frsrdg · H204RR5 · 2015-05-28 00:00:00 — Bedömningen kvarstår sedan föregående år då myndigheten fick en modifierad revisionsberättelse på samma grunder. Enligt förordningen om årsredovisning och budgetunderlag ska statliga myndigheters årsredovisningar upprättas enligt god redovisningssed. Förordningen föreskriver också att årsredovisningen ska bestå av resultatredovisning, resultaträkning, balansräkning, anslagsredovisning och noter. I regeringens regleringsbrev för undantas dock myndigheten från att lämna en resultat- och balansräkning i årsredovisningen. En förutsättning för att regeringsbeslut ska kunna anses uttrycka god redovisningssed är att dessa är generella och långsiktiga enligt ESV:s allmänna råd till förordningen om myndigheters bokföring. Enligt bedömning kan denna förutsättning inte anses uppfylld när det gäller . kan därför inte bedöma om årsredovisningen ger en rättvisande bild av myndighetens finansiella ställning, resultat och finansiering i enlighet med god revisionssed. Myndigheter med upplysning i revisionsberättelsen I revisionsberättelsen kan lämna en upplysning. En upplysning kan hänvisa till vad myndigheten har skrivit i sin årsredovisning, för att särskilt uppmärksamma läsaren på detta. Alternativt kan i en upplysning lämna information om särskilda förutsättningar för revisionen, exempelvis att viss information i årsredovisningen inte har ingått i granskningen. I samband med en upplysning skriver vi i revisionsberättelsen att informationen i upplysningen inte påverkar vårt uttalande. En revisionsberättelse med en upplysning utgör inte en modifierad revisionsberättelse. I årets granskningar har upplysningar lämnats i 14 stycken revisionsberättelser. årsredovisning framgår det att ramanslag har skuldförts i sin helhet men att dessa års årsredovisning redovisas under eget kapital och ansvarsförbindelser. I årsredovisningen framgår det även att Stiftelsen i enlighet med sin nya tolkning av uttalande har beslutat att ändra praxis så att kostnader för arvoden till adjungerade och sakkunniga samt kostnader för extern information ska behandlas som administrationskostnader . Av regleringsbrev framgår att inkomstpensionens finansiella ställning och utveckling ska redovisas i ett särskilt avsnitt i resultatredovisningen. Redovisningen regleras i socialförsäkringsbalken och i förordningen (2002:780) om beräkning av balanstal. Detta framgår också av årsredovisningen, liksom att redovisningen i detta avsnitt är en sammanställning som delvis baseras på uppgifter från andra aktörer än . Den baseras också delvis på preliminära uppgifter. Granskningen har omfattat uppgifter från och beräkningar utförda av . Uppgifter från andra aktörer har inte granskats av . redovisar också jämförelsetal från tidigare års . Dessa jämförelsetal har inte granskats av . I prognosen över balanstalet redovisar ett antal prognoser för balanstalets utveckling över . Detta avsnitt har inte granskats av . redovisar i årsredovisningen ett väsentligt underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten . Myndigheten har på grund av otydligheterna i den ekonomiska styrningen inte getts möjlighet att efterleva det ekonomiska målet. De regionala etikprövningsnämnderna redovisar i sina årsredovisningar ett väsentligt underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten för etikprövning av forskning som avser människor. Myndigheterna har på grund av otydligheterna i den ekonomiska styrningen inte getts möjlighet att efterleva det ekonomiska målet. i och i redovisar i sina årsredovisningar ett väsentligt underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten inom djurskyddsområdet. Myndigheterna har på grund av otydligheterna i den ekonomiska styrningen inte getts möjlighet att efterleva det ekonomiska målet. Polisen redovisar i årsredovisningen stora underskott i vissa offentligrättsliga verksamheter. Eftersom det råder osäkerhet kring vilka ekonomiska mål som gäller för verksamheterna har Polisen inte getts möjlighet att efterleva det övergripande målet om full kostnadstäckning i avgiftsfinansierad verksamhet. Lantmäteriet redovisar i årsredovisningen ett stort underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten avseende uppdragsverksamhet. har anslagsmedel använts i verksamheten. Enligt regleringsbrevet får anslaget användas för arbete inom ramen för politiken för global utveckling, och därmed råder viss osäkerhet om vilka ekonomiska mål som gäller för uppdragsverksamheten. redovisar i årsredovisningen ett underskott i den avgiftsfinansierade verksamheten som avser handläggning av lärarlegitimationer. Verksamheten ska finansieras med avgifter och till full kostnadstäckning, dock har myndigheten rätt att utöver avgifterna använda anslagsmedel. Det finns således inget faktiskt underskott i verksamheten. På grund av denna otydlighet i den ekonomiska styrningen i fråga om full kostnadstäckning har myndigheten inte getts möjlighet att uppfylla det ekonomiska målet. har publicerat 26 granskningsrapporter sedan den årliga rapporten presenterades. I detta avsnitt redogör vi för de viktigaste iakttagelserna från dessa rapporter sorterade per riksdagsutskott. Det bör dock påpekas att granskningsrapporter i vissa fall kan beröra flera riksdagsutskott. Här redovisar vi rapporterna under det utskott som berett rapporten. Att tillvarata och utveckla nyanländas kompetens – Rätt insats i rätt tid? (RiR 2014:11) har granskat statens insatser för att tillvarata och utveckla de nyanländas kompetens. Syftet har varit att undersöka om insatserna är effektiva och möjliggör en snabb och ändamålsenlig etablering på arbetsmarknaden. Av tidigare studier framgår bland annat stora skillnader i sysselsättningsgrad mellan inrikes och utrikes födda. Generellt tar det också för nyanlända att komma i arbete som en hög andel av de utrikes födda är överkvalificerade för sina jobb. övergripande slutsats är att det finns effektivitetsbrister i statens insatser för de nyanlända. Insatserna utgår inte i tillräcklig utsträckning från den enskildes förutsättningar och behov och erbjuds inte heller tillräckligt snabbt. Det finns brister i insatsernas utbud och kvalitet, och möjligheterna till tidiga kontakter med arbetslivet är för få. Dessutom visar granskningen på ett otillräckligt utnyttjande av validering och vuxenutbildning. rekommenderar regeringen att mer aktivt än verka för ett bättre samarbete mellan Arbetsförmedlingen, kommuner och näringsliv. Regeringen bör också pröva om de samlade resurserna kan omfördelas för att påskynda de nyanländas etablering. Vidare rekommenderas Arbetsförmedlingen att utvärdera olika sätt att organisera etableringsuppdraget samt verka för ett systematiskt lärande och erfarenhetsutbyte kring framgångsrik etablering. Arbetsförmedlingen bör också vidta åtgärder för att öka nyanlända kvinnors deltagande och etablering på arbetsmarknaden. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om att tillvarata och utveckla nyanländas kompetens (skr. 2014/15:19). Etableringslotsar – fungerar länken mellan individen och arbetsmarknaden? (RiR 2014:14) Ökad sysselsättning bland utrikes födda är en viktig del av regeringens integrationspolitik. För att åstadkomma detta har regeringen introducerat nya arbetsförberedande insatser. En sådan insats är etableringslotsar som upphandlas av Arbetsförmedlingen inom ett valfrihetssystem. Detta innebär att nyanlända arbetssökande kan välja en etableringslots bland olika privata aktörer. har granskat om regeringen och Arbetsförmedlingen utformat tjänsten så att den på ett effektivt sätt kan bidra till att påskynda nyanländas etablering i arbetslivet. Granskningen visar att etableringslotstjänsten har en alltför bred utformning som inte ger de nyanlända ett tillräckligt arbetsmarknadsrelaterat stöd. Dessutom är de nyanländas förutsättningar att göra välgrundade val av etableringslots begränsade. Granskningen visar också att uppföljningen och kontrollen av lotsleverantörerna inte fungerar tillfredsställande, vilket kan leda till att oseriösa leverantörer tillåts verka som etableringslotsar. För att nå regeringens mål om ökad sysselsättning bland utrikes födda rekommenderar regeringen att tydliggöra att etableringslotsen framför allt ska vara en arbetsförberedande insats. För att säkerställa att valfrihetssystemet fungerar kvalitetshöjande rekommenderar att förbättra informationen till de nyanlända om deras möjligheter vid val av etableringslots. Vidare bör Arbetsförmedlingen förstärka kvalitetssäkringen genom ökad kontroll och uppföljning av lotstjänsten. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om etableringslotsar (skr. 2014/15:23). Nyanländ i – Effektiva insatser för ett snabbt mottagande? (RiR 2014:15) har granskat de statliga insatser som syftar till att ta emot och bosätta nyanlända invandrare i kommunerna, och undersökt om insatserna är ändamålsenliga och effektiva inom ramen för ansvariga myndigheters tillgängliga resurser. Granskningen visar att det finns ett betydande utrymme att effektivisera nuvarande system. De statliga insatserna har endast till viss del betydelse för hur många nyanlända som tas emot och bosätts i kommunerna. Det är svårt att i praktiken matcha nyanlända gentemot arbetsmarknaden. Många av de platser för bosättning som länsstyrelserna och kommunerna har kommit överens om har inte använts. rekommenderar bland annat regeringen att överväga att ge en myndighet ett samlat ansvar för bosättning av de nyanlända som är i behov av det, samt att i större utsträckning tillämpa en närhets- och kontinuitetsprincip i bosättningen. Vidare bör länsstyrelserna verka för att överenskommelserna med kommunerna om anvisningsbara platser i större utsträckning motsvaras av en reell mottagningskapacitet. bör öka dialogen med kommuner där nya anläggningsboenden etableras, och Arbetsförmedlingen bör verka för att kommuner i ökad utsträckning ska kunna involveras som leverantörer av arbetsmarknads- och etableringsinsatser för nyanlända. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om statliga insatser för mottagande och bosättning av nyanlända (skr. 2014/15:31). Arbetsförmedlingens arbete vid varsel – Ett bidrag till effektiva omställningsinsatser? (RiR 2014:27) har granskat om Arbetsförmedlingen i sitt arbete bidrar till att skapa effektiva omställningsinsatser för personer som varslas om uppsägning. Arbetsförmedlingen är den myndighet som tar emot arbetsgivarens anmälan om varsel och som har i uppgift att, genom samverkan med bland andra trygghetsorganisationerna, erbjuda varslade personer stöd och insatser för att underlätta omställningen till ett nytt arbete. Trygghetsorganisationerna kan gå in tidigt i omställningsprocessen och erbjuda de varslade personerna individanpassade insatser. Arbetsförmedlingens medverkan begränsas dock av inriktningen på arbetsmarknadspolitiken, vilken haft ett fokus på individer som står långt ifrån arbetsmarknaden. granskning visar bland annat att trygghetsorganisationerna generellt är missnöjda med samverkan med Arbetsförmedlingen, särskilt när det gäller de varslade som har behov av extra stöd och insatser. Granskningen visar också att det är relativt få varslade som skriver in sig som arbetssökande vid Arbetsförmedlingen och därmed får sitt behov av insatser bedömt. rekommenderar bland annat Arbetsförmedlingen att se över avtalen med trygghetsorganisationerna och ha en dialog med dessa aktörer för att få till stånd ett mer välfungerande samarbete. rekommenderar också Arbetsförmedlingen att förtydliga att bedömningsstöd bör användas och att en handlingsplan bör upprättas i samband med inskrivning av varslade. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om Arbetsförmedlingens arbete vid varsel m.m. (skr. 2014/15:42). Utbildningsstödet till varslade vid – omskolad till arbete? (RiR 2015:1) har granskat effekterna av det arbetsmarknadspolitiska projektet och dess underleverantörer. Projektet riktade sig till personer som varslades vid med underleverantörer 2008–2009 och genomfördes av Arbetsförmedlingen, och Svenska med stöd från (). Syftet med insatser som får stöd från EGF är att uppsagda arbetstagare ska komma tillbaka till arbetsmarknaden. granskning visar att deltagare i de EGF-finansierade utbildningarna hade långsammare återgång till arbete än andra varslade som inte fått motsvarande stöd. Granskningen visar också att tidsaspekten spelar roll för utfallet. Ju som deltagarna fick vänta på utbildningsstart, desto längre blev arbetslösheten efter avslutad utbildning. Sambandet mellan utbildningarnas längd och efterföljande tid i arbetslöshet var också starkt. För att kunna motivera en ansökan om EGF-medel har regeringen lutat sig mot bedömningen att krisen i fordonsindustrin hade strukturella orsaker. I fallet menar att villkoren från EGF kan ha medfört en alltför ensidig fokusering på omställning till arbete i andra branscher. Granskningsrapportens slutsatser är specifika för projektet , men leder till att rekommenderar regeringen att vid stora varsel inte ensidigt fokusera på den typ av åtgärder som är stödberättigade med EGF-medel. Om EGF-instrumentet används bör regeringen säkerställa ett snabbt ansökningsförfarande och se till att kortare utbildningar prioriteras framför längre. Den officiella statistiken – en rättvisande bild av samhällsutvecklingen? (RiR 2015:3) Den officiella statistiken är en del av statens service till allmänheten och av särskild vikt för att ge en neutral beskrivning av samhället. har granskat om tillämpningen av systemet för den officiella statistiken är ändamålsenlig. Granskningen visar att regeringen saknar ett helhetsperspektiv i sin styrning av den officiella statistiken. Regelverket och samordningen av systemet begränsar förutsättningarna för statistiken att nå sitt övergripande syfte. Dessutom påverkas möjligheten att producera statistiken kostnadseffektivt. Granskningen visar också att det saknas en kvalitetskontroll av officiella statistikprodukter samt att statistikansvariga myndigheter i större utsträckning kan samarbeta för att hantera hot mot kvaliteten i statistiken, till exempel bortfall i statistiska undersökningar. rekommenderar regeringen att bland annat förbättra styrningen av den officiella statistiken och förtydliga SCB:s samordningsansvar. Regeringen bör också se över mandat för och utformning av Rådet för den officiella statistiken och säkerställa att det inrättas en funktion för kvalitetssäkring. rekommenderar SCB att bland annat använda de samordningsinstrument man förfogar över bättre och se över om föreskrifter bör utvecklas med anledning av de nya kvalitetskraven i statistiklagen. SCB bör också ta initiativ till ett ökat samarbete mellan statistikansvariga myndigheter i bortfallsfrågor. Transparensen i Årsredovisning för staten 2014 (RiR 2015:9) har granskat Årsredovisning för staten 2014. Årsredovisningen är en omfattande skrivelse som enligt budgetlagen ska innehålla bland annat en uppföljning av de budgetpolitiska målen, utfallen på samtliga anslag och inkomsttitlar och en balans och resultaträkning. Enligt uppfattning är Årsredovisningen för staten 2014 i allt väsentligt upprättad i enlighet med bestämmelserna i budgetlagen. Uttalandet i revisionsberättelsen innefattar inte en bedömning av om årsredovisningen ger en rättvisande bild. Det ska inte tolkas som att funnit väsentliga fel i sin granskning, utan är en följd av att budgetlagen, enligt bedömning inte utgör ett ramverk för redovisning i syfte att uppnå en rättvisande bild. Granskningen har även visat på ett antal områden där regeringens redovisning och återrapportering kan utvecklas och förbättras. Exempelvis behöver normeringen för upprättandet av årsredovisningen förtydligas och regeringen bör överväga att samlat redovisa vilka risker som både tillgångar och skulder i statens balansräkning är behäftade med. Informationssäkerheten i den civila statsförvaltningen (RiR 2014:23) har granskat om arbetet med informationssäkerhet i den civila statsförvaltningen är ändamålsenligt utifrån ökande hot och risker. Den tekniska utvecklingen har accelererat, och de risker en organisation ökar och kan förväntas fortsätta öka framöver. Granskningen har inriktats mot den information som samlats in om vilka hot som realiseras samt de skyddsåtgärder som har vidtagits av övriga myndigheter. Granskningen har omfattat regeringen och dess stödmyndigheter: Säkerhetspolisen, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap och . Granskningen visar att arbetet med informationssäkerheten inte är ändamålsenligt sett till de hot och risker som finns. Regeringen har inte någon samlad lägesbild över hoten mot den civila statsförvaltningen. Regeringen vet inte i vilken omfattning och mot vilka hoten realiseras och inte heller vilka skyddsåtgärder myndigheterna vidtar. Detsamma gäller för regeringens stödmyndigheter. Regeringen och dessa myndigheter behöver därför vidta åtgärder så att det går att få en samlad bild av läget och sedan anpassa kraven på säkerheten till de behov som finns. rekommenderar bland annat regeringen och stödmyndigheterna att utöka tillsynen så att den omfattar väsentligt mer än endast de allra mest skyddsvärda delarna av statsförvaltningen. Regeringen rekommenderas också att se till att det finns en funktion och en process i med syfte att samlat hantera informationssäkerheten. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om informationssäkerheten i den civila statsförvaltningen (skr. 2014/15:84). Kontrollen av försvarsunderrättelseverksamheten (RiR 2015:2) Försvarsunderrättelseverksamheten omgärdas av hög sekretess och begränsad insyn. I verksamheter med sådan begränsad transparens finns risk för att det uppstår osäkerhet hos allmänheten om verksamhetens innehåll och metoder. En väl fungerande kontroll är därför viktig. har granskat om kontrollen av försvarsunderrättelseverksamheten fungerar effektivt. övergripande slutsats är att kontrollmyndigheten, Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten (Siun), har fått förutsättningar för att kunna bedriva kontrollverksamheten på ett effektivt sätt. Siun utför de uppgifter myndigheten har enligt lagar och förordningar och uppfyller de flesta av de kriterier som anser är en förutsättning för en effektiv kontrollverksamhet. Granskningen visar också att försvarsunderrättelsemyndigheterna tar Siuns synpunkter på allvar och genomför åtgärder i enlighet med Siuns beslut. Siuns dokumentation av kontrollverksamheten är dock sparsam, vilket innebär att det är svårt för att bedöma om Siun skulle kunna bedriva sin kontrollverksamhet mer effektivt än . granskning visar också att det finns delar av kontrollverksamheten som behöver utvecklas, till exempel dokumentationen av arbetsprocessen och tydligheten i besluten. rekommenderar bland annat att Siun tar fram dokumentation om de metoder som används i granskningsverksamheten och att de tar fram nya rutiner för att i varje kontrollärende pröva vilken dokumentation som ska tas in och sparas i akten. Återfall i brott – hur kan samhällets samlade resurser användas bättre? (RiR 2015:4) Andelen personer som återfaller i brott har varit densamma . I genomsnitt återfaller av alla dömda i brott . har granskat samhällets insatser för att förebygga återfall i brott. Ett av Kriminalvårdens viktigaste mål är att återfallen i brott ska minska. Kriminalvården har i uppdrag att samverka med andra samhällsaktörer för att nå det målet. Det kan till exempel handla om insatser för att dömda personer ska kunna förändra sina kriminella attityder, hitta försörjning, bostad och få relevant vård och stöd. Utöver Kriminalvården är Arbetsförmedlingen, Kronofogden, , kommunernas socialtjänster, vården och aktörer i civilsamhället några av dem som kan vara involverade. Granskningen visar att de återfallsförebyggande insatserna inte täcker de stödbehov som Kriminalvården bedömer att klienterna har. Med bättre planering och mer samverkan mellan ansvariga aktörer skulle befintliga resurser kunna användas bättre och insatserna därmed få större effekt. anser även att det saknas viktig kunskap om insatser, resultat och långsiktiga effekter. rekommenderar regeringen att ställa tydligare krav på samverkan mellan ansvariga aktörer, inklusive kommuner och landsting. Regeringen bör tillsammans med kommuner och landsting och andra ansvariga myndigheter ta fram en nationell handlingsplan för att utveckla det återfallsförebyggande arbetet. rekommenderar också såväl regeringen som Kriminalvården att se till att de insatser som görs följs upp och utvärderas. Kriminalvården bör i sin tur driva på för en bättre samverkan med andra aktörer. Digitalradion – varför och för vem? (RiR 2015:5) Regeringen och står inför ett beslut om att gå över från FM-radio till marksänd digitalradio. Övergången motiveras bland annat av att marksänd digitalradio ger ett mervärde för lyssnarna och att bättre kan fullfölja sitt public service-uppdrag. En övergång till digitalradio har diskuterats och utretts ett antal gånger. är planen att släcka FM-nätet och gå över till ett marksänt digitalradionät 2022. har granskat om staten har bidragit till en effektiv övergång till marksänd digitalradio utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv och ett lyssnarperspektiv. Granskningen visar att det dels finns betydande risker med övergången, dels finns ett antal brister i regeringens förberedelser av övergången. Riskerna handlar bland annat om att utredningarna om en övergång till marksänd digitalradio inte tillräckligt grundligt har analyserat radiolyssnandet i ett framtidsperspektiv. Internet och mobilnäten kommer att vara de dominerande teknikerna för medier och kommunikation . Därtill förändras lyssnarnas vanor – traditionellt radiolyssnande minskar medan allt fler, speciellt yngre, lyssnar på radio via internet och poddar. Regeringens beredning saknar ett tydligt lyssnarperspektiv, där det inte är klarlagt vilka behov en övergång till marksänd digitalradio fyller hos lyssnarna. Även de tekniska analyserna har svagheter, där granskningen bland annat visar att den mobila täckningen i glesbygden riskerar att bli sämre. Regeringen har även betonat vikten av en resurseffektiv digitalisering, men samhällsekonomiska skattning tyder på att övergången inte är samhällsekonomiskt lönsam. Livsmedelskontrollen – tar staten sitt ansvar? (RiR 2014:12) Den offentliga livsmedelskontrollen är viktig för att konsumenterna ska få säkra och rätt märkta livsmedel. En stor del av livsmedelskontrollen genomförs av länsstyrelser och kommuner. Denna kontrollverksamhet har uppvisat stora problem. har granskat regeringens, och länsstyrelsernas insatser för att säkerställa att livsmedelskontrollen är effektiv och ändamålsenlig. Granskningen har avgränsats till den kontroll som genomförs av länsstyrelser och kommuner. Enligt har statens insatser för att lösa problemen i livsmedelskontrollen inte varit tillräckliga. Regeringen har inte agerat för att rätta till brister, och har inte utnyttjat sina befogenheter. Kraven på kontrollmyndigheterna är inte tydliga, uppföljningen av kontrollverksamheten är bristfällig och det vidtas få åtgärder när problem uppdagas. rekommenderar regeringen och de ansvariga myndigheterna att pröva om en tydligare statlig styrning leder till tillräckliga förbättringar i kontrollverksamheten. Det bör bland annat ske genom att regeringen förtydligar ansvaret för samordning och uppföljning, samt att i större utsträckning använder sin föreskriftsrätt och vidtar åtgärder när brister i kontrollverksamheten upptäcks. och länsstyrelserna bör även verka för ökad samverkan mellan kommunerna. Om förbättringar uteblir bör regeringen ompröva organiseringen av livsmedelskontrollen. Regeringen har behandlat granskningen i skrivelsen om granskning av livsmedelskontrollen (skr. 2014/15:16). – effektivitet i exportgarantisystemet? (RiR 2014:21) () bidrar till att främja näringslivet genom att erbjuda företag garantier som försäkrar dem mot risken att inte få betalt vid exportaffärer. Jämfört med andra myndigheter har EKN en hög grad av handlingsfrihet.