bet · H201KU18 · 2015-04-16 00:00:00 — I direktiven anförs (s. 5 f.) att för att personer som engagerar sig partipolitiskt inte ska behöva välja att avstå från eller lämna ett uppdrag som förtroendevald är det viktigt att de bestämmelser som styr villkoren för förtroendevalda är anpassade till de levnadsförhållanden som råder i samhället. trädde ett antal ändringar i kommunallagen i kraft som syftade till att förbättra ersättnings- och arbetsvillkoren för de förtroendevalda (prop. 2000/2001:80, bet. 2001/02:KU14, rskr. 2001/02:190). Dessa förändringar rörde bl.a. rätten till ledighet från anställning samt rätten till skälig ersättning för arbetsinkomst och andra ekonomiska förmåner som förlorats på grund av uppdraget. En översyn av tillämpningen av de ändrade reglerna för ersättnings- och arbetsvillkoren för de förtroendevalda redovisades i regeringens skrivelse Demokratipolitik (skr. 2003/2004:110). I denna betonade regeringen behovet av ytterligare uppföljning. Förutsättningarna för arbetet som politiskt förtroendevald har dessutom förändrats sedan de nu gällande reglerna infördes. Utredaren ska därför i fråga om villkoren för de förtroendevalda – undersöka hur kommuner och landsting tillämpar bestämmelser om ersättning, rätt till ledighet från anställning och andra bestämmelser som påverkar möjligheten att verka som förtroendevald och vid behov föreslå författningsändringar som kan bidra till att färre väljer att avvisa förtroendeuppdrag eller att lämna sådana uppdrag , och – föreslå hur arbetet i kommun- och och i kommun- och landstingsnämnder kan förändras för att färre ska välja att avvisa förtroendeuppdrag eller lämna sådana uppdrag . Utredningsbetänkandet En kommunallag för framtiden Utredningen om en kommunallag för framtiden har i sitt betänkande (SOU 2015:24 s. 655 f.) föreslagit att om en förtroendevald som valts av fullmäktige upphör att vara valbar, upphör också uppdraget vid nästa fullmäktigesammanträde, om inte fullmäktige beslutar att den förtroendevalde får ha kvar sitt uppdrag under återstoden av mandattiden. Förslaget innebär att de förtroendevalda trots att de inte längre uppfyller valbarhetskriteriet har kvar sina förtroendeuppdrag och kan delta i handläggningen och fatta beslut, i vart fall fram till nästa fullmäktigesammanträde. Det gäller de förtroendevalda som är valda av fullmäktige till ledamöter i nämnder m.m. Utredningen anser att förslaget är motiverat av kommunaldemokratiska skäl eftersom det främjar framför allt unga förtroendevaldas möjligheter att engagera sig i kommunalpolitiken även om de är bosatta på en annan ort. Motioner med motsvarande innebörd som de nu aktuella har återkommande behandlats av utskottet. avstyrkte utskottet ett motionsyrkande om förtroendevaldas situation (bet. 2003/04:KU19 s. 46). Motionärerna begärde åtgärder för att förändra förtroendeuppdragets utformning så att fler människor attraherades av det och pekade bl.a. på det ekonomiskt betungande i att delta i politiskt arbete på nivå. Utskottet instämde i vad regeringen hade anfört i demokratiskrivelsen om betydelsen av fritidspolitiker i den kommunala demokratin. Utskottet noterade att regeringen inlett diskussioner med riksdagspartierna om de förtroendevaldas situation. Vidare hade regeringen aviserat i demokratiskrivelsen att den skulle ta initiativ till informations-, kunskaps- och erfarenhetsutbyte med kommuner och landsting avseende de förtroendevaldas situation. Mot denna bakgrund avstyrktes motionsyrkandet. I betänkandet avstyrktes också en motion om tillfällig ledighet från förtroendeuppdrag. Vad gällde möjlighet till ledighet från förtroendeuppdrag i kommuner och landsting, t.ex. i samband med föräldraledighet, ville utskottet betona att uppdraget för huvuddelen av de förtroendevalda är ett fritidsuppdrag. Själva förtroendeuppdraget utövades då vid sidan av ett förvärvsarbete, och det gick således inte att sätta likhetstecken mellan ledighet från förvärvsarbete och ledighet från förtroendeuppdrag. Det nämndes i sammanhanget att under det föregående fattat beslut om ändringar i kommunallagen som bl.a. innebar att förtroendevalda, som inte fullgör uppdragen på heltid eller en betydande del av heltid, ges rätt till skälig ersättning för de ekonomiska förmåner, t.ex. föräldrapenning, som de förlorar på grund av sitt förtroendeuppdrag. För såvitt det ändå förelåg behov av att vara ledig från ett förtroendeuppdrag var enligt utskottets mening de nuvarande bestämmelserna i kommunallagen om inkallande av ersättare och deras tjänstgöring tillfyllest. Frågan om föräldraledighet för förtroendevalda togs åter upp i betänkande 2009/10:KU4 (s. 18). Utskottet gjorde samma bedömning som och hänvisade till att det i fråga om de förtroendevalda som fullgör uppdragen på heltid eller en betydande del av heltid framhållits i förarbetena till ändringarna 2002 (prop. 2001/02:80) att behovet av regler om förtroendevaldas villkor ska vägas mot en inskränkning i den kommunala självstyrelsen, och villkoren för dessa grupper skulle även fortsättningsvis avgöras lokalt. och vidhöll utskottet sina tidigare ställningstaganden (bet. 2010/11:KU24 s. 18, bet. 2013/14:KU12 s. 33). Utredningen om en kommunallag för framtiden har lämnat ett förslag som innebär att de förtroendevalda trots att de inte längre uppfyller valbarhetskriteriet har kvar sina förtroendeuppdrag och kan delta i handläggningen och fatta beslut, i vart fall fram till nästa fullmäktigesammanträde. Vidare har demokratiutredning i uppdrag att bl.a. föreslå åtgärder som kan bidra till att fler personer väljer att åta sig politiska förtroendeuppdrag, analysera formerna för delaktighet och inflytande mellan valen och identifiera samhällsförändringar som kan påverka det demokratiska deltagandet , föreslå åtgärder som kan stärka individens möjligheter till delaktighet och inflytande och belysa frågor om ungas politiska representation, delaktighet och inflytande. Utredningen ska undersöka hur kommuner och landsting tillämpar bestämmelser om ersättning, rätt till ledighet från anställning och andra bestämmelser som påverkar möjligheten att verka som förtroendevald och vid behov föreslå författningsändringar som kan bidra till att färre väljer att avvisa förtroendeuppdrag eller att lämna sådana uppdrag och föreslå hur arbetet i kommun- och och i kommun- och landstingsnämnder kan förändras för att färre ska välja att avvisa förtroendeuppdrag eller lämna sådana uppdrag . För att inte föregripa den fortsatta beredningen av betänkandet En kommunallag för framtiden och med hänsyn till det pågående arbetet demokratiutredning föreslår utskottet att avslår motionerna 2014/15:833 (C), 2014/15:797 (FP) och 2014/15:1372 yrkandena 1 och 2 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en handlingsplan för att öka antalet förtroendevalda och stärka fritidspolitikerns roll. och (båda MP) begär i motion 2014/15:1686 yrkande 4 en handlingsplan för att öka antalet förtroendevalda och stärka fritidspolitikerns roll. De anför att fritidspolitiker lätt hamnar i underläge visavi heltidspolitiker med betydligt bättre möjlighet att studera frågor och bakgrund och tjänstemän som trots att de inte är valda till något uppdrag har stora möjligheter att påverka beslut som fattas. Kommuner har därför valt att minska antalet förtroendevalda, bl.a. genom sammanslagningar och avskaffande av nämndstrukturer. Motionärerna anser att regeringen borde återkomma till med en handlingsplan för hur antalet fritidspolitiker skulle kunna öka och fritidspolitikernas roll stärkas. demokratiutredning (Ju 2014:19, dir. 2014:111) har i uppdrag att analysera behovet av och utarbeta förslag till åtgärder för att öka och bredda engagemanget inom den representativa demokratin och för att stärka individens möjligheter till delaktighet i och inflytande över det politiska beslutsfattandet mellan de allmänna valen. – föreslå åtgärder som kan bidra till att fler personer erbjuds respektive väljer att åta sig politiska förtroendeuppdrag – analysera formerna för delaktighet och inflytande mellan valen och identifiera samhällsförändringar som kan påverka det demokratiska deltagandet – föreslå åtgärder som kan stärka individens möjligheter till delaktighet och inflytande och – belysa frågor om ungas politiska representation, delaktighet och inflytande. Utredaren ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som bedöms befogade. Det ingår dock inte i uppdraget att föreslå ändringar i grundlag eller i riksdagsordningen. I direktiven anförs (s. 4) att den ökade uppdragskoncentrationen kan påverka folkvaldas benägenhet att lämna sina uppdrag . Med ett stort antal avhopp och ett minskat antal partipolitiskt aktiva ökar risken för tomma stolar i fullmäktige. kan det minskade intresset för partipolitiskt engagemang utgöra en utmaning för demokratins funktionssätt. Utredaren ska därför vad gäller denna fråga – analysera orsakerna till det minskade medlemsantalet i de politiska partierna – analysera hur de politiska partiernas roll i demokratin och hur rollen som politiskt förtroendevald påverkas av ett minskat medlemsantal i de politiska partierna och – bedöma behovet av åtgärder för att möta de demokratiutmaningar som ett minskat intresse för partipolitiskt engagemang kan leda till. Uppdraget ska redovisas . Motionsyrkanden om en handlingsplan för att öka antalet förtroendevalda och stärka fritidspolitikerns roll behandlades under förra valperioden i sak i betänkandet 2011/12:KU3 (s. 19 f.) samt därefter förenklat i betänkandena /13:KU22 och 2013/14:KU12. ansåg utskottet att motionärernas önskemål om att öka antalet förtroendevalda och stärka fritidspolitikerns roll förtjänade beaktande. Hur detta ska uppnås får dock, anförde utskottet, anses i första hand vara en fråga för kommuner och landsting och de politiska partierna. Utskottet avstyrkte därför motionerna. Utskottet vill återigen framhålla att önskemålet om att öka antalet förtroendevalda och stärka fritidspolitikerns roll förtjänar beaktande. arbete kan komma att bidra med värdefulla insikter i denna fråga. Utskottet vill även peka på det ansvar i denna fråga som ligger på kommuner och landsting och på de politiska partierna. Utskottet föreslår att avslår motion 2014/15:1686 yrkande 4 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om titeln borgmästare. (M) anser i motion 2014/15:1840 att regeringen bör genomföra en översyn av möjligheterna att ersätta titeln kommunstyrelsens ordförande med titeln borgmästare – allt annat lika. Motionären anför att titeln borgmästare genom historien har haft olika innebörd och hierarkisk höjd, men att ordet i modern tid har kommit att bli synonymt med den roll, det mandat och det uppdrag som tillkommer innehavaren av titeln ”kommunstyrelsens ordförande”. Borgmästartiteln är mycket vanlig runt om i världen och kan därför sägas vara internationellt erkänd. I används titeln borgmästare aningen godtyckligt – främst då i internationella sammanhang, t.ex. i översättningar och vid möten. Även olika personer kan avses med titeln borgmästare; ibland avses kommunstyrelsens ordförande, ibland kommunfullmäktiges ordförande och ibland även kommunalråd. För att undvika godtycklighet bör regeringen därför genomföra en översyn av möjligheten att ersätta titelnamnet ”kommunstyrelsens ordförande” med titelnamnet ”borgmästare” – allt annat lika. Bakgrund och tidigare behandling Historiskt sett har borgmästare förekommit i . Stadens rättskipning och förvaltning sköttes av en krets borgare, det s.k. rådet, vars främsta medlem kallades borgmästare. De var ursprungligen kommunala förtroendemän men utsågs av regeringen. var borgmästaren ordförande i magistraten, som tillsammans med allmän rådstuga och drätselkammaren var organ för städernas lokala förvaltning. Genom kommunallagsreformen 1953 togs magistraternas kommunala uppgifter i städerna bort. överfördes magistratens återstående uppgifter på länsstyrelserna och polismyndigheterna. Magistraten utgjordes av samma personer som rådhusrätten, stadens domstol, där borgmästaren var ordförande. Titeln borgmästare upphörde , då härads- och rådhusrätter ersattes av tingsrätter. Tingsrätt blev benämningen på allmän underrätt och benämningen på tingsrättens ordförande. I städer utan magistrat fanns alltid s.k. kommunalborgmästare som valdes av stadsfullmäktige. I vissa andra länder är borgmästare ofta benämningen på styresmän för kommuner. I betänkandet 1997/98:KU4 anförde utskottet att det är svårt att argumentera för att titeln borgmästare generellt borde införas som en benämning på kommunstyrelsens ordförande, med hänsyn till att borgmästarfunktionen i historiskt sett inte i första hand var av politisk karaktär. Mot bakgrund av att borgmästarebegreppet i det nutida framstår som diffust, borde det enligt utskottet inte införas generellt som förespråkades i den då aktuella motionen, vilken avstyrktes. I betänkandena /99:KU21, 2012/13:KU22 och 2013/14:KU 12 vidhöll utskottet, med något varierande skrivningar, sin uppfattning. Vid den senaste behandlingen fann utskottet (bet. 2013/14:KU12 s. 24) det fortfarande svårt att argumentera för att titeln borgmästare generellt skulle införsas som en benämning på kommunstyrelsens ordförande, med hänsyn till att borgmästarfunktionen i historiskt sett inte i första hand var av politisk karaktär. Vidare noterade utskottet att andra benämningar än kommunalråd, landstingsråd och oppositionsråd kan användas för dessa institut. Utskottet vidhöll sin tidigare inställning och föreslog att skulle avslå den då aktuella motionen. beslutade om en ändring i 4 kap. 2 § kommunallagen (1991:900) så att det framgår av paragrafens andra stycke att en förtroendevald som fullgör sitt uppdrag på heltid eller betydande del av heltid ska ha benämningen kommunalråd, landstingsråd eller oppositionsråd eller en annan benämning som fullmäktige bestämmer (prop. 2013/14:5, bet. 2013/14: KU7, rskr. 2013/14:71). I propositionen angav regeringen bl.a. (s. 97) att syftet med ändringen var att förtydliga att det i kommunallagen finns bestämmelser om förtroendevalda som fullgör sina uppdrag på hel- eller deltid. Genom ändringen kommer lagen på ett korrekt sätt att återge att de förtroendevalda har olika roller i styrningen av kommuner och landsting. Någon förändring av gällande rätt var inte avsedd. Vidare anförde regeringen att friheten för kommuner och landsting att utforma kommunalrådsinstitutet utifrån egna utgångspunkter kvarstår. Även andra benämningar än kommunalråd, landstingsråd och oppositionsråd kan naturligtvis användas. Likaså kan dessa benämningar användas även för en förtroendevald som är verksam i mindre omfattning än ”betydande del av heltid”. Utskottet tillstyrkte propositionens förslag i denna del. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och föreslår att avslår motion 2014/15:1840 (M). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om kommunala bolagsstyrelsers tillträde. och (båda M) begär i motion 2014/15:2470 en översyn av de regler som finns för kommunala bolagsstyrelsers tillträde för att komma till rätta med de problem som hindrar nya kommunala bolagsstyrelser från att börja verka . Motionärerna anför att när ett val till kommun-, landstings- eller regionfullmäktige är genomfört ska den nyvalda församlingen utse representanter i styrelserna i de bolag där kommunen är ägare. Vid ett maktskifte eller då ordförande eller ledamöter byts ut av andra skäl innebär detta att en ny styrelse står och väntar på att ta över. Från det att styrelsen utses måste bolagsstämma hållas innan den nya styrelsen formellt kan tillträda. ser vi, anför motionärerna, dock allt fler exempel på att detta drar ut . I många fall kan den nya styrelsen inte tillträda och börja verka året därpå. Detta beror på att bolagsstämman äger rum först när föregående års bokslut och revisionsberättelse hunnit avhandlas i fullmäktigeförsamlingen. Bolagsstämmans roll är ju att bekräfta huvudmannens beslut, som fattats i fullmäktigeförsamlingen. Det är enligt motionärerna inte rimligt att en nyvald ordförande och styrelse inte ska kunna dra igång styrelsearbetet och arbetet med bolagets verksamhet förrän så långt in på det nya året. Det gör att bolagets verksamhet kan bli lidande, eftersom den avgående styrelsen inte påbörjar några nya projekt som följer efter valet. För att kommunens bolag ska kunna utvecklas och de förtroendevalda ha möjlighet att göra det bästa av sitt uppdrag bör denna övergång ske snabbare. Ett aktiebolags styrelse svarar, enligt 8 kap. 4 § aktiebolagslagen (2005:551), för bolagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägenheter. Styrelsen ska fortlöpande bedöma bolagets och, om bolaget är moderbolag i en koncern, koncernens ekonomiska situation. Vidare ska styrelsen se till att bolagets organisation är utformad så att bokföringen, medelsförvaltningen och bolagets ekonomiska förhållanden i övrigt kontrolleras på ett betryggande sätt. Enligt 8 kap. 8 § ska styrelsen i ett aktiebolag utses av bolagsstämman. I bolagsordningen får det föreskrivas att en eller flera styrelseledamöter ska utses på annat sätt. Styrelsen eller en styrelseledamot får inte ges rätt att utse styrelseledamöter. Ordinarie bolagsstämma ska enligt 7 kap. 10 § aktiebolagslagen hållas av aktieägarna från utgången av varje räkenskapsår; där ska styrelsen lägga fram årsredovisningen och revisionsberättelsen samt, i moderbolag som är skyldigt att upprätta koncernredovisning, koncernredovisningen och koncern revisionsberättelsen (årsstämma). Enligt 11 § samma kapitel ska vid årsstämman beslut fattas – om fastställelse av resultaträkningen och balansräkningen samt, i ett moderbolag som är skyldigt att upprätta koncernredovisning, koncernresultaträkningen och koncernbalansräkningen – om dispositioner beträffande bolagets vinst eller förlust enligt den fastställda balansräkningen – om ansvarsfrihet gentemot bolaget för styrelseledamöterna och den verkställande direktören och – i annat ärende som bolagsstämman enligt denna lag eller bolagsordningen ska behandla. I bolagsordningen får det, enligt 7 kap. 12 §, föreskrivas att aktieägarna ska hålla ytterligare en eller flera ordinarie bolagsstämmor. Om styrelsen anser att det finns skäl att hålla bolagsstämma före nästa ordinarie bolagsstämma ska den, enligt 7 kap. 13 § aktiebolagslagen, kalla till extra bolagsstämma. Styrelsen ska även kalla till extra bolagsstämma om en revisor i bolaget eller ägare till minst en tiondel av samtliga aktier i bolaget skriftligen begär att en sådan bolagsstämma sammankallas för att behandla ett angivet ärende. Kallelsen ska i så fall utfärdas från det att begäran kom in till bolaget. Utskottet behandlade en likalydande motion (bet. 2012/13:KU22 s. 36 f.). Utskottet anförde då att mot bakgrund av de uppgifter som åvilar ett aktiebolags styrelse enligt aktiebolagslagen och vikten av att frågan om ansvarsfrihet för styrelsen m.m. behandlas i vederbörlig ordning, såg utskottet inte skäl att förespråka en sådan översyn som motionärerna begär. Utskottet avstyrkte motionen. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och föreslår att avslår motion 2014/15:2470 (M). Kommuners möjlighet att underlätta för företag Utskottets förslag i korthet avslår en motion om kommuners möjlighet att underlätta för företag. och (båda S) anför i motion 2014/15:1158 att regeringen bör överväga möjligheterna till ett tillägg till den pågående översynen av kommunallagen. Enligt motionärerna behöver den nuvarande regleringen moderniseras i syfte att stärka kommunernas möjligheter att underlätta för redan etablerade företag och för att underlätta nyetablering av företag. De anför att det är en viktig uppgift för kommunen att försöka stimulera företag att etablera sig i kommunen och underlätta för redan etablerade företag att utvecklas och växa. Det är bra med ett starkt kommunalt engagemang i näringslivsfrågor, och kommuner måste få rimliga förutsättningar att bedriva aktiv näringspolitik. Att vara positiv till satsningar inom näringslivet och att medverka i och stödja samarbetsprojekt mellan företag är mycket viktigt inte minst i små kommuner. Lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter innehåller bestämmelser som ger kommuner och landsting ökade befogenheter i förhållande till vad som gäller enligt kommunallagen (1991:900). Enligt 3 kap. 6 § lagen om vissa kommunala befogenheter får kommuner tillgodose små företags behov av lokaler i kommunen under förutsättning att verksamheten inriktas på företagarkollektivet i allmänhet. Om det finns särskilda skäl får kommuner tillgodose enskilda företags behov av lokaler i kommunen. Genom bestämmelsen i 3 kap. 6 § första stycket tydliggörs att kommuner får tillgodose små företags behov av lokaler i kommunen under förutsättning att verksamheten inriktar sig på företagarkollektivet i allmänhet (prop. 2008/09:21 s. 98 f.). Bestämmelsen tydliggör således kommunernas befogenheter i förhållande till bestämmelsen i 2 kap. 8 § första stycket kommunallagen. Vilken verksamhet som bedrivs i lokalerna saknar betydelse för bedömningen av kompetensenligheten. I begreppet tillhandahålla innefattas, enligt författningskommentaren, att uppföra eller förvärva lokaler i syfte att tillgodose företagens behov, men även att hyra ut lokaler som redan finns i kommunens ägo. Vad som avses med begreppet små företag får bedömas från fall till fall, dock kan kommissionens rekommendation (2003/361/EG) av om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag tjäna som vägledning. Enligt denna rekommendation avses med små företag fristående företag och företag som tillsammans med partnerföretag eller anknutna företag har färre än 50 anställda och antingen har en omsättning eller en balansomslutning som motsvarar högst . Genom bestämmelsen i paragrafens andra stycke ges kommuner en rätt att tillhandahålla lokaler även till enskilda företag, under förutsättning att särskilda skäl föreligger. Bestämmelsen utvidgar således kommunernas befogenheter i förhållande till bestämmelsen i 2 kap. 8 § andra stycket kommunallagen. Med begreppet enskilda företag avses såväl mindre som större företag. Avsikten är dock inte att det ska vara fråga om specialanpassade lokaler. I begreppet särskilda skäl ligger en begränsning genom att det är en grundförutsättning för tillhandahållandet av lokaler att det enskilda företaget bedöms sakna möjlighet att självt göra investeringen. I rekvisitet särskilda skäl finns också en begränsning såtillvida att det ska ha framkommit att privata aktörer inte är beredda att göra investeringen. Förutom dessa grundläggande förutsättningar krävs det också att det finns omständigheter i det specifika fallet som kan anses utgöra särskilda skäl för tillhandahållandet av lokaler. Som exempel på när sådana särskilda skäl kan anses föreligga kan nämnas fall då kommunen utgör stödområde enligt förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd. Även investeringar i uppföranden av teknikparker som är avsedda både för små och enstaka större företag kan i vissa fall omfattas av rekvisitet ”särskilda skäl” i bestämmelsen. Bestämmelserna i paragrafen omfattar endast kommuner, inte landsting. (Av 1 kap. 3 § framgår att i samtliga fall då kommuner tillhandahåller lokaler till företag ska verksamheten ske på affärsmässiga grunder.) Utredningsbetänkandet En kommunallag för framtiden Utredningen om en kommunallag för framtiden har inte haft i uppdrag att utreda och föreslå ändringar i relationen mellan staten och den kommunala sektorn eller den kommunala kompetensen i övrigt (SOU 2015:24 s. 450 f.). Nämnas bör dock att utredningen föreslår ett förtydligande om att kommunernas och landstingens möjligheter att utöva sina befogenheter kan begränsas av reglerna om statsstöd. I betänkandet En kommunallag för framtiden anförs att den möjlighet som finns att ge stöd till det privata näringslivet men även att bedriva verksamhet i egen regi eller genom egna bolag kan begränsas av statsstödsregler.