bet · H201SoU11 · 2015-04-17 00:00:00 — får väldigt många gula pluppar - det är mitt-emellan-kommuner - men också rätt många röda pluppar, som är kommunerna med sämst utfall, . Det är intressant, för har ju höjts till skyarna som det stora paradnumret. Det finns utsagan att konkurrens gynnar kvalitet. Men man kan fråga sig om det är så alla gånger. Även om detta inte direkt belyser kvalitetsskillnader mellan privat och egenregi i belyser det resultatet i en kommun med stark privatisering. Det har inte heller blivit billigare men mycket rörigare när det gäller kopplingen till vårdcentraler, som även de är ute på drift liksom, och kopplingen tillbaka till akutsjukvården och så vidare. Det är ganska hårt för en del på sjukhusen att hålla reda på 135 utförare. Det är viktigt för äldre i att kunna känna sig trygga och kunna prata med personalen obehindrat. Det tycker jag också är en rättighetsfråga. I en undersökning gjord av anser av kommunerna att äldreomsorg på andra språk än svenska är jätteviktigt. Men tittar man på utfallet, hur många kommuner som erbjuder detta, ser man att det är som säger att de inte gör det. bör därför få i uppdrag att särskilt uppmärksamma hur äldreomsorgen fungerar för äldre med utländsk bakgrund och hur stödet till anhörigvårdare med utländsk bakgrund utvecklas. Vi kan bättre! Jag vill av hänsyn till tid och rum inte yrka bifall till alla reservationer från utan väljer att lyfta upp reservationerna 3 och 16 och yrka bifall till dem. Först vill jag säga att vi i naturligtvis står bakom våra reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 6. I förrgår var jag i på en äldrekonferens. Där fick vi lyssna till , som tog upp den nedlagda och sa att den ska ersättas av en kommission för kvalitetssäkring inom äldreomsorgen. Hon gick inte närmare in på vad det skulle handla om, utan det var det vi fick veta då. På tåget i går läste jag bok tiderna - åldrande och äldrepolitik som en historiker ser det. Här finns ett kapitel som skildrar alla de utredningar som har genomförts av olika regeringar inom det här området. Innehållet i dem är påfallande lika. Vi vill ge årsrika människor makt att bestämma över sin vardag. Det ska finnas valfrihet. Det ska vara hög kvalitet på det ena och det andra. Tjocka betänkanden handlar det om. Men vad hände sedan? Då kopplar jag till Finn inlägg, om miljarder som man säger att man vill satsa, och så kommer man ned till 60 miljoner, en tummetott. Varför vill regeringar inte satsa mer i kronor och ören? Är det därför att man inte ser årsrika människor som en resurs utan som något slags tärande del av samhället? Vad vi ska göra är naturligtvis att ta vara på den resurs som årsrika människor utgör och också förebygga att det blir ett resurstapp, förebygga ohälsa och kompensera för funktionsnedsättningar, så att människor kan fortsätta att vara "någon" och inte känna sig utanför samhället, att bli till "ingen" därför att man kan göra det man har kunnat göra, inom arbetslivet eller inom den civila sektorn. Jag undrar om det handlar om ålderism, åldersdiskriminering, en syn på årsrika människor som är nedgraderande och förminskande. Det finns historiker som har skrivit om detta också. Det går igen tusentals år tillbaka i tiden, så det är inte så lätt att vända på skutan. Men här i politiken kan vi i alla fall försöka göra något av alla de vackra ord som vi har satt på papper. Det här betänkandet innehåller många göra-förslag. De är inte satta i ett sammanhang, eftersom detta är ett motionsbetänkande. För del handlar om att göra något för dövblinda årsrika människor. Det är kanske upp till 30 000. Att födas med dövblindhet är en sak, men det är en annan sak att bli dövblind när man har kommit och inte har någon som helst vana att röra sig i samhället när man varken ser eller hör. Det är en liten bit i göra-programmet, att skaffa tolkar. Vi har också detta att i äldreboendena kunna kommunicera på sitt eget språk. Vi har några hundra tusen årsrika människor som är födda i andra länder och som tappar den svenska som de har lärt sig. Man skulle kunna använda fiffig ny teknik. Om det på det boende där de bor inte finns någon som talar deras eget språk kan man använda sig av den teknik som finns, med Skype och annat, för att möjliggöra dialoger. Det finns en massa göra-saker som vi kan sätta i sjön och som vi tyvärr naturligtvis måste sätta prislappar på, för att övertyga finansministrar och motsvarande i kommuner och landsting om att detta är viktigt inte bara utifrån humanitära skäl - det har jag sagt här i kammaren. Det är bra för ekonomin att göra och göra rätt och är naturligtvis allra viktigast för de människor som det handlar om och deras anhöriga, att ge livskvalitet. Jag är uppfylld av att försöka få till att vi ska göra mer och använda det som redan är skrivet, i stället för att skriva samma sak gång efter annan. När man tittar på siffrorna kan man fundera: Jaha, var det 60 miljoner över? Men så är det inte riktigt. Först och främst föll budgeten, som alla kommer ihåg. Det blev ganska rörigt. Vi tappade 1 miljard på det sättet och sitter med er budget - det ska man komma ihåg. Det blev väldigt rörigt på vägen. Det är vissa frågor där man kommer att omdirigera lite. Det handlar delvis om pengarna till boende. Den frågan ska ses över och kommer tillbaka igen , om jag inte är ute och cyklar. Det handlar också om att analysera vilken typ av boenden vi har satsat på. Vilka typer av boenden blev det? Var till exempel trygghetsboende så bra? Det finns massor med sådana frågor, som inte känns okej. Och sedan har vi detta med: kör vi det här också. Jag tillhör dem som jättegärna hade sett ytterligare skattehöjningar. Jag kommer från det hållet och vill att man ger mer pengar till välfärden. Man kunde ha valt att ta bort både och och andra bidrag och fyllt på där pengarna verkligen behövs. Sedan kan man fundera: Det behövs fler utbildade människor inom omsorgen. Det tycker jag är en basfråga. Det är först när man har alla dessa människor anställda, när det är full bemanning, som man kan utbilda. Är det så att människor rusar in och ut på ett boende är det väldigt svårt att hålla en utbildning. Jag kan hålla med dig om att man skulle önska en stor samsyn i vissa av de här frågorna, att man hade stora projekt som man beslutade om tillsammans och lade pengarna i en låda och sa: Det här tycker vi är jättebra - det kör vi , så att det blir lite avtryck av det hela. Men så fungerar ju inte politiken i . Jag vill återigen påminna om vad som hände . Jag är inte den som säger ja till skattehöjningar. Jag vill att vi på ett effektivt sätt använder de skattepengar vi redan betalar till äldreomsorgen och hälso- och sjukvården. Det handlar om ledarskap. På de äldreboenden där vi har bra ledarskap har de inte personalproblem, för de har ingen personalomsättning. Personalomsättning kostar mycket pengar. Om man inte behöver ägna sig åt att nyrekrytera är det en klar vinst. På samma sätt ser vi att sjukskrivningarna på de välskötta boendena är väldigt låga. När det gäller äldreboendesatsningen har , tack och lov, fått fortsätta sin utredning. Det gäller boendena, hur vi ska se på investeringsstöd och annat. Utredningen bygger vidare på analys av hur det gick med den första satsningen. Det går som en röd tråd genom Alliansens olika satsningar att vi har utvärderat hur det går. När vi får påtalat att något inte är bra - sänkning av 70-årsgränsen för äldreboendena, utformning av investeringsstödet - vill jag säga att kommer med förslag. Det kan hända att vi behöver satsa lite mer på investeringsstöd. Det får vi se när hon kommer med sin utredning. Boendefrågan är superviktig att klara av. Människor är olika och har olika behov. Någon sa i går: 75-åringarna vill bo kvar i sin gamla bostad. 85-åringarna önskar att de hade flyttat när de var 75. Ryggraden i all äldreomsorg är personalen, en välutbildad personal som är motiverad att göra ett bra jobb. Därför har vi prioriterat satsningen på fler anställda och på utbildning. Det ser väldigt olika ut. Det finns mycket välskötta boenden och det finns boenden som absolut inte är välskötta. Det handlar också om arbetssituationen inom äldreomsorgen. Äldreomsorgen är inte känd för att ha trygghet i arbetsformerna, utan det bygger mycket på att man tar in tillfälliga vikarier, har delade turer och så vidare. Allt det dränerar personalen. Om man under gör den stora satsningen på personal finns det möjlighet att bygga på äldreomsorgen på ett helt annat sätt. Det tror jag är en bra början. Vi får många larmsignaler om boenden runt om i . Boendena har varit icke-bemannade, det har hänt jobbiga saker, personalen har inte varit utbildad. Det finns en hel rad sådana skeenden. Det är jättebra att man tittar över boendena. Det behöver byggas betydligt fler äldreboenden. Man måste bli mer generös med att säga ja till de äldre som vill flytta; där tror jag inte att det finns någon annan politisk linje. Men det handlar om pengar. Välfärden måste ha mer pengar. avslås i , , och . Det behövs helt enkelt mer resurser. Dessutom behöver vi se över vilken typ av boenden vi ska ha. utreder det, och det kan vara förnämligt. Då kan de äldre landa i boenden inte när de är supersjuka utan när de fortfarande har aktiva år kvar. Larmsignaler, ja, men vi måste lyfta upp de bra exemplen som visar att man till ganska så låga kostnader driver en bra verksamhet. Jag känner att för varje larm som kommer borde man lyfta fram ett antal exempel på boenden där saker och ting fungerar väl. Jag skulle vilja att de ställen som fungerar väl sammanfattades i en bok där det beskrevs hur de gör. Det handlar inte om matematik, alltså exakta siffror på hur stor personalen ska vara, utan det handlar om behoven hos de boende, vilka kan växla . Jag har besökt boenden där livets slut nalkats för somliga. Det har inte varit några problem att ta in mer personal om anhöriga till exempel inte velat vaka. På andra håll är det inte så. Det handlar om bra ledarskap, vilket vi på allianssidan lyft fram mycket tydligt. När det gäller boendena är det viktigt att få rörlighet på bostadsmarknaden. och , min gamla myndighet, trummade ut att man skulle bo kvar i sin gamla bostad, men man hörde inte efter hur årsrika personer egentligen ville ha det. märker vi hur fler och fler vill flytta, och då finns det en propp. Det finns en del hinder. Ett sådant är kommunalt ointresse. Ett annat är reavinst- eller flyttskatten, som är väldigt bekymmersam . Jag vill gärna avsluta med att tacka för mycket bra samarbete under dessa . Många äldre har ett gott liv. De lever ganska bra. Men det finns också stora brister i vår vård och omsorg. Jag har precis läst en skönlitterär bok som handlar om vården , när polion var utbredd i . Det är en skildring av den tidens syn på vården. Då hade äldre, sjuka och personal absolut ingen talan. Vi har en bra äldreomsorg , det får man inte glömma, men den kom inte till utan bra politiska beslut. Vi har lyckats bra med vår sjukvård och vår folkhälsopolitik och lever både länge och väl. Äldreomsorgen är en viktig jämställdhetsfråga. Många fler kvinnor än män är beroende av äldreomsorg. Det beror dels på att kvinnor lever , dels på att mannen oftast är den äldre i förhållandet. Det är kvinnan som blir ensam , men har hon hjälpt sin man med hans omvårdnad. I äldreomsorgen jobbar dessutom kvinnor. När äldreomsorgen inte räcker till, vilket vi har många exempel på, är det kvinnor i 50-plusåldern som får rycka in och stötta när det brister. Det innebär att många kvinnor får klara ett heltidsjobb, sköta nästan all markservice i hemmet och sedan även stötta åldriga föräldrar där brister. Många kvinnor går ned till deltid för att klara situationen. Då får de lägre lön, blir inte självförsörjande och får en lägre pension. När jag besöker äldreboenden runt om i landet brukar jag fråga vad det är som fattas, vad de önskar att vi gjorde. Jag får så gott som alltid samma svar: Vi behöver bli fler. Vi behöver mer personal. Äldreomsorgen har varit lite mer i fokus än vanligt. Upprinnelsen var att människor var upprörda över några fall av vanvård på ett par äldreboenden. Dessa fall hör inte till vardagen, men det fick upp ögonen på många. Äldrefrågorna kom ut i dagsljuset. Vår syn på äldreomsorgen har förändrats ganska mycket. var de gamla tacksamma, och av undersökningar kan vi se att de allra äldsta är mycket tacksamma. Den yngre generationen äldre vill ha ut lite mer av livet än bara omvårdnad. De vill inte bara överleva utan också leva när de blir äldre och fylla dagarna med meningsfulla saker. Jag undrar ibland varför det är så svårt för de goda exemplen inom äldreomsorgen, som faktiskt finns runt om i landet, att sprida sig. Jag kan besöka boenden som är fantastiska i sitt sätt att arbeta, men det arbetssättet sprider sig inte, inte ens till äldreboenden i samma kommun. Det tycker jag är mycket konstigt. Varför är det så? berörde det lite grann tidigare. Äldreomsorgen behöver mer resurser. Det verkar vi vara eniga om, om inte annat så åtminstone i alla motionsyrkanden. Däremot kan man inte riktigt utläsa det ur budgetarna. Regeringen satsar 1 miljard till mer personal inom äldreomsorgen. Sedan fortsätter vi att satsa 6 miljarder under resten av mandatperioden, de som är kvar. Det är ungefär 2 miljarder mer än de fem högerpartierna satsar. Den här satsningen hade vi med i höstens budget, som röstades ned av de borgerliga partierna. I begreppet "borgerliga" innefattar jag naturligtvis . Regeringens satsning tycker jag är bra, men den är långt ifrån tillräcklig. Innehållet i den hjälp man får i sin vardag är det allra viktigaste för våra äldre, inte vilket bolag som ska utföra tjänsterna. Jag kan inte förstå varför man måste ha riskkapitalbolag bara för att man ska få välja när man ska gå upp , vad man ska äta till lunch, när man vill duscha eller om man vill gå ut på promenad. Det är för mig helt obegripligt. Självklart ska den äldre vara delaktig i sin biståndsbedömning. Självbestämmanderätten ska vara hela livet ut. Det krav som ideligen hörs från den här talarstolen om att tvinga kommuner att införa LOV säger vi bestämt nej till. Valfrihet är viktigt för oss. Därmed säger vi inte nej till att det kan finnas privata företag inom äldreomsorgen, men all skattefinansierad omsorg som betalas av våra gemensamma pengar ska vara kontrollerad och kvalitetssäkrad. Man ska verkligen ha full koll på verksamheten, så att den följer de mål vi har satt upp. Det måste också finnas åtgärder att vidta om verksamheten inte lever upp till de mål vi har för en bra äldreomsorg. På den tekniska sidan är upphandlingskatalogen med krav tjock. Det finns väl specificerade sanktioner om man inte lever upp till kraven. Ofta, för att inte säga alltid, är det fråga om ekonomiska sanktioner. Men när det gäller den mjuka omvårdnadssidan ser det helt annorlunda ut. Varför är det så? tycker jag att det är viktigt att vi har en omsorg som bygger på behov. Den som har ont om pengar ska få en bra och tillgänglig omsorg, men också den som har gott om pengar ska tycka att vår äldreomsorg är tillräckligt bra. Annars riskerar vi att få en urholkad äldreomsorg med ett lågt basutbud. Vi har redan sett början på den här utvecklingen. De med gott om pengar köper sig RUT-tjänster när äldreomsorgen inte räcker till. De som har en sämre pension behöver kanske också den här hjälpen, men de har inte råd, och då får de vara utan. Det här handlar om huruvida vi tycker att marknaden ska få styra planeringen av var och hur äldreomsorgen bedrivs eller om vi ska styra den med demokratiska beslut. Ett samhälle där de starkaste styr och de starkaste rösterna styr har aldrig varit ett bra samhälle. Frågan om våld mot äldre, speciellt äldre kvinnor, har äntligen uppmärksammats. Det här är en fråga som innehåller väldigt mycket, allt från våld i hemmet till kränkande beteende, våld och hot inom vården. Undersökningar har också visat att äldre kvinnor inte anmäler det här. Det är inte heller ovanligt att äldre kvinnor utsätts för våld i sina relationer. Man skulle kunna beskriva det som en omvänd hedersproblematik som grundas på att man ska hålla ihop inom äktenskapet; det som sker inom hemmets fyra väggar ska stanna där. Hur vanligt det är med våld i nära relationer vet man inte riktigt, men man tror att av den äldre befolkningen utsätts för någon typ av övergrepp. Många lever i villfarelsen att våld inte förekommer bland äldre människor. Men om man lever i en relation där maken har utövat våld mot sin fru hela livet fortsätter det även om mannen blivit pensionär. Tillgången till bostäder för äldre är en viktig fråga om vi ska kunna klara av den demografiska utvecklingen. Här har man inte lyckats särskilt bra från politiskt håll. säger i sin utvärdering av investeringsstödet till äldrebostäder att stödet inte har ökat det totala antalet platser i särskilda boendeformer. Snarare har platsernas antal minskat med ett par tusen. Här måste man också införa ett nytt tänkande och redan från början bygga bostäder med tanke på tillgänglighet, så att det går att bo där i livets alla skeden. Man vet inte vad som händer. Man behöver inte bli gammal för att bli funktionsnedsatt. På så sätt blir det mer ekonomiskt, bättre och tryggare för alla. Att göra bostadsanpassningar i efterhand är väldigt dyrt. De allra flesta människor vill bo kvar i sitt hem , och då känns det väldigt sorgligt om det är så illa byggt att man tvingas flytta av bostadspraktiska skäl. Även ny teknik borde man använda sig av. Bra teknik finns framtagen, och man kan bygga in den redan när man bygger bostäderna. Det är väldigt skralt med användandet av ny teknik i , till skillnad från i många andra länder, bland annat . Det ganska förlegade trygghetslarmet, som man har på armen eller runt halsen, är nästan det enda man använder i . Sammanfattningsvis finns det mycket kunskap om vad som brister och vad som skulle behöva göras för att utveckla vår äldreomsorg på bästa sätt och ge våra årsrika människor ett gott liv utan diskriminering. Regeringen kommer att arbeta med färdriktningen inom äldrepolitiken. Ett av de första och kanske också största stegen är att satsa på ökad bemanning. Vi kommer att ta fram en kvalitetsplan för äldreomsorgen, innefattande många av de intentioner som genomsyrar dagens motionsflöde. Med hänvisning till pågående arbeten på olika områden avstyrker jag alla motionsyrkanden och yrkar i stället bifall till förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde och (båda S) samt (MP). Med anledning av anförandet från Socialdemokraternas har jag ett antal frågor gällande det budgetförslag som vi kommer att ta beslut om här . I ert förslag väljer ni att ta bort de medel som finns avsatta för egenkontroll i kommunerna. De finns för att man ska kunna få en bättre kvalitet på de boenden som vi har hört här att även Socialdemokraterna anser vara viktiga. Ni har valt att ta bort 50 miljoner i resurser som skulle förbättra samverkan mellan berörda aktörer. Ni tar 50 miljoner från demensplanen och 50 miljoner från investeringsstödet till äldreboenden. Ni minskar förutsättningarna för att stärka kompetensen genom att ta 140 miljoner därifrån. Vad gäller Måltidslyftet gör ni en sänkning på 75 miljoner. Är det Socialdemokraternas bedömning att det här är områden som inte förtjänar förstärkning och förbättring? Angående siffror och vad man lägger resurser på kan jag säga att den borgerliga regeringen hade projekt där man lade små duttar, medan vi har samlat ihop allt. Just nu prioriterar vi förstärkningar inom äldreomsorgen i form av ökad personaltäthet. Det innebär inte att de andra sakerna är oviktiga på något vis. Vi kommer naturligtvis att återkomma till dem. När man har 50 miljoner låter det som ganska mycket, men slår man ut dem på många kommuner och de satsningar som görs kommunvis blir det väldigt lite. Projekt är också till för att avslutas eller vara . Det betyder inte att det skulle vara oviktigt. När man får mer personal väljer man också vad man vill använda den personalen till. Det är ingenting som säger att det behöver ske direkt i vården. hade exemplet att resurserna kan komma att gå till tvätt och städning. Det är helt valfritt vad man ska använda pengarna till ute i kommunerna. Men det blir en ganska stor förstärkning i kommunerna, och detta är bara början. Jag kan inte se att det skulle bli sämre. Däremot är jag lite fundersam över hur de borgerliga har satsat. Man har till exempel satsat på att sänka krogmomsen. Lika mycket som man sänkte krogmomsen med går till satsningen på äldreomsorgen . De siffrorna kan man också laborera med. Är verkligen det viktigaste för de borgerliga partierna att de här företagarna tillskansar sig större vinster? funderar jag på om jag verkligen är i socialutskottets debatt eller om jag är i näringsutskottets debatt. Det är mest företagandet debatten handlar om. var det inte jag som på något sätt förde upp näringslivet. Jag försökte fokusera på det som rör de äldres vardag i grunden, in i märgen, och på dem som har behov av en bättre demensplan. Det gäller dem som har ett behov av att de som jobbar i det boende där de befinner sig under den sista delen av sitt liv har kompetens att möta. Det handlar om att stärka upp och möta de anhöriga som ibland har svårt att veta hur de ska hantera situationen när den de har kär hamnar i en demenssjukdom och därmed inte längre fungerar som personen gjorde tidigare. Hur ska man bemöta för att fortfarande bemöta på ett bra och värdigt sätt? Ni väljer att ta bort satsningen på förstärkning av kompetens trots att vi har sett att det är ett stort behov att de som jobbar inom äldreomsorgen har rätt kompetens. Det räcker inte med att det är fler i personalen. Det måste också vara personal som klarar av att utföra verksamheten på ett korrekt sätt. Vi vet att måltidssituationen inte bara handlar om att du ska få en näringsriktig kost eller att du har sällskap när du äter. Det är så många andra saker som också behövs för att måltidssituationen ska vara så bra att man får i sig den näring man behöver för att inte lida av undernäring av livet. Jag kan inte tolka det på annat sätt än att regeringen, Socialdemokraterna, har valt att prioritera andra områden. När de påstår sig göra en satsning på äldreomsorgen tar de från dem som behöver det mest och de satsningar som skulle göra skillnad för att pytsa in i en stor påse. De hade kunnat välja att prioritera att ta pengarna någon annanstans ifrån. De valde att ta pengarna ifrån bland annat demensvård. Så är det inte alls. Vi samlar ihop de små duttarna och gör en rejäl satsning på personalen. Vad man sedan använder personalen till är den valfrihet som man har ute i kommunerna. Vill man satsa på måltidssituationen och stärka upp den gör man det. Vill man satsa på demensboende och ha lite mer personal där gör man det. Det är vad det handlar om. Jag är lite fundersam. med borgerligt styre, hur kan det vara sådana brister när ni har satsat så otroligt mycket? Vi får rapport efter rapport om hur det ser ut. Hemtjänstpersonalen mäter antalet minuter för hur länge någon får duscha. De springer som skållade råttor mellan vårdtagarna. Man skär ned på både innehållet i maten och matsituationen. är i regeringsställning. Ändå står ni här och kritiserar oss som ganska har trätt till för att det saknas så mycket. Det faller tillbaka lite grann på er själva. Vi satsar nu på personalen. Vi kommer att fortsätta den satsningen. Precis som man sa från Vänsterns sida har det varit en rörig situation . Vi lever inte riktigt under den budget som vi hade velat ha från början. Det kommer att komma mer. Äldreomsorgen är något som vi prioriterar högt, långt före stora vinster i de multinationella företagen, något som högerpartierna prioriterar långt högre än den enskilda människan. När ålderspresidenten var socialminister tillsammans med en moderat finansminister såg man betydelsen av att införa fokus på kompetens, kunskap och kvalitet för att belysa äldrefrågorna inom äldreomsorgen.