bet · H201TU9 · 2015-04-07 00:00:00 — Beslutet att avgiftsbelägga bron måste enligt motionären anses vara ytterst provokativt i ett läge där skattebetalarna lokalt, trots att Europavägarna i huvudsak är statens ansvar, var med och finansierade brobygget. I motion 2014/15:1316 tar Per Åsling och (båda C) upp möjligheten att finansiera viktiga infrastrukturprojekt i offentlig-privat samverkan (OPS) och föreslår att ges i uppdrag att identifiera 10–15 större OPS-projekt. Det skulle kunna röra sig om en järnväg, en utbyggd hamn eller en motorvägssträcka. Motionärerna påtalar att svenska och utländska investerare, bl.a. pensionsfonder, har visat intresse för långsiktiga investeringar som kan ge avkastning till pensionskapitalet och att staten nu behöver hitta långsiktiga och sunda spelregler för att det externa kapitalet ska kunna bidra. Per Klarberg m.fl. (SD) föreslår i kommittémotion 2014/15:2138 att de stora investeringar och det underhåll som behövs inom järnvägen delvis bör finansieras med järnvägsobligationer. Motionärerna pekar på att satsningar på järnvägsunderhåll och järnvägsinvesteringar står högt upp på allas önskelista som järnvägsobligationer skulle kunna ge en säkrare avkastning för t.ex. pensionsfonder och privatpersoner än vad man har . Frågan om medfinansiering tas även upp av (C) i motion 2014/15:2427, där det framförs att bör ges i uppdrag att identifiera 10–15 objekt i den nu gällande infrastrukturplanen som kan hanteras med extern medfinansiering (yrkande 3). Därmed skulle medel kunna frigöras i investeringsbudgeten. Motionären pekar på det nya EU-harmoniserade signalsystemet för järnvägen (ERTMS), upprustning av järnvägens kraftförsörjningssystem och förstärkningsåtgärder på järnvägen till som åtgärder som skulle kunna vara aktuella för medfinansiering. Utskottet har behandlat motionsförslag om att som huvudregel lånefinansiera infrastrukturinvesteringar i stället för att anslagsfinansiera och direktavskriva dem, senast i betänkandet Transportsystemets inriktning (bet. 2012/13:TU2). Utskottet ställde sig där bakom utgångspunkten att den övervägande delen av utgifterna för utvecklingen av transportinfrastrukturen bör finansieras med anslag, men att lån i kan utgöra finansiering av investeringsutgifter under förutsättning att de slutliga kostnaderna inte beräknas komma att belasta statsbudgeten eller den offentliga sektorns finansiella sparande. Utskottet tog i sammanhanget avstånd från en övergång till generell lånefinansiering som innebär att kostnaderna inte syns inom utskottets utgiftsområde 22 Kommunikationer men likväl inskränker det finansiella utrymmet i statsbudgeten som transparensen i budgetberedningen eroderas. I betänkandet Åtgärdsplanering för transportsystemet 2014–2025 m.m. (bet. 2013/14:TU20) stod utskottet fast vid denna ståndpunkt och ansåg att det av detta följer att inte heller offentlig-privat samverkan (OPS) i form av extern lånefinansiering (dvs. utanför ) som huvudregel bör användas vid utbyggnaden av infrastruktur. Utskottet lyfte fram att det är otvivelaktigt att staten lånar billigare än ett privat bolag och att kapitalkostnaderna för staten skulle öka vid ett val av OPS som finansieringsform. Utskottet ställer sig alltjämt bakom dessa ståndpunkter, som det bör nämnas att offentlig-privat samverkan kring byggande och drift av infrastruktur kan innebära effektivitetsvinster. När det gäller frågan om extern finansiering av investeringar i statlig infrastruktur vill utskottet påminna om att beslutade om ett tillkännagivande om att tydliga principer för medfinansiering bör utarbetas (bet. 2012/13:TU2, rskr. 2012/13:119). Utskottet framhöll i betänkandet att investeringar och underhåll av vägar och järnvägar enligt grundprincipen är ett statligt åtagande och att det därför inte är rimligt att vältra över kostnaderna för detta ansvar på kommuner och regioner. Utskottet ansåg vidare att det kan vara väl berättigat med medfinansiering från näringslivet vid investeringar som huvudsakligen kommer näringslivet till nytta och att tydliga riktlinjer bör utvecklas för detta. beslutade om ytterligare ett tillkännagivande om att ett tydligare regelverk bör utarbetas för medfinansiering (bet. 2013/14:TU20, rskr. 2013/14:374). Utskottet noterar att regeringen anser att tillkännagivanden är omhändertagna genom de riktlinjer för arbetet med medfinansiering genom bidrag som framgår av det uppdrag att ta fram ett förslag till nationell plan för planeringsperioden –2025 som fick . Utskottet förutsätter att lämpliga principer och riktlinjer för medfinansiering på motsvarande vis kommer att tydliggöras även inför kommande planeringsomgångar. Utskottet vill i sammanhanget peka på att den nya modellen för ekonomisk planering ökar förutsättningarna för transparens i frågor om medfinansiering. I synnerhet vill utskottet lyfta fram att regeringen numera, i enlighet med vad som aviserades i infrastrukturpropositionen om planeringsperioden –2025 (prop. 2012/13:25), låter eventuella ekonomiska åtaganden för staten som följer av att eller någon annan statlig myndighet ingår medfinansieringsavtal omfattas av de beställningsbemyndiganden som regeringen begär av . På tal om extern finansiering förtjänar även möjligheten till finansiering från EU att nämnas. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen tillstyrkte ett stort antal viktiga transportprojekt för vidare ansökan till fond för ett sammanlänkat (Connecting Europe Facility). När det gäller tillämpningen av olika alternativa finansieringslösningar i allmänhet vill utskottet framhålla att finansieringsfrågor utgör en central del av direktiven till Utredningen om utbyggnad av nya stambanor samt åtgärder för bostäder och ökad tillgänglighet i storstäderna (N 2014:04), som beskrivs närmare i avsnittet Sverigeförhandlingen. Förhandlingspersonen ska identifiera, analysera och föreslå alternativa finansieringskällor som inte belastar statens offentliga finanser och som inte förutsätter finansiering från EU-budgeten. I uppdraget ingår att analysera och föreslå övergripande principer för finansiering av nya stambanor. I den mån förslaget skiljer sig från gällande principer för finansiering av transportinfrastruktur ska detta motiveras särskilt. Förhandlingspersonen ska även ingå överenskommelser med berörda kommuner och andra aktörer om bl.a. finansiering av spår och stationer där stambanorna ansluter till respektive stad samt pröva förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra , med ett betydande inslag av medfinansiering från näringsliv, kommuner och landsting. Vad gäller åtgärder i storstäderna ska förhandlingspersonen bl.a. analysera och pröva möjliga finansieringslösningar för en östlig förbindelse i . Om det med hänsyn till överenskomna åtgärder finns behov av justeringar i trängselskatten ska sådana justeringar ingå i överenskommelserna. Inom ramen för uppdraget ska förhandlingspersonen föreslå lagändringar som tydliggör hur markvärdesökning som uppstår genom investeringar i infrastruktur kan ligga till grund för kostnadsdelning i samband med exploateringsavtal (dir. 2014:106). Förhandlingspersonen har följaktligen ett brett mandat att pröva och föreslå finansieringslösningar. Utskottet anser att det är lämpligt att avvakta resultatet av utredningen innan tar ytterligare initiativ på området. När det avslutningsvis gäller frågan om avgiftsuttaget på bron på i , som tas upp i motion 2014/15:1298 (SD), kan utskottet konstatera att det är en tillämpning av den tidigare nämnda principen att lån i kan godkännas om de slutliga kostnaderna inte ska belasta statsbudgeten eller den offentliga sektorns finansiella sparande. Kapitalkostnaderna ska i detta fall i stället finansieras med inkomster från infrastrukturavgifter. Utöver att godkänna lånefinansieringen av broarna i och har även antagit lagen (2014:52) om infrastrukturavgifter på väg (prop. 2013/14:25, bet. 2013/14:TU8, rskr. 2013/14:147). Vid sin behandling av ärendet konstaterade utskottet att avgiftsuttaget på broarna i och är en följd av att har godkänt att broarna delvis finansieras med lån. Eftersom en förutsättning i riksdagsbeslutet är att lånen ska betalas tillbaka med avgifter måste sådana tas ut i enlighet med de rättsprinciper som gäller för distinktionen mellan avgift och skatt. Även de EU-rättsliga bestämmelserna om beräkning av infrastrukturavgifter för tunga fordon måste följas. Av detta följer att en avgift endast ska motsvara kostnaden för det som tillhandahålls och att en fordonskategori, t.ex. lastbilar, inte får belastas med kostnader som är hänförliga till en annan kategori. Utskottet kan konstatera att dessa förutsättningar fortfarande gäller och att avgiftsbefrielse för personbilar skulle kräva att de kostnader som är hänförliga till detta kollektiv finansieras på något annat sätt. Mot bakgrund av ovanstående avstyrker utskottet motionerna 2014/15:689 (M), 2014/15:1298 (SD), 2014/15:1316 (C), 2014/15:2138 (SD) och 2014/15:2427 (C) yrkande 3. Vissa frågor om fysisk planering Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om fysisk planering av transportinfrastruktur och utformning av trafikmiljöer, med hänvisning till det arbete som bedrivs på området. I motion 2014/15:25 tar (FP) upp behovet av lagstiftning som gör det möjligt att planera och anlägga cykelstråk (yrkande 6). Närmare bestämt föreslår motionären en ändring i anläggningslagen med innebörden att kommunerna ska få tillgång till enskild mark eller väg när detta krävs för att anlägga sammanhängande cykelleder. Förslaget motiveras med att cykelstråk riskerar att försenas och fördyras till följd av problem med markåtkomst, vilket i sin tur beror på att väglagens bestämmelser om markinlösen inte är tillämpliga på cykelvägar. och (båda C) tar i motion 2014/15:553 upp frågan om en effektiv användning av mark. Motionärerna vill att infrastruktur i form av kraftledningar ska samordnas med väg- och järnvägsdragningar för att minimera det totala markintrånget (yrkande 1). Statliga myndigheter, som , och affärsbolag, som , ska vara skyldiga att samordna sina infrastrukturprojekt. Vidare anser motionärerna att planeringen av all infrastruktur för alla aktörer på marknaden måste samordnas regionalt för att säkerställa en effektiv markanvändning (yrkande 2). Det måste finnas en regional instans som i ett tidigt skede har ansvar och befogenheter att reglera vilka alternativ till teknikval och dragningar som är möjliga för de olika projekten. I motion 2014/15:2755 av m.fl. (S) föreslås en översyn av förutsättningarna för en nationell standardisering av ledstråk och övergångställen. Motionärerna menar att det i landets kommuner ofta bedrivs ett ambitiöst arbete med att förbättra tillgängligheten för personer med synnedsättning, men att lösningarna varierar. Det är problematiskt då det är mycket viktigt för personer med synnedsättning att miljöerna är likartade, i synnerhet när de befinner sig i nya miljöer. Inom tätbebyggda områden är ofta tillgången till mark som kan tas i anspråk för t.ex. en utbyggnad av infrastrukturen i många fall begränsad och det finns inte sällan motstridiga intressen om hur tillgänglig mark ska nyttjas. Motion 2014/15:553 (C) yrkandena 1 och 2 tar upp behovet av en samordning mellan aktörer vid planering av kraftledningar och transportinfrastruktur i syfte att minimera det totala markintrånget. Utskottet anser att det är av stor vikt att mark används effektivt och vill här påminna om att regeringen i åtgärdsplanen –2025 angett att och de regionalt tillväxtansvariga myndigheterna tillsammans bör formulera förslag på åtgärder för att förbättra samordningen mellan de berörda aktörerna inom områdena tillväxt och samhällsplanering. Vidare vill utskottet framhålla att har ett ansvar för att underlätta utbyggnaden av annan infrastruktur i anslutning till vägar och järnvägar. En annan fråga kopplad till tillgången till mark tas upp i motion 2014/15:25 (FP) yrkande 6 där motionärerna efterfrågar en översyn av anläggningslagen (1973:1149) för att underlätta för kommuner att få tillgång till enskild mark eller väg när så krävs för att kunna bygga sammanhängande cykelleder. Ett förslag med denna innebörd finns i Lantmäteriets rapport av anläggningslagen (2002:9). Vissa av förslagen i Lantmäteriets rapport behandlas i propositionen Förenklingar i anläggningslagen (prop. 2014/15:71) som beslutades . Utskottet kan dock konstatera att det av propositionen framgår att regeringen anser att det nu aktuella förslaget inte ger anledning till någon åtgärd. Utskottet vill i sammanhanget påminna om att det har behandlat frågor om att främja ökad cykling (bet. 2014/15:TU5) och då föreslagit ett tillkännagivande till regeringen om att ta fram en nationell cykelstrategi som bl.a. beaktar vikten av en sammanhängande cykelinfrastruktur. En fråga som rör den fysiska utformningen av infrastruktur behandlas i motion 2014/15:2755 (S) där offentliga miljöer för personer med funktionsnedsättning, närmare bestämt ledstråk och övergångsställen, uppmärksammas. Det kan i sammanhanget vara på sin plats att erinra om att utskottet genomförde en uppföljning av tillgängligheten i transportsystemet för personer med funktionsnedsättning. Uppföljningen presenteras i rapporten resan ! (2013/14:RFR5) som bl.a. belyser utformningen av ledstråk på plattformar och i stationsbyggnader som nyttjas av tågresenärer som har någon form av synnedsättning. Rapporten påvisar ett antal brister på detta område och det konstateras att det saknas nationella riktlinjer för hur sådana ledstråk bör utformas. behandlade uppföljningsrapporten i betänkande 2013/14:TU1 och framhöll där bl.a. vikten av att det fortsatta utvecklingsarbetet inom området utgår från att hela resan ska fungera och att det är nödvändigt att förbättra återrapporteringen av vad som är tillgängligt och vad som inte är tillgängligt och att tillsynen inom området behöver stärkas och förtydligas. Vad gäller utformningen av övergångsställen för synskadade vill utskottet påpeka att ansvaret i första ligger på nivå och att frågan sålunda inte regleras genom statliga aktörers försorg. Utskottet är införstått med att det är svårt att utforma en enhetlig nationell standard för övergångsställen eftersom lokala förhållanden och förutsättningar varierar stort inom tätortsområdena. Enligt vad utskottet har erfarit erbjuder dock Kommuner och Landsting (SKL) sina medlemmar vägledning i arbetet med offentliga trafikmiljöer genom riktlinjer och rekommendationer som publiceras i VGU (Vägars och gators utformning) och som utarbetats i samråd med . VGU är till sitt innehåll visserligen inte bindande för kommunerna men tillmäts likväl stor vikt vid arbetet med att skapa ändamålsenliga och säkra trafikmiljöer i tätorter. Sammanfattningsvis bedömer utskottet att de frågor som väcks i motionerna om olika aspekter av fysisk planering och utformning av infrastruktur har beaktats i det arbete som bedrivs på området och därför avstyrker utskottet motionerna 2014/15:25 (FP) yrkande 6, 2014/15:553 (C) yrkandena 1 och 2 och 2014/15:2755 (S). Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen att den bör pröva förutsättningarna för olika finansieringslösningar för en östlig förbindelse som knyter samman trafiklederna runt och som inte inkräktar på . bifaller därmed ett motionsförslag om detta. I övrigt avslår resterande motionsförslag om infrastrukturprojekt som ingår i den s.k. Sverigeförhandlingens direktiv. Utskottet konstaterar att Sverigeförhandlingens arbete pågår och anser att det är lämpligt att avvakta utfallet av detta. Jämför reservationerna 2 (M, C, FP, KD) och 3 (S, MP, V). Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare, som ska fungera som en förhandlingsperson, för att ta fram förslag till principer för finansiering samt förslag till en utbyggnadsstrategi för nya stambanor för höghastighetståg mellan och /(dir. 2014:106). Utredningen tog ursprungligen namnet Sverigebygget, men har bytt namn till Sverigeförhandlingen (N 2014:04). I förhandlingspersonens uppdrag ingår att genomföra förhandlingar med berörda aktörer om lösningar för spår och stationer där stambanorna angör till respektive stad. Förhandlingspersonen ska även ingå överenskommelser med berörda kommuner och landsting och med andra berörda aktörer i , och län om åtgärder som förbättrar tillgängligheten och kapaciteten i transportsystemet och som bidrar till ett ökat bostadsbyggande i storstadsregionerna i dessa län. Förhandlingspersonen ska dessutom pröva förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad av järnvägen i norra med ett betydande inslag av medfinansiering från näringsliv, kommuner och regioner. Uppdragets syfte är dels att möjliggöra ett snabbt genomförande av nya stambanor på ett sätt som maximerar deras samhällsekonomiska lönsamhet, dels identifiera kostnadseffektiva åtgärder som leder till en förbättrad tillgänglighet och ett ökat bostadsbyggande i framför allt storstäderna med fokus på resurseffektivitet, hållbarhet och förtätning. I uppdraget ingår också att identifiera, analysera och föreslå alternativa finansieringskällor som inte belastar statens budget eller förutsätter finansiering genom EU. Konsekvenserna av förslagen, inklusive miljökonsekvenser, ska analyseras och förslag till överenskommelser om stationer och lokala anslutningar ska tas fram med närmast berörda aktörer i , och län samt med övriga berörda aktörer längs de nya stambanorna. ska enligt direktiven bistå förhandlingen med nödvändigt underlag. beslutade regeringen att utvidga förhandlingspersonens uppdrag (dir. 2014:113). Utöver vad som framgår av de ursprungliga direktiven ska förhandlingspersonen dels analysera vissa frågor för att främja cykling, dels genomföra de uppgifter som den avslutade Stockholmsförhandling (N 2013:01) inte slutfört. Förhandlingspersonen ska lämna delredovisningar , och och slutredovisa sitt uppdrag . m.fl. (M) föreslår i motion 2014/15:1850 att den förhandlingsperson som tillsattes av alliansregeringen får fortsatt mandat att arbeta för att skapa förutsättningar för fler bostäder och järnvägs- och vägsatsningar i storstadsregionerna och i andra berörda regioner genom överenskommelser mellan staten, kommuner och regioner (yrkande 3). I kommittémotion 2014/15:2317 av m.fl. (M, C, FP, KD) betonas hur viktigt fungerande kommunikationer är för jobb och hållbar tillväxt i hela landet. Kommittémotionen innehåller flera yrkanden som tar fasta på infrastrukturåtgärder som motionärerna bedömer är angelägna för landets utvecklingsmöjligheter. Motionärerna efterlyser nya stambanor för höghastighetståg på sträckorna –och –(yrkande 3) i syfte att främja ett ökat tågresande och på så sätt bidra till mindre koldioxidutsläpp från trafiken. Detta skulle avsevärt förkorta restiderna mellan och och mellan och . Nya stambanor skulle också avlasta det befintliga järnvägssystemet som i högre grad skulle kunna användas för gods- och regional pendeltågstrafik. Motionärerna uppmanar också regeringen att pröva förutsättningarna för att bygga ytterligare en fast förbindelse mellan och (yrkande 4). Vad gäller norra anser motionärerna att det är angeläget att regeringen undersöker vilka förutsättningar som finns för att bygga ut järnvägen i denna del av landet med ett betydande inslag av medfinansiering från näringsliv, kommuner och regioner (yrkande 5). I fråga om satsningar i storstadsregionerna anser motionärerna att det är angeläget att bygga ut infrastrukturen och kollektivtrafiken i , och för att främja bostadsbyggandet (yrkande 6). För huvudstadens del yrkar motionärerna även på en uppföljning av Stockholmsöverenskommelsen om utbyggd tunnelbana och fler bostäder genom att förhandlingar om fler tunnelbanelinjer och annan spårbunden trafik initieras (yrkande 7). I anslutning till detta understryker motionärerna behovet av en östlig förbindelse i huvudstaden som knyter samman trafikförbindelsen utan att inkräkta på (yrkande 8). Även i kommittémotion 2014/15:2318 anför m.fl. (M) att uppdraget för den förhandlingsperson som utsetts för att pröva förutsättningarna för utbyggd infrastruktur, kollektivtrafik och bostadsbyggande inom ramarna för Sverigebygget bör fortlöpa (yrkande 21). I partimotion 2014/15:2587 yrkande 1 lyfter m.fl. (C) fram behovet av vägar, järnvägar och fler bostäder i hela landet för att på så sätt skapa bättre förutsättningar för jobb och tillväxt . Åtgärder av detta slag kommer också att underlätta för människor att bo och arbeta i hela och stärka arbetet för en hållbar utveckling. Motionärerna hänvisar i sammanhanget till det uppdrag som den förhandlingsperson som alliansregeringen tillsatte fick . Investeringsprojekt inom ramen för Sverigeförhandlingen står inför ett antal betydande utmaningar på transportområdet, inte minst vad gäller järnvägens infrastruktur. Utskottet vill påminna om att järnvägstrafiken ökat som behovet av satsningar på drift och underhåll gör sig allt mer påminda. Investeringar i ny infrastruktur kommer också att vara nödvändiga för att möta morgondagens transportbehov, särskilt mot bakgrund av en kraftigt växande befolkning i framför allt storstadsregionerna. Ett robust och effektivt transportsystem med god kapacitet är enligt utskottets mening en förutsättning för jobb och hållbar utveckling i hela landet. Ett effektivt och modernt transportsystem bidrar också till att kan bli ett mer miljömässigt hållbart samhälle. I den s.k. Sverigeförhandlingen som den föregående regeringen initierade ingår ett antal projekt som enligt utskottets mening har stor betydelse för landets utvecklingsmöjligheter. Det gäller inte minst det av Socialdemokraterna och länge efterfrågade byggandet av nya stambanor för höghastighetståg som kommer att knyta ihop landets regioner och förbättra förutsättningarna för nya arbetstillfällen och tillväxt i . I Sverigeförhandlingen ingår även satsningar av mer regional karaktär. tre storstadsregioner expanderar kraftigt, vilket utskottet finner glädjande eftersom det bidrar till tillväxten i hela landet. brottas dessa regioner med stora utmaningar i fråga om tillgång till bostäder och infrastruktur som i flera avseenden är otillräcklig. För att den positiva utvecklingen ska kunna säkras långsiktigt krävs därför enligt utskottet en utbyggd infrastruktur och satsningar på kollektivtrafik i berörda områden för bättre tillgänglighet. För vidkommande anges i Sverigeförhandlingens direktiv bl.a. att satsningar på tunnelbana och annan spårbunden infrastruktur bör övervägas för att avlasta regionens ansträngda trafiksystem och stödja den förtätning och tillväxt som förutses. Utskottet noterar med tillfredsställelse att regeringen aviserade ett tilläggsuppdrag till Sverigeförhandlingen om att hitta möjligheter att förverkliga en ny tunnelbanesträckning till i . Regeringen aviserade ett uppdrag till att utreda hur Förbifart kan anpassas för kollektivtrafik och hur närmiljöproblem som buller och lokala luftföroreningar kan förebyggas. Enligt vad utskottet fått kännedom om bereds uppdragen inom . Vad gäller infrastruktursatsningar i övriga delar av landet kan utskottet med tillfredsställelse konstatera att regeringen i budgetpropositionen aviserat att byggstart av Norrbotniabanan mellan och ska genomföras inom ramen för nästkommande infrastrukturplan. Det är ett projekt som är av stor betydelse för det svenska näringslivet och i synnerhet för vår basindustri, liksom för det regionala resandet mellan de norrländska kuststäderna. Utskottet välkomnar även att infrastrukturministern så sent som tog upp frågan om en ny fast förbindelse över med sin danske motsvarighet, även om utskottet tyvärr tvingas konstatera att intresset på dansk sida för ett sådant projekt är svalt. I anslutning till detta noterade dock infrastrukturministern att det finns möjlighet att utveckla kapaciteten på den befintliga bron. Att de föreslagna satsningarna kan finansieras på ett ansvarsfullt sätt är en central utgångspunkt och viktig förutsättning för Sverigeförhandlingens arbete.