyddade yttrandefrihet som varje medbor- gare är tillförsäkrad gentemot det allmänna. Rätten till yttrandefrihet följer av 2 kap. 1 § regeringsformen, 1 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna tillförsäkrad en frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor. Enligt 2 kap. 20 § regeringsformen får yttrandefriheten begränsas genom lag. Genom tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen ges yttran- defriheten ett särskilt skydd. Den s.k. meddelarfriheten innebär enligt 1 kap. 1 § tredje stycket tryckfrihetsförordningen att det står var och en fritt att, då annat inte särskilt anges i förordningen, meddela uppgifter och underrättelser i vilket ämne som helst för offentliggörande i tryckt skrift. En motsvarande be- stämmelse för möjligheten att lämna uppgift till bl.a. radio och TV återfinns i 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen. För de ovan redovisade lagregleringarna saknar det betydelse om en med- borgare är offentligt anställd. Det innebär att bestämmelserna ger offentligt an- ställda samma skydd som alla andra medborgare. En offentligt anställd har alltså rätt att fritt ge uttryck för sin uppfattning. JO har i tidigare ärenden slagit fast att yttrandefriheten även ger rätt för en offentligt anställd att fritt ge uttryck för sin uppfattning om den egna myndighetens verksamhet, så länge inte tyst- nadsplikten lägger hinder i vägen (se exempelvis JO 2005/06 s. 453). Det skydd för yttrandefriheten som regeringsformen och tryckfrihetsförord- ningen respektive yttrandefrihetsgrundlagen anger är ett skydd gentemot ”det allmänna”. Det allmänna omfattar t.ex. statliga myndigheter. Skyddet innebär att en myndighet inte får ingripa mot någon för att han eller hon har använt sig av sin grundlagsskyddade rätt att ge uttryck för sin uppfattning. En myndighet får inte heller försöka motarbeta att den anställde använder sig av sina rättig- heter eller, genom generella uttalanden eller kritik i enskilda fall, försöka på- verka arbetstagaren i fråga om det sätt på vilket denne utnyttjar sin yttrandefri- het. Detta gäller även i de fall en myndighet anser att arbetstagaren har lämnat felaktiga uppgifter. Myndigheten är i stället hänvisad till att på lämpligt sätt bemöta och rätta sådana uppgifter. Den som är anställd vid en myndighet har alltså rätt att, utan repressalier från myndighetens sida, offentligt framföra sina synpunkter såväl på myndig- hetens verksamhet som i andra frågor. Det finns anledning att framhålla att reglerna till skydd för yttrandefriheten inte fritar den anställde från skyldig- heten att lojalt rätta sig efter arbetsgivarens beslut och direktiv angående hur verksamheten ska bedrivas. Som framgår av det sagda innebär detta emellertid inte att den anställde är förhindrad att fritt uttrycka sina privata åsikter om ex- empelvis sådana beslut och direktiv. Vidare finns det inte något som hindrar att en myndighet bestämmer vad som ska vara myndighetens officiella ståndpunkt i olika frågor och utser en särskild person som får uttala sig på myndighetens 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Självfallet får inte heller detta påverka vare sig den utsedda personens eller någon annan anställds möjligheter att ge uttryck åt sina privata åsikter. Yttrandefriheten är en i ett demokratiskt samhälle grundläggande och central Den utgör en förutsättning för en fri debatt i allmänhet. en förutsättning för att det ska kunna föras diskussioner om lämpligheten och riktigheten av myndigheters handlande, och den ska även möjliggöra en granskning av hur offentliga tjänstemän och deras uppdragstagare sköter sina Av den anledningen är det alltid allvarligt om företrädare för en myndighet agerar på ett sätt som står i strid med den grundlagsskyddade rätten. Inledningsvis står det klart att gjorde de aktuella uttalandena som Vidare noterar jag att anmälan inte tar sikte på vad som förekom- mit i samband med det möte som skedde mellan företrädare för I stället är frågan om företrädare för universi- tetet i samband med de artiklar som förekom i uttalat sig på ett sätt som inte är förenligt med yttrandefrihet. I en artikel uttalade dekanus bl.a. att S:s inlägg var ”mycket olyckliga” och att de ”skadade” . uttalade han att inte får associeras med ”sådant här” och att det kommande mötet förhoppningsvis skulle leda fram till att och skulle ”vara överens om att det aldrig upprepas”. Jag har förståelse för att såväl som andra som läste artikeln kunde uppfatta dessa uttalanden som att företrädare för ansåg sig ha en rätt att ha åsikter om hur en medarbetare väljer att utnyttja sin yttrandefrihet. uppfattas som att företrädare ansåg sig ha en möjlighet att be- gränsa denna rättighet. – som fick företrädare för att framföra dessa åsikter – har inte varit riktade mot verksamhet. reaktion har enbart orsakats av att genom sitt agerande kränkt en namngiven person. Åtgärderna har alltså inte föranletts av att . skulle ha framfört kritik mot sin arbetsgivare. Eftersom åtgärderna inte syftat till att tysta kritik från en anställd, skulle det kunna tyckas att det finns skäl att se mindre allvarligt på det inträffade. Emellertid vill jag framhålla att företrä- dare för genom sina uttalanden i dagspressen inte bara riktat sig till , utan uttalandena har kommit en långt mycket större krets till del. Det har funnits en uppenbar risk för att universitetsanställda kan ha uppfattat uttalandena som att det råder en mer begränsad yttrandefrihet för dem än för medborgarna i övrigt. Det är givetvis allvarligt och riskerar att leda till att de anställda inte vågar ge uttryck för sina åsikter. Av den anledningen vill jag un- derstryka vikten av att företrädare för myndigheter inte uttalar sig på sätt som kan uppfattas som att myndigheten vill begränsa de anställdas yttrandefrihet. Jag finner inte anledning att göra något ytterligare uttalande i saken. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 Kritik mot Kommunstyrelsen i kommun för ett beslut om att inte handlägga framställningar om handlingsutlämnande från en viss person m.m. (Dnr 180-2014) Beslutet i korthet: Till kommun kom det under ett par års tid in ett mycket stort antal skrivelser och förfrågningar samt framställningar om handlingsutlämnande från en och samma person, L.P. Kommunen ansåg till slut att situationen var ohållbar eftersom hanteringen av det som kom in tog mycket tid i anspråk, påverkade kommunens möjlighet att arbeta effektivt och rättssäkert och upplevdes som ett arbetsmiljöproblem. fann kommunen det lämpligast att enbart besvara förfråg- ningar från L.P. muntligen, antingen via telefon eller vid inbokade möten. Vidare styrde kommunen om e-post från L.P. till chefen för kommunens kontaktcenter, för besvarande och handläggning. Mot bakgrund av den situ- ation som beskrivits finns det inte anledning att kritisera kommunens åtgär- der i denna del. Kommunen fattade ett principbeslut om att kommande framställningar om handlingsutlämnande från L.P. inte skulle tillmötesgås eller prövas. Beslutet, som betyder att tryckfrihetsförordningens och offent- lighets- och sekretesslagens förfaranderegler inte ska tillämpas på framställ- ningar från L.P., är uppenbart rättsstridigt och innebär att kommunen har satt sig över en tydlig reglering i lag och grundlag. Beslutet står därmed också i strid med regeringsformens krav på att en myndighet ska iaktta sak- lighet och opartiskhet och beakta allas likhet inför lagen. Kommunen har med stöd av principbeslutet, som kammarrätten bedömt inte kunde överklagas, underlåtit att pröva framställningar om handlingsut- lämnande från L.P., vilket bl.a. inneburit att hon har förvägrats formliga av- slagsbeslut och därmed inte har kunnat få sina framställningar prövade i domstol. Kommunstyrelsen kritiseras för det rättsstridiga beslutet och för att L.P:s framställningar om att få del av allmänna handlingar därefter inte har prö- vats. Beslutet innehåller också generella uttalanden om myndigheters service- skyldighet och om hanteringen av dels mycket omfattande, dels mycket fre- kventa framställningar om handlingsutlämnande. anmälde kommun för brister i serviceskyldigheten och hante- ringen av hennes framställningar om handlingsutlämnande. I sin anmälan, da- terad , angav hon följande. har hon varit fråntagen sina medborgerliga rättigheter som invånare i kommun. Kommunchefen har förbjudit anställda i kom- munen att besvara hennes frågor, och chefen för kontaktcentret har meddelat att man inte kommer att behandla framställningar från henne om att få del av 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T Detta innebär att samtliga skrivelser från henne ignoreras oavsett vad saken gäller. Kommunen är fullt medveten om att man bryter mot kommunallagen, förvaltningslagen och tryckfrihetsförordningen. Som skäl för sitt agerande har kommunen angett att man vill skona sina medarbetare från L.P. som upplevs som besvärlig och tidskrävande. Av de ytterligare handlingar som L.P. gav in och de muntliga uppgifter hon lämnade framkom bl.a. följande. fattade kommun ett beslut med följande inne- håll. Beslut om utlämnande av handlingar kommun avslår din begäran om att ta del av handlingar. Du har vid åtskilliga tillfällen via e-post och telefon varit i kontakt med kommun och begärt ut handlingar i stora mängder. Kommunen har försökt att tillmötesgå dina önskemål så långt det varit möjligt. Trots detta har du inte känt dig tillfredsställd med de svar och handlingar som du har fått av anställda på kommunen. Du har begärt att få ut diverse handlingar av flera förvalt- ningar och bolag i kommun. Men har du inte hämtat ut de handlingar som du har begärt ut. Du har dessutom uttalat att du inte är intresserad av de handlingar som du begär ut. Kommu- nen anser att du i stället för att utnyttja din medborgerliga rättighet enligt tryckfrihetsförordningen missbrukar offentlighetsprincipen. Vidare har flera av kommunens medarbetare upplevt en stressad och otrygg arbetsmiljö på grund av ditt provocerande beteende och de ankla- gelser som du har fört fram mot dem. Kommunen har strävat efter att åstadkomma olika lösningar för att tillgodose dina önskemål om att få ut handlingar, men dessa [fram- ställningar] har bara eskalerat i omfattning och tagit orimligt mycket tid och arbetsresurser från den verksamhet och service som andra kommunmed- borgare har rätt till. Enligt kommunens bedömning kan det inte vara lagstiftarens mening att offentlighetsprincipen, som är en demokratisk rättighet för att få insyn i den offentliga verksamheten, ska missbrukas för andra syften. Kommunen är medveten om att syftet bakom en begäran om utlämnande av handlingar inte ska tillmätas någon vikt. Kommunen menar dock att regelmässig mass- begäran om utlämnande av handlingar med ett provokativt syfte inte är för- enligt med den avsikt som präglar offentlighetsprincipen. Mot bakgrund av detta anser kommun att den inte längre kom- mer att tillmötesgå och pröva din begäran om utlämnande av handlingar. överklagade beslutet till Kammarrätten i , som avvisade överklagandet. I avvisningsbeslutet angavs bl.a. att kommun uppgett att det överklagade beslutet inte var kopplat till någon särskild begäran om handlingsutlämnande. Kammarrätten fann mot den bakgrunden att det inte rörde sig om ett överklagbart beslut i den mening som avses i 6 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen. O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 via e-post att få ta del av vissa närmare angivna handlingar på plats hos kommunen. I meddelandet angav hon att hon ville få ett beslut avseende sin begäran, dvs. antingen ett besked om tidpunkten då hon kunde få läsa handlingarna eller ett besked om att begäran avslogs. Ett eventuellt avslagsbeslut ville hon ha skriftligt för att ha möjlighet att överklaga det. påminde hon om sin begäran och bad att få veta när hon skulle få ta del av handlingarna. begärde hon via e-post också ut fem andra, särskilt angivna, handlingar. Hon angav att hon ville ha dessa handlingar hemskickade och att hon, om begäran inte kunde tillgodoses, ville ha en besvärshänvisning. fortfarande inte hade fått några besked från kommunen kontaktade hon , chef för kommunens kontakt- center, per telefon. uppgav att hennes framställningar inte skulle efterkommas, att hon inte var välkommen att ta del av de efterfrågade handlingarna på plats och att hon inte heller skulle få några skriftliga beslut. tillade att kommunen ansåg att man hade nått gränsen för sin serviceskyldighet gentemot henne. Kommunstyrelsen i kommun anmodades att yttra sig över vad L.P. an- fört i sin anmälan daterad och över handläggningen av hen- nes framställningar den 15 och . Kommunstyrelsen kom in med ett yttrande och en omfattande mängd hand- lingar (till största delen e-postkorrespondens mellan L.P. och olika företrädare för kommunen). Kommunstyrelsen anförde bl.a. följande. har under ställt olika frågor till eller begärt att få ut diverse handlingar av flera förvaltningar och bolag i kommun. I början av L.P:s kontakt med kommunen bemöttes hon som alla andra medborgare som ställde frågor och ville ha ut allmänna handlingar. Hennes frågor besvarades och de begärda allmänna handlingarna lämnades ut. Men kulminerade hennes kontakter med kommunen och upptog mer och mer tid och arbetsresurser från kommunens ordinarie verksamhet. Hon var otrevlig och uttryckte sig mycket kränkande mot politiker och tjänste- män […]. Ett flertal av kommunens medarbetare upplevde situationen mycket stressande och kände ett stort obehag på grund av hennes provoce- rande beteende och de anklagelser som hon framförde mot dem. Hon ho- tade medarbetarna med polis- och JO-anmälningar när hon inte var nöjd med de svar hon fick. och hade kommunen fått uppemot ett par tusen mejl från L.P. Situationen upplevdes som ohållbar. För att lösa den enorma arbetsbe- lastning som uppkom på olika håll i kommunen diskuterade ledningen frå- gan om kommunen skulle anställa en person som bara skulle arbeta gente- mot L.P. Efter överväganden gjorde dock kommunen den bedömningen att L.P:s e-post istället skulle styras till chefen för kommu- nens kontaktcenter, , för besvarande och handläggning. 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T var inte nöjd med detta och fortsatte med att skicka massmejl till olika förvaltningar och bolag. Dessutom skapade hon många nya e-postadresser, uppemot 47 stycken […], vilka hon har använt i kontakten med kom- munen. har även skrivit till kommunen med olika alias för att låtsas vara någon annan men det har varit samma frågor som ställts. ökade antalet skrivelser till kommunen. Hon be- gärde bland annat ut alla anställdas CV och anställningsbevis (207 perso- ner) på kommunledningskontoret samt alla handlingar som var diarieförda på kontoret (996 ärenden med tusentals tillhörande dokument) […]. beslutade kommunen att det inte längre fanns någon möjlighet för myndigheten att tillmötesgå och pröva L.P:s [framställningar] om utlämnande av allmänna handlingar. Detta beslut överklagades av L.P. till Kammarrätten i som i beslut avvisade överklagandet. fortsatt att kränka politiker och medarbe- tare genom olika skrivningar och telefonsamtal. in med en ny begäran […] om utläm- nande av allmänna handlingar. Kommunen har inte prövat dessa [framställ- ningar] med hänvisning till det principbeslut som är taget […]. kommun vill inledningsvis framföra att det alltid är vår strävan att bemöta våra uppdragsgivare, brukare, kunder och kommuninvånare på ett seriöst och professionellt sätt, alltid med beaktande av de krav som lag- stiftaren ställer på oss som myndighet genom bland annat tryckfrihetsför- ordningen, förvaltningslagen och andra författningar som reglerar vår verk- samhet. kommunvägledare är bland de bästa i när det gäller telefonsamtal till kommunen. Det visar undersökningen Servicemätning via telefon och e-post, som är en del av den större undersökningen Kommunens Kvalitet i Korthet, som jämför kommunernas kvalitet. får bäst betyg av alla när det gäller helhetsintrycket, som omfattar bland annat svarstider, hälsningsfraser, expedieringstid i växeln, bemötande och till- gänglighet […]. har varit i kontakt med kommunen . I början bemöttes hon med samma respekt och engagemang som alla andra kommuninvånare och brukare som kommer i kontakt med myndigheten. Kommunen upp- levde däremot att hon egentligen inte var intresserad av de svar hon fick eftersom hon aldrig blev nöjd med svaren. Trots detta besvarades hennes frågor och de handlingar som hon begärde ut kopierades och översändes till henne i enlighet med offentlighetsprincipen. Men hennes frågor ökade bara i omfattning. Hon skickade samma fråga till flera personer inom organisa- tionen och ställde svaren mot varandra och därefter ställde hon nya frågor. Hon var aldrig tillfreds med den service och de svar hon fick. Hennes frågor saknade substans och relevans och skrivelserna innehöll ofta hot om anmäl- ningar av olika slag, kränkande termer, förtal och felaktiga påståenden […]. Kommunens bedömning var till en början att försöka resonera med L.P. om hur vi bäst kunde svara på hennes frågor och komma på konstruktiva lös- ningar för att tillgodose hennes omfattande krav. Hon erbjöds av olika för- valtningar och bolag att komma på inbokade möten eller att få svar på sina frågor via telefon. Kommunens ambition var att lösa situationen så smidigt O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T 2 015 /1 6:JO1 Men hon har i flera mejl och telefonsamtal uttryckligen avvi- sat kommunens försök till möten och uttalat att hon inte var intresserad […]. Och sedan har hon fortsatt att skicka hundratals mejl till kommunens alla organ. Som det tidigare nämnts funderade kommunen på att anställa en person på heltid för att arbeta gentemot L.P. men mot bak- grund av det som har framkommit om hennes beteenden och ageranden gjorde kommunen den bedömningen att en sådan lösning inte skulle vara tillfredsställande för varken L.P. har i sin anmälan anfört att kommunen har blockerat hennes e-post. Detta påstående saknar grund eftersom kommunen enbart beslutat att styra om hennes e-post till en viss funktion i organisationen för att avlasta övrig verksamhet och för att få en uppfattning om hur många frågor som kommer in till myndigheten. Bestämmelserna i förvaltningslagen om myndigheter- nas serviceskyldighet innebär inte att den enskilde kan påkalla svar från en viss tjänsteman vid myndigheten utan det ankommer på myndigheten att själv avgöra vilken befattningshavare som ska besvara en förfrågan och även i vilken omfattning och form svaret ska ges. Kommunen anser sig ha fog för åtgärden därför att hennes frågor har mist sina rimliga proportioner. Vidare är kommunen inte skyldig att svara på frågor eller expediera hand- lingar via e-post även om den enskilde har begärt detta. Som det framgår ovan och av de bifogade pärmarna samt bilagorna så har kommunen strävat efter att tillmötesgå L.P:s frågor och krav vad gäller begäran om allmänna handlingar fram till att kommunen fann situationen ohållbar. Enligt kommunens uppfattning har hjälp lämnats i den utsträckning som är lämplig med hänsyn till den sortens frågor som L.P. har ställt och mot bakgrund av hennes behov av hjälp. Till övervägande del är hennes frågor och krav på service utan direkt anknytning till pågående eller kommande ärende. [– – –] Angående myndighetens serviceskyldighet anser kommunen att L.P:s frå- gor och beteende, kanske inte till en början men efter hand, har fått en rikt- ning som snarare handlar om missbruk av rättighet. Hennes krav på kom- munen står inte i relation till vad serviceskyldigheten kräver. En sammanvägd bedömning av omfattningen av serviceskyldigheten i det aktuella ärendet bör enligt kommunens mening leda till ett konstate- rande att det rimligen inte kan krävas att kommunen ska tillmötesgå L.P:s omfattande krav. Kommunen anser att det är av största intresse att få ett klarläggande av JO hur situationen bör bedömas eftersom omfattningen av serviceskyldigheten ytterst är en avvägningsfråga och sådana situationer [inte är] ovanliga runtom i landet. Offentlighetsprincipen innebär att alla, såväl svenska som utländska med- borgare, har rätt att ta del av handlingar hos myndigheter och förvaltningar. Denna princip kan dock innebära vissa praktiska olägenheter för myndig- heter. Det är inte längre bara genom brev människor kan vända sig till myn- digheter. Den tekniska utvecklingen och tillgång till internet, e-post och telefon har gjort att personer som L.P. har fått andra arbetsverktyg för att uppta myndigheters tid genom sina krav. Att tillgodose dessa krav på att få ta del av handlingar tar enorma resurser i anspråk. Man kan fråga sig om det är rimligt att en myndighet ska tillgodose en begäran om utlämnande av allmänna handlingar som uppenbart inte syftar till att utöva tillsyn i myn- digheternas verksamhet. Är det verkligen rimligt att L.P. ska utnyttja prin- cipen bara för att trakassera myndigheter? [Offentlighetsprincipen] utgår från människans rätt och vilja samt intresse av att få reda på angelägenheter 2 015 /1 6:JO1 O F F E N T L I G H E T O C H S E K R E T E S S S A M T Y T T R A N D E - O C H T R Y C K F R I H E T som antingen berör denne eller någon i dennes närhet. Syftet utgör ett slags skydd kan man säga, att den enskilde inte ska kunna bli överkörd av den offentliga verksamheten. Detta syfte har helt tappat sitt fäste i vårt fall. Det handlar inte längre om att L.P. är intresserad av en viss information eller att hon behöver få reda på något särskilt utan hon söker enbart kontakt med kommunen för att hon enligt lag har rätt att göra det. Det är kommunens uppfattning att hon leker med sin medborgerliga rättighet. Även om lagen när den skrevs inte fäste någon vikt vid syftet bakom en begäran kan det inte heller rimligen innebära att ”allt beteende är tillåtet” bara personen i fråga hänvisar till sin rättighet enligt offentlighetsprincipen. Det kan inte ha varit lagstiftarens avsikt att enskilda ska kunna gömma sig bakom offentlighetsprincipen. L.P:s [framställningar] och förfrågningar tar mycket tid i anspråk och kostar kommunen stora summor.