frsrdg · H204RB1 · 2015-02-09 00:00:00 — Som ett genomsnitt för de svenska storbankerna motsvarar höjningen av riskviktsgolvet ett extra kärnprimärkapitalkrav på av totala riskvägda tillgångar, medan den kontracykliska kapitalbufferten står för . Det huvudsakliga syftet med de skärpta kapitalkraven är att stärka motståndskraften i banksystemet. På så vis minskar risken att hushållens skuldsättning i slutänden leder till problem i de svenska bankerna med allvarliga effekter på makroekonomin som följd. Men de högre kapitalkraven innebär även högre kostnader för bankernas långivning som i förlängningen kan medföra högre utlåningsräntor, minskade lånevolymer och lägre BNP. Effekterna på utlåningen till hushållen kan ses som en positiv bieffekt eftersom de kan bidra till att dämpa hushållens skuldsättning, medan de kortsiktiga effekterna i form av lägre BNP kan ses som en makroekonomisk kostnad. Därför behöver dessa åtgärder analyseras från såväl ett finansiellt stabilitetsperspektiv som ett makroekonomiskt perspektiv. analys visade att effekterna på BNP, utlåningsräntor och utlåningsvolymer sammantaget är relativt små. Slutsatsen var att den främsta effekten av de skärpta kapitalkraven som hade presenterat är en stärkt motståndskraft i det svenska banksystemet. För att på ett mer påtagligt sätt påverka hushållens skuldsättning behöver åtgärder införas som är riktade direkt mot hushållens efterfrågan på lån. I det finansiella stabilitetsrådets diskussioner fokuserade man på olika former av lånebegränsningar för hushållen, och i det sammanhanget var amorteringskrav mest diskuterat (se även avsnittet Ett säkert och effektivt betalningsväsende). analyserade såväl implementeringsfrågor som de makroekonomiska effekterna av ett amorteringskrav. forskning är främst inriktad på områden som har direkt betydelse för bankens verksamhet, exempelvis penningpolitik, bankväsende och finansiella marknader. Mer specifikt är syftet att ta fram modeller och verktyg att använda i de analyser som direktionen behöver för att kunna fatta sina beslut. De forskare som är anställda på arbetar också som interna rådgivare vid bankens analysarbete. Forskningen ökar därmed möjligheter att möta de utmaningar som uppstår i arbetet med att hålla inflationen låg och stabil och att värna om den finansiella stabiliteten. Resultaten av forskning publiceras i internationella vetenskapliga tidskrifter. Detta säkrar att forskningens kvalitet blir utvärderad på ett objektivt sätt enligt internationella normer. Forskningens resultat sprids också genom presentationer vid andra centralbanker och vid universitet samt på vetenskapliga konferenser. Insikterna från forskningen sammanfattas när behov finns i bland annat och valutapolitik. bedriver forskare omfattande studier av svenska företag och hushåll i syfte att förstå deras ekonomiska agerande. Målet är att tillhandahålla bättre underlag för utformningen av ekonomisk politik. Denna forskning baseras i många fall på insamlade mikrodata från svenska banker och kreditupplysningsföretag, vilket möjliggör djuplodande analyser av områden som på grund av brist på data inte kunnat studeras tillräckligt i den internationella litteraturen. På så vis utgör forskningsresultaten en grund på vilken stöd och rådgivning till policyverksamhet kan vila. I aktuella frågor, som exempelvis hushållens skuldsättning och deras vanor att amortera bostadslån, kan den empiriska forskningen bidra till beredningen av beslutsunderlag. Forskningsenhetens mer makroinriktade forskning ger också tydliga bidrag till tolkning av en komplex omvärld. Som exempel kan nämnas en artikel under utgivning i som studerar betydelsen av bostadslåneräntors variation för viktiga makroekonomiska variabler som privat konsumtion, BNP, bostadsinvesteringar samt den framtida husprisutvecklingen. Studien visar att betydande effekter finns och pekar därmed på ett behov att förstå penningpolitikens effekter på bostadsräntor. Forskningsenheten organiserade en veckolång kurs i modern monetär ekonomi under ledning av professor från . har bidragit på många områden, men är kanske mest känd för sök- och matchningsmodeller i monetär ekonomi. Kursen avhandlade viktiga ämnen inom penningteori, såsom modeller som ämnar förklara varför individer använder pengar, allokeringsmekanismer inom penningteori, samt hur numeriska metoder kan användas i sökmodeller för att belysa inflationens välfärdseffekter. Deltagarna kom från och forskarutbildningarna vid och samt vid i . Ovanstående initiativ speglar vilja att interagera med den akademiska världen för att lära och för att säkra framtida kompetensförsörjning genom att intressera studenter och forskare för policyområden. Forskningsenheten är på så vis en viktig länk mellan och universitetsvärlden. Ett säkert och effektivt betalningsväsende Det finansiella systemet i fungerade väl . De svenska hushållens skuldsättning och den svaga utvecklingen i omvärlden var dock alltjämt risker som kunde hota den finansiella stabiliteten. fortsatte arbetet med att i nationella och internationella forum påverka det finansiella regelverket. Därutöver fortsatte att fördjupa analysen av viktiga stabilitetsfrågor. Den finansiella infrastrukturen i bedömdes i hög utsträckning vara säker och effektiv. mål för betalningssystemet uppfylldes också . Inom kontantförsörjningen fortsatte förberedelserna inför utbytet av sedlar och mynt som kommer att starta . arbete med finansiell stabilitet bestod bland annat av att följa utvecklingen i omvärlden och i för att analysera risker som kunde byggas upp i det finansiella systemet och hota stabiliteten i detta. Det handlade dels om risker förknippade med de svenska hushållens skuldsättning, dels om risker förknippade med det låga ränteläget i och i omvärlden. föreslog också åtgärder för att minska dessa risker. inrättades det finansiella stabilitetsrådet, där deltog i diskussionen om frågor kopplade till finansiell stabilitet och makrotillsyn. I övrigt fortsatte arbetet med att påverka utformningen och genomförandet av såväl nationella som internationella finansiella regelverk. deltog för detta ändamål i internationellt arbete och lämnade också flera remissyttranden och konsultationssvar, bland annat över betänkandet om hur banker i kris ska hanteras. fortsatte även att ytterligare fördjupa analysen i viktiga frågor och att vidareutveckla metoder för sitt arbete med finansiell stabilitet. Bedömning av den finansiella stabiliteten bedömde att det svenska finansiella systemet fungerade väl trots att de globala tillväxtutsikterna försämrades och oron på de finansiella marknaderna ökade något under årets andra hälft. Den finansiella stabiliteten i gynnades bland annat av de svenska bankernas höga lönsamhet, låga kreditförluster och tillgång till billig finansiering. Den finansiella infrastrukturen i bedömdes också i hög utsträckning vara säker och effektiv. bedömde dock att det fanns sårbarheter i det svenska banksystemets struktur som gör det känsligt för störningar, till exempel att det svenska banksystemet är stort i förhållande till den svenska ekonomin (se diagram 11) och koncentrerat till ett fåtal aktörer som är nära sammanlänkade med varandra. Bankernas tillgångar i förhållande till BNP , procent Avser samtliga tillgångar i landets bankkoncerner i förhållande till landets BNP. Den skuggade blå stapeln visar storbankernas tillgångar utomlands i förhållande till BNP. Data för per . Källor: ECB, , och . Att storbankerna är beroende av utländsk marknadsfinansiering (se diagram 12) ökar sårbarheten ytterligare eftersom detta medför att bankerna är känsliga både för störningar på de internationella finansmarknaderna och för försämrat förtroende för det svenska banksystemet. påpekade också att dessa sårbarheter ökade de risker som är förknippade med den långa perioden med låga räntor, utvecklingen i och de svenska hushållens höga och växande skuldsättning. En utdragen period med låga räntor kan medföra att risktagandet på de globala finansmarknaderna ökar noterade att de senaste årens expansiva penningpolitik på många håll i världen har hjälpt till att stödja den realekonomiska utvecklingen. varnade dock för att en utdragen period med låga räntor också kan leda till ett överdrivet risktagande bland finansiella aktörer, företag och hushåll, vilket i sin tur skulle kunna leda till att olika typer av tillgångar övervärderas. Eventuella störningar som leder till att efterfrågan på dessa tillgångar plötsligt minskar skulle då kunna medföra stora prisjusteringar och ökad volatilitet och att investerare tvingas att realisera förluster som de inte har möjlighet att hantera. En sådan utveckling i det globala finansiella systemet skulle även kunna påverka den finansiella stabiliteten i . Det beror framför allt på att både tillgången till och priset på de svenska bankernas marknadsfinansiering skulle kunna påverkas negativt i ett läge med kraftigt ökad stress. De svenska storbankernas marknadsfinansiering via svenska moder- och dotterbolag, miljarder kronor Källor: SCB och . Sämre utveckling i kan påverka den finansiella stabiliteten I fanns det i huvudsak två risker som bedömdes kunna påverka den finansiella stabiliteten i regionen. Den ena hängde samman med utvecklingen i och . Även om de svenska bankerna har små direkta exponeringar mot dessa länder skulle de kunna påverkas indirekt genom utvecklingen på de finansiella marknaderna och genom den realekonomiska utvecklingen i euroområdet. Den andra risken var kopplad till den realekonomiska utvecklingen i och osäkerheten om hur vissa länder klarar att hantera de strukturella problem som alltjämt kvarstår efter finans- och statsskuldskriserna. Om dessa problem inte hanterades tillräckligt bra fanns det en risk att utvecklingen på de finansiella marknaderna och i realekonomierna skulle kunna bli sådan att också den finansiella stabiliteten i påverkades negativt. Den höga skuldsättningen hos svenska hushåll kan påverka både realekonomisk och finansiell stabilitet bedömde att den höga och växande skuldsättningen bland de svenska hushållen var en risk som kunde hota både den realekonomiska och den finansiella stabiliteten i . Den aggregerade skuldkvoten, det vill säga skulderna i relation till de disponibla inkomsterna, var hög både i ett historiskt (se diagram 1) och i ett internationellt perspektiv (se diagram 13). Skuldsättningen innebar risker både för den reala ekonomin och för det finansiella systemet. Hushållens skuldkvot i olika länder, procent Notera att data har samlats in under olika år för olika länder. , , och euroområdet är . För och och för från . Data för övriga länder är . Data för , , , och kommer från eller nationella statistikmyndigheter. För övriga länder kommer siffrorna från . I data uppgick skuldkvoten i till 2013. Källor: , , och nationella statistikmyndigheter. Historiska erfarenheter visar att finansiella kriser ofta har föregåtts av snabb tillväxt i krediter och fastighetspriser. Om det uppstår en störning som exempelvis påverkar hushållens inkomster, ränteutgifter eller värdet på deras bostäder, kan deras konsumtion minska till följd av att fler väljer att spara och amortera på sina skulder. Ju högre skulderna är, desto större kan dessa effekter bli. Som en följd skulle efterfrågan i ekonomin kunna försvagas, vilket i sin tur skulle kunna påverka den realekonomiska utvecklingen. Det skulle även kunna medföra att kreditförlusterna på bankernas utlåning till företag ökade. Därmed skulle också den finansiella stabiliteten kunna påverkas. bedömde att de direkta kreditförlusterna på bankernas utlåning till hushållen i sådana fall sannolikt skulle bli små. Däremot kunde förtroendet för det svenska banksystemet försämras om bostadspriserna föll, vilket skulle kunna medföra att bankernas finansiering blev både dyrare och mer svårtillgänglig. På så sätt skulle den finansiella stabiliteten också kunna påverkas direkt. har flera åtgärder vidtagits för att öka motståndskraften i det svenska finansiella systemet och minska riskerna som kan hota den finansiella stabiliteten. Men eftersom åtskilliga risker alltjämt kvarstod ansåg att det behövdes ytterligare åtgärder. lämnade därför ett antal nya rekommendationer: ansåg att borde se till att sunda miniminivåer infördes på de schablonvärden som bankerna använder i sina kvar-att-leva-på-kalkyler, som är en del i deras kreditprövning till hushåll. Skillnaden mellan bankernas schablonvärden är stor. Detta medför att bankernas bedömningar av låntagarnas ekonomiska marginaler och därmed deras förmåga att bära skuld skulle kunna skilja sig åt mellan bankerna. Att sätta sunda miniminivåer på schablonvärdena skulle kunna bidra till att man motverkar de risker som är relaterade till höga skulder i hushållssektorn. rekommenderade också att börja tillämpa den kontracykliska kapitalbufferten i syfte att öka bankernas motståndskraft och att inledningsvis fastställa buffertvärdet till . Vidare rekommenderade att utöka kraven på likviditetstäckningsgrad (Liquidity Coverage Ratio, LCR) till att också omfatta svenska kronor. Kravet borde ställas till . rekommenderade att införa ett amorteringskrav på nya bolån för att motverka riskerna med de svenska hushållens höga och växande skuldsättning. ansåg att kravet borde införas som ett allmänt råd och att det var viktigt att frekvent utvärdera vilka effekter som kravet hade på hushållens skuldsättning. påpekade också att kravet behövde kompletteras med ytterligare åtgärder för att dämpa hushållens efterfrågan på krediter, då det var sannolikt att kravet ensamt inte skulle ge tillräcklig effekt på hushållens skuldkvot. Sådana åtgärder, som behöver införas gradvis , kan beröra flera politikområden. rekommenderade också att införa ett bruttosoliditetskrav för de svenska storbankerna. ansåg att bankernas bruttosoliditet skulle uppgå till och till . En analys av de senaste årens utveckling visar att de svenska bankernas kärnprimärkapital i förhållande till riskvägda tillgångar har ökat, medan kärnprimärkapitalet i förhållande till totala tillgångar i stort har varit oförändrad (se diagram 14). Ett bruttosoliditetskrav hanterar risken att bankernas riskvikter inte speglar den faktiska risken på ett tillfredsställande sätt, och är således ett viktigt komplement till de befintliga kapitalkraven. Kravet kan också minska risken för en osund utlåningstillväxt genom att sätta en gräns för hur mycket bankerna kan expandera sina balansräkningar utan att kapitalet också ökar. Genom ett bruttosoliditetskrav ökar man därmed motståndskraften i det svenska banksystemet. De svenska storbankernas kärnprimärkapitalrelationer och kärnprimärkapital i förhållande till totala tillgångar, procent Källor: Bankernas resultatrapporter. Internationellt arbete för att stärka det finansiella systemet Svenska banker och finansiella institut regleras av lagar som bygger på regelverk som i stor utsträckning utformas på global nivå, i första hand i och i det globala rådet för finansiell stabilitet (FSB). En viktig del av arbete med finansiell stabilitet är därför att i olika internationella forum påverka utformningen av finansiella regelverk och finansiell tillsyn. deltog i diskussioner och beslut om utformningen av såväl regelverk som tillsyn på både EU-nivå och internationell nivå, till exempel i , och (). färdigställde huvuddelarna i det så kallade III-paketet av bankregleringar. deltog aktivt i arbetet, inte minst genom att riksbankschefen är ordförande i . nåddes en överenskommelse om den strukturella likviditetskvoten (Net Stable Funding Ratio, NSFR) och om definitionen av bruttosoliditet. Dessutom arbetade vidare med att ta fram nya standarder, bland annat för bankers exponeringar i handelslagret, för standardmodeller för kreditrisk, för ränterisker i bankboken, för golv för kapitaltäckningen och för offentliggörande av information. Inom alla dessa områden deltog aktivt i framtagandet av regler som kommer att bli bindande för svenska banker. I CPMI (, tidigare CPSS) fortsatte arbetet med att utvärdera medlemsländernas genomförande av de nya globala kraven på företag inom den finansiella infrastrukturen, de så kallade Principles for Financial Market Infrastructures (PFMI), som publicerades . deltog aktivt i detta arbete. Utvärderingen görs i flera olika steg och undersöktes dels om medlemsländerna har genomfört PFMI genom lagstiftning eller på något annat lämpligt sätt, dels om genomförandet är gjort så att innehållet stämmer överens med PFMI. deltog också i arbetet inom FSB. är inte medlem i FSB men deltar i ett antal av FSB:s undergrupper och i FSB:s regionala konsultationsgrupp för . Riksbankschefen deltog dock i FSB:s möten i sin roll som ordförande i . Baserat på för globalt systemviktiga institut fortsatte arbetet med en krishanteringsplan för bankkoncernen . Förutom de svenska hemlandsmyndigheterna, det vill säga , , och , omfattade samarbetet även relevanta myndigheter från , , , , och . I EU:s ekonomiska och finansiella kommitté (EFK) drev linjen att de reformförslag som utformas för att stimulera långsiktiga investeringar inom EU ska utformas så att de inte urvattnar regleringar eller har en negativ inverkan på den finansiella stabiliteten. betonade även vikten av att göra en grundlig översyn av bankernas tillgångar (asset quality review) och ett stresstest inom EU. Vad gäller utvärderingen av EU:s tillsynsstruktur lyfte vikten av att behålla en bred representation i styrelsen för (). ansåg att den breda representationen är en av ESRB:s huvudsakliga styrkor och det som gör ESRB till ett unikt forum. Vidare välkomnade förslag om dels ett bättre informationsutbyte mellan ESRB och EFK, dels en mer proaktiv ESRB-kommunikation. Inom ramen för ESRB bidrog aktivt i arbetet med att identifiera systemrisker inom EU och utarbeta rekommendationer för att minska dessa risker. publicerade ESRB en rekommendation med riktlinjer för hur kontracykliska buffertvärden ska fastställas i EU-länderna. Målet är att skydda banksystemet i EU mot potentiella förluster som är relaterade till de risker som varierar med den finansiella cykeln. var även drivande i ESRB:s arbete med utformning av makrotillsyn på nationell nivå. Bakgrunden till detta är (CRD IV/CRR) som trädde i kraft . Reglerna ger medlemsländerna möjlighet att börja använda en mängd nya makrotillsynsverktyg. Detta arbete har resulterat i två rapporter som publicerades . Den ena rapporten är en omfattande handbok till nationella makrotillsynsorgan, med konkret vägledning om hur olika makrotillsynsverktyg kan användas. Den andra rapporten ger en mer övergripande beskrivning av hur olika makrotillsynsverktyg kan användas. deltog också aktivt i utvärderingarna av hur väl regeringar och myndigheter i medlemsländerna följt ESRB:s två första rekommendationer. Rekommendationen om utlåning i utländsk valuta utvärderades och rekommendationen om de nationella myndigheternas mandat för makrotillsyn följdes upp . Vidare bidrog aktivt i ESRB:s arbete med att kartlägga risker i skuggbanksektorn, och en rapport på området publicerades . fortsatte med det nordiska och baltiska samarbetet inom stabilitetsområdet. hölls två möten med (). NBMF är ett samarbetsforum för centralbanker och tillsynsmyndigheter i de nordiska och baltiska länderna som ska fokusera på finansiella stabilitetsrisker och gränsöverskridande bankverksamhet i regionen. Utöver allmänna risker som kan påverka regionen fortsatte gruppen bland annat att diskutera hur myndigheter kan ömsesidigt erkänna varandras makrotillsynsåtgärder (reciprocitet). Ett möte hölls i där riksbankschefen var ordförande. fortsatte även arbetet inom ramen för den nordisk-baltiska stabilitetsgruppen (NBSG), som är ett forum för finansministerier, centralbanker och tillsynsmyndigheter i de nordiska och baltiska länderna. Stabilitetsgruppen har till uppgift att stärka beredskapen att hantera gränsöverskridande finansiella stabilitetsfrågor i den nordisk-baltiska regionen. Utöver det internationella och europeiska samarbetet i olika regleringsfrågor hade även andra internationella åtaganden. IMF-arbete innefattar bland annat att i samarbete med ta fram position i policyfrågor inför diskussioner och beslut i . diskuterades bland annat frågan om hur IMF bedriver övervakning av sina medlemsländer i den översyn som görs (). har efterfrågat att IMF ska stärka sin övervakning av den finansiella sektorn, titta mer på gränsöverskridande effekter av ländernas politik samt noga följa upp de råd som getts. bidrar till IMF:s finansiering via insatskapital och lånearrangemang. deltar bland annat i IMF:s nya lånearrangemang (NAB) som vid behov aktiveras då efterfrågan på utlåning från fonden är så pass stor att insatskapitalet inte bedöms vara tillräckligt. beslutade medlemmarna i NAB att förnya aktiveringen av lånearrangemanget . har även utverkat ett temporärt lånelöfte till IMF, vilket godkände . Lånelöftet ger IMF möjlighet att låna motsvarande från om medlen under fondens insatskapital och NAB inte skulle räcka. I avtalet finns en möjlighet att förlänga lånet med , vilket IMF efterfrågade och direktion tillstyrkte på sitt möte . transaktioner med IMF beskrivs i avsnittet . IMF besökte för den årliga Artikel IV-konsultationen då man diskuterar den svenska ekonomin med olika myndigheter och utvärderar den politik som förts. anordnade också tillsammans med IMF en konferens om makrotillsyn i den 13–. Syftet var att utbyta erfarenheter mellan olika länder och internationella organisationer när det gäller detta framväxande politikområde. De frågor som diskuterades var bland annat vilka indikatorer som kan ge varningssignaler om uppbyggnaden av finansiella obalanser, hur penningpolitik och makrotillsyn ska samverka och hur effektiva olika makrotillsynsverktyg bedöms vara. bidrar också med experthjälp i centralbanksfrågor, så kallad teknisk assistans. omfattade experthjälpen insatser i , , , , , och . Verksamheten finansierades med medel från Sida. Nationellt arbete för att stärka det finansiella systemet På nationell nivå deltog i Finansiella stabilitetsrådets diskussioner. deltog också i tillsynskollegiet för . Därtill lämnade synpunkter på EU-direktivet om hur banker i kris ska hanteras och hur detta ska genomföras i svensk lagstiftning. träffades Finansiella stabilitetsrådet . Vid rådets första möte konstaterade , , och att det fanns ett behov av att vidta ytterligare åtgärder för att stärka den finansiella stabiliteten. Dessa åtgärder kan riktas mot bankernas beroende av marknadsfinansiering i utländsk valuta, deras relativt låga bruttosoliditet och hushållens skuldsättning som fortsätter att öka. Vid rådets andra möte fortsatte diskussionerna om det aktuella stabilitetsläget och de risker som hotar den finansiella stabiliteten. Vid mötet konstaterade att ökningen i bankernas kapital var ett steg i rätt riktning, men att kapitalnivåerna i det svenska banksystemet borde ökas ytterligare. ville därför utreda om det fanns behov av att tidigarelägga införandet av ett bruttosoliditetskrav för de svenska bankerna som ett komplement till de riskviktade kapitalkraven. ville även se en större kontracyklisk kapitalbuffert än för att stärka bankernas motståndskraft mot de obalanser som byggts upp till följd av hushållens skuldsättning. Utöver detta ansåg att ytterligare åtgärder behövdes för att hantera hushållens höga och växande skuldsättning såsom en förbättrad amorteringskultur. uttryckte också oro över att bedömningen av en låntagares ekonomiska utrymme i KALP-kalkylerna (kvar-att-leva-på) skiljer sig åt mellan bankerna. Om schablonerna sätts för lågt kan dessutom ett bolån vid en störning bli en större belastning för hushållet än vad kalkylerna visar. förespråkade också ett särskilt krav på likviditetstäckningsgrad (LCR) för svenska kronor för de svenska bankerna.