frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Jag har vidare pekat på att det verkar finnas flera allmänna tveksamheter kring hur polisen och Krimi- nalvården går till väga när ett beslag har hävts och föremålet i fråga ska lämnas 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D ut till någon som är intagen i häkte. Jag ser ingen anledning att kritisera polisen eller Kriminalvården för hur myndigheterna arbetar i dessa situationer. Jag ser det inte heller som min uppgift att inom ramen för detta beslut ta ställ- ning till hur dessa frågor ska lösas. Jag förutsätter i stället att polisen och Kri- minalvården gemensamt ser över hur man bör gå till väga för att åstadkomma rutiner som är väl fungerande och smidiga och som garanterar att den enskildes intressen tas till vara. Jag har i ärendet samrått med justitieombudsmannen , som har tillsyn över polisen. Kritik mot Kriminalvården, anstalten Hinseberg, för dels handläggningen av ett ärende om placering i avskildhet, dels att en intagens verkställighetsplan inte följts upp inom den föreskrivna tiden (Dnr 6766-2013) Beslutet i korthet: I ett beslut att placera en intagen i avskildhet hänvisade anstalten – enligt anmälaren – till handlingar som den intagna fick känne- dom om och kunde yttra sig över först efter att beslutet fattats. Enligt Kri- minalvården är de handlingar som åsyftas ett brev som den intagna själv skrivit. Kriminalvården har vidare anfört att uppgifterna i brevet inte var avgörande för utgången i ärendet. I JO:s beslut uttalas att uppgifterna knap- past kan ha saknat betydelse, eftersom anstalten redogjorde för dem i beslu- tet. Det förhållandet att uppgifterna kom från den intagnas brev ska enligt JO:s mening inte tillmätas någon betydelse. Anstalten får kritik för att den intagna inte underrättades om att uppgifterna i brevet tillförts ärendet eller fick tillfälle att yttra sig över dem innan ett beslut fattades i ärendet. I beslu- tet kritiseras anstalten också för att den intagnas verkställighetsplan inte följts upp inom den föreskrivna tiden. I flera anmälningar som kom in till JO den 4–klagade . på anstalten Hinseberg i flera avseenden. Hon anförde i huvudsak följande. Hon flyttades till anstalten Hinseberg . Trots att det hade gått sedan hon flyttades hade anstalten inte följt upp hennes verkställighetsplan. Den 15 och fattade anstalten beslut om kontinuerlig omprövning av placering av henne i avskildhet. I dessa beslut hänvisade anstalten till handlingar som hon inte fått kännedom om eller kunnat yttra sig över förrän . På den avdelning som hon var placerad på före avskildhetsplaceringen fanns en intagen som uppvisat ett hot- fullt beteende mot henne. påtalade de tidigare konflikterna mellan K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 dem placerades N.P. Avskildhetsplaceringen pågick i en månad utan att anstalten omplacerade N.P. till en annan avdelning eller anstalt. framförde även klagomål om förhållandena för intagna som placerats på en avdelning med särskilda resurser för att kunna differentiera intagna med psykiatrisk problematik eller aggressionsproblematik. Hon uttryckte även sitt missnöje med att hon själv placerats på denna avdelning. Utdrag ur kriminalvårdens klientadministrativa system (), Kriminal- vårdsregistret (KVR), vissa beslut om placering i avskildhet och dokumenta- tion av misstänkt misskötsamhet hämtades in och granskades. Därefter uppmanades Kriminalvården att yttra sig över det som N.P. anfört i sina anmälningar till JO om 1) att anstalten den 15 och fattat beslut om kontinuerlig omprövning av avskildhet utan att underrätta N.P. om uppgifter som tillförts ärendet, 2) att N.P. varit placerad i avskildhet i en månad utan att anstalten omplacerat henne till en annan avdel- ning eller anstalt, och 3) att N.P:s verkställighetsplan inte följts upp inom en månad från det att hon kom anstalten Hinseberg. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, , genom tf. regionchefen , följande: Uppgifter har inhämtats från anstalten Hinseberg samt från det klientadmi- nistrativa systemet () och kriminalvårdsregistret (KVR). Av utred- ningen har sammanfattningsvis följande framkommit. Angående kommunicering av uppgifter inför omprövning av beslut om avskildhet Anstalten Hinseberg beslutade att N.P. skulle vara placerad i avskildhet enligt 6 kap. 7 § 1 st. 2 p fängelselagen (2010:610), FäL. Som skäl för beslutet angavs att det fanns en risk för annans säkerhet till liv och hälsa och att detta grundade sig i en överhängande risk för all- varlig misskötsamhet i form av hot och våld samt att möjlighet till inre dif- ferentiering saknades. Beslutet omprövades av utan ändring . Förhör med anledning av de uppgifter som hade föran- lett beslutet om placering i avskildhet skedde . Beslut om att tilldela N.P. en varning fattades . framkom uppgifter vid granskning av ett brev från N.P. som föranledde anstalten att initiera ytterligare ett ärende om missköt- samhet. underrättades i samband med granskningen av den aktuella försändelsen om att granskning hade skett. fattade anstalten ett kontinuerligt omprövningsbeslut med innebörden att N.P. skulle vara fortsatt placerad i avskildhet. I beslutet framgår att anstalten bedömde samma omständigheter föreligga som vid grundbeslutet, samt att anstalten sedan föregående beslut om avskildhet hade tagit del av hand- lingar där N.P. i skrift uttryckt vissa nya omständigheter, och att grund för fortsatt avskildhet fanns. De handlingar som åsyftas är det brev från N.P. till annan person som anstalten granskade . Det är således fråga om uppgifter som kommer från N.P. Förhör med anled- ning av de tillkomna uppgifterna skedde först . Be- slut om att tilldela N.P. en varning fattades . 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D I det kontinuerliga omprövningsbeslutet gällande placeringen i avskild- het som fattades kvarstod felaktigt skrivningen att anstalten sedan föregående beslut om avskildhet tagit del av ny information som lades till grund för omprövningsbeslutet. Någon ny information i ären- det tillkom inte mellan omprövningsbeslutet den 15 och . Angående att N.P. inte omplacerats till annan avdelning eller anstalt N.P:s verkställighet omfattas av beslut om särskilda villkor enligt 1 kap. 7 § FäL. Av beslutet framgår bland annat att N.P. ska vara placerad i sluten anstalt/anstaltsavdelning i lägst säkerhetsnivå D. Enligt den nya säkerhets- klassificering av anstalter som gäller kan N.P. vara placerad i någon av anstalterna Hinseberg eller i säkerhetsklass 2. omplacerades till anstalten Hinseberg från anstalten , av säkerhetsskäl och för att möjliggöra för N.P. att verkställa i gemensamhet. Av beslutet om omplacering framgår att det ej ansågs vara möjligt att låta N.P. kvarstanna vid anstalten då risken för ytterligare misskötsamhet både från N.P:s sida samt misskötsamhet riktad mot N.P. var för omplaceringen placerad i avskildhet i anstalten . Anstalten Hinseberg bedömde vid N.P:s ankomst, mot bakgrund av ut- fallet av N.P:s verkställighet och riskbedömningen i övrigt, att N.P. tillhör en kategori intagna som ska vara placerad i en avdelning i anstalten som har särskilda resurser för att kunna hantera intagna med psykiatrisk proble- matik eller aggressionsproblematik. På grund av detta bedömdes det inte möjligt att omdifferentiera N.P. till annan avdelning inom anstalten, då det skulle innebära fara för andra intagnas säkerhet. hade om- placerats från anstalten och det hade bedömts att anstalten Hinseberg bäst kunde möjliggöra en placering i gemensamhet bedömdes det inte heller möjligt att initiera en ny omplacering till anstalten . Placeringen i av- skildhet fortgick till , då det inte längre bedömdes före- ligga fara för annans säkerhet till liv eller hälsa. Angående uppföljning av verkställighetsplaneringen Anstalten Hinseberg har goda rutiner för uppföljning av intagnas verkstäl- lighetsplaner med utpekade funktioner som ansvariga för att kontaktperso- ner utses för intagna som kommer till anstalten och att uppföljning sker . Som angetts ovan omplacerades N.P. till anstalten Hinseberg . Hennes verkställighetsplanering följdes upp först . Av daganteckningar framgår att N.P. inte medverkade till att samtala med sin kontaktman angående sin verkställighetsplan, trots upprepade försök från kontaktmannens sida. Detta i kombination med de omständigheter som ledde till att N.P. placerades i avskildhet medförde att hanteringen av verkställighetsplanen försenades. Enligt 16 § förvaltningslagen (1986:223), FL, har en sökande, klagande el- ler annan part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400). Enligt 17 § FL får ett ärende inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom själv och han har fått tillfälle att yttra sig över den, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon en- skild. Myndigheten får dock avgöra ärendet utan att så har skett K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 1.om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse el- ler om åtgärderna av någon annan anledning är uppenbart obehövliga, 2.om ärendet rör tjänstetillsättning, antagning för frivillig utbildning, be- tygssättning, tilldelning av forskningsbidrag eller något jämförbart och det inte är fråga om prövning i högre instans efter överklagande, 3.om det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genom- föra beslutet i ärendet, eller 4.om avgörandet inte kan uppskjutas. Myndigheten bestämmer om underrättelsen skall ske muntligt, genom van- ligt brev, genom delgivning eller på något annat sätt. Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Enligt 1 kap. 5 § fängelselagen (2010:610), FäL, ska det för varje intagen upprättas en individuellt utformad verkställighetsplan. Enligt 6 kap. 7 § FäL får en intagen hållas avskild från andra intagna om det är nödvändigt 1.med hänsyn till rikets säkerhet, 2.med hänsyn till att det finns en risk för den intagnes eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa eller för allvarlig skadegörelse på egendom som tillhör eller har upplåtits till Kriminalvården, 3.med hänsyn till att det finns en risk för att den intagne rymmer eller fritas och det kan antas att han eller hon är särskilt benägen att fortsätta allvarlig brottslig verksamhet, 4.för att hindra att den intagne påverkar någon annan intagen att allvarligt störa ordningen i anstalten, 5.för att hindra att den intagne medverkar till att någon annan intagen får tillgång till alkohol, narkotika, något annat berusningsmedel, något så- dant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, eller 6.för att hindra att den intagne allvarligt ofredar någon annan intagen. Ett beslut om avskildhet enligt första stycket ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Enligt 1 kap. 31 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:1) om fängelse ska verkställighetsplanen följas upp när det finns an- ledning till det, dock minst från upprättande, uppföljning eller ändring. Uppföljning ska även ske inför omplacering, efter omplacering samt inför frigivning. har anfört att anstalten Hinseberg har fattat två beslut om kontinuerlig omprövning av avskildhet utan att underrätta henne om upp- gifter som har tillförts ärendet. Det har framkommit att det av misstag har angivits i det senare av de aktuella besluten, från , att nya uppgifter tillförts ärendet, trots att så inte skett. Det var alltså endast inför omprövningsbeslutet som nya uppgifter hade tillkommit. Dessa uppgifter härrör från ett brev som N.P. själv har skrivit till annan person, och som anstalten tagit del av vid brevgranskning. Upp- gifterna har således kommit från N.P. själv och hon har underrättats om att brevet har granskats av anstalten. Uppgifterna har dock tillförts ärendet av annan än henne själv, och som huvudregel borde hon därför enligt 17 § FL ha underrättats om uppgifterna och beretts tillfälle att yttra sig över dem innan beslutet fattades. Beslut om placering i avskildhet ska omprövas så ofta det finns anledning till det, dock minst . Denna tidsgräns medför att det kan förekomma att kommunicering inte hinner ske innan 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D omprövningsbeslut ska fattas, då avgörandet inte kan uppskjutas. I nu ak- tuellt ärende var N.P. placerad i avskildhet genom grundbeslut den 5 no- vember 2013. Vid omprövningsbeslutet kvarstod de omständigheter som hade föranlett grundbeslutet. Även utan de tillförda uppgifterna bedömdes det därför finnas grund för fortsatt placering i av- skildhet. De tillförda uppgifterna har alltså inte varit avgörande för ut- gången i ärendet. Den brist som skulle kunna anses föreligga gällande kom- municeringsplikten har därmed saknat faktisk betydelse. har framfört klagomål om att anstalten Hinseberg inte har ompla- cerat henne till annan anstalt eller anstaltsavdelning. Mot bakgrund av vad som har framkommit har en omplacering på grund av N.P:s historik inte bedömts vara möjlig, och grund för placering i avskildhet har därför före- legat. Anstalten Hinseberg beslutade att N.P. inte längre skulle vara avskild genast när grunden för avskildhetsplacering inte längre förelåg. Det har inte framkommit något som ger anledning till annan bedömning än den anstal- ten har gjort. Uppföljning av N.P:s verkställighetsplan har inte skett efter det att hon omplacerades till anstalten Hinseberg. Anstalten har goda rutiner för uppföljning av intagnas verkställighetsplaner och det inträffade framstår som ett enskilt misstag. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande: Kriminalvården har i sitt yttrande redogjort för några av de bestämmelser som har betydelse i ärendet. För egen del finner jag skäl att redogöra för de bestäm- melser som gäller för handläggning av ärendet om s.k. misstänkt misskötsam- het (varning). Enligt 12 kap. 3 § fängelselagen (2010:610) ska frågor om var- ning avgöras skyndsamt. Innan ett beslut om varning meddelas ska förhör hål- las med den intagne (12 kap. 4 § fängelselagen). Handläggningen av avskildhetsplaceringen av N.P. Av utredningen framgår att anstalten efter beslutet att placera N.P. i avskildhet genom brevgranskning tagit del av ett brev som N.P. skrivit till en annan person. I anstaltens beslut om kontinuerlig omprövning anges att anstalten tagit del av handlingar. I beslutet finns vidare en redogörelse för innehållet i handlingarna. Enligt är det N.P:s ovan nämnda brev som åsyftas i beslutet. Av utredningen framgår vidare att N.P. inte konfronterats med innehållet i brevet förrän den 26 novem- ber 2013. Som Kriminalvården anfört har uppgifterna i brevet tillförts avskild- hetsärendet av annan än N.P. själv och som huvudregel borde hon därför enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) ha underrättats om uppgifterna och getts till- fälle att yttra sig över dem innan beslutet fattades (s.k. kommunicering). Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att uppgifterna i brevet inte varit avgörande för utgången i ärendet och att den bristande kommuniceringen sak- nat faktisk betydelse. Uppgifterna kan dock knappast ha saknat betydelse, ef- tersom anstalten redogjorde för dem i beslutet. Under rubriken beslutet hänvisas också till vad N.P. själv har uttryckt, vilket rimligen åtminstone till K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 viss del måste avse vad hon gett uttryck för i det aktuella brevet. Värt att notera är också att uppgifterna i brevet ansågs så allvarliga att de ledde till att anstalten upprättade en rapport om misstänkt misskötsamhet och sedermera tilldelade N.P. Det är viktigt för allmänhetens förtroende för myndigheterna att det inte in- smyger sig en misstanke om att deras beslut grundas på uppgifter som den en- skilde inte känner till eller fått möjlighet att bemöta. Det förhållandet att upp- gifterna kom från N.P:s eget brev ska enligt min mening inte tillmätas någon betydelse. Kriminalvården har i sitt yttrande anfört att den tidsgräns som gäller för omprövning av placering i avskildhet medför att kommunicering inte alltid hinner ske innan ett omprövningsbeslut ska fattas. Så kan dock inte ha varit fallet i det aktuella ärendet. Det kan konstateras att det gick från det att anstalten fick kännedom om uppgifterna i brevet och att beslutet om konti- nuerlig omprövning fattades. måste det rimligen ha funnits tillfälle att underrätta N.P. om att uppgifterna i brevet tillförts ärendet och att ge henne tillfälle att yttra sig över dem. Sammanfattningsvis är jag kri- tisk till att anstalten inte underrättade N.P. om att uppgifterna i brevet tillförts ärendet och gav henne tillfälle att yttra sig över dem innan ett beslut fattades i ärendet. Av utredningen framgår vidare att det i omprövningsbeslutet den 25 novem- ber 2013 felaktigt angavs att det sedan det föregående beslutet tillkommit nya uppgifter, trots att så inte var fallet. Detta synes bero på att en formulering från det tidigare beslutet av misstag förts över till beslutet . Det är viktigt att innehållet i ett avskildhetsbeslut är korrekt och ger en riktig bild av vilka omständigheter som ligger till grund för anstaltens bedömning. Anstalten kan därför inte undgå kritik för den felaktiga uppgiften. Handläggning av ett ärende om misstänkt misskötsamhet Av utredningen framgår att granskningen av det i ärendet aktuella brevet skedde . Vidare framgår att N.P. förhördes om uppgif- terna i brevet . förhördes således om uppgifterna i brevet först efter det att Kriminalvården fick kännedom om uppgif- terna. Mot bakgrund av det skyndsamhetskrav som gäller vid avgörande av frå- gor om varning framstår handläggningstiden onekligen som lång. Eftersom Kriminalvården inte har fått möjlighet att kommentera orsaken till dröjsmålet, avstår jag dock från att uttala mig i denna del. Frågan om omplacering till annan avdelning eller anstalt Av det som framkommit genom utredningen finns det ingen anledning för mig att rikta någon kritik mot anstalten eller att göra några andra uttalanden i denna del. Av utredningen framgår att en uppföljning av N.P:s verkställighetsplan gjordes först efter det att hon omplacerades till anstalten Hinseberg. Krimi- nalvården har bekräftat att en uppföljning inte gjorts inom den föreskrivna tiden 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D och anfört att anstalten har goda rutiner för att uppfölja upp intagnas verkstäl- lighetsplaner. Trots att det inträffade framstår som ett enskilt misstag kan an- stalten inte undgå kritik för den sena uppföljningen av N.P:s verkställighets- plan. Kritik mot Kriminalvården, anstalten Hinseberg och , för att vissa uppgifter om en enskilds personliga förhållanden redovisats i beslut om särskild permission och placering i avskildhet (Dnr 392-2014) Beslutet i korthet: I flera beslut om placering i avskildhet och särskild per- mission har anstalten Hinseberg och redovisat uppgifter från en rättspsykiatrisk utredning. Utlåtandet över den rättspsykiatriska undersök- ningen omfattas av den s.k. kriminalvårdssekretessen i 35 kap. 15 § offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. JO uttalar i beslutet att ef- tersom Kriminalvårdens beslut i allmänhet är offentliga, är det viktigt att beslutsfattare noga överväger vilka uppgifter om den enskilde som behöver redovisas i ett beslut. Det måste göras en avvägning mellan kravet på moti- vering enligt 20 § förvaltningslagen (1986:223) och den enskildes intresse av att uppgifter av känslig natur inte röjs. Kriminalvården får kritik för att uppgifter från den rättspsykiatriska utredningen redovisades i besluten. En- ligt JO:s uppfattning hade Kriminalvården kunnat avstå från att redovisa vissa uppgifter som hämtats från den rättspsykiatriska utredningen i de ak- tuella besluten, utan att sätta kravet på motivering av beslut åt sidan. I en anmälan som kom in till JO klagade . på utform- ningen av vissa beslut som anstalten fattat. anförde i huvudsak följande: I vissa beslut om placering i avskildhet och särskild permission har anstalten Hinseberg och redovisat uppgifter från en rättspsykiatrisk utred- ning. Hon har inte samtyckt till att Kriminalvården ”utlämnar” dessa uppgifter. Eftersom offentlighetsprincipen gäller för Kriminalvårdens beslut innebär myndighetens agerande att allmänheten har fått möjlighet att ta del av den rätts- psykiatriska utredningen. K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 De aktuella besluten begärdes in och granskades. Därefter begärde JO att Kriminalvården skulle yttra sig över det som N.P. framfört i sin anmälan. I remissen angav JO att det skulle framgå av Kriminal- vårdens yttrande om uppgifterna från den rättspsykiatriska utredningen omfat- tas av sekretess och om det fanns ett behov av att redovisa dem i de aktuella besluten. I remissvaret anförde Kriminalvårdens huvudkontor, genom enhetschefen , följande. har i en anmälan till JO framfört klagomål mot Kriminalvården avse- ende hur myndigheten har utformat vissa beslut, med anledning av att upp- gifter som framkommit vid en rättspsykiatrisk undersökning har tagits med i dem. Kriminalvården har anmodats att yttra sig över vad som framförts i N.P:s anmälan samt huruvida vissa uppgifter omfattas av sekretess och om det fanns behov av att redovisa dem i de aktuella besluten. menar att Kriminalvården brutit mot vad som benämns 16 § pati- entsäkerhetslagen (1982:763). Enligt uppfattning avses emellertid troligen 6 kap. 16 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från . Information har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadministrativa system (). Genom utredningen har sammanfattningsvis följande kommit fram. verkställer ett livstidsstraff . ankom hon första gången till anstalten Hinseberg och placerades i riksmottagningen för utredning inför beslut om särskilda villkor. Inför ut- redningen rekvirerade anstalten bland annat utlåtandet över den rättspsyki- atriska utredning som genomförts från . Av beslut om avskildhet fattat av anstalten Hinseberg , liksom av fyra omprövningsbeslut fattade av anstalten den 15 novem- ber 2013, , och den 13 decem- ber 2013, framgår bl.a. följande. ”Av riksmottagningens utredning framgår att risken för återfall i kriminalitet i den rättspsykiatriska utredningen be- dömdes som hög då N.P. uppvisade en mycket starkt återhållen aggressivi- tet som tillsammans med bristande impulskontroll och hennes avsaknad av insikt i problematiken bedömdes öka risken.” Dessa uppgifter framgår även av omprövning av avskildheten genom beslut fattat den 13 no- vember 2013 samt av två beslut om särskild permission, fattade av anstalten Hinseberg respektive . Av 20 § förvaltningslagen (1986:223), FL, framgår att ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt ut- gången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis 1.om beslutet inte går någon part emot eller om det av någon annan an- ledning är uppenbart obehövligt att upplysa om skälen, 2.om beslutet rör tjänstetillsättning, antagning för frivillig utbildning, be- tygssättning, tilldelning av forskningsbidrag eller något jämförbart, 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D 3.om det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, skyddet för en- skildas personliga eller ekonomiska förhållanden eller något jämförbart förhållande, 4.om ärendet är så brådskande att det inte finns tid att utforma skälen, eller 5.om ärendet gäller meddelande av föreskrifter som avses i 8 kap. reger- ingsformen och det inte är fråga om prövning i högre instans efter över- klagande. Har skälen utelämnats, bör myndigheten på begäran av den som är part om möjligt upplysa honom om dem i efterhand.