frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Kropps- visitationerna genomfördes i ett slussområde, som de intagna passerar in- nan de släpps till bostadsavdelningarna. Området är inte kameraövervakat. Några otillåtna föremål påträffades inte vid visitationerna. Incidenten har inte föranlett någon disciplinär påföljd för någon intagen. analys av preparatet som upphittades visade att det rörde sig om en läkemedelssubstans (buspiron) som inte är narkotika- klassad. Med anledning av kriminalvårdsinspektör sätt att hantera den misstänkta narkotikan, dvs. genom att ersätta den med bakpulver, har kriminalvårdschefen för verksamhetsområdet hållit ett samtal med , eftersom detta tillvägagångssätt inte överensstämmer med Kriminalvårdens normala rutiner. Då kriminalvårdsinspektören numer är väl införstådd i olämpligheten med sitt agerande har region inte bedömt det nödvändigt att vidta någon ytterligare åtgärd med anledning av det in- träffade. Av 1 kap. 6 § fängelselagen (2010:610) (FäL) följer att verkställigheten inte får innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingri- pande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Enligt 8 kap. 4 § FäL får en intagen kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål om det finns anledning att anta att ett sådant föremål kommer att anträffas på honom eller henne, han eller hon återkommer efter en vistelse utanför anstalt, han eller hon har haft ett besök K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 utan sådan kontroll som avses i 7 kap. 2 §, eller det sker i en stickprovskon- troll eller i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom anstalten och den intagne har eller har haft särskild anknytning till utrymmet. Av 8 kap. 8 § FäL följer att alkohol, narkotika, andra berusningsmedel, sådana medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dop- ningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor får omhändertas och förstöras om de medförs av någon som ska tas in i en anstalt, om de påträffas hos en intagen, om de sänds till en intagen, eller om de på annat sätt påträffas inom en anstalt och det inte finns någon känd ägare till dem. Som anges i tidigare inlämnat yttrande är en av Kriminalvårdens viktigaste målsättningar att hålla häktes- och anstaltsmiljön fri från narkotika. Krimi- nalvården har en nollvision när det gäller förekomsten av narkotika och till stöd för arbetet har en narkotikastrategi utarbetats. Av strategin framgår bl.a. att påträffad narkotika ska omhändertas och en polisanmälan ska gö- ras. I aktuellt fall har en kriminalvårdsinspektör ersatt misstänkt narkotika med bakpulver för att försöka klargöra vilka intagna i anstalten som even- tuellt sysslar med hantering av narkotika. Att identifiera intagna som befa- ras syssla med narkotika är en av tre huvuddelar i narkotikastrategin. Det tillvägagångssätt som användes i aktuellt fall är dock inte i enlighet med Kriminalvårdens normala rutiner. I säkerhetshandboken klargörs att det är polisens uppgift, inte Kriminalvårdens, att genom förundersökning utreda brott som begås i anstalt och häkte. Det gjordes ingen polisanmälan i aktu- ellt fall, detta med hänvisning till att det endast rörde sig om en liten mängd pulver som upphittats. Som framgår av regelverket får intagna kroppsvisiteras eller kroppsbe- siktigas för eftersökande av otillåtna föremål om det sker i anslutning till en större undersökning som av säkerhetsskäl görs av ett utrymme inom an- stalten och den intagne har eller haft särskild anknytning till utrymmet. En intagen får även kroppsvisiteras eller kroppsbesiktigas om det finns anled- ning att anta att ett otillåtet föremål kommer att anträffas på honom eller henne. I aktuellt fall hade misstänkt narkotika påträffats i sysselsättnings- lokalen. Samtliga intagna som befann sig i sysselsättningslokalen i sam- band med fyndet fick därför genomgå en visitation efter sysselsättningsti- dens slut. Visitationerna genomfördes enskilt i ett slussutrymme utan ka- meraövervakning. Även om den misstänkta narkotikan som påträffats hade ersatts av bakpulver bedömer Kriminalvården att användandet av visitat- ioner framstår som en motiverad åtgärd med hänsyn till att det inte är osan- nolikt att det fanns mer narkotika i lokalen som någon eller några intagna skulle försöka föra med sig från sysselsättningslokalen för bruk eller sprid- ning. Ärendet har inte anmälts till . Med anledning av det inträffande har dock ett samtal hållits med aktuell kriminalvårdsinspektör, som förstått olämpligheten i sitt agerande. Även om Kriminalvården ser allvarligt på att anstalten i aktuellt fall frångått nor- mala rutiner och dessutom gått utanför vad som är Kriminalvårdens ansvar och uppdrag bedöms någon ytterligare åtgärd inte vara nödvändig. Anmälarna gavs tillfälle att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde chefsJO Fura följande: 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D Kriminalvårdens huvudkontor har i sitt remissvar redogjort för de bestämmel- ser som har betydelse i ärendet. Kroppsvisitation av samtliga intagna JO:s granskning är av rättslig art och avser främst en kontroll av att myndig- heterna har följt de regler som gäller för förfarandet. JO kan inte ändra eller upphäva myndigheters beslut och brukar inte ta ställning till om beslut är rik- tiga i sak eller uttala sig om de bedömningar en myndighet har gjort i ett enskilt fall. Jag finner inte skäl att frångå den principen i detta fall och avstår därför från att uttala mig om huruvida beslutet att kroppsvisitera samtliga intagna var befogat eller inte. Var det rätt att byta ut den misstänkta narkotikan mot bakpulver? Av utredningen framgår att kriminalvårdsinspektören bestämt att pulvret som hade hittats i ett kuvert i verkstadslokalen skulle ersättas med bak- pulver. Syftet med åtgärden var, enligt Kriminalvården, att försöka få klarhet i vilka som var inblandade i den misstänkta narkotikahanteringen. Av Kriminal- vårdens yttrande framgår att detta tillvägagångssätt inte överensstämmer med Kriminalvårdens normala rutiner. Av yttrandet framgår vidare att det i Krimi- nalvårdens säkerhetshandbok klargörs att det är polisens uppgift, inte Krimi- nalvårdens, att genom en förundersökning utreda brott som begås i anstalter och häkten. Jag har samma uppfattning som Kriminalvården i denna fråga. Jag ser mycket allvarligt på att Kriminalvården i detta fall tagit på sig polisens upp- gift att utreda ett brott som hör under allmänt åtal. För att belysa allvaret i åt- gärden vill jag framhålla följande. Åtgärden att byta ut det misstänkta pulvret mot bakpulver ska sannolikt bedömas som s.k. bevisprovokation. Provokativa åtgärder är en spanings- och utredningsmetod som anses så juridiskt svårbe- dömd att det i Riksåklagarens riktlinjer, RåR 2007:1, föreskrivs att det endast är åklagare i egenskap av förundersökningsledare som får fatta beslut om det. förtjänar allvarlig kritik för sitt agerande. Jag noterar att anstalts- chefen sett till att numera är väl införstådd med det olämpliga i hans agerande och förutsätter därför att det inte kommer att upprepas. Var det rätt att inte göra en polisanmälan? Av utredningen framgår att anstalten inte gjorde någon polisanmälan om att personalen hade hittat ett pulver som misstänktes vara narkotika. Orsaken till det var, enligt Kriminalvården, att det rörde sig om en mindre mängd pulver. Jag konstaterar att det vid en analys av pulvret visade sig att det inte var narko- tika. Utredningen ger inte svar på om ställningstagandet att inte polisanmäla gjordes före eller efter att anstalten tagit del av analysresultatet. Kriminalvården har i sitt remissvar anfört att det i myndighetens narkotika- strategi sägs att narkotika som påträffas ska omhändertas och att det ska göras en polisanmälan. Jag delar Kriminalvårdens uppfattning att det är lämpligt att K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 det görs en polisanmälan när narkotika hittas i en anstalt. Även om det vid tid- punkten för fyndet inte är klarlagt att det rör sig om narkotika bör en polisan- mälan göras om man misstänker det. Skälet till det är bl.a. att polisen (eller i förekommande fall åklagaren) ska ha möjlighet att på ett tidigt stadium inleda en förundersökning och besluta om utredningsåtgärder och straffprocessuella tvångsmedel. Det är naturligtvis viktigt att polisen tidigt ges möjlighet att ex- empelvis säkra bevis. Min slutsats blir alltså att anstalten borde ha gjort en po- lisanmälan. Att det rört sig om en mindre mängd pulver har enligt min mening inte någon betydelse i sammanhanget. Skälet till det är att innehav av narkotika i en anstalt i rättspraxis har bedömts som narkotikabrott av normalgraden, trots att den mängd det varit fråga om var ringa (RH 1981:122). Jag är kritisk till att anstalten inte polisanmälde fyndet av den misstänkta narkotikan. Jag finner inte anledning att kommentera det som anmälarna anfört i övrigt. Kritik mot Kriminalvården, häktet , för brister i dokumentationsplikten m.m. (Dnr 4313-2014) Beslutet i korthet: En intagen har placerats i avskildhet under sin vistelse i häktet . för avskildhetsplaceringarna var den in- tagne och därmed att betrakta som ett barn. I sitt beslut fram- håller chefsJO att Kriminalvården måste iaktta stor försiktighet med att vidta tvångsåtgärder mot barn. Om ett barn placeras i avskildhet har Kriminalvår- den ett särskilt ansvar för att se till dels att perioden i avskildhet blir så kort som möjligt, dels att det vidtas isoleringsbrytande åtgärder. Vidare måste, vid den proportionalitetsbedömning som alltid ska göras i samband med tvångsåtgärder, den omständigheten att åtgärden riktas mot ett barn få sär- skild tyngd. I beslutet kritiserar chefsJO häktet för att inte ha dokumente- rat skälen till att den intagnes tillgång till kläder hade begränsats vid en av avskildhetsplaceringarna. I en anmälan, som kom in till JO , framförde advokaten klagomål över hur en intagen, S.B., som han hade varit för- ordnad som offentlig försvarare åt, hade behandlats under en vistelse i häktet . Han anförde i huvudsak följande: till var S.B. placerad i häktet . fick han inte kontakta sina föräldrar, trots att han hade fyllt i en ansökan om att få göra det. Anledningen var att häktespersonalen påstod att det inte gick att 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D ordna en tolk. Under vistelsen i häktet fick han genomföra två kortare telefon- samtal till sina föräldrar (ett tredje samtal avbröts på grund av att tolkningen inte fungerade). Samtalen skedde under bevakning, och vidare tilläts S.B:s pappa göra ett kortare bevakat besök. I kontakter med har S.B:s föräldrar uppgett att de vid ett flertal tillfällen försökte kontakta sin son men nekades kontakt av häktespersonalen. Även har vid ett flertal tillfällen kontaktat häktet och uppmanat dem att låta S.B. ha kontakt med sina föräldrar, till synes utan resultat. I samband med vistelsen i häktet blev S.B. placerad i av- skildhet. Vid det första tillfället han placerades i avskildhet () fick han klä av sig alla sina kläder. Han fick endast ett par kalsonger att ha på sig. Dagen efter fick han även en t-shirt och strumpor. Vidare tilläts han att lämna bostadsrummet per dag för promenad och att duscha . Han fick inte träffa någon, och veckosamtalen med föräldrarna drogs in. Bostadsrummet var enbart utrustat med en , och där fick han sitta i . Därefter blev han flyttad till häktets säkerhetsavdelning där han satt i . fick han lämna bostadsrummet . Han blev därefter flyttad till restriktionsavdelningen, och även där var han inlåst . flyttades han till en samsittningsavdelning med vuxna intagna. Samsittning tilläts under 5,5 tim- mar , och S.B. var ensam ungdom på avdelningen. Direkt därefter placera- des S.B. återigen i avskildhet, och där var han placerad till . I sam- band med placeringen i avskildhet blev han nedbrottad av ett flertal kriminal- vårdare och hans tröja och linne klipptes upp. Kriminalvårdarna uppgav att han hädanefter skulle behandlas som en ”vuxen intagen”. Under vistelsen i avskild- het fick han endast ha kalsonger på sig. Vidare tilläts han inte ha sina glasögon, och han tilläts inte lämna bostadsrummet. Han tilläts inte heller duscha, och han fick inte något toalettpapper. Under vistelsen i avskildhet tilläts han inte kontakta sina föräldrar. Inte heller tilläts han kontakta . skulle häktespersonalen däremot ha försökt kontakta men fått besked om att han befann sig i rätten . Han har inte fått något besked om att häktespersonalen har försökt nå honom, och det kan tilläggas att han inte satt i rätten . kontaktades han emellertid av häktet med besked om att S.B. ville prata med honom, och i samband med det informerade denne honom om behandlingen i häktet. Vid huvudförhandlingen yrkade häktespersonalen att S.B. skulle vara fängslad i rättssalen, dels med bältesfängsel [midjefängsel, JO:s anm.], dels med fotfängsel. motsatte sig detta, men tingsrätten beslutade att han skulle vara belagd med fotfängsel. Under hela förhandlingen satt ”ett provocerande stort antal” kriminalvårdare i rättssalen tillsammans med en vakt från tingsrätten. Bevakningen kan inte på något sätt anses proportionerlig i för- hållande till det eventuella hot som en till fötterna fängslad S.B. kunde utgöra för häktespersonalen. Efter förhandlingen släpptes S.B. K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 direkt till psykakuten. Där konstaterades och dokumenterades skador på ho- nom, som enligt honom orsakats av att häktespersonalen använt batong mot honom. Anmälan remitterades till Kriminalvården. I sitt remissvar anförde Kriminal- vården, huvudkontoret, genom enhetschefen , bl.a. följande: Uppgifter om sakförhållandena har hämtats in från region . In- formation har vidare inhämtats från Kriminalvårdens klientadministrativa system och . Genom utredningen har sammanfattningsvis föl- jande kommit fram. ankom till häktet och placerades da- gen därpå på häktets ungdomsavdelning för intagna med restriktioner. Efter genomgången riskbedömning placerades han på gemensam- hetsavdelningen för ungdomar. s.k. veckosamtal till sin mamma, som var den han uppgett som närmaste anhörig och som han ville ha kontakt med. ville senare ha kontakt också med sin pappa och beviljades det. ringde sin mamma den 6 och samt och sin pappa . har, enligt uppgift, fått ringa sina föräldrar vid de tillfällen han har bett om det. Skriftligt samtycke till kontakt per telefon och besök från S.B:s pappa inkom . Något samtycke från mamman avseende kontakt genom besök inkom inte. Av säkerhetsskäl kunde inte något telefontillstånd inom INTIK-systemet medges, men besökstillstånd för pappan meddelades . kom S.B:s pappa på besök. Besöket var planerat att pågå i men S.B. valde att avbryta besöket . Inför besöket tillfrågades S.B. om han hade några tillhörigheter med ner till be- söket, och uppgav då att han inte hade det. Vid visitation efter besöket på- träffades emellertid en snusdosa i S.B:s ficka samt i hans kal- songer. hävdade då att han hade haft med sig allt från avdelningen. Personal informerade S.B. om att man skulle vara tvungen att slänga snuset samt att pengarna var tvungna att gå via intagnas medel. uppvisade efter detta en mycket olämplig attityd gentemot personalen, bl.a. genom att kalla dem för ”fittor” och komma med uttalanden som ”bättre att ni dör” hela vägen från besöksrummet. När personalen talade om för S.B. att hans beteende inte var acceptabelt svarade han ”äh, fucked for life”. Det kan i detta sammanhang nämnas att personal haft ett samtal med S.B. med anledning av hans olämpliga uppträdande och respektlösa beteende mot personal. uppträdde agiterat under hela sam- talet och föreföll inte ta till sig något av samtalet utan var i stället otrevlig och respektlös under samtalets gång. återkallades, av säkerhetsskäl, det tidigare medgivna besökstillståndet gällande pappan. Häktet bedömde, med hän- syn till S.B:s beteende, ohörsamhet, och våld samt hot mot personal, att det saknades förutsättningar för att genomföra även bevakade besök. hade dock alltjämt kvar tillstånd att ringa veckosamtal till pappan. 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D Avskildheten för- anleddes av att S.B. slagit en medintagen med en termos i bak- huvudet och i ansiktet . Häktet beslutade att av säkerhetsskäl placera S.B. Han placerades i ett rum utan inredning. I sam- band med placering på obs-avdelning är det brukligt att det sker ett klädbyte i samband med visitation. I det nu aktuella fallet hade S.B. på sig kalsonger och t-shirt och fick in en filt. Promenad och dusch erbjuds i sam- band med frukost, avvikelser från detta ska antecknas och några sådana an- teckningar finns inte avseende S.B. Beslutet om veckosamtal var alltjämt gällande och något besök av föräldrarna var inte inbokat. var placerad i avskildhet arbetade häktet med att hitta en annan placering för honom. flyttades han till en vanlig restriktionsavdelning och fick han en plats på re- striktionsavdelningen för ungdomar. Mot bakgrund av S.B:s tidigare bete- ende och klientkonstellationen på gemensamhetsavdelningen för ungdomar var det inte aktuellt att han skulle kunna återgå dit, utan han placerades i stället så snart det var möjligt, vilket var , på en vanlig gemen- samhetsavdelning. I samband med transport från en domstolsförhandling fick S.B. föras ut ur rättssalen under tumultartade former efter att han inte rättat sig efter personalens anvisningar och i stället trängt sig mot en besö- kare i rättssalen, vilket inte kunde uteslutas vara ett rymningsförsök. Efter viss brottning, där en kriminalvårdare bl.a. fick sina glasögon sönderslagna och ett blödande sår i pannan, belades S.B. Under trans- porten tillbaka till häktet sparkade S.B. den kriminalvårdare som satt i framsätet i vart fall två gånger i huvudet, vilket fick till följd att hon var tvungen att uppsöka sjukvård. Därutöver försökte S.B. bita den kri- minalvårdare som försökte hålla fast honom samt spottade på, och försökte skalla, denne. Kriminalvårdaren fick därutöver utstå hot till liv och hälsa samt om att dennes barn skulle våldtas. Mot bakgrund av det inträffade fattades beslut om att S.B. åter skulle placeras i avskildhet. Under förflyttningen till obs-avdelningen var han högljudd och hotfull men gjorde inte fysiskt motstånd. När man kom till rummet på obs-avdelningen hade S.B. lugnat ner sig och handfängslen togs av. blev dock åter aggressiv och verbalt hotfull när personalen därefter skulle visistera honom. började veva med armarna mot personal som blev tvungna att lägga ner honom och koppla benlås. På grund av det mot- stånd S.B. gjorde tvingades personalen skära loss hans kläder då det inte gick att klä av honom på sedvanligt sätt. I samband med placering på obs- avdelning är det, som ovan nämnts, brukligt att ett klädbyte sker i samband med visitation. När personalen skulle gå ut ur bostadsrummet reste sig S.B. upp, rusade mot dörren och försökte sparka upp den. När dörren var stängd och personalen försökte prata med S.B. via luckan så spottade han mot personalen varpå samtalet avbröts. Mot bakgrund av att S.B. gjorde sådant fysiskt motstånd vid visitationen, bedömdes att han av säkerhetsskäl skulle vara placerad i ett bostadsrum med begränsad utrustning. Toalettpapper finns i bostadsrummen på avdelningen, och för det fall att personalen tvingas plocka ut det p.g.a. att den intagne exempelvis försöker orsaka stopp i toaletten tillhandahålls i stället toalettpapper vid behov. Det finns inget särskilt dokumenterat kring toalettpapper i det nu aktuella fallet. Det finns heller inget dokumenterat gällande att S.B. ska ha nekats kontakt med sin advokat. Såvitt avser S.B:s glasögon finns inte heller något doku- menterat, men en kriminalvårdare har en tydlig minnesbild av att S.B. hade dem på sig i vart fall . Promenad och dusch erbjöds i samband med frukost, och det finns ingen anteckning om någon av- K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 vikelse från detta avseende S.B, bortsett från att promenad inte kunde ge- nomföras . Av säkerhetsskäl bedömde häktet att S.B. skulle bära fängsel vid förflyttning inom häktet. inte samarbeta till att bli belagd med handfängsel inför förflyttning till prome- nadgård, varför någon promenad inte kunde genomföras . var placerad i avskildhet fram till att domstolen, efter förhandlingen , hävde häktningen i väntan på domen som meddelades . Med anledning av den våldsincident som inträffade upp- rättades en polisanmälan om våld och hot mot tjänsteman. Mot bakgrund av S.B:s våldsamma beteende vid transporten var trans- porten bemannad av fyra personal, varav en bilförare. Huruvida en person ska vara belagd med fängsel i rättegångssalen bestäms av rättens ordförande. Det framgår inte av anmälan vad det är för typ av skador sjukhuset ska ha dokumenterat på S.B. Det finns dock ingen dokumentation om att kri- minalvårdspersonal ska ha tvingats använda batong mot S.B. Av 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611), HäL, framgår att varje intagen ska bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de sär- skilda svårigheter som är förenade med frihetsberövandet. Av 1 kap. 6 § HäL framgår följande. Verkställigheten får inte innebära andra begränsningar i den intagnes frihet än vad som följer av denna lag eller som är nödvändiga för att ordningen eller säkerheten ska kunna upp- rätthållas. En kontroll- eller tvångsåtgärd får endast användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är till- räcklig ska den användas. Av 1 kap. 17 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd (KVFS 2011:2) om häkte, FARK Häkte, framgår följande. En intagens bostadsrum ska vara utrustat med stol, bord, skåp eller hylla, säng, bäddutrustning, spe- gel, anslagstavla, mugg, väckarklocka, radio, TV samt anordning som gör att den intagne själv kan reglera inflödet av dagsljus, om inte annat följer av ett beslut om restriktioner. Utrustningen får begränsas om det är nödvändigt för att förhindra att den intagne allvarligt skadar sig själv eller annan eller gör sig skyldig till ska- degörelse. För en intagen som är placerad i avskildhet får begränsningar också göras om det är nödvändigt på grund av lokalernas utformning eller om placeringen i avskildhet är tillfällig. Om placeringen i avskildhet är till- fällig ska bostadsrummet, utifrån förutsättningarna i det enskilda fallet, ut- rustas så att standarden för ett normalutrustat bostadsrum uppnås i den ut- sträckning det är lämpligt. Av 2 kap. 3 § HäL framgår att en intagen som är inte får placeras så att han eller hon vistas tillsammans med intagna , om det inte kan anses vara till hans eller hennes bästa. Av allmänna råd till paragrafen i FARK Häkte framgår följande. När en intagen är bör åtgärder vidtas för att, utifrån omständigheterna i varje enskilt fall, undvika att den intagne måste vistas helt ensam. Om det inte går att finna andra åtgärder kan det vara nödvändigt att placera den unge tillsammans med lämpliga intagna . Av 2 kap. 5 § HäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas tillsammans med andra intagna (gemensamhet), om inte 1.den intagne är placerad i en annan förvaringslokal än i ett häkte och lokalförhållandena inte tillåter gemensamhet, 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D 2.det av säkerhetsskäl är nödvändigt att hålla den intagne avskild från andra intagna, eller 3.det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning. Av 2 kap. 7 § HäL framgår att en intagen ska ges möjlighet att vistas utom- hus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. Av 3 kap. 1 § första stycket HäL framgår att en intagen får ta emot besök i den utsträckning det lämpligen kan ske. Ett besök får dock vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom kontroll enligt 2 eller 3 §§.