frsrdg · H204RR5 · 2015-05-28 00:00:00 — har granskat om regeringen och EKN har skapat goda förutsättningar för effektivitet i exportgarantisystemet. granskning visar att EKN har byggt upp ett omotiverat stort finansiellt överskott i förhållande till verksamhetens behov. Överskottet har uppstått bland annat genom att de som EKN tar ut för sina garantier har byggt på alltför försiktiga antaganden. Regeringen har inte heller vidtagit åtgärder för att hantera EKN:s överskott. I granskningen har det framkommit att det finns ett mönster, där företag som låter EKN garantera affärer i miljardklassen är mer nöjda med myndighetens service än de företag som behöver garantier för mindre affärer. Granskningen visar också att EKN:s satsning på små och medelstora företag inte fått något tydligt genombrott. rekommenderar regeringen att vidta åtgärder för att anpassa EKN:s myndighetskapital till verksamhetens behov. Regeringen bör också göra det tydligare vilken funktion myndighetens verksamhet riktad till små och medelstora företag ska fylla. rekommenderar EKN att bland annat uppdatera komponenterna i den modell som bestämmer garantiernas , för att undvika att de systematiskt prissätts fel. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om effektivitet i exportgarantisystemet (skr. 2014/15:59). Näringspolitikens effekter – Brister i informationen om statliga satsningar (RiR 2014:26) Det har funnits brist på information om företag som får del av statliga näringspolitiska insatser. Informationsbristen har gjort det svårt, och ibland omöjligt, att följa upp och utvärdera vissa näringspolitiska insatser riktade till enskilda företag. Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) har fått i uppdrag att upprätta en databas över samtliga företag som fått del av näringspolitiska satsningar, men inga åtgärder har vidtagits för att säkerhetsställa att databasen innefattar samtliga företag. Syftet med granskning har varit att undersöka vilka möjligheter och hinder som finns för att skapa en databas som innehåller information om alla företag som tagit del av näringspolitiska satsningar. Syftet med en sådan databas är i huvudsak uppföljning och utvärdering av de aktuella satsningarna. skiljer det sig åt mellan aktörerna om de lämnar information och om de är villiga att eller anser sig kunna lämna information. uppfattning är att det ska finnas, och att det är möjligt, att skapa ett system för hur information ska lämnas. Detta system ska vara utformat så att det möjliggör uppföljning och utvärdering som det tar hänsyn till arbetsbördan som uppstår hos uppgiftslämnarna. rekommenderar därför regeringen att tillsammans med Tillväxtanalys utreda möjligheterna att, exempelvis inom regelverket för den officiella statistiken, införa en lagreglerad uppgiftsskyldighet som möjliggör uppföljning och utvärdering av näringspolitiska insatser. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om näringspolitikens effekter (skr. 2014/15:97). – konkurrenskraftigt och ledande i energiomställningen? är det statliga bolag som har störst omsättning och som ekonomiskt har störst resultatpåverkan på den statliga bolagsportföljen. är också ett av de bolag som har de största koldioxidutsläppen i , medan bolagets tillväxttakt i förnybara energislag är lägre än genomsnittet i tio europeiska länder. har granskat om regeringen har styrt mot, och om utformat sitt arbete mot, funktionella miljörelaterade hållbarhetsmål. Vidare har vi granskat om planerar och genomför åtgärder och om regeringen styr så att uppdrag och hållbarhetsmål uppnås. Granskningen visar att inte har en tydlig målbild och att planeringen och finansieringen av åtgärder inte räcker för att ska bli ett konkurrenskraftigt och ledande bolag i energiomställningen. Granskningen visar också att regeringen inte varit tillräckligt tydlig med hur uppdraget ska tolkas och inte heller följt upp den del i uppdraget som rör arbetet med utsläppsminskning. Enligt har planerna på en försäljning av tysk kolkraft varit kända för regeringen . Trots det är regeringen inte förberedd på att hantera den finansiella risken med ett fortsatt ägande eller en försäljning. rekommenderar att utveckla sin målbild samt planera och finansiera för att bli ett ledande bolag i energiomställningen. rekommenderar regeringen att påverka målen så att de leder till utsläppsminskningar, att följa upp och tydliggöra tolkningen av bolagets uppdrag i sin helhet samt att löpande skaffa kunskap och göra oberoende analyser för att kunna påverka bolagets konkurrenskraft och avkastning till staten. Att gå i pension – varför så krångligt? (RiR 2014:13) har granskat utformningen av och informationen om de val inom den allmänna pensionen och inom tjänstepensionen som den enskilde ställs inför vid pensioneringen. Granskningen visar att flera val kräver djup kunskap om både systemet och konsekvenserna av valen för att de ska kunna göras på ett medvetet sätt. Detta påverkar möjligheten att göra bra val av såväl pensionsålder, uttagsprofil och förvaltning av pensionskapital som efterlevandeskydd. Det finns också delvis motsägelsefulla skillnader i valmöjligheter och regler mellan främst allmän pension och tjänstepension, men även mellan olika tjänstepensionsavtal. Komplexiteten gör att många blir passiva, vilket innebär att valfriheten i praktiken begränsas och att utformningen av förval får en mycket stor inverkan på individens val. menar att en stor del av den komplexitet som individen möter beror på den nuvarande uppdelningen av roller mellan staten och arbetsmarknadens parter. övergripande slutsats är att staten inte har tagit ett tillräckligt ansvar för helheten. rekommenderar regeringen att ta ett mer uttalat helhetsansvar för pensionssystemet utifrån ett medborgarperspektiv. Regeringen bör bland annat initiera en utveckling av en sammanhållen ansökningsprocess för uttag av pension. Regeringen bör även föreslå ändringar i den lag som försvårar en harmonisering av reglerna för uttag mellan tjänstepensionen och den allmänna pensionen. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om att gå i pension (skr. 2014/15:33). Det allmänna pensionssystemet – en granskning av granskningen (RiR 2014:17) Att det allmänna pensionssystemet är robust och fungerar är viktigt både för pensionssparare, pensionärer och för samhällsekonomin i stort. Många anser att systemet är krångligt och krävande, vilket kan riskera att minska tilltron till systemet och försvåra insyn. uppgick utbetalningar för inkomstpension och tilläggspension till nästan . Det är viktigt att staten löpande granskar det allmänna pensionssystemet, eftersom den enskilde har stora valmöjligheter som systemet är svårt att förstå. Mot denna bakgrund har granskat om Inspektionen för socialförsäkringens granskning av det allmänna pensionssystemet har medfört att rättssäkerhet och effektivitet upprätthålls. samlade bedömning är att granskningen av det allmänna pensionssystemet brister. Granskningen visar att den granskning som bedrivs av Inspektionen för socialförsäkringen inte görs utifrån risk- och väsentlighetsanalyser. Inspektionen för socialförsäkringen har inte heller varit tillräckligt aktiv när det gäller att genomföra granskningar av det allmänna pensionssystemet. har inte använt granskningarnas resultat i sitt utvecklingsarbete. Regeringen har ett övergripande ansvar för att granskningsverksamheten av pensionssystemet fungerar. bedömning är att regeringen varit otydlig i sin styrning av verksamheten och inte säkerställt en fungerande granskning av pensionsområdet. Det innebär att regeringen behöver se till att verksamhetsformerna mellan de båda myndigheterna utförs i enlighet med deras uppdrag. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om granskningen av det allmänna pensionssystemet (skr. 2014/15:34). Aktivitetsersättning – en ersättning utan aktivitet? (RiR 2015:7) När det nya pensionssystemet infördes ersatte förmånen aktivitetsersättning det tidigare systemet med förtidspension för unga. En ökad grad av självständighet för unga med funktionsnedsättning skulle uppnås genom att uppmuntra personer med aktivitetsersättning till aktivitet. har granskat om systemet med aktivitetsersättning är effektivt för att hjälpa unga med nedsatt arbetsförmåga att börja studera eller arbeta. Granskningen visar att aktivitetsersättningen inte lever upp till och regeringens mål om att unga med nedsatt arbetsförmåga ska kunna leva ett aktivt liv. Många unga med aktivitetsersättning går utan sysselsättning i långa perioder. Det beror bland annat på att det saknas insatser, i synnerhet för dem som står längst från arbetsmarknaden. Det beror också på att har svårt att samordna sina insatser med övriga aktörer på området. rekommenderar regeringen att se över de ansvariga aktörernas uppdrag när det gäller att samordna insatser till unga med aktivitetsersättning. Regeringen bör även se över möjligheten att öka de ekonomiska incitamenten för personer som vill lämna ersättningen för arbete eller studier. rekommenderar att prioritera sitt uppföljningsuppdrag för att se till att unga med aktivitetsersättning får det stöd som de behöver. bör även utveckla statistik över vilka insatser som gruppen med aktivitetsersättning tar del av och säkerställa kunskap om den grupp som saknar insatser. Överenskommelser mellan regeringen och SKL inom hälso- och sjukvården – frivilligt att delta men svårt att tacka nej (RiR 2014:20) har granskat regeringens styrning av hälso- och sjukvården genom överenskommelser med kommuner och landsting (SKL). Bakgrunden till granskningen är bland annat att antalet överenskommelser mellan staten och SKL har ökat. Granskningen visar att regeringen, genom att införa tydligare ekonomiska incitament och detaljerade krav, har gjort överenskommelserna till ett kraftfullt styrmedel. Även om överenskommelserna formellt sett är frivilliga är det i praktiken närmast omöjligt för både SKL och landstingen att stå utanför. Samtliga överenskommelser gäller väsentliga förbättringsområden inom vården och används bland annat för att förstärka effekten av lagstiftning. Varje ny överenskommelse ska dock hanteras av samma landsting som hanterar de redan pågående, och den samlade bördan av detta kan inte bortses ifrån. Landstingens strävan att uppnå överenskommelserna kan också leda till alltför enkla lösningar på komplexa problem i vården. Regeringens styrning genom överenskommelser har också inneburit att de olika aktörernas uppdrag har förskjutits något, vilket skapat svårhanterliga roller för både och . bedömer att överenskommelserna styr landstingen till den grad att balansen mellan landstingen och staten har rubbats när det gäller styrningen av vården. rekommenderar därför regeringen att bland annat minska antalet överenskommelser så att landstingen klarar att ta emot dem, att ge landstingen rimliga förutsättningar att planera samt att vara restriktiv med prestationsersättning. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om överenskommelser mellan regeringen och SKL inom hälso- och sjukvården (skr. 2014/15:52). Primärvårdens styrning – efter behov eller efterfrågan? (RiR 2014:22) Ett av primärvårdens problem har varit bristande tillgänglighet, som var en av anledningarna till att vårdvalet och vårdgarantin infördes. Vårdvalsreformen innebär att patienter har rätt att välja vårdcentral, och att vårdgivare får etablera vårdcentraler var de vill. Vårdgarantin anger maxgränser för väntetider. har granskat hur vårdvals- och vårdgarantireformerna påverkat möjligheterna för primärvården att verka för en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. fann att vårdvalsreformen har fått en stark styreffekt. Många invånare har fått ökad tillgänglighet till vårdcentraler. Det finns dock indikationer på att det har blivit svårare att upprätthålla vårdens etiska principer om en likvärdig vård och att de mest behövande prioriteras. Vårdcentraler har företrädelsevis etablerats i befolkningstäta områden och i områden där vårdbehoven kan förväntas vara lägre. Läkartätheten på vårdcentraler är beroende av områdets socioekonomiska status – ett högt förväntat vårdbehov vägs inte upp av fler läkare. Skillnaderna i ohälsa har ökat i samhället, och vårdutnyttjandet verkar ha blivit mer ojämlikt. Det är svårt för landstingen att skapa styrsystem som styr primärvården efter vårdens etiska principer. Vårdvalsreformen sjösattes utan att regeringen planerade för en enhetlig uppföljning. Det är därför svårt att med tillgänglig information värdera primärvårdens utveckling på nationell nivå. rekommenderar regeringen att utforma uppdraget för primärvården mer enhetligt och styra mot vårdens etiska principer. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om primärvårdens styrning (skr. 2014/15:72). Statens dimensionering av lärarutbildningen – utbildas rätt antal lärare? (RiR 2014:18) har granskat om systemet för dimensionering av lärarutbildning leder till att rätt antal lärare med rätt kompetens utbildas. Lärarutbildningen är en samhällskritisk utbildning och det råder brist på vissa typer av lärare. Situationen riskerar att förvärras eftersom antalet studenter är särskilt litet på de lärarutbildningar där behovet av lärare är som störst. Granskningen visar att regeringen är återhållsam i sin styrning av lärosätena och inte aktivt mildrar målkonflikter i systemet för dimensionering av lärarutbildningen. Målkonflikterna kan bidra till att det utbildas för få lärare inom vissa ämnen och för många i andra. Vidare framkommer att de befintliga lärarresurserna tillsammans med antalet sökande studenter har störst betydelse för vilka ämnesinriktningar och det antal platser lärosätena erbjuder. rekommenderar regeringen att bland annat justera resurstilldelningssystemet för att stärka lärosätenas förutsättningar att ge utbildningar inom bristämnen även när få studenter söker dem. Regeringen bör också ytterligare stimulera och underlätta för lärosätena att samverka för att uppnå en ökad specialisering bland lärosätena. rekommenderas lärosätena bland annat att arbeta mer systematiskt och strategiskt med att rekrytera studenter till lärarutbildningar där brist råder på arbetsmarknaden. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om statens dimensionering av lärarutbildningen (skr. 2014/15:47). Specialdestinerade statsbidrag – Ett sätt att styra mot en mer likvärdig skola? (RiR 2014:25) har granskat fyra specialdestinerade statsbidrag på skolområdet med avseende på om de bidrar till det övergripande målet om likvärdighet för eleverna. Genomförandet av skolverksamheten har varit ett kommunalt ansvarsområde sedan kommunaliseringen av skolan genomfördes . började staten återigen komplettera det generella statsbidraget med specialdestinerade bidrag för att styra skolan i önskad riktning. granskning visar att systemet med specialdestinerade statsbidrag på skolområdet inte fungerar tillräckligt effektivt. Så som de granskade bidragen är utformade gynnar de inte ett deltagande av de huvudmän och skolor som relativt sett är i större behov av insatser. Statsbidragen fördelas inte till de skolenheter som behöver dem bäst sett till kunskapsresultat. Även insatser kan fungera mer effektivt. har haft möjlighet att genomföra fördjupade analyser av hur bidragen fördelar sig på skolnivå och uppmärksamma regeringen på utfallet. Detta har inte skett, trots att finns stora skillnader mellan olika skolor både när det gäller deltagande i bidragssatsningar och behov av resurser. rekommenderar regeringen att överväga om de specialdestinerade statsbidragen ska riktas till de skolor och huvudmän som är i större behov av statliga bidrag samt att vid utformandet av bidragsförordningarna anpassa villkoren så att de inte missgynnar huvudmän med mindre administrativa och ekonomiska resurser. rekommenderar också att följa upp och analysera både vilka huvudmän och vilka skolor som tar del av respektive inte tar del av de specialdestinerade statsbidragssatsningarna, samt att intensifiera arbetet med att rikta stödjande och informerande insatser. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om specialdestinerade statsbidrag – ett sätt att styra mot en mer likvärdig skola? 2014/15:106). – Är finansieringen av bolaget effektiv för staten? (RiR 2014:16) har granskat regeringens styrning av hur kapitalbehovet har tillgodosetts i bolaget . Granskningen har också följt upp de centrala rekommendationer som lämnades i granskning av 2009. –2013 har fått i kapitaltillskott, vilket har motsvarat av den svenska biståndsbudgeten. Ett motiv för kapitaltillskotten har varit att verksamheten ska växa, men bolaget har inte ökat sina investeringsvolymer i den takt som prognostiserats. I stället har ett stort outnyttjat kapital ackumulerats i bolaget. granskning visar att regeringen inte har haft ett tillräckligt underlag för att kunna överväga en alternativ finansiering av . Ett sådant övervägande bör göras för att uppnå en effektiv användning av kapital. Om regeringen delvis hade finansierat med en låneram, i stället för med kapitaltillskott, hade delar av stora outnyttjade kapital kunnat användas i annan statlig biståndsverksamhet. Både och regeringen har förbättrat flera centrala områden som berördes i granskning 2009, men det finns fortfarande förbättringsområden. rekommenderar regeringen att ta fram underlag för att pröva alternativa finansieringsformer i samband med analyser av kapitalbehovet för . rekommenderar att fortsätta arbetet med att utveckla uppföljningen av verksamheten och överväga att låta en oberoende aktör bedöma bolagets utvecklingseffekter. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om (skr. 2014/15:24). Valuta för biståndspengarna? – valutahantering i det internationella utvecklingssamarbetet (RiR 2014:19) Med en biståndsbudget på är ett av de länder som ger mest bistånd, både i relation till bruttonationalinkomsten och i absoluta tal. En stor del av de svenska biståndspengarna måste växlas från svenska kronor till utländsk valuta innan de kan användas av mottagarna. har granskat den statliga hanteringen av valutaväxling och valutarisker i det internationella utvecklingssamarbetet. Granskningen visar att Sidas och hantering av valutaväxling och valutarisker brister i effektivitet och förutsägbarhet. Både och Sida har valutarisker som inte beaktas, och Sidas valutaväxling kostar mer än på jämförbara myndigheter. Valutahanteringen kan enligt inte anses bidra till regeringens ambitioner om resultat, kostnadseffektivitet och transparens i biståndet. ger i denna rapport flera exempel på hur andra myndigheter arbetar för att uppnå en kostnadseffektiv valutaväxling, förutsägbarhet i betalningsflöden och matchning av garantiåtaganden i utländsk valuta. Dessa exempel visar att det finns en stor potential för att effektivisera valutahanteringen i det svenska biståndet. rekommenderar att regeringen ser till att svenskt bistånd inte präglas av valutarisker, bland annat genom att tydliggöra ansvarskedjan för biståndsbetalningar som beslutas av . bör regeringen tydliggöra att myndigheter med valutahantering ska ta hjälp av . Sida bör omgående övergå till en mer aktiv och kostnadseffektiv hantering av myndighetens valutaköp. Regeringen har behandlat rapporten i skrivelsen om valutahanteringen i det internationella utvecklingssamarbetet (skr. 2014/15:49). Bistånd genom internationella organisationer – UD:s hantering av det multilaterala utvecklingssamarbetet (RiR 2014:24) En stor del av bistånd förmedlas via internationella organisationer som FN och , så kallat multilateralt utvecklingssamarbete. Totalt uppgår denna del av biståndet till . Merparten av stödet går till organisationernas centrala budget, så kallat kärnstöd. Regeringen och har betonat vikten av att de organisationer som får svenskt stöd arbetar effektivt och åstadkommer resultat som ligger i linje med svensk utvecklingspolitik. har granskat regeringens och hantering av det multilaterala utvecklingssamarbetet. Granskningen har fokuserat på beslutsprocesser, dokumentation av beslut samt uppföljning. Det finns brister och problem i alla delar. Regeringens och hantering av det multilaterala utvecklingssamarbetet är inte präglad av insyn, effektivitet och tydliga ansvarsförhållanden. menar att och allmänheten inte får tillgång till den information som behövs för att förstå vad det multilaterala biståndet används till. Den bristande insynen gör att det inte är möjligt att avgöra om det multilaterala biståndet förmedlas till de mest effektiva och relevanta organisationerna. Sammantaget är bedömning att en begränsad kontroll och insyn i hanteringen av det multilaterala biståndet gör att det finns en väsentlig risk att brister och fel i hanteringen inte upptäcks. rekommenderar bland annat att regeringen fattar formella beslut om fördelningen av kärnstöd samt säkerställer att beslut dokumenteras tydligt och informativt. Redovisningen till bör också utvecklas. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om bistånd genom internationella organisationer (skr. 2014/15:92). – vad kan göra för att möta rådets utmaningar (RiR 2015:8) är det viktigaste organet för internationellt samarbete i arktiska frågor. Medlemmar i rådet är de nordiska länderna samt , och . står inför stora utmaningar. Issmältningen hotar att få allvarliga konsekvenser för ekosystemet och för ursprungsbefolkningarna i . De nationella revisionsmyndigheterna i , , , och har därför i samarbete granskat . Granskningen visar att Arktiska rådets organisatoriska struktur är i sina grunddrag oförändrad sedan rådet bildades , som verksamhetens omfattning har ökat kraftigt och nya uppgifter har tillkommit. Rådet finansierar sin verksamhet med frivilliga bidrag från medlemsstaterna till enskilda projekt och det finns inte någon överblick över rådets totala finansiering och kostnadsutfall. Vidare saknar rådet mekanismer för att prioritera mellan olika projekt och för att följa upp om medlemsländerna genomför rådets rekommendationer. Tryck: , 2015 Tryck: , 2015 rekommenderar regeringen att ta initiativ i för att anpassa den organisatoriska uppbyggnaden av rådets arbete till de nya förutsättningarna, skapa överblick över rådets totala finansiering och kostnadsutfall samt effektivisera de administrativa processerna för att prioritera mellan olika projektförslag. Det är också viktigt, anser , att förbättra medlemsländernas uppföljning av genomförandet av rådets rekommendationer.