bet · H201JuU14 · 2015-03-13 00:00:00 — I domarna och framåt har framhållit betydelsen av att samtliga omständigheter i det enskilda fallet beaktas i narkotikamål på samma sätt som i brottmål i allmänhet. Utredningen presenterade betänkandet Synnerligen grova narkotikabrott (SOU 2014:43). I betänkandet föreslås sammanfattningsvis följande: • Straffskalorna för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling, som är fängelse i lägst två och högst , ska delas upp i ett grovt brott och ett synnerligen grovt brott. • För grovt narkotikabrott eller grov narkotikasmuggling ska dömas till fängelse i lägst två och högst . • För narkotikabrott eller narkotikasmugglingsbrott som är att anse som synnerligen grovt ska dömas till fängelse i lägst sex och högst . I betänkandet anförs att syftet med förslaget om en uppdelad straffskala är att göra lagstiftningen tydligare och att skapa förutsättningar för domstolarna att döma ut det straff som en viss gärning är värd. Avsikten är inte att generellt påverka straffnivåerna. Förslagen innebär emellertid att straffen kommer att skärpas för vissa gärningar som avsett hantering av mycket stora mängder narkotika. På så sätt kommer en sträng syn på illegal hantering av narkotika till tydligt uttryck. Av propositionsförteckning för /15 framgår att regeringen avser att överlämna en proposition om narkotikabrott . I betänkande 2012/13:JuU10 (s. 39 f.) behandlade utskottet motioner som efterfrågade en skärpt bedömning av vad som utgör grovt brott vid innehav av kat. Utskottet hänvisade till att det är en sak för rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar m.m. avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränserna för de olika brottstyperna i narkotikastrafflagen. Utskottet konstaterade vidare att i ett antal domar gjort generella uttalanden om principerna för rubricering och straffmätning i narkotikamål samt om art och mängd som straffvärdefaktorer. Dessa uttalanden har fått till följd att de mängdbedömningar som tidigare tillämpats inte längre har en lika avgörande inverkan på om ett narkotikabrott ska bedömas som grovt. Motionerna avstyrktes, och följde utskottet (prot. 2012/13:74). Utskottet vill understryka att narkotikalagstiftningen ska återspegla en sträng, fast och konsekvent syn på narkotikabrott. Den olagliga narkotikahandeln äventyrar såväl människors hälsa och livskvalitet som staters lagliga ekonomi, stabilitet och säkerhet. För att på ett trovärdigt sätt kunna möta de problem som narkotikabrottslighet för med sig måste det straffrättsliga regelverket vara effektivt och ha en ändamålsenlig utformning. ligger i underkant när det gäller straffen för de allra grövsta narkotikabrotten. Straffet för dessa brott bör vara fängelse i lägst sex och högst . Som framgår ovan föreslog i sitt betänkande (SOU 2014:43) att straffskalorna för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling ska delas upp i ett grovt brott och ett synnerligen grovt brott. För grovt narkotikabrott eller grov narkotikasmuggling ska dömas till fängelse i lägst två och högst . För narkotikabrott eller narkotikasmugglingsbrott som är att anse som synnerligen grovt ska dömas till fängelse i lägst sex och högst . Enligt utskottets uppfattning är förslagen väl avvägda. Det är angeläget att utredningens lagförslag genomförs . Utskottet föreslår därför att med bifall till motion 2014/15:2970 (M, C, FP, KD) yrkande 10 och 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 6 och med delvis bifall till 2014/15:288 (M) gör ett tillkännagivande till regeringen om att den ska återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet nu anfört. När det gäller motion 2014/15:2524 (SD) yrkande 35 vidhåller utskottet sin uppfattning att det är en sak för rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar m.m. avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränserna för de olika brottstyperna i narkotikastrafflagen. Skyldighet att bistå den som är nödställd Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att frågan om att införa en civilkuragelag bör utredas. I motion 2014/15:2121 av (SD) anförs att frågan om att införa en civilkuragelag bör utredas. lämnade betänkandet Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? (SOU 2011:16). Utredaren avråder från att införa en straffsanktionerad allmän skyldighet att bistå nödställda personer, dvs. vad som även brukar benämnas en civilkuragelag. I enlighet med sitt uppdrag presenterar utredaren likväl en teknisk modell till en sådan lagstiftning. Utredaren har inte funnit något behov av att i övrigt förtydliga, utvidga, på annat sätt ändra eller samla gällande bestämmelser eller införa nya sådana om skyldighet att agera vid farliga situationer. har informerat om att betänkandet bereds i . Utskottet behandlade i betänkande 2010/11:JuU8 ett yrkande om att bistå den som är nödställd och anförde att det med tillfredsställelse noterade att frågan om huruvida straffrättsligt ansvar ska införas för den som underlåter att bistå den som är i nöd var föremål för utredning av en särskild utredare. Detta utredningsarbete och den därpå följande beredningen borde enligt utskottet inte föregripas. Motionen avstyrktes, och följde utskottet (prot. 2010/11:52). Betänkandet Allmän skyldighet att hjälpa nödställda? (SOU 2011:16) bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Motion 2014/15:2121 (SD) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om rattfyllerilagstiftningen. I motion 2014/15:2506 av Per (M) behandlas frågor om att stoppa rattfylleri och återfall i rattfylleri. I motionen behandlas bl.a. frågor om återfall i brott, möjlighet att beslagta fordon, obligatoriskt alkolås för den som dömts för rattfylleri och strängare straff för grovt rattfylleribrott. Motionären anför att en översyn av nuvarande regelverk är nödvändig för att polisen ska ha möjlighet att effektivt stoppa rattonyktra. I motion 2014/15:1543 av (SD) begärs ett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om noll promille. Motionären anför att promillegränsen för att framföra fordon bör bestämmas till noll. I motion 2014/15:863 av (KD) begärs att lagstiftar mot s.k. eftersupning. Enligt 4 § första stycket lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen) ska den dömas för rattfylleri som kör ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i så stor mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgick till i blodet eller per liter i utandningsluften. För rattfylleri döms också, enligt paragrafens andra stycke, den som kör ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha intagit narkotika som avses i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) i så stor mängd att det under eller efter färden finns något narkotiskt ämne kvar i blodet. Detta gäller dock inte om narkotikan intagits i enlighet med en läkares eller annan behörig receptutfärdares ordination. Av tredje stycket i samma paragraf framgår att även den som vid framförandet av ett motordrivet fordon eller en spårvagn är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han eller hon inte på betryggande sätt kan framföra fordonet ska dömas för rattfylleri (s.k. kliniskt rattfylleri). Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Straffet för rattfylleri är böter eller fängelse . Om brottet är grovt, ska föraren enligt 4 a § trafikbrottslagen dömas för grovt rattfylleri till fängelse i högst . När man bedömer om brottet är grovt ska man särskilt beakta om föraren har haft en alkoholkoncentration som uppgått till i blodet eller per liter i utandningsluften, om föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel eller om framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäkerheten. Utskottet behandlade i betänkande 2013/14:JuU15 (s. 29 f.) ett motionsyrkande om att gränsen för trafiknykterhetsbrott bör bestämmas till noll promille. Utskottet anförde att det ansåg att den nuvarande gränsen för när en förare av ett motordrivet fordon eller en spårvagn gör sig skyldig till rattfylleri är väl avvägd och avstyrkte motionen. följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). Regeringen överlämnade propositionen Skärpta regler om förverkande av fordon vid trafikbrott (prop. 2014/15:26) till . I propositionen föreslås att om någon har gjort sig skyldig till olovlig körning, rattfylleri eller grovt rattfylleri ska man vid bedömningen av om förverkandet behövs för att förebygga fortsatt brottslighet särskilt beakta om gärningsmannen har gjort sig skyldig till sådan brottslighet. Endast om ett förverkande är uppenbart oskäligt får man låta bli att förverka ett fordon. Propositionen har behandlats i justitieutskottet, varvid utskottet tillstyrkte regeringens förslag (bet. 2014/15:JuU10). följde utskottet (rskr. 2014/15:112). föreslog , i betänkande 2010/11:SoU8, att skulle ge regeringen till känna att den skulle återkomma till med ett förslag till kriminalisering av eftersupning. anförde att det inte är rimligt att någon ska kunna klara sig undan ansvar för rattfylleri genom att hävda att man i efterhand förtärt exempelvis alkohol. hade i ett yttrande till socialutskottet framfört uppfattningen att eftersupning inte borde kriminaliseras och att den aktuella motionen borde avstyrkas. följde socialutskottets förslag (rskr. 2010/11:203). Justitieministern gav en utredare i uppdrag att biträda departementet med att överväga lagstiftning om eftersupning (Ju 2012:I). Utredaren redovisade uppdraget i promemorian Straffansvar för eftersupning (Ds 2013:28). Den analys som görs i promemorian mynnar ut i bedömningen att ett straffansvar för efterförtäring och efterbruk inte bör införas. har informerat om att promemorian bereds i . Alkoholpåverkade förare utgör en stor riskfaktor i trafiken. Det finns ett klart samband mellan förekomsten av trafikolyckor och rattfylleri. Det förhåller sig dessutom så att en stor andel av de förare som döms för rattfylleri är återfallsförbrytare i samma brott. Att minska antalet återfall i trafikbrott är därför ett viktigt led i arbetet med att nå de mål som satt upp för trafiksäkerheten (se prop. 2010/11:26 s. 19). Det är därför med tillfredsställelse som utskottet konstaterar att beslutat om skärpta regler när det gäller förverkande av fordon vid trafikbrott (bet. 2014/15:JuU10, rskr. 2014/15:112). De nya reglerna träder i kraft . När det gäller frågan om gränsen för när en förare av ett motordrivet fordon eller en spårvagn gör sig skyldig till rattfylleri vidhåller utskottet sin uppfattning att denna gräns är väl avvägd. Även i övrigt anser utskottet att de nuvarande reglerna om rattfylleri och grovt rattfylleri är väl avvägda. Motionerna 2014/15:1543 (SD) och 2014/15:2506 (M) avstyrks därmed. Slutligen konstaterar utskottet att frågan om s.k. eftersupning bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Utskottet avstyrker därför även motion 2014/15:863 (KD). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att återinföra det personliga ansvaret för offentliganställda vid grova tjänstefel i samband med myndighetsutövning. I motion 2014/15:682 av (M) föreslås att det personliga ansvaret för offentliganställda vid grova tjänstefel i samband med myndighetsutövning återinförs. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom en handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften ska enligt 20 kap. 1 § dömas för tjänstefel till böter eller fängelse i högst . Om gärningen är att anse som ringa med hänsyn till gärningsmannens befogenheter, uppgiftens samband med myndighetsutövningen i övrigt eller på grund av andra omständigheter, ska gärningsmannen inte dömas till ansvar. Om ett sådant brott har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt, ska gärningsmannen dömas för grovt tjänstefel till fängelse, lägst och högst . När man bedömer om brottet är grovt ska man särskilt beakta om gärningsmannen allvarligt har missbrukat sin ställning eller om gärningen för någon enskild eller det allmänna har medfört allvarligt förfång eller en otillbörlig förmån som är betydande. Vid tiden års ämbetsansvarsreform var det straffrättsliga ansvaret för fel och försummelse i tjänsten lika mycket värt som det disciplinära ansvaret. Ett långtgående, särskilt straffrättsligt ansvar gällde för offentligt anställda tjänstemän. För i princip varje fel eller försummelse i tjänsten kunde ansvar utdömas för åtminstone tjänstefel. För tjänstefel dömdes en ämbetsman som av försummelse, oförstånd eller oskicklighet åsidosatte vad som ålåg honom eller henne enligt lag, instruktion eller annan författning, särskild föreskrift eller tjänstens beskaffenhet. (Se och , Offentlig arbetsrätt, En kommentar till lagreglerna om statlig och anställning, , Zeteo.) Utskottet behandlade i betänkande 2012/13:JuU10 (s. 31 f.) ett motionsyrkande med samma lydelse som det nu aktuella. Utskottet anförde att det ansåg att den nuvarande utformningen av bestämmelsen om tjänstefel är väl avvägd. följde utskottet (prot. 2012/13:74). Utskottet anser att den nuvarande utformningen av bestämmelsen om tjänstefel är väl avvägd. Det bör därför inte göras något tillkännagivande till regeringen med anledning av motion 2014/15:682 (M). Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om illegal spelverksamhet. I motion 2014/15:2488 av och (båda SD) anförs att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag som innebär att illegalt gatuspel om pengar ska ge minst fängelse som straff samt utvisning ur landet efter avtjänat straff. Olovligt spel eller liknande verksamhet kan bestraffas enligt bestämmelserna om dobbleri i eller enligt lotterilagen (1994:1000). 16 kap 14 § har följande lydelse. Anordnar någon olovligen för allmänheten spel eller liknande verksamhet, vars utgång helt eller till väsentlig del beror på slumpen, och framstår verksamheten med hänsyn till sin art, insatsernas ekonomiska värde och övriga omständigheter som äventyrlig eller ägnad att tillföra anordnaren en betydande ekonomisk , dömes för dobbleri till böter eller fängelse i högst . Av 54 § lotterilagen framgår att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet olovligen anordnar lotteri ska dömas till böter eller fängelse . Om brottet är grovt är straffet fängelse i högst . När det gäller olovligt spel eller liknande verksamhet innebär gränsdragningen mellan och lotterilagen att de mer kvalificerade fallen omfattas av bestämmelse om dobbleri. (Se m.fl., , , kommentaren till 16 kap. 14 §.) Bestämmelser om utvisning på grund av brott finns i 8 a kap. utlännings-lagen (2005:716). Olovligt spel eller liknande verksamhet kan bestraffas enligt bestämmelserna om dobbleri i eller enligt lotterilagen. Fängelse ingår i straffskalan för båda brotten. Vidare framgår av bestämmelserna i 8 a kap. utlänningslagen att en utlänning som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till en EES-medborgare under vissa omständigheter får utvisas ur om han eller hon döms för ett brott som kan leda till fängelse. Enligt utskottets uppfattning är bestämmelserna väl avvägda. Motion 2014/15:2488 (SD) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att livsmiljöförstörelse ska inkluderas i Romstadgan. I motion 2014/15:1653 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om ecocide. Motionärerna anför att livsmiljöförstörelse, ecocide, betyder ”omfattande skada på eller förstörelse av ekosystem eller livsmiljö inom ett avgränsat geografiskt område”. bör ta initiativ för att ecocide ska inkluderas i Romstadgan när den ska revideras 2015. Romstadgan för (Romstadgan) antogs vid en diplomatkonferens i . Genom Romstadgan inrättades en permanent internationell domstol för utredning och lagföring av vissa allvarliga internationella brott (). tillträdde stadgan (prop. 2000/01:122, bet. 2000/01:JuU30, yttr. 2000/01:KU13y, rskr. 2000/01:284). Efter att 60 stater anslutit sig till stadgan trädde den i kraft . I 10 § lagen (2014:406) om straff för folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser finns bestämmelser om krigsförbrytelser genom användande av förbjudna stridsmedel. Utskottet har förståelse för vad som anförs i motionen om vikten av att arbeta mot allvarlig miljöförstöring. I många fall är det fråga om skador som är svåra, i vissa fall omöjliga, att reparera. Utskottet är emellertid inte berett att ställa sig bakom yrkandet om att livsmiljöförstörelse ska inkluderas i Romstadgan. Motion 2014/15:1653 (MP) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en helhetsöversyn av ekobrottsligheten i . I motion 2014/15:2828 av och (båda S) anförs att det bör göras en helhetsöversyn av ekobrottsligheten i . Motionärerna anför bl.a. att det inte finns någon aktör som har helhetsansvaret för att se över lagstiftningen och konsekvenserna av den ekonomiska brottsligheten. fick ett nationellt ansvar för de ärenden som myndigheten handlägger enligt sin instruktion. ansvarar därmed för ekobrottsbekämpning i hela landet. var ansvaret för att utreda misstänkt ekonomisk brottslighet och besluta om åtal delat mellan å ena sidan och å andra sidan och polismyndigheterna. presenterade skrothandelsutredning utredningen med begagnade varor och med skrot – vissa kontrollfrågor (SOU 2014:72). Utredningen föreslår bl.a. att ett förbud införs mot att använda kontanter, checkar och postväxlar som betalningsmedel vid handel med metallskrot i näringsverksamhet. Ett syfte med förbudet är att ge polisen bättre förutsättningar att utreda metallstölder. har informerat om att betänkandet är under beredning. trädde en ny lag om näringsförbud i kraft (lagen [2014:836] om näringsförbud). Genom den nya lagen utökades kretsen av personer som kan få näringsförbud till att omfatta alla som faktiskt utövar ledning över en verksamhet, oavsett i vilken associationsrättslig form verksamheten bedrivs. Det s.k. ställningsansvaret, som innebär att vissa funktionärer i en juridisk person alltid presumeras leda verksamheten, utvidgades till att omfatta även vissa företrädare för utländska filialer och stiftelser. Utskottet konstaterar att relativt har omorganiserats och att myndigheten numera har ett nationellt ansvar för de ärenden som myndigheten handlägger enligt sin instruktion. Vidare konstaterar utskottet att skrothandelsutredning presenterat förslag om bl.a. att ett förbud införs mot att använda kontanter, checkar och postväxlar som betalningsmedel vid handel med metallskrot i näringsverksamhet samt att förslaget bereds i . Som framgår ovan har dessutom en ny lag om näringsförbud trätt i kraft. Genom lagen utökades kretsen av personer som kan få näringsförbud. Enligt utskottets uppfattning bör inte ta något ytterligare initiativ på området. Motion 2014/15:2828 (S) avstyrks. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om att genomföra de lagförslag som framförs i betänkandet Straffskalorna för allvarliga våldsbrott (SOU 2014:18). tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om att regelverket om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet ska skärpas och ge uttryck för en strängare syn på flerfaldig brottslighet än vad som är fallet . avslår övriga motioner om straffmätning. Jämför reservationerna 23 (S, MP, V), 24 (SD), 25 (S, MP, V), 26 (SD), 27 (SD), 28 (SD), 29 (SD), 30 (SD), 31 (SD), 32 (SD), 33 (SD) och 34 (SD). I motion 2014/15:2970 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om en strängare syn på återfall i likartad brottslighet när straffet ska bestämmas. Motionärerna anför att domstolarna i vissa fall använder sig av en s.k. mängdrabatt när en person döms för flera brott . Påslaget i straff blir i dessa fall proportionellt sett lägre för varje ny gärning som brottslingen döms för. I yrkande 7 framförs att regeringen bör återkomma till med förslag som innebär skärpta straff för våldsbrott. I motion 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 5 anförs att regeringen bör återkomma till med förslag om skärpta straff för dråp, synnerligen grov misshandel, grov misshandel, grovt rån, grov utpressning, grovt olaga hot och grovt olaga tvång. I motion 2014/15:289 av (M) anförs att möjligheten att skärpa straffpåföljden för grova våldsbrott bör ses över. I motion 2014/15:300 av (M) yrkande 1 anförs att en översyn av tillämpningen av straffskalan för vissa brott mot viss näringsverksamhet bör övervägas. Motionären anför att det främst är pälsdjursfarmningen som drabbats av våld både mot anläggningar och mot enskilda personer. Men även näringsidkare som arbetar med fjäderfä och äggproduktion eller djurfodertillverkning har drabbats , anför motionären. I motion 2014/15:451 av Boriana (M) anförs att dagsböter bör avskaffas som påföljd. Motionären anför att det sällan görs någon formell kontroll av den åtalades ekonomiska situation om det inte finns starka misstankar om bötesfusk, Det innebär att den som är åtalad kan uppge att han eller hon är arbetslös och därmed dömas till en låg dagsbot. I motion 2014/15:1758 av (M) begärs att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag till skärpta straff för brott som dråp, synnerligen grov misshandel, grovt rån, grov utpressning, grovt olaga hot, grovt olaga tvång, narkotikabrott samt köp av sexuell handling av barn. I motion 2014/15:1886 av (M) framförs ett yrkande om skärpta straff för särskilt utsatta personer. När människor som kan bedömas vara särskilt utsatta utsätts för brott, som exempelvis handikappade personer eller äldre med rullator, bör rättsväsendet på ett tydligare sätt markera mot de kriminella, anför motionären. I motion 2014/15:1265 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att verka för att ändra praxis i beräkningen av dagsbotsbeloppet vid strafföreläggande. Motionärerna anför att det bör vara praxis att alltid göra en kontroll över den misstänktes inkomster för att kunna basera dagsbotsbeloppet på så riktiga uppgifter som möjligt. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) framförs ett yrkande om riktiga livstidsstraff (yrkande 1). Motionärerna anför att det för de allra grövsta brotten bör införas ett riktigt livstidsstraff, där den dömde inte har möjlighet till benådning, tidsbestämning av straff eller oövervakad permission. I yrkande 2 anförs att regeringen ska återkomma med lagförslag som ska resultera i strängare straff för framför allt vålds-, sexual- och narkotikabrott samt för stöld, rån och inbrott. I yrkande 18 anförs att det faktum att en gärningsman utvisas inte ska innebära att straffet sänks. I yrkande 22 lämnas förslag om åtgärder vid flerfaldig brottslighet. Enligt motionärerna bör det strafftillägg som föreskrivs i 26 kap. 2 § utökas. En gärningsman som begått flera brott får därmed ett förlängt straff. I vissa fall finns det emellertid behov av att frångå regeln om strafftillägg. Har en person begått flera grova våldsbrott och sedan blir ställd inför rätta ska kumulationsprincipen kunna användas, vilket innebär att gärningsmannen får sina straff adderade på varandra (yrkande 23). I yrkande 24 anförs att en tredje-gången-gillt-princip bör införas. Principen bör gälla för allvarliga brott och innebära att gärningsmannen döms till lagens maximistraff för det brott som har det högsta maximistraffet plus det högsta tillägg som ges vid flerfaldig brottslighet. Principen ska endast omfatta de brott som tidigare straffats med fängelse. Vidare ska principen begränsas till allvarligare brott som våldsbrott, sexualbrott, stöld-, rån-, och häleribrott samt brott som är relaterade till organiserad brottslighet. Principen ska även vara förenad med en tidsram så att den begränsas i relation till när brotten begicks för att undvika orimliga effekter om en person begått två brott i sina tidiga år och sedan haft av laglydighet. I yrkande 25 anförs att det faktum att otillåtna eller kränkande utredningsmetoder använts för att klarlägga en gärningsmans skuld inte ska beaktas i strafflindrande hänseende.