bet · H201MJU6 · 2015-02-23 00:00:00 — Förutsättningarna för yrkesfisket i allmänhet och det småskaliga kustnära fisket i synnerhet ska stå i förgrunden för detta arbete. Utskottet anser att ovan nämnda ansträngningar är betydelsefulla steg i denna riktning och noterar särskilt regeringens aviserade arbete med att identifiera ytterligare möjligheter till regellättnader. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att sådana åtgärder som efterfrågas i motionerna 2014/15:819 (C), 2014/15:598 (FP), 2014/15:951 (S), 2014/15:2254 (M) och 2014/15:858 (KD) i betydande utsträckning redan är vidtagna och föreslår med hänvisning till detta att yrkandena lämnas utan vidare åtgärd. Vad gäller yrkesfisket efter lax i anförde utskottet följande i betänkande 2012/13:MJU13: Enligt Havs- och vattenmyndigheten bedrivs laxfisket i södra på en blandning av dels odlade laxbestånd, dels en blandning av starka och svaga vildlaxbestånd. Detta lyfts fram av (Ices) som ett problem eftersom det inte går att förvalta respektive bestånd utifrån dess bärkraftighet i ett sådant blandfiske. Även i förslag till flerårig förvaltningsplan för lax lyfts frågan om förvaltning utifrån respektive vildlaxsälvs bärkraftighet fram som en viktig fråga. Även i detta sammanhang pekas blandfisket ut som ett problem. Enligt Havs- och vattenmyndigheten krävs åtgärder i nära anslutning till de enskilda laxförande vattendragen för att återuppbygga vilda laxbestånd och skydda svaga laxförande vattendrag. I ett fiske med fasta fällor är det möjligt att i högre utsträckning anpassa fisketrycket och fångsten till varje enskild älvs bevarandestatus och skyddsvärde. Myndigheten stöder den målsättning som anges i förslag om en flerårig plan för laxbestånd och i Helcoms plan att se till att bevarandestatusen för alla laxälvars bestånd är gynnsam och att det finns förutsättningar för ett hållbart utnyttjande. Mot denna bakgrund har Havs- och vattenmyndigheten beslutat att yrkesfisket efter lax i öppet hav i ska fasas ut . Syftet med beslutet är att öka skyddet för den vilda laxen i . Den svenska laxkvoten ska i stället i första hand gå till det fiske som bedrivs med fällor nära älvarnas utlopp, framför allt i där de flesta och viktigaste laxälvarna finns. Vidare uttalade utskottet följande i betänkande 2013/14:MJU9: Utskottet konstaterar att bestånden av vild lax är svaga i flera av älvar. (Ices) varnar för en försämring av flera bestånd . beslutade Havs- och vattenmyndigheten om ytterligare regler för att skydda vild lax. Yrkesfiskare och fritidsfiskare ska i större utsträckning fånga odlad lax i för att öka skyddet av den vilda laxen. Havs- och vattenmyndighetens beslut innebär att den av EU beslutade kvoten för yrkesfisket fördelas så att fisket i högre grad sker på odlad lax. För det svenska yrkesfiskets kvot är målsättningen att mer än hälften av fångsten ska bestå av odlad lax. Genom att kvoten i första hand nyttjas för fångst av odlad lax minskas fångsten av vild lax. De ändrade reglerna stärker på detta sätt skyddet för den vilda laxen. För fritidsfisket innebär beslutet att fisket med fasta redskap i får starta senare och att trollingfiskare i enbart får fånga odlade laxar som märkts genom att fettfenan tagits bort. Eftersom fritidsfisket inte omfattas av någon kvot eller rapporteringsplikt får det regleras på annat sätt än yrkesfisket. Eftersom den vilda laxen startar återvandringen upp i sina hemälvar tidigare än den odlade laxen är det möjligt att genom en senarelagd fiskestart öka skyddet för den vilda laxen. Yrkesfiskets startdatum för fiske med fasta fällor blir samma . Ett annat fritidsfiske av betydande omfattning är trollingfiske i . Här sker fisket i områden där lax från bestånd av vild och odlad lax från älvar växer upp. Eftersom all odlad svensk lax som sätts ut ska märkas genom att fettfenan tas bort är det möjligt att när den fångas skilja denna odlade lax från annan lax. Havs- och vattenmyndigheten har för att öka skyddet för den vilda laxen därför beslutat att lax med fettfenan intakt som fångas vid dörj-, utter- och trollingfiske ska släppas tillbaka i vattnet. Fångsten från fritidsfisket får inte säljas. fastställde ministerrådet fiskekvoter . Som beslutade ministerrådet att minska laxkvoten något för , liksom för övriga medlemsstater, jämfört med föregående period. Vidare noterar utskottet Havs- och vattenmyndighetens regleringsbrev i vilket det framgår att myndigheten, efter samråd med , ska ta fram förslag på hur förvaltningen av lax och öring i svenska vatten bör utvecklas och utformas. Pågående arbete i länen ska beaktas. Inom ramen för uppdraget ska myndigheten samråda med relevanta aktörer och organisationer och särskilt beakta möjligheterna för ett utvecklat fritidsfiske och fisketurismverksamhet samt förutsättningarna för det traditionella fisket. En delrapport ska lämnas till och en slutrapport . Utskottet välkomnar denna översyn från regeringens sida. Utskottet anser att det finns ett behov av att öka skyddet för den vilda laxen i och ser positivt på att viktiga åtgärder vidtas på både nationell nivå och EU-nivå. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2014/15:1410 (S) kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om selektiva fiskeredskap och bottentrålning med hänvisning till pågående arbete på området. Jämför reservation 3 (V). I motion 2014/15:900 av och (båda M) föreslås satsningar på selektivt fiske och en flexiblare redskapsanvändning. kommer en landningsskyldighet att införas för många kommersiellt viktiga arter, och då är det enligt motionärerna viktigt att dessa fisken kan ske på ett så bra sätt som möjligt, både biologiskt och ekonomiskt. Enligt kommittémotion 2014/15:848 av m.fl. (V) yrkande 21 bör bottentrålning förbjudas i alla svenska havsområden. Motionärerna anser att bottentrålning är ett stort hot mot känsliga och ofta relativt okända havsmiljöer och ekosystem. Vidare i yrkande 22 föreslås att inom EU och globalt ska verka för ett förbud mot bottentrålning. Utskottet uttalade sig om selektivt fiske i betänkande 2011/12:MJU15. Utskottet noterade då att ligger väl till i arbetet med selektiva redskap och är starkt drivande i EU:s arbete med att verka för skonsamma och selektiva fiskeredskap. började landningsskyldighet att gälla för svenskt fiske. Landningsskyldigheten är en viktig del av den nya gemensamma fiskerireformen i EU och ska vara fullt genomförd 2019. Tanken är att den ska minimera utkast och oönskade fångster och påskynda utvecklingen av ett mer selektivt fiske. omfattar de nya reglerna fiske av sill, skarpsill, lax och torsk i och fiske av makrill, sill, blåvitling, skarpsill och tobis i , och all fisk som fångas ska tas i land. Fisk som är under en viss storlek får inte säljas som livsmedel. För att efterleva de krav som följer av landningsskyldigheten krävs en ökad tillämpning av selektiva redskap. Enligt regleringsbrevet fick Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utarbeta en projektplan för arbetet med utveckling av selektivt fiske. Uppdraget redovisades till Landsbygdsdepartementet . Projektplanen innehåller både en redogörelse för hur myndigheten tänker bedriva arbetet och myndighetens förslag till prioriteringar. Prioriterade fisken är de där en stor andel av fångsten består av annan fisk än målarten, där en stor mängd oönskad fisk fångas och där man inte kan göra mer för att selektera men däremot öka överlevnaden för den fisk som återutsätts. Utöver detta innehåller projektplanen en redogörelse för hur samverkan med fiskerinäringen och () ska ske inom ramen för projektet. Möjligheter till medfinansiering från den nya havs- och fiskerifonden (EHFF) identifieras. har Havs- och vattenmyndigheten tillsatt en styrgrupp med strategiskt ansvar för frågan om selektivt fiske och en arbetsgrupp där myndigheten själv, SLU och näringen samverkar och ansvarar för att ta fram och genomföra prioriterade projekt. Som del av detta har Havs- och vattenmyndigheten gett vid SLU i uppdrag att samla in intresseanmälningar och förslag från näringen på olika projekt för att främja selektivt fiske och undvika oönskad fångst. ska SLU:s sekretariat lämna en slutlig verksamhetsrapport och en ekonomisk redovisning till Havs- och vattenmyndighetens granskningsgrupp. Utskottet noterar att landsbygdsminister som svar på interpellation 2014/15:199 anförde att regeringen tillfört medel för inköp av selektiva redskap. Anslaget är på 38 miljoner och avser att underlätta och förbättra möjligheten till nyttjandet av sådant fiske. Utskottet välkomnar denna satsning från regeringens sida. Sammanfattningsvis gör utskottet bedömningen att ligger fortsatt väl till vad gäller tillämpningen av selektiva fiskeredskap. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att viktiga stödåtgärder vidtagits och att den nuvarande regeringen fortsätter detta arbete. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet att motion 2014/15:900 (M) avstyrks. Utskottet har noga följt frågan om begränsningar av trålfisket. I betänkande 2013/14:MJU9 framhöll utskottet följande: Trålfiske är tillåtet enligt EU:s fiskeripolitik. Enligt Landsbygdsdepartementet har begränsat trålfisket på svenskt vatten genom att flytta ut trålgränsen så långt man kan enligt den EU-lagstiftning och de internationella avtal som finns. Undantag finns för selektivt trålfiske med rist, där man får minimala bifångster av fisk. Det finns även trålad fisk som är miljömärkt, t.ex. Östersjötorsken. Trålning kan medföra olika typer av påverkan på skyddsvärda miljöer. För att minimera fiskets negativa påverkan på dessa miljöer och uppnå ett gynnsamt tillstånd kan man därför behöva reglera olika fisken som kan medföra skada i skyddade områden. Fiske med redskap som skadar bottnarna, t.ex. bottentrålning, anges i bevarandeplanerna för flera Natura 2000-områden som åtgärder som kan skada områdenas naturvärden. I omfattas av havsarealen av marint områdesskydd, dvs. naturreservat, Natura 2000-områden med livsmiljöer och den . Till dessa områden knyts bevarandemål för att säkerställa den biologiska mångfalden. Havs- och vattenmyndigheten har ett tydligt uppdrag att utveckla hur fisket ska regleras i de skyddade områdena. Vissa fiskemetoder kan påverka skyddsvärda arter och livsmiljöer negativt; exempelvis kan bottentrålning orsaka skador på rev och svampdjursamhällen. Myndigheten har därför reglerat med hjälp av fiskebestämmelser och i princip förbjudit oselektiv bottentrålning i de områden som bemyndigandet tillåter. Därtill pågår det ett arbete i med att förstärka skyddet för de känsliga bottenlevande organismerna genom tillståndsplikt för trålning samt trålförbud i de känsligaste områdena. Vidare noterar utskottet att Havs- och vattenmyndigheten fått i uppdrag att se över regleringen av det fiske som bedöms som skadligt. fick myndigheten i uppdrag att identifiera åtgärder och se till att de vidtas i syfte att nå bevarandemålen i de skyddade områdena längs med Sveriges kuster. För detta ändamål har myndigheten analyserat vilket fiske som bedrivs i dessa områden. Länsstyrelserna i de 14 kustlänen har sedan fått bedöma om pågående yrkes- och fritidsfiske behöver regleras ytterligare för att bevarandemålen för respektive område ska nås. Med detta underlag som grund lade Havs- och vattenmyndigheten fram lägesrapporten för att nå bevarandemålen i skyddade områden – fokus fiske. Rapporten innehåller en första bedömning av hur det fortsatta arbetet med ytterligare fiskereglering bör läggas upp. Myndighetens uppdrag att se över fiskeregleringen har förnyats i regleringsbrevet . Enligt uppdraget ska Havs- och vattenmyndigheten, med utgångspunkt i den lägesrapport och i den tidsplan som myndigheten redovisade , redovisa åtgärder som vidtagits för att nå bevarandemålen i marint skyddade områden, framför allt i fråga om fiske som är skadligt i förhållande till bevarandemålen i dessa områden. Enligt Havs- och vattenmyndigheten är målsättningen att reglera fisket i de områden där har nationell rådighet över fisket. I områden där fisket omfattas av EU:s gemensamma fiskeripolitik ska arbetet påbörjas och planeras vara slutfört . Utskottet noterar vidare att EU:s fiskeministrar enades om fiskekvoter för djuphavsarter i Nordostatlanten för åren 2015–2016. Enligt landsbygdsminister , som representerade vid mötet, var regeringens utgångpunkt vid förhandlingarna att besluten för de här känsliga arterna så långt som möjligt ska grundas på vetenskaplig rådgivning. Förhandlingarna resulterade i kraftfulla nedskärningar för bl.a. fläckpagell och en nollkvot för hajar. Landsbygdsministern framförde att det dock krävs ytterligare åtgärder för att skydda djuphavsmiljöerna från de skadliga effekterna av bottentrålning, en uppfattning som utskottet delar. Den frågan berörs av andra förhandlingar som pågår i rådet och . Utskottet utgår från att regeringen i dessa förhandlingar är fortsatt drivande för en begränsning av det skadliga fisket. Som tidigare finns det ett brett engagemang i utskottet i fråga om regleringen av sådant fiske som bedöms som skadligt, inte minst bottentrålning. Utskottet välkomnar att områden med känsliga bottnar där bottentrålning är olämpligt kontinuerligt ses över och analyseras och förutsätter att regeringen fortsätter detta arbete, på nationell nivå liksom på EU-nivå. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion 2014/15:848 (V) yrkandena 21 och 22 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vattenägarnas rådighet över vattnet, utvecklingen av svenskt vattenbruk, tillståndsgivning för fiskodling, fiskodling på land och i insjöar, musselodlingar, utsättning av fisk och kräftfiske på enskilt vatten. Jämför reservationerna 4 (SD) och 5 (SD). Vattenägarnas rådighet över vattnet Enligt motion 2014/15:2657 av Finn (M) yrkande 1 bör regeringen se över fiskelagen så att vattenägare får rådighet över sina vatten i havskust- och skärgårdsområden så att fiskeåterväxten och fiskevården där förbättras. Vidare i yrkande 2 föreslår motionären att regeringen bör låta utreda möjligheten att låta kusterna och skärgården i och län utgöra ett försöksområde där vattenägarna ges utökad rådighet över vattnet. Utvecklingen av svenskt vattenbruk I motion 2014/15:2544 av (C) yrkande 10 framhålls att hållbara fiskodlingar och kustnära och småskaliga fiskeföretag bör utvecklas och uppmuntras. Motionären anser att det svenska vattenbruket har en förhållandevis liten omfattning, men att potentialen för tillväxt är stor. Även i kommittémotion 2014/15:2782 av m.fl. (SD) yrkande 1 framhålls att vattenbruket i bör utvecklas. har enligt motionärerna potential att bygga upp ett hållbart och omfattande vattenbruk som skulle kunna skapa sysselsättning. I motion 2014/15:324 av och (båda S) föreslås en översyn av regelverket för tillståndsgivning för fiskodlingar. Motionärerna anser att det är angeläget att aktivt arbetar för att minska belastningen i , inte minst i det känsliga Höga kusten-området. De menar därför att det är angeläget att se över gällande regelverk för tillståndsgivning och att verksamheter som leder till ökade utsläpp av kväve och fosfor begränsas. Fiskodling på land och i insjöar Enligt kommittémotion 2014/15:2782 av m.fl. (SD) yrkande 3 föreslås att möjligheterna för landbaserad fiskodling utreds. Motionärerna ser en möjlighet i sådan fiskodling där man kan ta till vara de gödningsämnen som fiskodlingen ger upphov till. Vidare anser motionärerna i yrkande 2 att regeringen bör låta utreda vilka insjöar som är lämpliga för fiskodling. De vill även sänka kostnaderna för näringsidkare i branschen och på så sätt underlätta för nya fiskodlingar genom bättre möjligheter till uppstartslån via instanser som och genom investeringsstöd, möjligheter till statligt riskkapital och en översyn av de kostnader och avgifter som befintliga odlingsplatser måste betala. Enligt kommittémotion 2014/15:2782 av m.fl. (SD) yrkande 4 bör regeringen låta utreda möjligheterna att få till stånd fler musselodlingar på . Musselodlingar har enligt motionärerna visat sig ha en gynnsam effekt på miljön genom att de binder fosfor och kväve, och musselskalen kan sedan t.ex. användas som ekologiskt gödselmedel eller som fodermedel. I kommittémotion 2014/15:2782 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att regeringen bör låta utreda hur ett mer varierat utsläpp av fiskarter kan ske. Nya sjöar med utplanterad fisk skulle enligt motionärerna bidra till fler arbetstillfällen, ökad turism och lokal tillväxt. Motionärerna vill också undersöka möjligheterna till ett mer varierat utsläpp av ål och av andra lämpliga arter. Kräftfiske på enskilt vatten I motion 2014/15:1515 av och (båda SD) föreslås att fångst av kräftor som är kortare än förbjuds. I 17 § i den tidigare fiskeriförordningen (1982:126) föreskrevs att endast kräftor med minst måttet från ”spetsen av pannhornet till den fasta kanten av den mellersta stjärtfenan” fick fiskas. Denna ordning gällde fram till då det i stället infördes regler om privat förvaltning. Detta betyder att fiskerättsinnehavaren bestämmer över kräftfisket på enskilt vatten. Enligt motionärerna skulle en återgång till den gamla skrivningen i förordningen, dvs. ett minimimått , säkra reproduktionen och ge beståndsåterväxten bättre förutsättningar. Fiskelagen och vattenägarnas rådighet över vattnet När det gäller den föreslagna åtgärden att låta vattenägare få rådighet över sina vatten i havskust- och skärgårdsområden för att där förbättra fiskevården vill utskottet inledningsvis hänvisa till slutsatserna i delbetänkande Fiskevård i enskilt vatten – en översyn av lagen om fiskevårdsområden (SOU 2009:53). I detta delbetänkande konstaterades det att lagen om fiskevårdsområden fungerar generellt sett bra. Syftet med bildandet av fiskevårdsområden är väl uppfyllt och i huvudsak förvaltar fiskevårdsområdesföreningarna sina vattenområden på ett ändamålsenligt sätt. Ändringen av 2 kap. 18 § regeringsformen och införandet av i svensk rätt medför dock att fiskelagen (1993:787) i vissa avseenden behöver ändras. innebär bl.a. att en medborgare bara kan tvingas tåla rådighetsinskränkningar när det krävs för att tillgodose angelägna allmänna intressen. Enligt utredaren kan miljöhänsyn utgöra sådana angelägna allmänna intressen som alltså kan medge rådighetsinskränkningar. Fiskevårdsskäl ligger enligt utredarens mening mycket nära miljöhänsyn och menar därför att fiskevårdsskäl utgör skäl för att motivera inskränkningar i den enskildes rådighet över sin äganderätt. När det gäller miljöhänsyn föreslås en anpassning genom att ändamålet med bildande av fiskevårdsområden ska vara just fiskevård och inget annat. Det ska särskilt påpekas att skälet att ta bort möjligheten att bilda fiskevårdsområden i syfte att främja fiskerättsinnehavarnas gemensamma intressen endast utgör en nödvändig anpassning till regeringsformens och regler om egendomsskydd. Avsikten med ändringen är alltså inte att begränsa allmänhetens tillträde till fiskevatten. Ett allsidigt bedrivet fiske är normalt den bästa fiskevården och allmänhetens fiske är en del i en god fiskevård. Följaktligen kan även åtgärder som ger allmänheten tillträde till fiskevatten utgöra fiskevård. slutsatser (SOU 2009:53 och SOU 2010:42) har motiverat vissa ändringar i fiskelagen (se prop. 2013/14:184, bet. 2013/14:MJU29, rskr. 2013/14:364). När det gäller vattenägares rätt till ersättning för kostnader i samband med fiskevård vill utskottet påminna om sin tidigare redovisning av frågan (2011/12:MJU15): I enlighet med rådets förordning (EG) 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden har tagit fram ett operativt program. Till följd av det operativa programmet har det funnits möjlighet att bilda fiskeområden. De flesta av de 14 fiskeområden som har bildats är lokaliserade i Sveriges kustområden. Den som är verksam inom ett fiskeområde kan enligt förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen få stöd från Europeiska fiskerifonden t.ex. för att skydda och bevara miljövärden inom området. Vidare får statsbidrag enligt förordning (1998:1343) om stöd till fiskevården lämnas till åtgärder som främjar fiskevården i vatten där allmänheten har rätt att fiska. Sådana vatten är kusterna och i de fem eller i tillrinnande vattendrag upp till första vandringshindret. I har allmänheten rätt att fiska med handredskap inom dessa områden, vilket också anses innebära ett ansvar för samhället att bidra till fiskevård och fisketillsyn. Bidrag kan medges till lokala fiskevårdsprojekt som t.ex. syftar till insatser för att bevara hotade fiskarter och stammar, biotopvård och annat främjande av den biologiska mångfalden. Det operativa program som just nu utformas för att ackommodera den nya europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) innebär inga förändringar vad avser möjligheten att bilda fiskevårdsområde. Utskottet anser därmed att förutsättningarna för fiskevård i svenska vatten är fortsatt mycket goda. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet att motion 2014/15:2657 (M) yrkandena 1 och 2 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet har framhållit den positiva utvecklingen när det gäller det svenska vattenbruket, bl.a. i betänkandena /11:MJU11, 2012/13:MJU13 och 2013/14:MJU9. Utskottet har betonat att den svenska fiskerinäringen är viktig för att skapa arbete och tillväxt på landsbygden och att det är möjligt att utveckla såväl det småskaliga lokala fisket som vattenbruk och förädling av fisk. Utskottet anser därför att det är glädjande att produktionen av odlad fisk har vuxit och omsättningen ökat markant . ansvarar för vattenbruksnäringen fr.o.m. . lanserade en gemensam strategi för det svenska vattenbruket. Strategin gäller 2012–2020 och ligger till grund för en fortsatt utveckling av ett långsiktigt lönsamt och hållbart vattenbruk. Strategin syftar till att underlätta förverkligandet av visionen om ett växande och hållbart vattenbruk som producerar god och miljömässigt bra mat med ringa ekosystem- och klimatpåverkan. Strategin gynnar vattenbruksföretagare och andra aktörer inom branschen, forskare, intresseorganisationer och myndigheter. Många aktörer står bakom strategin och deltog också i arbetet med att ta fram den. Strategin är indelad i tre områden: Vattenbruk – en framtidsnäring. Miljö- och klimatsmarta produkter från sjöar och hav. Vattenbruk är en drivkraft i regional utveckling. Inom varje område har ett antal mål fogats samman. Strategin innehåller även en fördelning av ansvaret mellan branschen och de berörda myndigheterna för att nå målen. Vidare bör EHFF nämnas, som och rådet antog genom förordning (EU) nr 508/2014. Utskottet redovisar betydelsen av den nya fonden i avsnittet om den gemensamma fiskeripolitiken ovan. I fråga om vattenbruk kan det tilläggas att den nya fonden innebär att mer pengar läggs på att främja utvecklingen av ett konkurrenskraftigt vattenbruk, vilket utskottet ser som mycket glädjande. Som tidigare anser utskottet att har stor potential att utveckla vattenbruket och konstaterar med tillfredsställelse att flera åtgärder vidtagits för att stödja en sådan verksamhet. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motionerna 2014/15:2544 (C) yrkande 10 och 2014/15:2782 (SD) yrkande 1 i betydande mening kan anses tillgodosedda. I fråga om tillståndsgivning för fiskodling vill utskottet inledningsvis understryka att all vattenbruksverksamhet omfattas av krav. Syftet med är att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer kan tillförsäkras en hälsosam och god miljö. Alla åtgärder som kan få betydelse för de intressen balken avser att skydda berörs. Enligt uppgifter från Havs- och vattenmyndigheten beror tillståndsplikt och tillika tillståndsgivning för fiskodling på odlingens storlek. För fiskodlingar eller övervintring av fisk gäller följande indelning av anmälnings- och tillståndsplikt enligt 3 kap. 1 och 2 §§ miljöprövningsförordningen (2013:251): – Fiskodling eller övervintring av fisk som förbrukar foder kräver tillstånd. Dessa ärenden prövas av .