bet · H201FiU17 · 2015-05-29 00:00:00 — Utvecklingen inom den kommunala sektorn 2014 I betänkandet behandlar utskottet skrivelse 2014/15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn. Skrivelsen utgör regeringens årliga redovisning av hur ekonomin och verksamheten i kommuner och landsting har utvecklats . Utskottet föreslår att lägger skrivelsen till handlingarna. I sitt ställningstagande framhåller utskottet bl.a. betydelsen av skrivelsen. Enligt utskottet är den ett viktigt underlag för i dess arbete med att följa upp verksamheterna i den kommunala sektorn. Skrivelsen är också ett bra komplement till regeringens budgetproposition. I likhet med föregående år anser dock utskottet att resultatredovisningen kan vidareutvecklas när det gäller specialdestinerade statsbidrag så att fler bidrag utvärderas och redovisas i skrivelsen. Utskottet kommenterar vidare innehållet i årets skrivelse och konstaterar bl.a. när det gäller den ekonomiska utvecklingen att resultatet för kommunsektorn som helhet i likhet närmast också har varit god 2014. konstaterar utskottet att den ekonomiska utvecklingen alltjämt varierar mellan enskilda kommuner och landsting och att kostnaderna inom den kommunala sektorn fortsätter att öka. Vidare framhåller utskottet att kommunsektorn står inför stora och delvis olika utmaningar som även varierar mellan enskilda kommuner och landsting beroende på de lokala och regionala förutsättningarna. Utskottet betonar mot den bakgrunden vikten av att följa utvecklingen av de offentliga finansernas hållbarhet. Regeringens årliga skrivelse till om utvecklingen i den kommunala sektorn är ett betydelsefullt led i det arbetet. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Utvecklingen inom den kommunala sektorn Bilaga Förteckning över behandlade förslag Tabell 1 Resultat före extraordinära poster för kommunsektorn 2010–2014 Tabell 2 Statsbidrag till kommunsektorn 2013 och 2014 samt förändring Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utvecklingen inom den kommunala sektorn lägger skrivelse 2014/15:102 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (SD), (S), (C), (MP), (M), (S), (FP), (KD), (S), (S), (M), (SD) och (V). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet regeringens skrivelse 2014/15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn 2014. Inga motioner har väckts med anledning av skrivelsen. Skrivelsen innehåller regeringens översiktliga redovisning av hur ekonomin och verksamheten i kommuner och landsting har utvecklats . Redovisningen av den kommunala ekonomin omfattar i huvudsak resultatutvecklingen för kommuner och landsting samt utvecklingen av statliga bidrag till kommunsektorn. Redovisningen innehåller även uppgifter om sysselsättningsutvecklingen och kompetensförsörjning. Dessutom redovisas utfallet av valen 2014 i kommuner och landsting. Redovisningen av utvecklingen i den kommunala verksamheten omfattar i första hand verksamheterna inom skolan, vården och omsorgen och syftar till att beskriva hur dessa verksamheter har utvecklats i förhållande till de nationella mål som och regeringen har formulerat. Utvecklingen inom den kommunala sektorn Utskottets förslag i korthet lägger skrivelse 2014/15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn till handlingarna. Utskottet anser att skrivelsen är ett viktigt underlag för i arbetet med att följa upp verksamheterna inom den kommunala sektorn. Mot bakgrund av att kommunsektorn står inför flera stora utmaningar framhåller utskottet vikten av att följa utvecklingen av de offentliga finansernas hållbarhet. Regeringens årliga skrivelse till om utvecklingen inom den kommunala sektorn är ett betydelsefullt led i det arbetet. I likhet anser utskottet att resultatredovisningen av specialdestinerade statsbidrag kan vidareutvecklas så att fler bidrag utvärderas och redovisas i skrivelsen. Skrivelsen utgör regeringens årliga redovisning av hur ekonomin och verksamheten inom kommuner och landsting har utvecklats . I skrivelsen redovisas resultatutvecklingen för kommuner och landsting, utvecklingen av statliga bidrag till kommuner och landsting, sysselsättningsutvecklingen, en analys av kompetensförsörjning och specialiseringsgrad, utfallet av valet i kommuner och landsting och utvecklingen inom de obligatoriska verksamheterna vård, skola och omsorg. Syftet med skrivelsen är att beskriva hur dessa verksamheter har utvecklas i förhållande till de nationella mål som och regeringen har formulerat. Skrivelsens innehåll återges kortfattat i de följande avsnitten. För en mer detaljerad beskrivning hänvisas till skrivelsen. Mål för den kommunala ekonomin Det övergripande målet för den kommunala ekonomin anges i kommunallagen (1991:900). Enligt lagen ska kommuner och landsting ha en god ekonomisk hushållning i sina verksamheter och i sådan verksamhet som bedrivs genom andra juridiska personer, t.ex. i enskild regi. Det innebär att varje kommun och landsting har ett ansvar för att ha en långsiktigt hållbar ekonomi. Mål och riktlinjer som är av betydelse för god ekonomisk hushållning ska anges för verksamheten. Finansiella mål av betydelse för ekonomin ska anges. Av skrivelsen framgår att en grundläggande princip har varit att varje generation ska stå för sina egna kostnader. Det är fullmäktige i de enskilda kommunerna och landstingen som beslutar om riktlinjer för god ekonomisk hushållning, och enligt regeringen bör målet för god ekonomisk hushållning kunna skilja sig något åt mellan enskilda kommuner och landsting, bl.a. med beaktande av det ekonomiska utgångsläget och de framtida förutsättningarna. Ett vanligt förekommande finansiellt mål är att årets resultat bör uppgå till av skatteintäkterna och de generella statsbidragen. , då finansiella mål infördes, har kommunsektorn redovisat en andel som i genomsnitt uppgått till . Skillnaderna har dock varit stora mellan enskilda kommuner och landsting och mellan olika år. uppgick resultatets andel av skatteintäkterna och de generella statsbidragen för kommunsektorn som helhet till . Kommunernas andel uppgick till och landstingens till . Det här är en försämring i jämförelse med det föregående året. Denna försämring förklaras av att resultatet 2013 påverkades av en realisationsvinst på , och om vinsten exkluderas är resultat i nivå med resultatet . Av kommunallagen (1991:990) framgår vidare att budgeten ska upprättas så att intäkterna överstiger kostnaderna, om det inte finns synnerliga skäl till motsatsen, det s.k. balanskravet. Om ett negativt resultat uppstår ska det återställas . Sammantaget redovisade kommunerna och landstingen ett preliminärt resultat som var förenligt med kommunallagens balanskrav. Resultatet varierade dock mellan olika kommuner och mellan olika landsting. Kommunernas totala ackumulerade negativa resultat per var och motsvarande siffra för landstingen var . Av de 19 kommuner och 5 landsting som angav att de hade negativa resultat som skulle återställas stod en kommun respektive ett landsting för av underskottet i respektive sektor. Kommuner och landsting får bygga upp resultatutjämningsreserver inom ramen för det egna kapitalet. Dessa reserver gör det möjligt att sätta av en del av överskottet i goda tider för att kunna använda medlen för att täcka negativa resultat som uppstår till följd av en lågkonjunktur. Enligt preliminära uppgifter reserverade ett landsting medel till sin resultatutjämningsreserv och två landsting använde medel från sina resultatutjämningsreserver. Jämfört med 2013 minskade de sammanlagda resultatutjämningsreserverna i landstingen med . Kommunerna hade skrivelsen författades ännu inte redovisat sina balanskravsutredningar, men det framgår att de sammanlagda resultatutjämningsreserverna i balansräkningarna ökade med 2014. Kommunernas sammanlagda ackumulerade resultatutjämningsreserver uppgick till (114 kommuner) och motsvarande siffra för landstingen var (6 landsting). Redovisning av den ekonomiska utvecklingen Enligt preliminära uppgifter redovisade kommunsektorn ett resultat före extraordinära poster på 2014 (se tabell 1). Av resultatet svarade kommunerna för och landstingen för . Av de 290 kommunerna redovisade 231 () ett positivt resultat före extraordinära poster, vilket var 32 kommuner färre än 2013. Andelen landsting med ett positivt resultat före extraordinära poster ökade däremot. redovisade 4 landsting ett positivt resultat, men motsvarande siffra var 13 landsting (). Kommunsektorns resultat har påverkats av tillfälliga poster som fått effekter för samtliga kommuner och landsting (återbetalning av som betalats in till Försäkring och sänkt diskonteringsränta vid beräkning av pensionsskulder). påverkade dock inga generella tillfälliga poster resultatet. Tabell 1 Resultat före extraordinära poster för kommunsektorn 2010–2014 Förändring 2013–2014 Resultat före extraordinära poster +/–0 Källa: /15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn. Kommunsektorns kostnader uppgick till 2014, vilket motsvarade en ökning med eller jämfört med . I kommunerna ökade kostnaderna och i landstingen . Kommunsektorns nettokostnader (dvs. verksamhetens kostnader inklusive avskrivningar) ökade 2014 jämfört med , om den tillfälliga återbetalningen av försäkringspremier från Försäkring exkluderas. Nettokostnaderna i kommunerna ökade och i landstingen . Skatteintäkterna för kommunsektorn ökade med eller jämfört med . Ökningen beror delvis på att medelskattesatsen ökat i kommunsektorn, men främst på att skatteunderlaget ökat, bl.a. till följd av ett ökat antal arbetade timmar. De generella statsbidragen ökade med eller . Det finansiella nettot förbättrades 2014 med jämfört med . Om effekten av sänkningen av diskonteringsräntan för beräkningen av pensionsskulden exkluderas var förbättringen . Statsbidragen till kommuner och landsting omfattar både generella och specialdestinerade bidrag. De generella bidragen avser utbetalningar från anslaget 1:1 Kommunalekonomisk utjämning och anslaget 1:2 Utjämningsbidrag för LSS-kostnader under utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner. Med specialdestinerade statsbidrag avses utbetalningar från ett stort antal anslag på statsbudgeten inom andra utgiftsområden som är avsedda för konsumtion i kommuner eller landsting. Enligt preliminära uppgifter uppgick statsbidragen till kommuner och landsting 2014 till , varav var generella statsbidrag och var specialdestinerade statsbidrag (se tabell 2). Jämfört med ökade statsbidragen därmed totalt med . De generella statsbidragen ökade med , vilket i skrivelsen främst uppges bero på en ekonomisk reglering om till följd av sänkt skatt för pensionärer och en ökning med nästan till följd av ändringar i systemet för kommunalekonomisk utjämning. Därtill hade regleringar mellan staten och kommunsektorn om ca gjorts, i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen. De specialdestinerade statsbidragen ökade med . Ökningen beror enligt regeringen främst på att utbetalningarna för anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet ökade med . Tabell 2 Statsbidrag till kommunsektorn 2013 och 2014 samt förändring Källa: /15:102 Utvecklingen inom den kommunala sektorn. Systemet med kommunalekonomisk utjämning består av inkomstutjämning, kostnadsutjämning, strukturbidrag, införandebidrag och en regleringspost, och finansieras i huvudsak med statliga medel. Ett mindre antal kommuner och landsting betalar till systemet. betalade 8 kommuner och 1 landsting till systemet. har förändringar skett i utformningen av systemet, och avgiften för de kommuner och landsting som betalar inkomstutjämningsavgift har sänkts. För att de övriga kommunerna och landstingen inte ska få lägre bidrag när inkomstutjämningsavgiften sänkts har ett särskilt bidrag införts inom ramen för strukturbidraget. Till kommunerna utbetalades i bidrag till 282 kommuner inom ramen för det kommunalekonomiska utjämningssystemet . Inkomstutjämningsbidraget uppgick netto till totalt 2014. Den kommungrupp som tog emot de i genomsnitt högsta bidragen mätt i kronor per invånare var glesbygdskommuner och den kommungrupp som tog emot lägst var förortskommuner till storstäderna. De förändringar i systemet för kommunalekonomisk utjämning som trädde i kraft innebar betydande intäktsförändringar för vissa kommuner, och för att mildra effekten av förändringarna infördes ett införandebidrag. Bidraget innebär att intäktsminskningar till följd av förändringen fördelas och begränsas till högst per invånare och år. Totalt utbetalades i införandebidrag till kommunerna 2014. De i genomsnitt högsta bidragen utbetalades till kommungruppen förortskommuner till storstäderna (per invånare). I det kommunalekonomiska utjämningssystemet för landstingen utbetalades sammantaget i bidrag 2014. var det enda landsting som fick betala en avgift i inkomstutjämningen, och det högsta bidraget mätt i kronor per invånare utbetalades till . Ett införandebidrag motsvarande det för kommunerna infördes för landstingen 2014. Totalt utbetalades i införandebidrag 2014 till 5 landsting. Högst bidrag utbetalades till (per invånare). finns ett särskilt kostnadsutjämningssystem för verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS. fick hälften av kommunerna utjämningsbidrag och hälften betalade avgifter. Den högsta avgiften per invånare uppgick till och det högsta bidraget till per invånare. Omsättningen i utjämningssystemet har ökat . Den ökade omsättningen beror enligt regeringen på ökade kostnader för verksamheten enligt LSS. De specialdestinerade statsbidragen utbetalades från 88 olika anslag i statens budget. Det största anslaget som användes till specialdestinerade statsbidrag 2014 var anslaget 1:5 Bidraget till läkemedelsförmånerna under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och socialomsorg som uppgick till . Det näst största var anslaget 1:2 Kommunersättningar vid flyktingmottagande under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet följt av anslaget 1:2 Ersättningar och bostadskostnader inom utgiftsområde 8 Migration. Dessa anslag uppgick till 7,3 respektive . Nära hälften av de specialdestinerade statsbidragen () utbetalades från anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg, följt av utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning () samt Integration och jämställdhet (). Måluppfyllelsen av vissa specialdestinerade statsbidrag redovisas i skrivelsen i anslutning till redovisningen av de olika kommunala verksamheterna. Redovisning av sysselsättning och kompetensförsörjning uppgick antalet sysselsatta med kommuner eller landsting som arbetsgivare till ca 1 096 000, vilket var ca 11 000 () fler än 2013. Kommunerna hade ca 826 000 sysselsatta, vilket var en ökning med ca 9 000 (1,) jämfört med , och i landstingen ökade antalet sysselsatta (ca 2 000) och uppgick till ca 270 000. var antalet sysselsatta i den kommunfinansierade sysselsättningen i näringslivet ca 148 000, vilket var fler än 2013. Antalet arbetade timmar (kalenderkorrigerade) i kommuner och landsting ökade med 2014. Enligt ökade medellönen för anställda i kommunerna jämfört med och uppgick till . Medellönen ökade även för anställda i landstingen, men ökningen var något mindre (2,) och månadslönen var därmed 2013. Män som arbetar inom den kommunala sektorn har i genomsnitt högre lön än kvinnor som jobbar i samma sektor. När hänsyn tagits till skillnader i yrke, utbildning, ålder och arbetstid genom s.k. standardavvägning var löneskillnaderna mellan män och kvinnor 2013 för personalen i kommunerna. Den oförklarade löneskillnaden mellan män och kvinnor i landstingen var , vilket är en liten minskning jämfört med . Jämfört med 2005 minskade den oförklarade löneskillnaden mellan män och kvinnor i kommunerna respektive landstingen. Sjukfrånvaron för personalen i kommuner och landsting var densamma som 2012 och uppgick till mätt som andel av den överenskomna arbetstiden. Av skrivelsen framgår vidare att det finns ett fortsatt samband mellan kommunstorlek och specialiseringsgrad, där antalet befattningar ökar med invånarantalet. Sambandet är i stort sett oförändrat i jämförelse med det resultat som presenterade 2004. Enligt regeringen är en tänkbar förklaring till att små kommuner har en lägre grad av specialisering att ett mindre invånarantal gör det svårare att hitta personal med rätt kompetens. Det kan också bero på att små kommuner tillgodoser sin kompetensförsörjning genom avtalssamverkan med andra kommuner. Kommunernas val av organisationsstruktur och styrning uppges vara ytterligare en tänkbar förklaring. En mindre kommun som genom arbetspendling ingår i en större arbetsmarknadsregion kan enligt regeringen antas ha bättre förutsättningar att hitta rätt kompetens än små kommuner som utgör egna arbetsmarknadsregioner. Enligt den analys som presenteras i skrivelsen bekräftas också ett positivt samband mellan antalet befattningar och invånarantalet för de lokala arbetsmarknaderna. Vissa kommuner med låg grad av specialisering utgör enskilda lokala arbetsmarknader och har liten inpendling och är därmed i högre grad än andra kommuner beroende av kompetenssammansättningen och utbildningsnivån i den lokala befolkningen för sin kompetensförsörjning. I små kommuner som utgör lokala arbetsmarknader är vidare en stor andel av personalen ensamma i sina respektive befattningar, vilket innebär att dessa kommuner också är sårbara för personalförändringar. Redovisning av valen 2014 i kommuner och landsting genomfördes val till kommun- och . Valdeltagandet ökade något jämfört med valen 2010 och uppgick till i kommunvalen och i landstingsvalen. Valdeltagandet bland förstagångsväljarna ökade från 2014 i kommunvalen. Som en följd av valresultatet skiftade styret i 109 kommuner och 6 landsting. Ungefär en tredjedel av kommunerna fick ett blocköverskridande styre, vilket enligt uppgifter från Kommuner och Landsting (SKL) är mer än en fördubbling i jämförelse med 2010. Antalet minoritetsstyren ökade i både kommunerna och landstingen. ska 92 kommuner och 7 landsting styras av en minoritet (en ökning med jämfört med föregående mandatperiod). Antalet lokala partier ökade något. I samband med kommunvalen 2014 minskade 33 kommuner antalet ledamöter i fullmäktige med totalt 198 mandat. Landstingen har ett oförändrat antal ledamöter, med undantag för som ökade antalet mandat. Omsättningen av ledamöterna i fullmäktigeförsamlingarna efter valen 2014 är stor och har dessutom ökat i jämförelse med vid valen 2010. Den totala andelen nyvalda ledamöter är i kommunerna och i landstingen (en ökning jämfört med ). Andelen kvinnor i både kommun- och har ökat något med och andelen kvinnor i kommunfullmäktige är därmed och i . Medelåldern i kommunfullmäktige är och därmed densamma som vid valen 2010. I har medelåldern minskat något till . Enligt kommunallagen (1991:900) kan kommunerna anordna lokala folkomröstningar. genomfördes tolv kommunala folkomröstningar i samband med valet till och de allmänna valen. Redovisning av de kommunala verksamheterna Hälso- och sjukvård samt tandvård Verksamheterna inom hälso- och sjukvården omfattar primärvård, specialiserad somatisk vård, specialiserad psykiatrisk vård, övrig hälso- och sjukvård, hemsjukvård och läkemedelsförmånerna. Därutöver tillkommer tandvården. Det övergripande målet för hälso- och sjukvården är enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, en god hälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen. Det övergripande målet för tandvården är enligt tandvårdslagen (1985:125) en god tandhälsa och tandvård på lika villkor för hela befolkningen. Regeringens resultatredovisning görs även med utgångspunkt i de mål för inriktningen av arbetet inom hälso- och sjukvården (prop. 2013/14:1 utg.omr. 9, bet. 2013/14:SoU1) och det mål för det statliga tandvårdsstödet (prop. 2007/08:49, bet. 2007/08:SoU9) som har beslutat och som återges i skrivelsen. gjordes totalt 66 miljoner patientbesök inom alla vårdområden, varav ca 41 miljoner besök i primärvården, ca 20 miljoner besök i den specialiserade somatiska vården och drygt 5 miljoner besök i den specialiserade psykiatriska vården. Av dessa utgjorde ca 28 miljoner besök hos läkare. Antalet läkarbesök ökade något mindre än (0,). Bland övriga personalkategorier ökade antalet besök 2013 jämfört med . Andelen vuxna som besökte tandläkare eller tandhygienist –2013 har varit relativt och ligger på . Enligt den nationella vårdgarantin är landstingen skyldiga att erbjuda kontakt med primärvården som personen söker hjälp. Om det behövs ska primärvården erbjuda ett läkarbesök , besök i den specialiserade vården ska erbjudas från det att remiss har utfärdats eller att den enskilde sökt kontakt med vården, och efter ett beslut om behandling ska denna påbörjas från beslutet. –2014 avsatte ett särskilt statsbidrag om för att förbättra tillgängligheten till hälso- och sjukvården, den s.k. kömiljarden. Kraven för att ta del av statsbidraget har stegvis höjts och –2014 skulle landstingen erbjuda patienter ett besök eller en behandling i den specialiserade vården från det att ett beslut om remiss till första besök alternativt ett beslut om operation eller behandling har fattats. Resultaten visar att tillgängligheten minskade något, med undantag för dem som fick behandling , och vidare att tillgängligheten varierade något mellan de olika landstingen. Samtliga landsting fick ta del av kömiljarden , men ersättningen varierade från till per invånare eftersom några landsting inte fullt levde upp till alla krav för besök och behandling. Ett landsting klarade samtliga krav. Enligt som följt upp vårdgarantin och kömiljarden har väntetiderna inom både primärvården och den specialiserade vården minskat på nationell nivå –2013, även om de stabiliserats något . pekar även på att det finns relativt stora skillnader mellan landstingen i hur ofta vårdgarantin uppfylls. varierade andelen patienter som väntat på specialistbesök mellan , och andelen patienter som väntat på åtgärd eller behandling varierade mellan . Väntetiderna inom cancervården var i många landsting omfattande och det fanns stora regionala skillnader. I vissa delar av landet fick patienterna 2012 och 2013 för flera cancerformer vänta så från remiss till behandling som i andra delar av landet, även om väntetiderna inte varierade systematiskt för samtliga cancerområden i landstingen. Redovisningen tyder på att vården prioriterat de patienter som var svårast sjuka och i störst behov av behandling inom de flesta cancerområden. Målet om jämlikhet inom vården följs på nationell nivå genom olika rapporteringar. De årliga s.k. öppna jämförelserna visar att det finns utrymme för förbättringar när det gäller att minska betydande regionala variationer i det förebyggande arbetet inom stroke- och diabetesvården och omhändertagandet av psykiskt sjukas somatiska hälsa. –2014 avsattes totalt ca för en särskild satsning på ett arbete med patientsäkerhet. Satsningen har inneburit att landstingen har kunnat ta del av presentationsbaserade medel i relation till ett antal krav som fastställts mellan staten och SKL. uppnådde landstingen resultat som motsvarade utbetalningar om , vilket var samtliga medel som avsattes för ändamålet detta år. Alla landsting uppfyllde de fem grundläggande kraven. Enligt har överenskommelserna bidragit till uppbyggnaden av en nationell infrastruktur för patientsäkerhetsarbetet inom flera viktiga områden, och myndigheten menar att arbetet är av stor betydelse för utvecklingen av patientsäkerheten. För majoriteten av de stora folksjukdomarna finns nationella riktlinjer, och deras genomslag utvärderas regelbundet av . publicerades tre utvärderingar, och i samtliga lämnade omfattande rekommendationer till landstingen och kommunerna om hur dessa kan förbättra sitt arbete inom respektive område.