bet · H201JuU17 · 2015-03-19 00:00:00 — I uppdraget ingår att göra en bedömning av i vilken utsträckning sysselsättningen underlättar de intagnas återanpassning i samhället och i övrigt har positiva effekter. Vidare ingår att belysa hur sysselsättningen kan utvecklas samt vid behov föreslå förändringar. Kvinnors situation ska belysas särskilt mot bakgrund av regerings-uppdrag (Ju2012/3982/) om åtgärder för att främja dömda kvinnors förutsättningar på arbetsmarknaden. Vidare ska en jämförelse mellan situationen i och andra relevanta länder göras. Uppdraget ska genomföras i samråd med Kriminalvården och redovisas . I Kriminalvårdens årsredovisning anges (s. 31) att vuxenutbildning på grundläggande och gymnasial nivå bedrivs i anstalt, liksom utbildning i svenska för invandrare (SFI). I mån av resurser finns möjlighet att studera på högskolenivå. I 36 anstalter bedrivs arbetsmarknadsutbildning som upphandlas av Arbetsförmedlingen i samråd med Kriminalvården. Även yrkesinriktad utbildning i Kriminalvårdens regi bedrivs vid några anstalter, däribland formell yrkesutbildning enligt ämnesplaner. Skolinspektionen genomförde 2012 en kvalitetsgranskning som ledde till att Kriminalvården utarbetade en åtgärdsplan som skulle genomföras . Åtgärdsarbetet följdes upp av Skolinspektionen i en tillsyn . Den synade verksamheten bedömdes hålla en sådan kvalitet att tillsynen avslutades. Arbetet med åtgärderna har försenats, men följande har kunnat genomföras: – Ett systemstöd för central antagning håller på att ta form som stöd för hantering av ansökningar. Planen är att stödet ska implementeras successivt . – För att stärka studie- och yrkesvägledningens roll har ett pilotprojekt inletts . Projektet handlar om att vidga vägledningssamtalen med klienterna till att inkludera en övergripande kompetenskartläggning, vilket kan bli grunden för en valideringsprocess. – För att förbättra dokumentationen av klienternas studieplaner pågår ett samarbete med projektet . – En yrkesutbildning inom trädgårdsodling har utvecklats i Kriminalvårdens regi enligt ämnesplaner. – Arbetet för att uppnå en likvärdig bedömning och betygsättning har inletts och kommer att fortgå . – Särskilda insatser har inletts för att motivera de intagna som har störst behov av studier. Inom ramen för regeringsuppdraget avseende unga i kriminalvård har en tredje studie- och yrkesvägledare anställts. Denna har till uppgift att kontakta alla unga intagna vid landets häkten. En första delrapport visar att insatsen värdesätts högt av klienterna och att studierna snabbare kommer i gång, eller fort-sätter, i de fall den unga placeras på anstalt. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår (s. 32) att något färre klienter har påbörjat något färre kurser och utbildningar jämfört med . Det sjunkande antalet verkställigheter innebär dock att omfattningen av studier ligger på ungefär samma nivå. I Kriminalvårdens årsredovisning anges (s. 49) att arbetet med drogprevention är viktigt för personalens och de intagnas säkerhet och även är en av de viktigaste förutsättningarna för ett framgångsrikt behandlingsarbete mot missbruk. Arbetet genomförs i form av en aktiv visitationsverksamhet, behandlingsverksamhet och uppföljning i form av provtagning. har en så kallad drogscreening utförts , då provtagning görs i stor skala på anstalt och häkte och sammanställs på nationell nivå. Drygt 600 prover har lämnats och samtliga har testats för de s.k. klassiska preparaten (exempelvis cannabis, opiater och kokain). Både antalet detekterbara substanser och antalet provmetoder utvecklas kontinuerligt, och vid varje provtillfälle har ungefär 150 prov genomgått en så kallad fördjupad screening. Det innebär att de även testas mot ett hundratal substanser som förekommer på nätet, samt ett fyrtiotal varianter av drogen spice. Screeningen har i rad visat en mycket låg nivå av narkotikaförekomst, sammantaget av proven. Det finns ingenting som indikerar att en förändring skedde inom det området . Däremot har spice lyfts fram som en hotbildsförskjutning. I syfte att få en bild av hur stort problemet med spice är inom anstaltsbeståndet, valde Kriminalvården att endast genomföra en screening, och då endast testa mot spice. Testningen utfördes enligt den mest utvecklade metoden som finns att tillgå, vilket innebar att ett femtiotal varianter kunde detekteras. Inget av de knappt 600 proven visade förekomst av spice. Det är svårt att dra några säkra slutsatser av detta eftersom drogen har så många varianter som inte går att detektera. Att detekterbara varianter inte verkade förekomma bedöms dock som tillfredsställande. utvecklar Kriminalvården alternativa metoder för att detektera spice, bl.a. genom narkotikasökhundar. En av Kriminalvårdens viktigaste uppgifter är att förbereda de intagna för ett liv i frihet utan kriminalitet och missbruk. Den intagnes verkställighet av ett fängelsestraff ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Utskottet ser med tillfredsställelse på att regeringen i Kriminalvårdens regleringsbrev angett det återfallsförebyggande arbetet som ett prioriterat område. Där anges också att Kriminalvården ska utveckla sin förmåga att upprätta individuella och ändamålsenliga verkställighetsplaner för klienter. Vidare framgår att Kriminalvården i arbetet med de återfallsförebyggande åtgärderna ska rikta särskilt fokus på bl.a. klienter med våldsproblematik. Utskottet konstaterar att Kriminalvården även har ett pågående uppdrag att genomföra en särskild satsning för att ytterligare stärka de återfallsförebyggande insatser som riktas mot gruppen våldsamma män inom myndighetens olika verksamheter. Syftet med Kriminalvårdens behandlingsprogram är att förhindra återfall i brottslighet. Programmen är ackrediterade, dvs. har genomgått en vetenskaplig bedömning. Samtliga program utvärderas. Som framgår ovan pågår en utveckling av ett individuellt baserat relationsvådsprogram. Kriminalvårdens återfallsförebyggande arbete är uppmärksammat av regeringen. I det återfallsförebyggande arbetet ska Kriminalvården rikta ett särskilt fokus på bl.a. klienter med våldsproblematik. Vidare pågår ett kontinuerligt arbete inom med att utveckla behandlings-program. Utskottet ser mot denna bakgrund inte något skäl att ställa sig bakom det tillkännagivande som efterfrågas i motion 2014/15:2973 (M, C, FP, KD) yrkande 5 och avstyrker därmed motionsyrkandet. Med hänvisning till det återfallsförebyggande arbete som bedrivs inom ser utskottet inte heller något skäl för det tillkännagivande som begärs i motion 2014/15:458 (S) om att de som vårdats inom ska ges riktiga förutsättningar att efter avtjänat straff kunna återgå till ett normalt liv. Utskottet avstyrker yrkandet. Utskottet konstaterar att det finns anpassade behandlingsprogram för dem som dömts för sexuella övergrepp och avstyrker motion 2014/15:882 (KD). Samverkan mellan Kriminalvården och andra myndigheter, organisationer i den ideella sektorn, näringsliv och andra aktörer i det omgivande samhället, såväl regionalt som kommunalt, är en förutsättning för ett framgångsrikt återfallsförebyggande arbete. Utskottet ser därför positivt på att också samverkan är ett prioriterat område enligt regleringsbrevet för Kriminalvården. Av myndighetens årsredovisning framgår att det pågår en mängd åtgärder där Kriminalvården samverkar med andra aktörer i syfte att förbättra klienternas möjligheter att anpassa sig till ett liv utan kriminalitet. Utskottet avstyrker mot bakgrund av det anförda motion 2014/15:2986 (M, C, FP, KD) yrkande 3. Som framgår ovan pågår också ett aktivt arbete med klientutbildning inom . Utskottet ser mot bakgrund av detta inte något skäl för ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2014/15:2986 (M, C, FP, KD) yrkande 5. Utskottet ser mycket positivt på uppgifterna i Kriminalvårdens årsredovisning om att omfattande kontroller visar att förekomsten av droger är mycket låg. Utskottet, som förutsätter att Kriminalvården fortsätter sina ansträngningar med att förhindra förekomsten av narkotika i anstalter, anser inte att det behövs någon åtgärd från sida och avstyrker därmed motion 2014/15:1330 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder och om att övergången mellan anstalten och frigivningen ska förbättras. Jämför reservation 4 (M, C, FP, KD). I motion 2014/15:2986 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att Kriminalvården ska få i uppdrag att utöka och utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder i syfte att förbereda de intagna för livet efter tiden på anstalt. I motion 2014/15:2147 av Shadiye Heydari (S) begärs ett tillkännagivande av att övergången mellan anstalten, frigivningen och hemmet måste förbättras i syfte att minska återfallen i brottslighet. Enligt 11 kap. 1–5 §§ fängelselagen (2010:610) är de särskilda utslussningsåtgärder som kan beviljas en intagen frigång, vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och utökad frigång. Frigång innebär att en intagen och utanför anstalten utför arbete, får behandling eller deltar i en utbildning eller särskilt anordnad verksamhet. Vid vårdvistelse är den intagne placerad i ett sådant hem som avses i 6 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), dvs. ett familjehem, eller i ett hem för vård eller boende. Vid vistelse i halvvägshus är den intagne placerad i ett hem som kontrolleras av Kriminalvården och som är anpassat för att ge intagna särskilt stöd och särskild tillsyn. Den som är intagen på ett halvvägshus får inte vistas utanför detta annat än på bestämda tider. Utökad frigång innebär att en intagen under kontrollerade former avtjänar fängelsestraffet i sin bostad. Av 6 § fängelselagen framgår att ett tillstånd till en utslussningsåtgärd ska förenas med de villkor som behövs för att syftet med åtgärden ska uppnås eller för att Kriminalvården ska kunna utöva nödvändig kontroll. Elektroniska hjälpmedel får användas för att kontrollera meddelade villkor. Utslussningen styrs av en risk- och behovsbedömning och bör ske stegvis; från högre till lägre säkerhetsklass, och därefter till olika former av ytterligare utslussning samt övervakning vid villkorlig frigivning. Av budgetpropositionen framgår (prop. 2014/15 utg.omr. 4 s. 55) att andelen intagna som frigavs direkt från anstalt utan särskild utslussningsåtgärd var 2013, vilket är en marginell ökning från föregående år. Antalet påbörjade särskilda utslussningsåtgärder fortsatte att minska , förutom för placering i halvvägshus. Minskningen totalt var jämfört med föregående år, en minskning som endast delvis kan förklaras av en vikande klienttillströmning. Minskningen av antalet påbörjade särskilda utslussningsåtgärder var större för kvinnor än för män. har medelbeläggningen i anstalt minskat med medan antalet påbörjade utslussningsåtgärder minskat med . Regeringen anser att användningen av särskilda utslussningsåtgärder fortsätter att minska i en utsträckning som inte kan förklaras av en vikande klienttillströmning. Regeringen anför att Kriminalvården därför fortlöpande behöver vidta åtgärder för att öka andelen intagna som blir föremål för särskilda utslussningsåtgärder. Myndigheten bör i sammanhanget även ägna uppmärksamhet åt det faktum att minskningen är större för kvinnor än för män (s. 56). I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att Kriminalvården ska utöka och utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder i syfte att förbereda de intagna för livet efter tiden i anstalt. Av nämnda regleringsbrev framgår även att Kriminalvården ska utveckla myndighetens externa samverkan ytterligare i syfte att stärka det återfallsförebyggande arbetet. Det gäller i förhållande till såväl andra myndigheter, kommuner och landsting som till civila aktörer och organisationer i den ideella sektorn. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 27) framgår att andelen intagna som frigivits från anstalt utan placering i någon av de särskilda utslussningsåtgärderna långsamt fortsätter att öka. Ökningen avser dem som är placerade i anstalt i säkerhetsklass 1 och 2, medan det för dem som är placerade i anstalt i säkerhetsklass 3 i stället sker en liten minskning. Måttet är dock alltför trubbigt och måste analyseras för att inte ge felaktiga styrsignaler. En av de viktigaste förklaringarna till minskningen är att andelen intagna med kort verkställighet har ökat och att svårigheterna med att få beslut om ansvarsförbindelse från kommunerna fortsätter. kommer Kriminalvården tydligare att inrikta sig mot analyser av utvecklingen och möjligheterna att öka andelen intagna som får en särskild utslussningsåtgärd. Analyserna behöver omfatta även de utslussningsåtgärder som inte räknas in i kategorin särskild utslussningsåtgärd. Det kan röra sig om förflyttning till en anstalt med lägre säkerhetsnivå, insatser från arbetsförmedlingen, Krami, och hälso- och sjukvården. I Kriminalvårdens årsredovisning (s. 33 f.) anges vidare att ett prioriterat område i myndighetens regleringsbrev var att öka andelen intagna som får möjlighet till särskilda utslussningsåtgärder. Området har därför varit ett fokusområde vid dialoger inom myndigheten. Uppföljningar av ärenden där ingen särskild utslussningsåtgärd beviljats har genomförts i fem av Kriminalvårdens sex regioner. Granskningarna visar att det i de flesta fall har funnits godtagbara skäl för att inte bevilja en sådan åtgärd. Skälen till utebliven särskild utslussningsåtgärd har även granskats i samband med uppdraget att kvalitetssäkra verkställighetsplaner. Frågan diskuterades i nätverket för köpt vård och behandling samt vid programplaneringsdagar med regionala företrädare . avslutades två upphandlingar för kontrollerat boende och familjevård, och en upphandling påbörjades. Syftet är bl.a. att bredda utbudet av placeringsalternativ. Insatserna har inte lett till något som varit tillräckligt för att vända den negativa utvecklingen även om minskningen är något svagare än 2013 (10 procents minskning 2014 mot 12 procents ). Den kraftiga minskningen av vårdvistelser 2013 mattades av . I Kriminalvårdens nya organisation kommer de beslut om särskilda utslussningsåtgärder som fattas av regionkontoren att flyttas till huvudkontoret, vilket kan underlätta praxisbildning och uppföljning. Kriminalvården har möjlighet att besluta om statsbidrag genom förordningen (2002:954) om statsbidrag till vissa organisationer inom kriminalvårdens område. Statsbidraget ska gå till ideella verksamheter som är ägnade att främja dömdas återanpassning till samhället. I Kriminalvårdens regleringsbrev finns angivet hur stor del av Kriminalvårdens förvaltningsanslag som får användas för detta ändamål. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 40) framgår att Kriminalvården förmedlade i statsbidrag till ideella organisationer. Statskontoret har på regeringens uppdrag (från ) utvärderat Kriminalvårdens stöd till ideella organisationer (Kriminalvårdens bidrag till ideella organisationer, Statskontorets rapport 2014:24). har betalats ut som statsbidrag till organisationer. höjdes det årliga beloppet . Enligt regeringen fanns det skäl att överväga en ytterligare förstärkning av statsbidraget. Kriminalvården föreslog en förstärkning till i budgetunderlaget . Statskontoret konstaterar att Kriminalvården behöver se över sina utgångspunkter för bidragsgivningen. Statskontoret föreslår bl.a. att Kriminalvården ser över om det finns anledning att förändra dagens övergripande utgångspunkter och prioriteringar. Av regleringsbrev till Kriminalvården framgår att Kriminalvården ska redovisa vilka åtgärder som vidtagits med anledning av vad som framkommit i rapporten. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 40) framgår att ett arbete har påbörjats med att utveckla Kriminalvårdens arbete med att förmedla statsbidrag. Som en del i utvecklingsarbetet bjöd generaldirektören in de föreningar som erhöll statsbidrag till ett samverkansmöte för dialog kring gemensamma frågor. För att nå fram till ett effektivt återfallsförebyggande arbete är det, i så stor utsträckning som möjligt, viktigt att utslussningen anpassas till vad varje intagen behöver för att förbättra förutsättningarna för att han heller hon ska klara sig i samhället efter frigivningen utan att återfalla i brott. Av regleringsbrevet framgår också att Kriminalvården ska utöka och utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder i syfte att förbereda de intagna för livet efter tiden i anstalt. Vidare framgår att Kriminalvården ska, i syfte att stärka det återfallsförebyggande arbetet, ytterligare utveckla myndighetens externa samverkan. Frågan om samverkan och frigivningsförberedande åtgärder är således uppmärksammad av regeringen. Utskottet kommer noggrant att följa frågan men anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna 2014/15:2986 (M, C, FP, KD) yrkande 3 och 2014/15:2147 och avstyrker därmed motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden om att kriminalisera rymning. Jämför reservation 5 (SD). I motion 2014/15:86 av (M) yrkas att man bör se över möjligheten att kriminalisera rymningar från svenska fängelser. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 21 begärs att rymning från fängelser ska kriminaliseras. En rymning innebär att en intagen avviker i samband med transport eller annan bevakad utevistelse, medan en avvikelse innebär att den intagne inte återkommer från anstalten efter en obevakad utevistelse. Av årsredovisningen framgår att 120 rymningar och avvikelser skedde . Motsvarande siffra var 118 och 167. Kriminalvården uppger att antalet rymningar och avvikelser ligger på en fortsatt låg nivå och att denna typ av avvikelser är ofrånkomliga, eftersom utslussningsarbetet innebär ett visst mått av risktagande. Av de 120 rymningarna och avvikelserna avser 78 stycken avvikelser från permission och 34 stycken är avvikelser från vårdvistelse som särskild utslussningsåtgärd. Från häkte förekom en rymning , i samband med transport. Direktavvikelse innebär att en intagen lämnar anstaltsområdet utan tillstånd från säkerhetsklass 3, medan direktrymning är samma sak från säkerhetsklass 1 och 2. I årsredovisningen anger Kriminalvården (s. 50) att antalet direktavvikelser från anstalter med säkerhetsklass 3 är fortsatt lågt. Av årsredovisningen framgår att antalet direktavvikelser från klass 3-anstalter var 13. Motsvarande siffror var 17 och 25. Av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 50) framgår att antalet direktrymningar från klass 1- och klass 2-anstalter var 6. Motsvarande siffror var 0 och 1. Kriminalvården anför att myndighetens säkerhetsarbete har fokuserat på säkerhetshöjande åtgärder för anstalter med säkerhetsklass 1. Däremot har arbetet med att öka uthålligheten i det vardagliga säkerhetsarbetet varit eftersatt, vilket bekräftades av de sex direktrymningar som genomfördes från anstalter med säkerhetsklass 2. De insatser som inleddes avseende säkerheten på klass 2-anstalter är därför en viktig fortsättning på Kriminalvårdens arbete med säkerhetshöjande åtgärder. Insatserna har också haft avsedd effekt, eftersom endast en av ovan nämnda direktrymningar genomfördes efter . Utskottet har behandlat motionsyrkanden om att kriminalisera rymning, senast i betänkande 2012/13:JuU12 (s. 20 f.) och (förenklat) i betänkandena /14:JuU17. Utskottet hänvisade då till vad utskottet tidigare anfört vid behandlingen av liknande motionsyrkanden och framhöll att konsekvenserna för den som rymmer ska vara tillräckligt ingripande. Utskottet vidhöll även att kravet på tillräckligt ingripande konsekvenser kan tillgodoses utan att rymning kriminaliseras. Således kan såväl möjligheten till framtida permissioner som möjligheten att beviljas tillstånd till vistelse utanför anstalten genom utslussningsåtgärder komma att påverkas. Vidare framgår det av 26 kap. 6 § att den villkorliga frigivningen kan skjutas upp om det finns synnerliga skäl. Utskottet konstaterade även att antalet rymningar fortsatt att minska. Utskottet vidhåller sin uppfattning att konsekvenserna för den som rymmer ska vara tillräckligt ingripande. Som utskottet tidigare anfört kan emellertid kravet på tillräckligt ingripande konsekvenser tillgodoses utan att rymning kriminaliseras. Såväl möjligheten till framtida permissioner som möjligheten att beviljas vistelse utanför anstalt genom utslussningsåtgärder kan komma att påverkas. Som framgår av 26 kap. 6 § kan även den villkorliga frigivningen skjutas upp om det finns synnerliga skäl. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att föreslå något initiativ med anledning av motionerna 2014/15:86 (M) och 2014/15:5224 (SD) yrkande 21 och avstyrker därför mo-tionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om kameraövervakning i anstalt. Jämför reservation 6 (SD). I kommittémotion 2014/15:2536 av och (båda SD) yrkande 2 begärs att kameraövervakning med ljudupptagning i de intagnas celler ska tillåtas och vara huvudregel när det gäller klass 1- och klass 2-anstalter. Motionärerna anför att kameraövervakningen skulle hjälpa till att stävja den brottslighet som pågår inne på anstalten och att den intagnes integritet får anses väga lättare än behovet av säkerhet. Kameraövervakning regleras i lagen (2013:460) om kameraövervakning. Av lagen framgår att den som planerar att bedriva kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde inte behöver tillstånd. Man måste dock se till att övervakningen är tillåten, det vill säga säkerställa att den följer kamera-övervakningslagens bestämmelser. Lagen ger två möjligheter: Den ena är att den som ska övervakas lämnar sitt samtycke till övervakningen (22 §). Den andra möjligheten är att övervakningen sker efter att man tillämpat överviktsprincipen, vilken innebär att kameraövervakningen är tillåten om övervakningsintresset väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad (23 §). Övervakningsintresset är t.ex. att förebygga, utreda och avslöja brott samt förhindra olyckor. Datainspektionen har operativ tillsyn av kameraövervakning som sker på platser dit allmänheten inte har tillträde (2 § kameraövervakningsförordningen [2013:463]). Av 24 § kameraövervakningslagen framgår att den som bedriver kameraövervakning av en plats dit allmänheten inte har tillträde ska se till att 1) övervakningen sker endast för särskilda och berättigade ändamål, 2) ändamålen med övervakningen dokumenteras, och 3) övervakningen inte sker i större omfattning än vad som behövs för att tillgodose ändamålen med övervakningen. har lämnat informationen att alla anstalter har kameraövervakning i någon utsträckning. Antalet kameror varierar mellan anstalter och är fler ju högre grad av säkerhet anstalten har. De utrymmen som kommer i fråga för kameraövervakning är bl.a. allmänna utrymmen, korridorer, slussar och rastgårdar. Även s.k. observationsceller kan i särskilda fall övervakas via kamera. Bostadsrummen kameraövervakas inte. Som framgår ovan är det möjligt att kameraövervaka platser dit allmänheten inte har tillträde om övervakningsintresset väger tyngre än den enskildes intresse av att inte bli övervakad. Utskottet, som noterar att kameraövervakning förekommer på alla anstalter, anser att denna ordning är väl övervägd. Utskottet ser därför inte något skäl att ställa sig bakom ett sådant tillkännagivande som efterfrågas i motion 2014/15:2536 (SD) yrkande 2 och avstyrker därmed motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att inskränka rätten till obevakade besök. Jämför reservation 7 (SD). I kommittémotion 2014/15:2536 av och (båda SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att rätten till oövervakade besök ska inskränkas för dem som är intagna på klass 1- och klass 2-anstalter. Motionärerna anför att besöksrummen är en av de vägar på vilka narkotika och andra otillåtna varor kommer fram till de intagna. Besöksrummen bör därför som huvudregel utrustas med en plexiglasruta som omöjliggör fysisk kontakt mellan den intagne och besökaren.