frsrdg · H304JO1 · 2015-11-06 00:00:00 — Av utredningen framgår att det har uppstått diskussioner i samband med M.M:s sjukhusbesök och att den medföljande personalen har varit tvungen att kontakta anstaltens vakthavande befäl. En möjlighet för att slippa vissa sådana diskus- sioner och för att personalen inte ska behöva kontakta anstalten, är att villkoren om användande av fängsel utformas på ett mer flexibelt sätt. Om det exempel- vis redan av permissionsbeslutet framgår att medföljande personal får avlägsna handfängsel om det bedöms nödvändigt för att kunna genomföra undersök- ningen, kan sjukhusbesöket ske på ett smidigare sätt. Av den anledningen är det enligt min mening bra att Kriminalvården, region , har haft en diskus- sion med anstalten om hur besluten om handfängsel bör utformas. Mot bakgrund av vad som har framkommit i remissvaret saknar jag skäl att ytterligare kommentera klagomål mot anstalten Fosie. Jag konstate- rar endast att utredningen i dessa delar inte ger skäl för mig att uttala kritik eller vidta någon annan åtgärd. 49 Se 1 kap. 4 § fängelselagen. 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D Allvarlig kritik mot Kriminalvården, häktet , för brister i behandlingen av en intagen m.m. (Dnr 6413-2014) Beslutet i korthet: begärde Kriminalvården att po- lisen skulle förpassa en äldre kvinna till av ett kor- tare fängelsestraff. Begäran verkställdes av polisen , och den dömda fördes av polis till häktet . Vid ankomsten till häktet ställdes hon under tillsyn med hänvisning till hennes höga ålder och ”oklara” hälsotillstånd. Häktet vidtog inte några ytterligare åtgärder för att utreda hennes tillstånd, exempelvis genom att låta medicinsk personal undersöka henne. Först dagen efter ankomsten träffade hon häktets sjuksköterska och transporterades till anstalten . kon- staterade en jourläkare att den intagna var förvirrad och uttorkad, samt att det var nödvändigt att akut föra henne till sjukhus. I JO:s beslut riktas allvarlig kritik mot häktet för att den in- tagna inte fick tillgång till den sjukvård som hon var i behov av och för att häktet trots hennes dåliga hälsa beslutade att hon skulle transporteras till anstalten . Häktet kritiseras också för att inte ha upplyst Kriminalvår- dens placeringsgrupp om den intagnas hälsotillstånd, vilket resulterade i att anstalten inte kunde förbereda sig på ett mottagande av henne och att arbetet med att hitta en mer lämplig placering fördröjdes. Även anstalten kri- tiseras för att ha dröjt med att kalla på jourläkare trots att den intagna var i ett så pass dåligt skick att hon hade hittats liggande på golvet i sitt bostads- rum. JO:s beslut innehåller även uttalanden om bl.a. Kriminalvårdens rutiner för begäran av polisens hjälp med att förpassa dömda till anstalter. I samband med att JO:s dåvarande NPM-enhet (numera Opcat-enhet) genomförde en inspektion av Kriminalvården, häktet , framkom det vissa uppgifter om behandlingen av en intagen som vid den tid- punkten var placerad i anstalten . Efter inspektionens avslutande begärdes vissa handlingar in. Med anledning av vad som hade framkommit fann jag skäl att inom ramen för ett särskilt upplagt initiativärende utreda frågan om Krimi- nalvårdens behandling av den intagna. Uppgifter som framkom vid den inledande granskningen I samband med granskningen av de handlingar som hade begärts in framkom bl.a. följande: Den intagna, N.N., dömdes till ett kortare fängelsestraff. beslutade Kriminalvården, huvudkontoret, att N.N. skulle vara placerad i en anstalt med säkerhetsklass 3, vilket är den lägsta säkerhets- klassen. Av beslutet framgår bl.a. att N.N. inte förekommer i Kriminalvårdens register. Det antecknades vidare att hon inte hade lämnat in K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 synpunkter, eller önskemål, inför placeringen. Enligt var ris- ken för misskötsamhet under verkställigheten låg. Av beslutet framgår att N.N. skulle inställa sig i anvisad anstalt senast . inte inställde sig för verkställighet, begärde Kriminalvården att polisen skulle förpassa henne till anstalt. greps av polis och fördes till häktet . Vid ankomsten till häktet beslutade vakthavande befäl att N.N. skulle stå under tillsyn på grund av sin höga ålder (född ) och sitt oklara hälsotillstånd. Dagen efter ankomsten till häktet träffade N.N. en av häktets sjuksköterskor. Vid samtalet framkom bl.a. att N.N. inte kunde gå utan hjälp av rollator och att hon hade hjälp av hemtjänst . Vid samtalet med sjuksköterskan låg N.N. i sängen och kunde inte sätta sig upp på egen hand. Vidare noterade sjuk- sköterskan att N.N. gav ett ”lätt” förvirrat intryck och att hon svarade adekvat på vissa frågor, för att därefter ”inte komma ihåg någonting”. fattade Kriminalvården, huvudkontoret, ett nytt place- ringsbeslut om N.N. I den nya bedömningen konstaterade myndigheten att N.N. hade undanhållit sig verkställighet och att en placering i en annan anstalt med lägsta säkerhetsklass inte var lämplig av säkerhetsskäl. För att tillgodose det behov av övervakning och kontroll som ansågs finnas, beslutade Kriminalvården att N.N. skulle vara placerad i en anstalt med säker- hetsklass 2. transporterades hon till anstalten . ankom till anstalten . I samband med medicinutdelningen , , hittades hon liggande på gol- vet i sitt bostadsrum. Hon var förvirrad, och anstalten beslutade att hon skulle stå under särskild tillsyn. tillkallade anstalten en jourläkare. I en anteckning noterades att N.N. var uttorkad och allmänt för- virrad, samt att hon transporterades till akutmottagningen i ambulans. I en an- teckning framkommer det att jourläkaren hade gjort bedöm- ningen att N.N:s allmäntillstånd var ”väldigt dåligt”. till anstalten och hon placerades på en avdelning. Personalen som var inkallad för sjukhusbevakning fick stanna kvar för att ta hand om henne. Vidare fattade anstalten beslut om att hon skulle över- natta på anstaltens observationsavdelning för att personalen skulle kunna utföra s.k. omvårdnadstillsyn. träffade anstaltens sjuksköterska . Av en anteckning framgår att N.N. låg på en i ett av observationsrum- men, att hon var trött och hade svårt att hålla ögonen öppna. Det noterades vidare att hon hade småsår på kroppen, och enligt personalen var hon mycket torr över kroppen. Under rubriken status finns antecknat att N.N. var så pass instabil att det fanns en stor fallrisk. även av anstaltens läkare. I sin be- dömning antecknade han bl.a. följande: ”Helt klart har hon […] varit i mycket dåligt skick när hon hämtades av polis och ett behandlingshem eller sjukhus hade varit lämpligare plats för henne, än KV anstalt.” upprättade läkaren ett längre utlåtande om N.N. I utlåtandet angavs bl.a. följande: 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D Undertecknad träffade N.N. första gången måndagen 1/9 och […] [h]on kunde då inte ange var hon befann sig och hade också svårt att uppge en vettig anamnes. Det föreligger klara misstankar på att här föreligger en […] demenssjukdom. Även i övrigt var N.N. i dåligt skick med svårigheter att stå på benen, trycksår på båda fötterna och ena armbågen samt omfattande rivmärken på grund av intensiv klåda. […] [H]on har alltså ett omfattande vårdnadsbehov. […] N.N. kan nu stå på benen och gå några kortare steg med stöd. […] Mentalt har N.N. svårt att ge en vettig anamnes. Hon kan ange att hon befinner sig i , men klarar inte ut att hon befinner sig på en kriminalvårdsanstalt. […] Sammanfattningsvis är N.N. i så dåligt me- dicinskt skick att en kriminalvårdsanstalt är en klart olämplig plats för henne att befinna sig. Hon har ett stort vårdbehov som bäst tillgodoses på ett sjukhem eller liknande vårdinrättning med sjukvårdsper- sonal dygnet runt. Rehabilitering innan hemgång är nödvändigt och en ut- redning avseende hennes mentala status är önskvärd. Enligt uppgift från anstalten placerades N.N. på ett privat vårdhem. Hon hade då vistats i anstalten. Kriminalvården, huvudkontoret, ombads att yttra sig över vad som hade fram- kommit vid den inledande granskningen. I yttrandet skulle myndigheten bl.a. beröra följande delar: –Ge en beskrivning av myndighetens rutiner för begäran om förpassning till anstalt enligt 10 § andra stycket lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. och vilka överväganden som låg bakom beslutet att begära polishämt- ning av N.N. –Vilka uppgifter om N.N:s fysiska och mentala status som myndigheten hade tillgång till vid beslutet att hon skulle vara placerad i en anstalt med säkerhetsklass 2. –Vilka överväganden som låg bakom beslutet att transportera N.N. till an- stalten i stället för till sjukhus. –Vilka resurser som myndigheten har för att ta hand om intagna som, på grund av demenssjukdom eller annan sjukdom, inte kan ta vara på sig själva (dvs. sköta sin personliga hygien, förflytta sig på egen hand m.m.) och vilka riktlinjer som myndigheten har för att i dessa fall, när inte ordinarie sjuk- vårdspersonal finns på plats, kontakta jourläkare. Vid utformningen av remissvaret skulle Kriminalvården samråda med myndig- hetens medicinskt ansvarige. I sitt remissvar anförde Kriminalvården, genom chefsjuristen , bl.a. följande: Utredning har inhämtats från placeringsgruppen vid hu- vudkontor samt Kriminalvården region och region som i sin tur inhämtat uppgifter från häktet respektive anstalten . Av utredningen framgår bl.a. följande. K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 Kriminalvården beslutade att N.N, såsom dömd på fri fot, skulle vara placerad i anstalten . hade inte inkommit med några synpunkter eller önskemål inför placeringen. Av beslutet fram- går att det mot bakgrund av det brott N.N. dömts för bedömdes finnas en problematik avseende alkohol. Enligt N.N:s egna uppgifter fanns också en fysisk problematik rörande synen. inte hade medverkat i personutredningen fanns inte några närmare uppgifter om t.ex. hälsotill- stånd tillgängliga. Senaste dag för inställelse enligt beslutet var den 24 ok- tober 2013. Beslutet skickades i rekommenderat brev till N.N. den 3 sep- tember 2013 och återkom från posten med motivering att försändelse ej efterfrågats. Med anledning av detta gjordes en ny kontroll i SPAR/för att kontrollera folkbokföringsadressen. Någon ny adressuppgift framkom inte. Mot bakgrund av att N.N. inte inställde sig för avtjäning utfärdade Kri- minalvården en begäran om förpassning . inför- passades av polis till häktet . Av det klient- administrativa systemet framgår att N.N. förflyttades till anstalten . Inför en begäran om förpassning enligt 10 § lagen (1974:202) om beräk- ning av strafftid m.m. kontrolleras att det inte föreligger något verkställig- hetshinder samt att tiden för inställelse passerat. Av dokumentation i ären- det framgår att placeringsgruppen inte haft närmare uppgifter om N.N:s fy- siska och psykiska status. ankom till häktet såsom införpassad av polis för att avtjäna dom till fängelse . Enligt uppgifter i hade gri- pande skett och inskrivning i häktet genom- fördes . Vakthavande befäl beslutade att N.N. skulle stå under omvårdnadstillsyn med hänsyn till hög ålder samt oklart hälsotillstånd. träffade häktets sjuksköterska nästföljande morgon för ett an- komstsamtal. Hon gav ett lätt förvirrat intryck och svarade adekvat på vissa frågor, för att därefter inte komma ihåg någonting. Vidare konstaterades att N.N. inte hade svettningar eller tremor. Hon ville inte ta prover, vaccin eller ha kontakt med läkare. Hon hade en dosett med sig till häktet, men gav inte sitt samtycke till att häktets sjuksköterska fick kontrollera exempelvis med en anhörig vad dosetten innehöll. Vid sjuksköterskans ankomstsamtal med N.N. bedömdes något behov av akutsjukvård inte föreligga. Häktet fann, med hänsyn till sjuksköterskans bedömning, att N.N. kunde transporteras till anstalt. Häktets sjuksköterska gjorde en muntlig överläm- ning till mottagande anstalt om N.N:s hälsotillstånd och transporten avgick från häktet . Vid ankomsten till anstalten placerades N.N. med tillsyn med anledning av sitt hälsotillstånd. Hälsotillståndet försämra- des och läkarbil tillkallades. Behandlande läkare gjorde be- dömningen att hälsotillståndet var så pass illa – till följd av uttorkning och allmän förvirring – att N.N. transporterades till lasaretts akutintag. återkom till anstalten . Anstaltsläkaren be- dömde att det förelåg klara misstankar om demenssjukdom. har därför haft ständig tillsyn i anstalten. Av säkerhetsskäl kunde N.N. inte ha sin dygnsvila på sitt bostadsrum då det inte fanns möjlighet för henne att nå samtalsanläggningen och på så sätt tillkalla personal vid behov. Vidare tvingades man placera henne på en på golvet med anledning av 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D hade ett omfattande behov av hälso- och sjukvård. Anstalts- läkaren konstaterade i utlåtande från att N.N:s medi- cinska skick var så dåligt att en kriminalvårdsanstalt var en klart olämplig plats för henne. Vårdbehovet ansågs kunna tillgodoses bäst på ett sjukhem eller liknande vårdinrättning med sjukvårdspersonal dygnet runt. Anstalts- läkaren ansåg att en rehabilitering före hemgång var en nödvändighet samt att en utredning avseende N.N:s mentala status var önskvärd. Anstalten saknar resurser att ta hand om intagna med N.N:s pro- blematik på ett adekvat sätt, men har utifrån sina förutsättningar på alla möjliga sätt försökt tillgodose det akuta vård- och omsorgsbehovet. Mot bakgrund av att Kriminalvården inte kunde tillgodose N.N:s omfattande behov av vård och tillsyn samt den omständigheten att anstaltsläkaren be- dömde att placering i anstalt var klart olämpligt för N.N. beslutades – i samråd med medicinskt ansvarig vid – att bevilja N.N. vistelse utanför anstalt i form av vårdvistelse med början . Av 10 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. (StidL) framgår att om den som ska undergå fängelse inte är häktad eller intagen i kriminal- vårdsanstalt när domen enligt 2 § första stycket får verkställas, ska Krimi- nalvården förelägga honom eller henne att senast en viss dag inställa sig vid den kriminalvårdsanstalt där domen ska verkställas. Om den dömde inte följer eller inte kan nås av ett föreläggande enligt första stycket eller om det finns risk för det, ska på be- gäran av Kriminalvården låta förpassa honom eller henne till anstalten. Av 4 § förordningen (1974:286) om beräkning av strafftid m.m. framgår att det åligger Kriminalvården att se till att dom, som innebär att den dömde ska undergå kriminalvård i anstalt, blir verkställd. Kan den dömde ej anträffas på annat sätt, ska Kriminalvården besluta om efterlysning av honom. Av 2 kap. 1 § fängelselagen (2010:610, FäL) framgår att en intagen inte får placeras så att han eller hon underkastas mer ingripande övervakning och kontroll än som är nödvändigt för att ordningen eller säkerheten ska kunna upprätthållas. Vid beslut om placering ska, i den utsträckning det är möjligt, hänsyn tas till den intagnes behov av sysselsättning, omvårdnad och en lämplig frigivningsplanering. Enligt 1 kap. 4 § häkteslagen (2010:611, HäL) ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svå- righeter som är förenade med frihetsberövandet. Enligt 1 kap. 5 § HäL ska verkställigheten utformas så att negativa följ- der av frihetsberövandet motverkas. I den utsträckning det är lämpligt och den intagne samtycker till det, ska åtgärder vidtas för att ge honom eller henne det stöd och den hjälp som behövs. Av 5 kap. 1 § HäL framgår att en intagen som behöver hälso- och sjuk- vård ska undersökas av läkare. Läkare ska också tillkallas om en intagen begär det och det inte är uppenbart att en sådan undersökning inte behövs. En intagen som behöver hälso- och sjukvård ska vårdas enligt de anvis- ningar som ges av läkare. Om en intagen inte kan undersökas eller behand- las på ett lämpligt sätt i förvaringslokalen, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus. Ett tillstånd till vistelse utanför förvaringslokalen enligt andra stycket ska förenas med de villkor som behövs. Om det är nödvändigt av säkerhets- skäl, ska den intagne stå under bevakning. Av 5 kap. 3 § HäL framgår att om en transport kan befaras skada den intagnes hälsa, ska läkares medgivande till transporten inhämtas. K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 Enligt 1 kap. 4 § FäL ska varje intagen bemötas med respekt för sitt människovärde och med förståelse för de särskilda svårigheter som är för- enade med frihetsberövandet. Enligt 1 kap. 5 § FäL ska verkställigheten utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsbe- rövandet motverkas. Enligt 9 kap. 1 § FäL ska en intagen som behöver hälso- och sjukvård vårdas enligt de anvisningar som ges av läkare. Om den intagne inte kan undersökas eller behandlas på ett lämpligt sätt i anstalten, ska den allmänna sjukvården anlitas. Om det behövs, ska den intagne föras över till sjukhus. Av 5 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om häkte (FARK Häkte) respektive 9 kap. 1 § Kriminalvårdens föreskrifter och all- männa råd om fängelse (FARK Fängelse) framgår att en intagen ska, i an- slutning till att han eller hon tas in i häkte eller anstalt, tillfrågas om sitt hälsotillstånd. Den intagne ska ges möjlighet att få sin hälsa undersökt av en sjuksköterska, om en sådan undersökning inte har genomförts i annat häkte eller en annan anstalt. En intagen som har en på- gående medicinsk behandling ska dock alltid ges möjlighet att träffa sjuk- sköterska. Av 5 kap. 2 § FARK Häkte respektive 9 kap. 2 § FARK Fängelse fram- går att en intagen som har förskrivits viss medicin ska få tillgång till den enligt förskrivningen. Av 5 kap. 3 § FARK Häkte respektive 9 kap. 3 § FARK Fängelse fram- går att vid akut sjukdom eller skada ska den intagne få sjukvård. Rutiner gällande förpassning och bedömning vid anstaltsplacering När en dömd på fri fot ska avtjäna fängelse ska frivården göra verkställbar- hetskontroll och, i de fall verkställigheten inte ska ske i form av IÖV [elektronisk intensivövervakning, JO:s anm.], ta fram underlag inför beslut om placering. Vid varje frivårdskontor ska det finnas en dokumenterad an- svars- och arbetsfördelning samt en rutinbeskrivning för de inledande mo- menten i processen med att befordra en dom till verkställighet. Beslutsun- derlag utgörs av inkommande handlingar från domstolar och nämndbeslut. Frivården sorterar sedan ut de domar där den dömde ska informeras om möjligheten att ansöka om att verkställa fängelsestraffet utanför anstalt (IÖV). I de fall verkställighet genom IÖV inte är aktuellt skickas informat- ion inför anstaltsplacering ut i samband med att placeringsunderlaget har upprättats. Av informationen framgår att den dömde kommer att föreläggas inställelse i anstalt och har möjlighet att senast en viss dag in- komma med synpunkter inför beslut. Information som är av betydelse för placeringsunderlaget finns i dom, personutredning eller yttrande från fri- vården, eventuellt § 7-intyg eller rättspsykiatrisk undersökning samt even- tuellt utfall av tidigare verkställigheter. När har passerat efter att frivården upprättat placeringsunderla- get ändras ärendestatus i det klientadministrativa systemet till ”Aktuell för placerings-/inställelsebeslut”. Då handläggningen ska ske skyndsamt ska föreläggande om inställelse i anstalt, om inte särskilda skäl föranleder an- nat, vara expedierat inom efter att ärendet inkommit. Placerings- underlaget utgör, tillsammans med kompletterande uppgifter från de kli- entadministrativa systemen och uppgifter i aktuell dom, beslutsunderlag vid valet av anstalt. Om försändelsen med ett föreläggande om inställelse i anstalt inte har lösts ut av den dömde ska, innan en begäran om förpassning utfärdas, un- dersökas om den dömde kan nås på annan adress eller om han eller hon tillfälligt vistas på annan ort t.ex. under semestertid. 2 015 /1 6:JO1 K R I M I N A L V Å R D att det inte föreligger något verkställighetshinder och att tiden för inställelse passerat. Kriminalvården har två omvårdnadsavdelningar på anstalterna och som är bemannade med personal med undersköterskekompetens. Dessa avdelningar är främst till för klienter med fysiskt omvårdnadsbehov och de är lokalmässigt anpassade för rörelsehindrade personer. Det finns höj- och sänkbara sängar, möjlighet att arbeta runt en klient och anpassade hygienutrymmen. På dessa avdelningar har personer med fysiskt omvård- nadsbehov och viss demensutveckling kunnat omhändertas. Dessa är dock enbart avsedda för manliga intagna. Avdelningar med inriktning på de- menssjuka patienter finns inte inom . Allmän omvårdnad ska alla kriminalvårdare kunna utföra och det finns exempel på klienter med lättare demenssjukdom som har varit placerade på normalavdelning. Enligt och sjukvården inom Kriminal- vården (2012:11) ska följande åtgärder vidtas när ordinarie sjukvårdsper- sonal inte är på plats. Den som upptäcker en intagen i ett akut nödläge ska kalla på förstärkning och själv påbörja omedelbara åtgärder för första hjäl- pen. som det akuta omhändertagandet pågår ska vakthavande be- fäl kontaktas som tar över ansvaret för vidare åtgärder. Kriminalvårdschef i beredskap ska kontaktas och hållas informerad om händelseförloppet. Vid mycket akuta tillstånd larmas ambulans omgående på 112 enligt lokala reg- ler. SOS-alarmering bör få möjlighet att, vid behov, prata med personal som befinner sig i den intagnes närhet för att kunna besvara larmoperatörens frågor. Vid mindre akuta tillstånd ska vakthavande kontakta sjukvårdsupp- lysningen för råd om vidare handläggning. Det måste vara möjligt för sjuk- vårdsupplysningen att kunna prata med personal som befinner sig i klien- tens närhet eller, i vissa fall, även med klienten själv. Beslut om transport till vårdinrättningen enligt 9 kap. 1 § FäL och 5 kap. 1 § HäL ska tas av behörig beslutsfattare, som ska tillse att nödvändiga säkerhetsåtgärder vid- tas och att lämplig personal medföljer. Det åligger Kriminalvården att se till att en dom på fängelse blir verkställd. Beslutet om inställelse hade inte hämtats ut och det saknades alternativ adress. Det fanns inte någon för Kriminalvården till- gänglig information om N.N:s hälsotillstånd. Mot denna bakgrund har Kri- minalvården inga invändningar mot beslutet att begära N.N. I sammanhanget kan också nämnas att polismyndigheten har möjlighet enligt 10 § femte stycket StidL att förelägga den dömde att inställa sig vid krimi- nalvårdsanstalt i stället för att förpassa honom eller henne dit, om det be- döms kunna ske utan fara för att den dömde avviker. Av om doms befordran till verkställighet (2014:4) framgår att när det gäller dömda som införpassats till anstalt eller häkte, och det finns skäl att överväga ny placering, ska ett placeringsun- derlag upprättas och skickas till placeringsgruppen. Eftersom information om den dömdes verkställighet i regel finns i tidigare upprättat placerings- underlag är det av vikt att det nya placeringsunderlaget beskriver den intag- nes aktuella situation, t.ex. eventuellt missbruk och social situation. I ären- det har emellertid framkommit att någon information om N.N:s hälsotill- stånd inte lämnades till placeringsgruppen. Kriminalvården beklagar detta. I sammanhanget kan emellertid noteras att även om sådan information varit tillgänglig för placeringsgruppen hade det troligen inte ändrat valet av an- staltsplacering, då förutsättningarna att omhänderta intagna med omvård- nadsbehov är betydligt godare på en anstalt av säkerhetsklass 2. Däremot hade man i ett tidigare skede kunnat förbereda mottagande anstalt på N.N:s K R I M I N A L V Å R D 2 015 /1 6:JO1 omvårdnadsbehov och därmed kunnat påskynda anstaltens planering för en eventuell vårdvistelse. Anstalten har enligt Kriminalvårdens mening utifrån rådande förutsättningar tillgodosett det akuta omvårdnadsbehovet så långt det varit möjligt. Anstalten har också skyndsamt utrett möjlighet- erna till alternativ placering för N.N. Gällande beslutet att transportera N.N. till anstalten kan följande konstateras.