bet · H301KU3 · 2015-11-13 00:00:00 — Vidare ska förslagens relation till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna tydligare förklaras. Kommissionen vill också öka insynen i lagstiftningen genom att öppna upp för synpunkter från parterna under hela lagstiftningsprocessen. Ökade samrådsmöjligheter följt av en att lämna synpunkter är delar i detta förslag. Även detta välkomnas av . Vi vill emellertid framhålla vikten av att denna öppenhet också visar sig i trepartsförhandlingarna mellan kommissionen, rådet och , de så kallade trilogerna. Det är en process som präglats av mer eller mindre slutenhet. Kommissionen vill vidare ha en ny som får en starkare roll än den tidigare konsekvensbedömningsnämnden. Den nya nämnden ska bland annat tillse att kommissionens konsekvensbedömningar för det första görs. För det andra ska den bedöma kvaliteten på dessa. Det är också den nya nämndens uppgift att kontrollera utvärderingar av befintlig lagstiftning för att utröna om de är ändamålsenliga eller inte. Kommissionen efterlyser avslutningsvis ett ökat samarbete mellan , rådet och sig själv i syfte att förbättra och förenkla befintliga lagar, utvärdera befintlig lagstiftning innan nya initiativ övervägs och göra lagstiftningen tydligare och mer begriplig. Dessutom framhäver kommissionen vikten av att lagstiftningen är ändamålsenlig och leder till önskvärda resultat. Det så kallade Refitprogrammet, som fokuserar på just dessa frågor, ska stärkas och bli mer integrerat i beslutsprocessen. Kommissionens program för en bättre lagstiftning lyfter fram ett flertal punkter som i det fall de förverkligas och tillämpas korrekt kommer att förbättra insynen i lagstiftningsprocessen. Vi är därför positivt inställda till kommissionens meddelande. Mot bakgrund av detta yrkar jag bifall till förslag i utlåtandet. Som tidigare talare redan har nämnt debatterar vi KU:s utlåtande 3 om kommissionens meddelande Bättre lagstiftning för bättre resultat - en EU-agenda. Redan här drar jag öronen åt mig. Vad konstituerar "bättre" lagstiftning, och vem eller vilka avgör om resultatet verkligen blev "bättre"? Det är inte utan att jag får associationer till när allt annat än demokratiska stater känner ett behov att försöka sälja in en acceptans för sitt tveksamma styre genom att lägga till "demokratiska republiken" till sitt namn - precis som om någon tänkande människa verkligen skulle gå på det. För mig är i alla fall den lagstiftning som vi i god och sann demokratisk anda stiftar i denna kammare att föredra framför all annan. Sålunda borde en EU-agenda om bättre lagstiftning för bättre resultat rimligtvis innefatta långtgående förslag om att återföra makt till de nationella parlamenten. Men så är förstås, föga förvånande, inte fallet här, herr talman. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Bättre lagstiftning för bättre resultat - en EU-agenda Men, men, beggars can't be choosers, så vi får väl vara glada för den lilla insyn och det lilla inflytande vi får för våra ca 40 miljarder och sedan försöka göra det bästa av situationen. Allt är inte nattsvart, herr talman - inte ens i det nu behandlade meddelandet från kommissionen. Det finns i alla fall en ansats till att man ska försöka bli lite mer öppen, tydlig och väl förankrad i sitt arbete - kanske till och med något mer effektiv. Det vore ju inte för . Men det förutsätter att viljeyttringen är genuin och att den faktiska tillämpningen därefter också präglas av detta så att det inte blir som i det ärende om subsidiaritetsprincipen vi har att debattera längre fram. I det förespeglar EU och kommissionen visserligen att det finns ett utrymme för de nationella parlamenten att påverka men sätter upp ett regelverk som effektivt förhindrar det. De motiverade yttranden som de nationella parlamenten inkommer med behöver heller inte föranleda någon åtgärd eller förändring. Man bjuder alltså med armbågen, och det blir lite av ett spel för gallerierna. Detta styrks inte minst av det allt annat än "bättre" resultatet där. Endast 2 av över 500 förslag till lagstiftningsakter har modifierats efter häftig kritik från de nationella parlamenten, trots alla fina ord och vackra föresatser i Lissabonfördraget. Skulle resultatet av den "bättre" lagstiftningen bli något liknande här finns det inte så mycket mer att orda om, herr talman. Låt oss ändå välvilligt anta att intentionerna är de allra bästa och att man verkligen önskar se till exempel en ökad öppenhet och transparens i lagstiftningsprocessen - trots att utvecklingen med en lavinartad ökning av slutna så kallade trilogförhandlingar säger något helt annat. Då duger det inte att lägga fram ett förslag med så svepande formuleringar som att de tre institutionerna ska säkerställa "en lämplig insyn" i lagstiftningsprocessen, om man inte dessutom definierar lite närmare vad som avses med detta. Oskicket att skjuta en så avgörande och central del har fått den europeiska ombudsmannen att ifrågasätta transparensen i den pågående processen - detta redan innan agendan är antagen och något nytt interinstitutionellt avtal har tecknats. Vi sverigedemokrater menar att om kommissionen och de övriga institutionerna verkligen menar allvar borde det vara självklart att full insyn råder vad gäller förhandlingar i allmänhet och unionens befogenheter i synnerhet. Men hoppet är som bekant det sista som överger människan, så vi har valt att ge dem en chans och inte reservera oss mot detta förslag. Allt är förstås inte bara EU:s fel. Vi har en regering som lämnar en del övrigt att önska - även om de har tvingats att bli något bättre på vissa områden , inte minst på migrationsområdet, får jag medge. Vi hyser fortfarande en del betänkligheter. På just detta område handlar det framför allt om urvalsprocessen för de nationella experter som kommissionen avser att rådfråga i anslutning till utarbetandet av utkast till delegerade akter. Här har den i princip oinskränkt makt att avgöra och delegera vilka som ska anses föra den svenska talan i dessa ärenden. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Bättre lagstiftning för bättre resultat - en EU-agenda Enligt vår mening bör de nationella parlamenten ges långtgående möjlighet att påverka urvalen av experter som ska företräda respektive folk i olika frågor. I avvaktan på det vill vi uppmana kommissionen att inta ett något kritiskt ifrågasättande förhållningssätt till en del av de självutnämnda experter med högst tveksamma meriter som denna regering kan tänkas komma att skicka i olika sammanhang. Vi har ju sett empiriska belägg för att regeringen haft en tendens att förlita sig på och hysa oförtjänt stor tilltro till exempelvis vissa historiker, vilkas meriter sedermera har visat sig vara direkta falsarier och snudd på mytomana vanföreställningar. Det har till och med gått så långt att regeringen i något fall har utnämnt någon eller några av dessa till just nationella experter. Men vi behöver kanske inte orda så mycket om vilka dessa personer är. I detta anförande instämde (SD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 8.)