bet · H201MJU6 · 2015-02-23 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I detta betänkande behandlar utskottet 28 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /15. Motionerna rör bl.a. den gemensamma fiskeripolitiken, regelverket för yrkesfisket, vattenbruk och vissa fiskeredskap samt den nationella ålförvaltningsplanen. Samtliga motionsförslag avstyrks i huvudsak med hänvisning till utskottets tidigare ställningstaganden och pågående arbete inom området. I betänkandet finns sex reservationer (M, C, FP, KD), (SD) och (V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning 1.Den gemensamma fiskeripolitiken, punkt 1 (V) 2.Regelverket för yrkesfisket, punkt 2 (M, C, FP, KD) 3.Redskapsanvändning, punkt 4 (V) 4.Vattenbruk, punkt 5 (SD) 5.Kräftfiske på enskilt vatten, punkt 7 (SD) 6.Totalförbud mot ålfiske, punkt 9 (V) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:848 av m.fl. (V) yrkande 25, 2014/15:2544 av (C) yrkande 9 och 2014/15:2573 av m.fl. (C) yrkande 2.2. Reservation 1 (V) 2014/15:598 av och (FP), 2014/15:819 av och (C), 2014/15:858 av (KD), 2014/15:951 av och (S) och 2014/15:2254 av (M). Reservation 2 (M, C, FP, KD) 2014/15:1410 av och (S). 2014/15:848 av m.fl. (V) yrkandena 21 och 22 samt 2014/15:900 av och (M). Reservation 3 (V) 2014/15:324 av och (S), 2014/15:2544 av (C) yrkande 10 och 2014/15:2782 av m.fl. (SD) yrkandena 1–5. Reservation 4 (SD) Vattenägares rådighet över vattnet 2014/15:2657 av Finn (M) yrkandena 1 och 2. Kräftfiske på enskilt vatten 2014/15:1515 av och (SD). Reservation 5 (SD) 2014/15:143 av (M), 2014/15:548 av och (C), 2014/15:817 av och (C), 2014/15:915 av och (M) och 2014/15:1800 av och (C). 2014/15:848 av m.fl. (V) yrkande 23. Reservation 6 (V) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (M), (SD), (FP), (V), (KD), (S), (S) och (MP). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet 28 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /15. Motionerna rör bl.a. den gemensamma fiskeripolitiken, regelverket för yrkesfisket, vattenbruk och vissa fiskeredskap samt den nationella ålförvaltningsplanen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en fiskeripolitik i EU för ett långsiktigt hållbart och konkurrenskraftigt fiske och EU:s fiskeavtal med tredjeländer. Jämför reservation 1 (V). Enligt partimotion 2014/15:2573 av m.fl. (C) yrkande 2 i denna del behöver fiskets konkurrenskraft stärkas och kostnaderna för denna näring fortsätta att minska. Att det finns stora och livskraftiga fiskbestånd är en förutsättning för ett hållbart fiske och för att såväl yrkesfiske som fritidsfiske ska kunna bedrivas. Reglerna för den svenska fiskeripolitiken styrs genom EU:s lagstiftning. måste vara fortsatt drivande för hållbara fiskbestånd, förbud mot utkast, värnandet av det kustnära fisket och framtagande av selektiva fiskeredskap. Även i motion 2014/15:2544 av (C) yrkande 9 förespråkas en ny fiskeripolitik i EU för ett långsiktigt hållbart och lönsamt fiske. Enligt kommittémotion 2014/15:848 av m.fl. (V) yrkande 25 bör verka för att EU:s fiskeavtal med tredjeländer omvandlas till utvecklingsprojekt inom hållbart fiske. Europeiska fiskeflottor kan med stöd av s.k. fiskepartnerskapsavtal fiska i andra länders fiskezoner. Dessvärre har många av avtalsländerna fiskbestånd som redan är överfiskade och utrymmet för utländska fartyg är således minimalt. Avtalsländerna är beroende av det småskaliga kustfisket som skapar sysselsättning och livsuppehälle för många av världens fattiga. Denna försörjningsmöjlighet riskerar att slås ut då EU:s fiskeflotta fiskar på redan hårt ansatta bestånd. anser därför att EU:s fiskeavtal med tredjeländer bör omvandlas till utvecklingsprojekt inom hållbart fiske. Detta ska ske genom både ekonomiskt stöd, ny teknik och kunskapsöverföring. Långsiktig hållbarhet och konkurrenskraft I fråga om den gemensamma fiskeripolitikens långsiktiga hållbarhet, lönsamhet och konkurrenskraftighet har utskottet uppmärksammat flera åtgärder som styr utvecklingen i denna riktning, bl.a. kommissionens arbete med att ta fram en Europeisk havs- och fiskerifond (EHFF) för perioden –2020 (senast i bet. 2013/14:MJU9). Utskottet noterar att och rådet antog den nya fonden genom förordning (EU) nr 508/2014. Fonden ersätter den tidigare Europeiska fiskerifonden (EFF) och ett antal andra instrument och ska vara en drivkraft i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. Vad gäller ett långsiktigt hållbart och konkurrenskraftigt fiske innebär EHFF en tyngdpunktsförskjutning i denna riktning. Fonden ska stödja åtgärder som leder till att fisket blir mindre skadligt för de ekosystemen och vända trenden med minskade fiskbestånd. Jämfört med tidigare läggs mer pengar på diversifiering och jobbskapande i fiskesamhällen, utvecklingen av selektiva redskap och ett konkurrenskraftigt vattenbruk samt ökad kunskap om bl.a. havet, havsmiljöskydd och klimatets inverkan på kustområdena. Därtill ska fonden stödja innovativa projekt, såsom att ersätta fiskenät med mer selektiva redskap för att minska mängden kasserad fisk, eller att ta fram teknik som kan minska den inverkan som fiske och fiskodling har på miljön. Fonden används för att samfinansiera projekt tillsammans med nationell finansiering. Varje land får en andel av den totala budgeten utifrån storleken på landets fiskerinäring. Länderna utarbetar sedan sina operativa program, där de anger vad pengarna ska gå till. När kommissionen har godkänt programmen bestämmer de nationella myndigheterna vilka projekt som ska finansieras. För perioden –2020 har tilldelats . pågår ett arbete med att utforma ett nationellt program för stöd från den nya fonden. Företräde ges åt åtgärder som kommer hela eller stora delar av näringen till del. För att nå programmålen ska strategiska, strukturella åtgärder lyftas fram, som exempelvis innovativa lösningar i utvecklingen av miljöförbättrande åtgärder, teknik och metoder, produktutveckling, utbildnings- och informationsinsatser och anpassning av fiskeriansträngningen. Programmet ska exempelvis bidra till att uppnå de nationella miljökvalitetsmålen bl.a. genom att stödja restaurering av vattendrag och lek- och uppväxtområden för fisk. Inom programmet finns fem prioriterade områden inom vilka det finns möjlighet att söka stöd för att utveckla eller diversifiera sina verksamheter. De prioriterade områdena är: – anpassning av fiskeflottan – hållbar utveckling av vattenbruk, insjöfiske, beredning/saluföring, fiskeri- och vattenbruksprodukter – åtgärder av gemensamt intresse – hållbar utveckling i fiskeområden – tekniskt stöd. Vad gäller satsningar på ett hållbart och lönsamt fiske inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken vill utskottet även lyfta fram kommissionens långsiktiga strategi Blå tillväxt. Blå tillväxt är den integrerade havspolitikens bidrag till 2020-strategin och syftar till att stödja hållbar tillväxt i havs- och sjöfartssektorerna som helhet. Strategin kartlägger områden där ytterligare tillväxt är möjlig. I huvudsak har tre åtgärdsområden identifierats. Till att börja med specifika integrerade åtgärder såsom havskunskap, havsplanering och integrerad sjöövervakning. Strategin innefattar även havsområdesstrategier som tar hänsyn till lokala faktorer som klimat, oceanografi, ekonomi, kultur och arbetsmarknad. Det finns även särskilda mål, t.ex. i fråga om och . Därtill omfattar Blå tillväxt riktade åtgärder till bl.a. vattenbruk, kustturism och marin bioteknik. Havs- och vattenmyndigheten har en pådrivande och samlande roll inom utvecklingen av Blå tillväxt i i nära samarbete med , , och . Enligt Havs- och vattenmyndigheten har strategin öppnat upp för ett nytt sätt att se på havet som en resurs som den lyfter upp det kritiska miljötillståndet i våra hav på den politiska agendan. Vidare noterar utskottet att Havs- och vattenmyndigheten i regleringsbrevet fått i uppdrag att i samråd med redovisa en resultatbedömning och de viktigaste effekterna av verksamheten inom EU:s gemensamma fiskeripolitik . Redovisningen ska inkludera en analys av den långsiktiga utvecklingen i biologiska och ekonomiska termer av bestånd som är föremål för svenskt fiske mot bakgrund av försiktighetsreferenspunkterna. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet välkomnar detta uppdrag och konstaterar att fortsatta insatser som främjar utvecklingen av den gemensamma fiskeripolitikens långsiktiga hållbarhet och lönsamhet görs. Utskottet finner därmed att sådana insatser som efterlyses i motionerna 2014/15:2573 yrkande 2 i denna del och 2014/15:2544 yrkande 9 i betydande utsträckning redan pågår och föreslår med hänvisning till detta att motionsyrkandena lämnas utan vidare åtgärd. EU:s fiskeavtal med tredjeländer Med anledning av kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension (KOM(2011) 424) presenterade ett enigt utskott ett utlåtande som bl.a. tog upp frågan om de s.k. partnerskapsavtalen mellan EU och tredjeländer (2011/12:MJU7). Utskottet välkomnar kommissionens meddelande och stöder många av de reformer som kommissionen föreslår men understryker att politiken även måste genomföras i praktiken för att ge resultat. När det gäller de åtgärder kommissionen inledningsvis föreslår för att bidra till långsiktig hållbarhet i hela världen instämmer utskottet i det som kommissionen för fram. För att EU ska vara trovärdig i internationella sammanhang anser utskottet emellertid att EU:s egen fiskeripolitik både internt och externt måste förbättras. Detta blir särskilt tydligt i förhållande till de s.k. partnerskapsavtalen mellan EU och tredjeländer. Det räcker inte med att åberopa principer i olika dokument om ingen tar ansvar för att de efterlevs. Enligt utskottets mening riskerar det att bli tomma ord att tala om att fiske bedrivs på överskottsresurser om de vetenskapliga kunskaperna om bestånden saknas eller om man över huvud taget inte känner till vilka andra länder som fiskar i samma vatten. Utskottet ställer sig naturligtvis positivt till att ställa upp iakttagandet av mänskliga rättigheter som ett nödvändigt villkor för att ingå eller fortsätta samarbetet med tredjeländer på fiskeriområdet. För att denna princip ska kunna tillämpas, liksom principen om att avtalen ska stödja utvecklingen av en hållbar fiskesektor i partnerländerna och att ekonomiska bidrag ska komma den lokala fiskeindustrin till del, måste det finnas offentligt tillgängliga sociala och ekonomiska utvärderingar som är av tillräckligt god standard. Mot denna bakgrund anförde utskottet att förhandlingar om nya avtal eller för att förnya protokoll inte ska inledas såtillvida att vissa grundläggande villkor för relationen till tredjeländer är uppfyllda. Sådana grundläggande villkor inkluderar följande: – Det måste finnas offentligt tillgängliga sociala och ekonomiska utvärderingar som är av tillräckligt god standard. – Iakttagandet av mänskliga rättigheter ska utgöra ett nödvändigt villkor för att ingå eller fortsätta samarbetet med tredjeländer på fiskeriområdet. – Om det saknas kunskaper om bestånden eller om hur många som bedriver fiske på samma bestånd anser utskottet att försiktighetsprincipen ska tillämpas. – Avtalen ska stödja utvecklingen av en hållbar fiskesektor i partnerländerna och ekonomiska bidrag ska komma den lokala fiskeindustrin till del. – Sektorstödet ska frikopplas från betalningarna för fisketillträdesrättigheterna och definieras mot bakgrund av partnerskapsländernas behov och kapacitet att utnyttja det, och utbetalningarna ska kopplas till framsteg i utförandet. Utskottet påpekade i betänkande 2011/12:MJU15 att det med anledning av utlåtande /12:MJU7 noga följt utvecklingen av EU:s externa fiskeripolitik och hållit ett stort antal överläggningar med regeringen om fiskepartnerskapsavtalen. Utskottet fann det därför glädjande att rådet enhälligt antagit slutsatser som på flera punkter tillmötesgår de förbättringar av fiskepartnerskapsavtalen som utskottet har efterlyst. I betänkande 2013/14:MJU9 framhöll utskottet följande om dessa slutsatser: antog jordbruks- och fiskerådet slutsatser om kommissionens meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension. Slutsatserna slår fast att EU:s internationella fiske måste följa samma principer och främja samma normer för fiskeriförvaltning som de som tillämpas i EU:s vatten, samt att öppenheten om det totala fisket i partnerlandets vatten måste öka. Slutsatserna slår även fast att samstämmighet för utveckling ska beaktas, dvs. att hänsyn ska tas till målen för utvecklingssamarbete vid genomförandet av politik som kan påverka utvecklingsländerna. Slutsatserna anger att fiskeripartnerskapsavtalen får upphävas vid allvarliga brott mot mänskliga rättigheter och demokratiska principer. Enligt EU:s fiskereform ska EU i bilaterala fiskeavtal med länder utanför EU främja hållbarhet, god förvaltning och principerna om demokrati, mänskliga rättigheter och rättssäkerhet. Partnerskapsavtal om hållbart fiske ska säkerställa att utnyttjandet av fiskeresurserna grundas på god vetenskaplig rådgivning och endast avser partnerlandets överskottsresurser. Partnerländerna ska i avtalen kompenseras för att de ger tillträde till sina fiskeresurser. Ekonomiskt bistånd ska ges till partnerländerna för genomförande av en hållbar fiskeripolitik. Utöver dessa åtgärder noterar utskottet att fångstbestämmelser, tekniska åtgärder och tillsynskrav kontinuerligt följs upp och vid behov revideras även inom ramen för de regionala fiskeriorganisationerna för särskilda arter eller geografiska områden. EU, som i detta sammanhang företräds av kommissionen, är med i sex tonfiskorganisationer och elva organisationer för andra arter. Såsom tidigare anser utskottet att ska verka för en hög ambitionsnivå i arbetet för ett hållbart utnyttjande av fiskbestånden på global nivå. Utskottet förutsätter att regeringen även i fortsättningen bedriver en aktiv politik på detta område och vid behov informerar om hur avtalen utvecklas. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motion 2014/15:848 (V) yrkande 25 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om regelverket för svenskt yrkesfiske och fiske efter lax i med hänvisning till pågående arbete på området. Jämför reservation 2 (M, C, FP, KD). I motion 2014/15:819 av och (båda C) föreslås en översyn av det regelverk som styr det kustnära yrkesfisket. Motionärerna anser att systemet med uppköpstillstånd innebär en onödig och administrativt krånglig väg för kontrollen av uppköpt fisk. Många fiskare anser att antalet fiskedagar som tillåts är alltför lågt, vilket gjort att det kustnära fisket inte kunnat utnyttja de kvoter av torsk som de tilldelats. Krav på att fångsten ska vägas på certifierade vågar före eller i samband med landningen innebär extra kostnader och betydande praktiska svårigheter för fiskarna. Den vägning med enkla vågar av fångstens vikt på båtarna, som köparna godtar, borde vara tillräcklig för fiskebåtar . Dessa båtar bör därför ges undantag från kravet på certifierade vågar. Fiskarna har krav på sig att innan fiskebåten ska gå i hamn anmäla till Havs- och vattenmyndigheten när och var de ska gå i hamn och vilken mängd fisk av varje slag de har med sig. Om det sker avvikelser från landningstidpunkt eller fiskmängden inte är korrekt påför myndighetens kontrollanter straffavgifter. I motion 2014/15:598 av och (båda FP) framhålls att regelverket för småskaligt kustnära fiske till stor del är styrt av EU:s gemensamma fiskeripolitik men att det inte innebär att den nationella anpassningen av regelverket kan göras på ett sätt som stöder långsiktigt, miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbart småskaligt kustnära yrkesfiske. Vidare i motion 2014/15:951 av och (båda S) föreslås att det nationella regelverket för yrkesfiske ses över. Mycket av det fiske som sker bedrivs av det småskaliga kustnära fisket, och regelverket är ofta inte överförbart på det småskaliga fisket. Med anledning av detta föreslår motionärerna att en översyn görs av gällande nationella regelverk och att man för en dialog med representanter för det småskaliga kustnära fisket och andra berörda myndigheter för att finna de bästa lösningarna. Även i motionerna 2014/15:2254 av (M) och 2014/15:858 av (KD) föreslås ett förenklat regelverk för svenskt yrkesfiske. Genom enklare, tydligare och begripligare regler säkerställs efterlevnad, förståelse och en ökad respekt från fiskeföretagen. I motion 2014/15:1410 av och (båda S) föreslås att ska driva frågan att samma regler ska gälla för alla länder vad gäller laxfisket i för att konkurrensförhållandena ska vara lika samt för att säkra laxbeståndet och därmed arbetstillfällen för laxfiskarna. Utskottet har uttalat vikten av en översyn av det nationella regelverket för att förbättra yrkesfiskets förutsättningar att verka (se bl.a. bet. 2010/11:MJU11). har regeringens ambition successivt breddats till att förutom regelförenklingar som leder till minskade kostnader nu även omfatta regelförenkling med målet att minska det administrativa krånglet, såväl nationellt som på EU-nivå. Utskottet kan med glädje konstatera att ett antal viktiga åtgärder med detta syfte vidtagits . Till att börja med ska nämnas att sa ja till regeringens proposition om ändringar i fiskelagen (bet. 2013/14:MJU29). Den nya lagen förenklar reglerna för licenser för yrkesfiskare och anpassar bestämmelserna till om förbud mot utkast av fisk. Ändringarna innebär bl.a. att även juridiska personer ska kunna få fiskelicens, att fisket inte längre behöver vara av väsentlig betydelse för försörjningen för att licens ska beviljas, och att den ansvariga myndigheten ska få tala om vilka bestämmelser som gäller för att fiskare ska kunna följa om förbud mot utkast av fisk. Lagändringarna trädde i kraft . Utskottet noterar vidare att Havs- och vattenmyndigheten fått ett antal regeringsuppdrag för att urskilja möjligheter till förenkling av regelverket. I betänkande 2013/14:MJU9 uppmärksammade utskottet att regeringen gett myndigheten i uppdrag att identifiera och genomföra sådana ändringar av myndighetens föreskrifter som kan leda till minskade administrativa kostnader för företagen på fiskets område, dvs. kostnader för att uppfylla krav på att upprätta, överföra eller lagra information, och faktiska regellättnader för företagen på fiskets område. Uppdraget avrapporterades till Landsbygdsdepartementet . I rapporten definierades fyra s.k. förenklingsområden, inom vilka förslag till insatser koncentreras. Dessa utgörs av föreskrifter och annan lagstiftning, bemötande och service, samverkan med näringen samt tillsyn och kontroll. Inom respektive område identifieras ett antal problem eller områden med förbättringspotential. En referensgrupp har lämnat synpunkter på kartläggningen, problembeskrivningen och myndighetens förslag till åtgärder. Synpunkterna har tagits med i arbetet med de olika förenklingsområdena. Utskottet noterar att myndigheten fått i uppdrag att fortsätta detta förenklingsarbete. I regleringsbrevet framgår att regeringen gett myndigheten i uppdrag att redovisa sitt förenklingsarbete på fiskets område. Redovisningen ska omfatta en beskrivning av genomförda förenklingsåtgärder samt förslag på hur resultatet av dessa åtgärder ska följas upp. Uppdraget ska redovisas till . Andra viktiga förenklingsåtgärder är sådana som avser systemet med överlåtbara fiskerättigheter. Den förra regeringen initierade en översyn av det nya systemet med överlåtbara fiskerättigheter i det pelagiska fisket. Enligt Havs- och vattenmyndighetens utvärdering av detta system, som rapporterades till regeringen , framgår att den svenska fiskeflottan har minskat och att lönsamheten ökar. En av orsakerna till detta är att överlåtbara fiskerättigheter har möjliggjorts. Enligt pågår ett beredningsarbete mot bakgrund av Havs- och vattenmyndighetens utvärdering av effekterna av systemet med överlåtbara fiskerättigheter. Viktiga stödåtgärder har också vidtagits för att underlätta för yrkesfisket att efterleva den nya landningsskyldighet som började gälla . Landningsskyldigheten innebär att alla fångster ska tas i land och räknas av från kvoterna, i stället för att oönskade levande eller döda fångster slängs överbord. Förändringen ämnar driva på utvecklingen mot ett mer selektivt fiske och ge pålitligare fångstuppgifter. Fiskarna får tid på sig att anpassa sig och landningsskyldigheten införs stegvis för allt kommersiellt fiske i EU:s vatten. Landsbygdsminister anförde följande om landningsskyldigheten som svar på interpellation 2014/15:199: På grund av svårigheten att styra ett fiske mot den önskade arten kan ett fartygs fångst innehålla fisk som inte omfattas av den enskilde fiskarens individuella fiskeranson. Landningsskyldigheten innebär att fiskarna kommer att vara skyldiga att landa även sådan oönskad fisk och räkna av den från kvoten. För att denna landningsskyldighet ska fungera i praktiken krävs selektiva redskap som minimerar den oönskade fångsten, men vid behov måste fiskarna också snabbt kunna överlåta fiskeransoner sinsemellan för att anpassa sina ransoner efter den fisk som fångats. Mot den bakgrunden beslutade regeringen om vissa förordningsändringar för att möjliggöra ett mer flexibelt system under en landningsskyldighet. I fiskeförordningen infördes ett bemyndigande för Havs- och vattenmyndigheten att meddela föreskrifter om fördelning av fiskeransoner och om överlåtelser av fiskeransoner . Sådana överlåtelser påverkar inte nästföljande års ransoner. Myndigheten har utnyttjat detta bemyndigande genom att föreslå en möjlighet till tillfällig omfördelning av fiskemöjligheter för svenska räkfiskare. Vidare gjorde regeringen ändringar i Havs- och vattenmyndighetens instruktioner, i syfte att göra det enkelt för dem som önskar överlåta fiskeransoner att göra det på elektronisk väg och snabbt få myndighetens godkännande. Genom dessa ändringar, som möjliggör frivilliga överlåtelser av fiskeransoner , bedömer regeringen att de nödvändiga förutsättningarna finns på plats för att genomföra landningsskyldigheten på nationell nivå. Vidare påpekade landsbygdsministern att det kvarstående problemet i fråga om landningsskyldigheten är att den s.k. Omnibusförordningen inte är klar och den oenighet som råder mellan kommissionen, ministerrådet och i frågan. Omnibusförordningen syftar till att anpassa ett antal förordningar om tekniska regleringar och kontroll med anledning av utkastförbudet. Statsrådet meddelade att regeringens ambition är att göra allt för att få denna förordning på plats så fort som möjligt, en målsättning som utskottet uppmuntrar. När det gäller stöd till det kustnära och småskaliga fisket kan den nya havs- och fiskerifonden (EHFF) 2014–2020 nämnas, som redovisas i avsnittet om den gemensamma fiskeripolitiken ovan. Fyra av stöden inom det nya programmet öppnade för ansökan . Ett av dessa är projektstöd för kontroll och insyn. Detta är till för att kunna genomföra EU:s krav på kontroll vid genomförandet av den gemensamma fiskeripolitikens regler och kan sökas av bl.a. fiskare med fiskelicens. Det är möjligt att få stöd för inköp, installation och utveckling av olika typer av utrustning som krävs för att efterleva den gemensamma fiskeripolitikens regler, t.ex. vägningsutrustning. Slutligen vill utskottet än en gång lyfta fram Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev i vilket det framgår att myndigheten ska redovisa hur den inom ramen för sitt arbete med ett hållbart nyttjande och en hållbar förvaltning av fiskresurserna beaktat fiskerinäringens förutsättningar och framtida utveckling, särskilt det småskaliga kustnära fisket. Utskottet välkomnar detta initiativ från regeringen. Såsom tidigare finns det i utskottet ett brett engagemang i fråga om förenklingsarbetet med det regelverk som styr svenskt yrkesfiske.