bet · H201CU10 · 2015-04-23 00:00:00 — Kommunen har ett ansvar i det här, och det kravet kanske vi ska diskutera. Jag skulle vilja börja bakifrån, utifrån det som lyfte upp. Med det förslag vi hade och som vi nu har fortsatt med om att kommuner själva kunde få välja om man ska ha detaljplan eller inte, så kan ju både och jag se bilden, precis som hon tecknat: Det kommer att finnas kommuner som inte anammar det och kanske framför allt mot dem som de inte vill ska bygga. Det kan vi vara helt överens om. Det är därför som jag tycker att det vore intressant att faktiskt våga gå vidare, vilket majoriteten och regeringen absolut säger nej till. Jag tycker att det är synd, för jag tror att vi skulle vinna mycket på det. lyfter fram att det finns kommuner som jobbar så, bland annat . Jag vet att man har försökt i , och jag vet kommuner i där man jobbar väldigt mycket på detta. Vi kan fundera på hur vi får kommunerna att ha mindre detaljerade planer. Kanske har man väldigt duktiga stadsarkitekter med högtflygande tankar om arkitektur och hur ett område ska se ut. Ofta är det då de som lägger in både färg på hus, taklutning och så vidare i detaljplanerna, vilket man möjligen i stället skulle ha i bygglovet. Visst skulle vi alla behöva prata med våra kommunpolitiker, men det finns en annan väg, och det är att vi funderar på hur vår lagstiftning ser ut och hur detaljerat detta får vara. Där kan vi jobba proaktivt. Vi kan både ha dialog och fundera på hur lagstiftningen ser ut. Vad går att förändra och förbättra? Jag håller med dig, , men jag vill också värna det kommunala självstyret. Det känns lite som om också vill det, för om kommunerna ska få bestämma själva om de vill ha en detaljplan eller inte handlar det ju om att ge mer makt till kommunerna. Jag tycker att de har ganska mycket makt, och därför tycker jag att vi behöver tala med våra politikerkollegor, för de är ofta de som ställer de detaljerade kraven. har inte bara försökt, de har också lyckats. De håller på med ett nytt område som heter . Där har man väldigt många små aktörer inne, därför att man tänker på ett annat sätt när man väljer att planera. Jag tror alltså att det handlar mycket om en politisk vilja ute i kommunerna, men givetvis behöver vi lyfta upp frågan, prata om frågan och se vikten av den. Man behöver inte ha med en skiss, ett foto eller en rendering av byggnaden i detaljplanen, för den kommer inte att se ut så i slutändan i alla fall. Det vet vi alla som har jobbat med detaljplaneprocesser. Man ritar upp en byggnad, men när byggnaden står där så har den en helt annan färg och ser ut på ett helt annat sätt, för det hanteras oftast i bygglovet. Jag tror inte att vi löser problemet genom att låta kommunerna själva bestämma om de ska ha en detaljplan eller inte. Jag tycker att det är ett viktigt och värdefullt demokratiskt verktyg som kommunen ska upprätta. Det här är ett mätinstrument, och jag ber om att få tillstånd för att placera det här i talarstolen. (TALMANNEN: Vi har faktiskt inte diskuterat frågan innan, och jag skulle vilja att du tar ned det. I kammaren använder vi bara det talade ordet utan att använda andra saker.) Då löser jag det på annat sätt. uppskattar att 325 000 bostäder har en radonhalt som överstiger . Om vi begränsar urvalet till egnahem handlar det om 250 000 av totalt 1,9 miljoner hus som låg över . Över den nivån bedömer i sina allmänna råd att det innebär en olägenhet för människors hälsa. Förhöjda radonhalter inomhus orsakar ca 500 lungcancerfall . Därför behövs fortlöpande sanering, och är det 21 000 egnahem som med hjälp av radonbidraget har kunnat saneras. Trots att vi känner till att det är betydligt fler bostäder som skulle behöva saneras har inte bidraget gått åt. bedömer att man egentligen måste mäta radonhalten i 2 miljoner bostäder om målet på maximalt ska nås. Senast som gick ut med en informationskampanj om radonsanering och möjligheten att söka bidrag var 2006. Tacka fasen för att pengarna som avsatts i budgeten inte gått åt, när få ens vet om att det går att söka. När och jag skrev motionen om en handlingsplan för radonhalter i bostäder, som i utskottet har reserverat sig för, var det med vetskapen om att redan fått ett uppdrag - och levererat - att utvärdera radonbidraget och föreslå åtgärder. Självklart, menar vi, borde det även i fortsättningen finnas möjlighet att både mäta och, om det behövs, åtgärda hälsofarliga radonhalter i bostäder. Därför är det förvånande att det inte i något av budgetalternativen ingår något anslag för vare sig sanering eller informationsinsatser, trots att rekommendation är att anslaget för information borde öka så att de avsatta medlen för sanering kommer till nytta. Ännu mer förvånande är det då när bostadsministern i en intervju hänvisar till ROT-avdraget som en möjlighet för fastighetsägare att åtgärda radonet, speciellt mot bakgrund av att hans egen regering talar om att vanliga husägares möjlighet att göra ROT-avdrag ska begränsas i syfte att finansiera bostadssubventioner till bostäder. Några mycket uppskattade regelförenklingar som infördes av Alliansen är Attefallshuset och ett antal andra bygglovsbefriade åtgärder som syftar till att få fram fler bostadsmöjligheter inom redan planerade och bygglovsbeviljade tomter. En takkupa, en mindre utbyggnad och ett hus som kan användas som bostad har blivit populärt och har, om än på marginalen, bidragit till att vi fått några fler sängar för människor att sova i . vill gå vidare och föreslår liknande regelförenklingar som gör att människor kan starta och utveckla sitt företag vid sin bostad, i källaren, i garaget eller med en mindre utbyggnad. Beroende på vilken sorts verksamhet det är behövs det olika former av tillstånd. Med vårt förslag ska just bygglovet, eller den lilla avvikelsen från detaljplanen, vara det minsta hindret för företag att växa från en sidoverksamhet till ett företag som kan anställa. När tiden är mogen ska företaget kunna flytta till mer ändamålsenliga lokaler i ett verksamhetsområde där störningarna för omgivningen är mindre och där företaget kan fortsätta att växa. Det här har varit enklare om din bostad också har varit en lantbruksfastighet. Då har det sedan 1947 års byggnadslag trädde i kraft varit möjligt att bygga nya ekonomibyggnader, så länge de kan hänföras till näringsverksamheten - ett jord- eller skogsbruk. Då, 1947, kunde det vara några grisar, höns, kor, en häst, skog och lite åkrar. Så ser inte ett modernt lantbruk ut . Som en motreaktion mot den rationalisering och specialisering som har skett på svenska gårdar ser vi mer av förädling, förpackning och försäljning av det som produceras på gården. Vi ser vid sidan av gårdens maskinverkstad andra typer av tillverkning och reparationer, till exempel entreprenadverksamhet. Vi ser satsningar på turism och upplevelser. Fler bönder väljer att utveckla sin verksamhet men stöter på samma svårigheter som den gör som vill bygga ut sitt garage till en lagerlokal i sitt villaområde. Det blir nej från med hänvisning till en lag . Det vill vi i se över - inte genom att ta bort möjligheten att komplettera med ekonomibyggnader utan genom att göra en vidare och mer tidsenlig tolkning. Då ska även de som håller landskapet öppet med hästar och sällskapsdjur av olika slag kunna ställa upp byggnader för det. Därför yrkar jag bifall till reservation 14 om bygglovsregler för näringsverksamhet på landsbygden. Mycket av det som diskuteras är regelförenkling. Vi kan konstatera att regeringen i stället för att fortsätta längs det spåret har växlat över till bostadssubventioner. När vi i , , föreslår att det ska vara kännbart för kommuner att vara sena med bygglovshandläggningen, och får majoritet för tillkännagivanden, reserverar sig Socialdemokraterna och mot det. När vi får majoritet för att gå vidare och se över tillgänglighetskraven i studentbostäder så att tillgänglighet kan bibehållas men med större yteffektivitet är de emot. när vi äntligen genom starka påtryckningar och debattartiklar, ett otal enkla frågor, skriftliga frågor, interpellationer och till slut under hotet av ett tillkännagivande förmått regeringen att besluta om en ny förordning om buller är det både för sent och dessutom för lite. När vi påpekar det och förordar de nivåer som byggbranschen och studentbostadsföretagen anser vara möjliga att skydda de boende mot är regeringspartierna emot. "Less is more" funkar inte om ambitionen är att få fram fler bostäder. Egentligen är det ganska okontroversiella förslag vi för fram, men för att slippa ta strid och utsätta sig för kritik försöker regeringen köpa sig fri genom att föreslå en återgång till bostadssubventioner som alla fastighetsägare, inklusive de allmännyttiga och byggbranschen, helst vill slippa. I stället begränsas , som anställningskostnaderna i byggbranschen för unga ökar med 2,4 miljarder. Det fjärde tillkännagivandet om att införa en privat initiativrätt för detaljplaner är ju ett av alla de förslag som har utretts men som ännu inte lagts fram som skulle förenkla och snabba på planprocesserna ytterligare. En mycket raljant opposition kritiserade att vi lät tillsätta 55 utredningar och uppdrag som ledde till 112 skarpa förslag för att förenkla och förbättra bostadsmarknaden. vill de inte kännas vid kritiken utan anklagar oss i stället för att inte ha gjort någonting . Det vi ser nu är en regering utan egna initiativ som administrerar den bostadspolitik vi har skapat men som inte lyckas föra fram konkreta förslag till för beslut. från menar att man borde stärka översiktsplanen i stället för att släppa fram privat initiativrätt. Att stärka översiktsplanen är just syftet vi har med att lägga fram ett sådant förslag. Det yttersta beviset på vad vi ser är att man styvnackat håller fast vid sitt motstånd mot de tre förslagen till förenklingar i kommunernas detaljplanearbete. För det första möjligheten att i fler fall än själv få bedöma när en detaljplan behöver tas fram. För det andra att kunna delegera antagandet av mindre detaljplaner till byggnadsnämnd eller kommunstyrelse. För det tredje att kunna tillåta små avvikelser och upphävande av planbestämmelser efter genomförandetidens slut. När jag reser runt och talar med bostadsföretag som har stora renoveringsbehov är det just detta de pekar ut som det största problemet. Det handlar om alltför detaljerade och styrande planbestämmelser som reglerar byggnaders färg, fasad och utformning, som dessutom är gamla och otidsenliga. Det försvårar och hindrar när fasader egentligen borde bytas ut, isoleras och dessutom kanske byta kulör. Kan detta inte göras inom den befintliga detaljplanen måste en ny utarbetas. Det är tidsödande. Detaljplanen riskerar att stöta på problem med överklaganden från grannar och boende som motsätter sig arbetena av olika skäl. beskrev detta mycket pedagogiskt, så jag går inte in på djupare detaljer där. I ett område som ursprungligen byggts utan hisskrav med fyra våningar leder en ny detaljplan ofelbart till såväl tillgänglighetsåtgärder inne i bostäderna som hisskrav och en diskussion med kommunen om parkeringsnormer. De enkla energieffektiviseringsåtgärderna, stambytena och förtätningen av bostäderna, blir inte av. Det blir sämre för miljön, sämre för de boende och allra sämst för dem som saknar bostad. Jag vill därför vädja till ledamöterna att tänka om och rösta ja till åtminstone det förslaget. Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 1. Jag har lite kvar. besökte jag tillsammans med den tidigare miljöministern , . Vi såg där hur man inredde vindsvåningar i 60-talshus. Trots att det hade varit möjligt att göra lägenheterna större än de 35 reglerade kvadratmeterna tvingades man skapa döda utrymmen på vindarna så att kravet på hiss upp till vinden skulle kunna undvikas. Det känns onödigt, men det är helt enligt de regler och normer som är beslutade. I stället hade man i samma hus schaktat bort jord så att man i källarplanet - under huset, alltså - kunde göra om gamla förråd, tvättstugor och andra döda utrymmen till fullt tillgängliga markplanslägenheter med egen ingång och uteplats. Jag rekommenderar er om ni inte redan har gjort det att besöka Stångåstaden i . Vi gick också runt i Vallastaden, som det förra utskottet besökte, där nu kvartersmark för 1 000 bostäder börjar växa fram och grunden börjar läggas för det som till 2017 ska bli ett bomässeområde med flera byggherrar som samsas om gemensam infrastruktur, el, vatten, sophantering och avlopp i ett sinnrikt tunnelsystem som Tekniska verken i har utvecklat. Med de intrycken stärks jag i min tro på att vi om vi inte vågar genomföra regelförenklingar nationellt i stället skulle kunna låta län eller kommuner gå före och pröva ny teknik, energieffektivitet, byggregler och planprocesser som vi tror på men vill testa innan de införs fullskaligt. Jag inser att vi i sannolikt blir ensamma om att rösta på vår reservation 20. Därför yrkar jag inte bifall till den, men jag vädjar till regeringen och till övriga partier att gå vidare med frågan om försöksverksamhet i eller något annat län. Mycket av det vi här talar om att det skulle behövas är redan utrett och färdigt att föras fram till beslut eller prövas i en försöksbädd som . Trots att vi har haft ett rekordstort bostadsbyggande saknas det 113 000 bostäder som skulle ha behövts om bostadsbyggandet motsvarat befolkningsökningen till . Enligt saknas det 426 000 bostäder . , , säger att det här är skrämmande siffror. ser det snarare som en möjlighet att tillskapa dessa bostäder eftersom de möjliggör ett som växer sig starkare. Oavsett om målet är satt till 250 000 eller 300 000 bostäder behövs det mer bostadspolitik än vad regeringen presterar. 3,2 miljarder av skattebetalarnas och ROT-avdragstagarnas pengar i subventioner må låta mycket, men med tanke på att det bara är vissa kategorier av bostäder som får ta del av pengarna, att bidragen koncentreras kring storstäderna och att regeringen i och med kommande budgetbeslut redan i förväg bestulit byggbranschen på 2,4 miljarder i form av högre arbetsgivaravgifter för de 50 000 unga som jobbar i byggindustrin gör de återstående 800 miljonerna i subventioner ingen som helst nytta. De har bara en kostnadsdrivande verkan. : Vi har lyssnat på ett resonemang från vår bostadsminister om svårigheterna med att ta fram en förordning om buller, trots att förarbetet är färdigt och de flesta remissinstanser är positiva till det förslag som remitterats. Det hade kunnat träda i kraft som den nya lagen. Apropå den här mätaren: Det är svårt, det här med buller. Det var därför jag tog med den upp i talarstolen. Jag köpte den för på ett av de mer kända elektronikföretagen. (TALMANNEN: Jag skulle vilja att du håller dig till det talade ordet, . I kammaren ägnar vi oss bara åt det talade ordet. Ledamöter har inte rätt att ta med sig saker upp i talarstolen.) Jag använder den inte. Den uppmäter ljudnivån som maxvärde under en normal debatt här i kammaren. Hade detta varit buller vid en fasad skulle det ha varit precis under det normalvärde som regeringen föreslår i sin förordning och alldeles intill det normalvärde som vi föreslår i vårt tillkännagivande. Observera att det i så fall hade varit uppmätt vid fasaden! Hade man inte velat lyssna på mitt anförande eller annat som sägs i kammaren hade man kunnat stänga fönstret eller stänga av tv:n. Det är inte lätt, det här med buller. Det var det som var syftet med min pedagogiska uppvisning. Jag hoppas att ni förstår budskapet. Jag vill börja med att för tids vinnande yrka bifall endast till reservation 5, men vi står självfallet bakom alla våra förslag. debatterar vi en viktig del av bostadspolitiken: Hur ska förutsättningar skapas för ökat bostadsbyggande? Nej, inte med investeringssubventioner, utan här finns en möjlighet att skapa förutsättningar - här i kammaren . har byggt alldeles för lite bostäder - ungefär hälften av vad våra nordiska grannländer har byggt per capita . Det finns många orsaker till det låga svenska bostadsbyggandet. En orsak är att planprocesserna är ineffektiva. Vägen från idé till byggstart är kantad av hinder. Det är inte ovanligt med planprocesser som sträcker sig från sex till , ibland kanske uppemot . Långa och ineffektiva planprocesser leder till ökade kostnader, höjer riskpremierna och försämrar konkurrensen. Endast de stora företagen har råd att ligga ute med pengar innan huset är färdigt. Dessutom har vi över 100 statliga mål som påverkar processen. Vi har hört om riksintressen. En annan fråga är strandskyddsregler. Det finns många andra typer av krångel och hinder som man måste förhålla sig till om man ska bygga bostäder. bidrog för hållbart samhällsbyggande med ett debattinlägg i en bok. Den heter Så får vi fler och billigare hyresrätter. Författarna påtalar att av dagens 20-27-åringar bor hemma eftersom det finns för få bostäder på marknaden. De hävdar också att produktionskostnaderna skulle kunna sänkas betydligt genom deras förslag. Det är ett debattinlägg. Det finns många fler. Det finns aktörer som , intresseorganisationen för de kommunala bostadsföretagen, som arbetar för att pressa byggkostnaderna. Är de husen typgodkända? Kan man bygga dem över hela ? Nej, det kan man inte, även om det är godkänt i många kommuner. Samma omständliga process sker i kommun efter kommun trots att deras byggteknik gör att man kan bygga de här husen snabbare och med mycket bättre kvalitet. Man kan också pressa priserna för boendet genom att effektivisera. Deras upphandlingar har varit framgångsrika. Större serier ger även bättre produktion. Men trots detta möter de hinder efter hinder. 156 kommuner har en bostadsmarknad i obalans, en bostadsmarknad där många söker bostad eller vill byta bostad, vilket gör det extra svårt för unga, nyanlända och socialt utsatta personer. Kraven på hyresgästerna trissas upp. Om detta vittnar många medborgare. I dagens betänkande finns det många förslag som skulle kunna underlätta bostadsbyggande. Majoriteten i civilutskottet har beslutat om fyra uppdrag till regeringen, så kallade tillkännagivanden, om planering och byggande. Vi vill i betänkandet att bullerfrågan ses över - det har vi hört om tidigare i debatten. Vi vill få fram en initiativrätt när det gäller detaljplaner för fastighetsägare. Vi vill att bygglovsavgiften ses över, så att de kommuner som inte meddelar beslut behöver kompensera för det. Vi vill dessutom se över tillgänglighetskraven i fråga om studentbostäderna. Men det finns, som sagt, även reservationer som skulle kunna göra skillnad om kammaren röstar för dem. När den nya regeringen tog över ansvaret för reformarbetet fanns det flera färdiga förslag. Den förra regeringen presenterade 112 förslag som vi fattade beslut om och oändliga mängder av utredningar som skulle kunna bli verklig politik och underlätta bostadsbyggandet. Men vi noterar att tempot i reformarbetet har sjunkit anmärkningsvärt. Därför är vår uppmaning: Använd möjligheten , med det underlag som finns, och se till att riva hinder och bygga fler bostäder! Hur kan planprocessen starta snabbare? Hur kan snävare tidsgränser för kommunernas och länsstyrelsernas handläggning bidra till en förkortad process? Det är bara ett par frågor bland många. De långa överklagandeprocesserna hämmar bostadsbyggandet. Det anser inte . Men vi är många som faktiskt har hörsammat det som aktörerna på marknaden säger. Det tar från idé till att huset står färdigt. Det är mycket angeläget att får ta ställning till förslag om lagändringar som innebär en möjlighet till en snabbare och effektivare prövningsordning vad gäller överklaganden enligt . Beslut bör i stället överklagas till mark- och miljödomstolen som första instans. En annan reservation handlar om antagande av detaljplaner. Där skulle kommunerna kunna ges mer frihet. Vi menar att kan reformeras så att kommunfullmäktige kan uppdra åt kommunstyrelse eller byggnadsnämnd att anta en plan som inte är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Det finns ju kommuner där man är helt överens om detaljplanens innehåll, där det inte finns konflikter. Då skulle man kunna påskynda processen. Jag vill också nämna något om reservation kring planering för grönområden och rekreation. När vi bygger täta städer är det viktigt att tänka på de livsmiljöer som vi skapar. Vi från vill framhålla den hållbara utvecklingen för dem som ska bo i våra täta miljöer. Detta är också viktigt, har vi noterat, för förskolebarn. De mår helt enkelt bra av att få utrymme och möjlighet att vistas på grönytor. Det är viktigt med stadsnära skog, som ger möjligheter till lättillgängligt friluftsliv och rekreation. Det är också viktigt att i stadsplaneringen beakta de boendes möjligheter till friluftsliv och rekreation. Sedan handlar det om åtgärder utan bygglov. Är det rimligt att så många åtgärder på det egna huset ska omfattas av bygglov? Det tycker inte vi. Vi tycker att reformarbetet ska fortsätta med att se över vad man faktiskt kan göra med sin egen fastighet, även som småhusägare. Det regelförenklingsarbetet är viktigt, och det borde fortsätta. Som ett led i det arbetet har fått ett uppdrag att se över detta. Om byggnaden ligger i ett område med detaljplan behöver du som fastighetsägare ofta ett bygglov för att ändra utseendet på byggnaden. Det gäller om du vill måla om huset, till exempel från gul till röd färg, om du vill byta fasadbeklädnad, från puts till trä, och om du vill byta material på taket, från tegel till plåt. Om du vill ändra planlösningen i större omfattning i huset kan det krävas bygglov. Kommunerna kan besluta om minskad eller utökad bygglovsplikt. Och man får betala för de här besluten. Om stadsbyggnadsförvaltningarna kunde slippa hanteringen av många småärenden skulle resurser frigöras för de långsiktiga, stora och omfattande planerna. Det krävs och behövs mer frihet för enskilda fastighetsägare att fatta den här typen av beslut. Andra produkter som riktar sig till konsumenter har visat att priset har kunnat pressas genom konkurrens och produktutveckling. Det kan också ge konsumenterna bättre produkter. Mobiltelefoner, platta skärmar, resor, bilar, cyklar med mera visar att produktutvecklingen spelar roll och att konkurrensen spelar roll. Det blir prispress. Det borde gälla även bostäder. Men varför ser det inte ut på det sättet? Det finns för många hinder, och det kostar pengar. Det finns för få aktörer - det kostar pengar. Det finns för lite innovationer och produktutveckling - det kostar pengar. Det är för långa beslutsvägar innan man får bygga. står allt stilla - det kostar pengar. Konsumentens förhandlingsposition blir för dålig. Valmöjligheten finns inte, på grund av att det finns för lite bostäder. Detta kostar pengar, och det är alltid konsumenten som i slutändan betalar. Jag noterar också att boendekostnaderna är höga i nyproduktion. Det är inte så att hyresgäster alltid tycker att det är billigt att bo i hyresrätt. Det måste göras mer för att effektivisera byggprocessen. Hela samhället blir lidande av att inte bostadsmarknaden fungerar. Ett företag som vill rekrytera personal väljer i stället att etablera sig i . Sjukhusen kan inte rekrytera personal. Forskare väljer andra länder. Detta är inte rimligt. Vi måste göra det enklare att bygga, och det behövs mer konkurrens. Administration och myndighetsbeslut behöver effektiviseras - det kan vi påverka här i . Vanliga småhusägare behöver mer frihet att kunna göra förändringar i sin fastighet. Om vi tar bort en del av allt krångel som finns gynnas kommuner, enskilda fastighetsägare och medborgare. Att bygga hus är att bygga samhällen. Allt börjar med vad som byggs eller inte byggs. Vi behöver underlätta, och vi behöver riva hinder, inte minst för att de som står utanför bostadsmarknaden, såsom många av dagens unga, ska kunna påbörja sitt vuxenliv. Frihet och ansvar går att förena. Och, herr talman, liberalism är att människor själva får bestämma hur de vill bo. påstod att jag inte tyckte att det var några problem med överklagandeprocesser.