· H301CU3 · 2015-11-04 09:58:55 — Bostadsbristen är på allas läppar. Läget verkar bara bli allvarligare för . Trots att det nu byggs mer än på mycket länge är behovet större än på mycket . växer, och vi växer fort - snabbare än . Utmaningarna är många. Förslag till lösningar haglar i debatten. De är ganska många och skiftande. Det är delar av bostadspolitikens dilemma. Den utgör en komplex väv av orsakssamband. Vill vi skapa goda förutsättningar för bostadsbyggande måste åtgärder sättas in på vitt skilda områden. Vi debatterar äntligen en proposition från nuvarande regering. Arbetet med denna proposition påbörjades under och den övriga Alliansens tid i regeringen, och den har landat på bord. Den innehåller flera viktiga ändringar i för att göra plan- och bygglovsprocessen enklare och effektivare, vilket är viktigt när vi har rekordlånga processer för byggnationen. Det som jag dock tycker är anmärkningsvärt i propositionen är att den inte leder till fler bostäder, och det skriver till och med regeringen själv. Det fanns en möjlighet, men regeringen visade en ovilja att till fullo exempelvis utforma tidsfristen för bedömning av en ansökan om bygglovsbefriade åtgärder. Likaså fanns en ovilja att ta tag i den så kallade vetorätten som fastighetsägare har när det gäller genomförandetidens utgång enligt 4 kap. 39 § i . har en närmast akut bostadsbrist som verkar tillväxthämmande och som beskär enskildas frihet när det gäller yrkesval och livsval. Att regeringen då tvekar inför att låta reformarbetet fortsätta att vinna mark, på det sätt som alliansregeringen gjorde, är beklagligt och riskerar att hämma dagens mycket goda bostadstillväxt. Ur ett tillväxt- och utvecklingsperspektiv bör det också ligga i kommunens intresse att deras handläggning genomförs skyndsamt. Kommuner som genomför en snabb hantering av anmälningsärenden bejakar också utvecklingen i sin kommun. anser därför att en tidsfrist bör kunna konkretiseras och knytas till sanktioner. När man tittar på variationen i fråga om handläggningstider ute i kommunerna visar det sig tydligt att det vore motiverat att ge ytterligare incitament eller sanktioner för att tidsfristerna i kommunerna ska kunna vara rimliga. Ytterligare en sak som skulle ha kunnat iakttas i denna proposition gäller de inaktuella detaljplanerna. De försvårar eller till och med omöjliggör önskvärda förändringar. Det är angeläget att förenkla förfarandet när det gäller äldre fastighetsbestämmelser eftersom det, i synnerhet i fråga om äldre tomtindelningar, ofta uppfattas som ett hinder för utveckling. Vi anser att regeringens förslag om områdens indelning i fastigheter eller om servitut, ledningsrätt och liknande bestämmelser skulle ha kunnat upphävas efter genomförandetidens slut och att detta borde utökas till att också omfatta utformningen av byggnadsverk och tomter i syfte att öka möjligheten för byggnadsnämnder i enlighet med de boendes önskemål. En sådan ordning, i kombination med de föreslagna åtgärderna om att förändra fastighetsindelningen, skulle på ett kraftfullare sätt bidra till en större flexibilitet och frihet för kommunerna att tillsammans med de boende modernisera och bättre utnyttja bostäder för redan detaljplanerade områden. Jag vill i detta sammanhang också passa på att påminna om de beslut som tog när det gäller riktvärden för trafikbuller, där angavs som normalvärde och angavs för studentbostäder. Detta gäller värden uppmätta vid fasad. Regeringen måste besluta om en ny förordning med anledning av det tillkännagivande som finns från . Därmed yrkar jag bifall till reservation 3. måste ha fler bostäder . Jag vill påstå att det aldrig har varit viktigare. Bostadspolitiken och vikten av fler bostäder är en av absolut största samhällsutmaningar, särskilt för kommunernas utveckling och möjligheter. Det handlar om migrationsutmaningen, storstädernas befolkningsökning, landsbygdens befolkningsminskning, studier, arbetsmarknad, tillväxt och skattekraft. Listan kan göras lång. När bostadspolitik diskuteras och debatteras i samhällsdebatten i stort hamnar vi alltför ofta i en debatt om enskildheter i stället för en debatt om helheten. Det blir ofta en debatt där experter inom ganska så snävt avgränsade områden kastar procentsatser, amorteringskrav, bolånetak, lagparagrafer och kvadratmeter i huvudet på varandra på ett sätt som är obegripligt för vanligt folk. Naturligtvis är tillväxtaspekten och arbetsmarknadens funktion viktiga, men kanske inte det allra viktigaste för den enskilda människan. Bostadspolitik måste handla om möjligheter för alla - unga och äldre, studenter, barnfamiljer och ensamstående. Det handlar om stadens, stadsdelens, förortens, byns och grannskapets liv och innehåll. Det handlar om att bygga ett land, att bygga ett samhälle och att bygga gemenskap. Det handlar om att bygga ett samhälle som håller ihop. Boendet är grunden till allt. En fungerande bostadsmarknad skapar enorma möjligheter. På motsvarande sätt blir också problem i boendet, boendestrukturen och bostadspolitiken en enorm samhällsutmaning och kanske den allra största. Utmaningarna på den svenska bostadsmarknaden spiller över på i stort sett samtliga politikområden. Det finns inte heller några enkla eller enskilda lösningar, utan här handlar det om grundläggande och långsiktigt sunda förutsättningar och spelregler för ett ökat bostadsbyggande över hela linjen. Nyckeln till allt detta är förenklingar och att det ska gå snabbare, vara enklare och billigare. Alliansregeringen genomförde omfattande regelförenklingar som är en av de främsta anledningarna till att vi har det högsta bostadsbyggandet . , herr talman, får vi aldrig slå oss till ro. Därför är det avgörande att vi fortsätter förenklingsresan om vi ska hantera nuvarande och framtida utmaningar på bostadsområdet. Den proposition som vi nu diskuterar, Nya steg för en effektivare plan- och bygglag och ökad rättssäkerhet för verksamhetsutövare vid omgivningsbuller, är ett led i detta och härrör helt och hållet från alliansregeringen och inte från den nuvarande regeringen. Jag kan konstatera att de partier som utgör delar av det rödgröna regeringsunderlaget, samfällt tillsammans med eller var för sig, motsätter sig nästan samtliga regelförenklingar som alliansregeringen föreslog. Talartiden medger dock inte att jag går igenom alla dessa exempel. På motsvarande sätt är det tydligt att samtliga de motioner från Alliansen som tas upp i det betänkande som vi diskuterar här och och som vi ska fatta beslut om handlar om hur vi på olika sätt kan fortsätta den reform- och förenklingsresa som Alliansen har påbörjat. Jag noterar också att regeringspartierna numera påstår sig instämma i vikten av ett fortsatt regelförenklingsarbete när det gäller bostäder och byggande, även om det kanske som vanligt - i synnerhet från den passive bostadsministern sida - uttrycks i mycket otydliga och passiva ordalag. Det är bra, men det räcker inte. Vi kan konstatera att regeringen egentligen har fått släpas till allting, från flexiblare bullerregler till de eftergifter som man tvingades till i migrationsuppgörelsen, vad gäller underlättande för byggande. När man ställer frågor i riksdagsdebatter, interpellationer och skriftliga frågor är de enda svar som man får hänvisningar till utredningar och inriktningar som Alliansen har slagit fast. Jag kan återigen fråga: Var ska de nya stegen tas? Har man inga egna tankar om möjligheter till förenklingar och inga egna nya förslag? Det som vi ska fatta beslut om är bra, men det räcker inte. Att som den rödgröna regeringen lägga hanterandet av stora samhällsutmaningar, exempelvis bostadspolitiken, i malpåse är inte rätt väg för . Det är inte dessa besked, eller rättare sagt frånvaro av besked, som behövs. Och det är inte på det sättet som man kommer till rätta med utmaningar för enskilda människor och för i stort. Jag yrkar bifall till reservation 3 i betänkandet. Vi ser en utveckling av bostadsbyggandet som kan uttryckas på två sätt. Det ena är att vi äntligen har fått byggföretagen att leverera över 45 000 bostäder och att det har att göra med att de långsiktiga förutsättningarna för detta finns, både regelmässigt och ekonomiskt. Det andra är att det fortfarande byggs alldeles för få bostäder med tanke på behovet och att mer måste göras för att främja det byggande som kan åstadkommas snabbt och till en låg kostnad som passar plånboken både hos dem som ska bo i bostäderna och hos dem som ska bygga dem. Det vi ser här är några av de sista förslagen som är ett direkt resultat av den tidigare regeringens, Alliansens, ansträngningar att förenkla och förbättra förutsättningarna att bygga tätare och ibland i lägen som är bullerutsatta. Detta trots ett hårdnackat motstånd, öppet från och sannolikt jämrande från , speciellt när det gäller bullerfrågan. Här har vi tillkännagivanden som uppmanar regeringen att ta fram en ny förordning med högre tillåtna decibeltal vid fasad än vad den har presenterat. I den här propositionen de sista bitarna ut som gäller motsättningarna mellan å ena sidan och å andra sidan , som säkerställer att en verksamhet, ett företag, inte i efterhand drabbas av förelägganden om man söker en ny och förändrad prövning av verksamheten eller om fler bostäder planeras och byggs i verksamhetens närhet. Det är till nytta både för dem som behöver bostäderna och för företagen som erbjuder arbetstillfällena som gör att de boende kan betala hyran. Jag förväntar mig, herr talman, att det snart också kommer förslag om en förändrad instansordning, där roll som överklagandeinstans förs över till mark- och miljödomstolarna. Därmed skulle Alliansens insatser kanske vara fullbordade. Det återstår att se om den sittande rödgröna regeringen har något ytterligare eget att komma med eller om vi ska behöva vänta ända till 2018, då Alliansen återigen har ansvar för bostadspolitiken. Lyckligt nog finns det utöver detta några medskick i form av tillkännagivanden. Det första är resultatet av en gemensam C- och KD-motion. Starkare krav med incitament för kommuner att snabbare handlägga anmälningsärenden är ett sådant, som alla partier här utom har ställt sig bakom. Det gäller alltså byggen där all lovgivning är klar eller sådana där inget bygglov krävs. Till exempel är Attefallshus och utbyggnader av bostadshus med takkupor eller annat bygglovsbefriade. Men det ska sägas till regeringen här och att det i propositionen även finns andra förslag som syftar till att förenkla och förbättra genomförandet av sådana utbyggnader. Vi har här fler och andra tillkännagivanden till regeringen om att tillskapa fler bostäder genom förtätning och snabbare och enklare regler. Hur många sådana förslag och tillkännagivanden behövs det innan bostadsminister och statsminister förstår att bostadssituationen i många av landets kommuner är akut och att det är hög tid för regeringen att agera, och det inte bara här i ? Ytterligare en möjlighet ges - jag tror att det är för fjärde gången - för att åstadkomma ett bostadsbyggande som i någon utsträckning kan tillgodose det skriande behovet. Det är genom att rösta för reservation 3 från och de övriga partierna i Alliansen som man verkligen åstadkommer möjligheter att ompröva och förändra redan antagna men otidsenliga detaljplaner så att fler bostäder kan åstadkommas. De här förslagen är utredda och har legat på bord tidigare, men uppenbarligen är detta inget som lockar vare sig vänsterpartierna eller . Jag finner det helt obegripligt. I propositionen föreslås det att det ska vara möjligt för kommuner att förändra tomtindelningar, fastighetsplaner eller fastighetsindelningsbestämmelser. Men att utvidga denna rätt till en möjlighet att förändra utformningen av byggnadsverk är tydligen att gå för långt. Det kan handla om att bygga på en våning, installera utvändiga hissar eller förändra fasadens utseende vid en renovering. Allt detta menar byggföretagen hindrar dem från att renovera, förtäta och bygga ut. Jag tar vara på varje tillfälle att debattera bostadspolitiken. Man bör inte försitta någon chans att trycka på regeringen för den politik som behövs för att hindra en skenade utveckling av bostadspriserna som beror på att byggnationen inte är tillräcklig. Vi lyckas inte bygga de bostäder som behövs för att klara migrationsutmaningen, där det ingår att lyckas med integrationen genom att få fram både bostads- och arbetstillfällen till dem som önskar leva i vårt land. Mot bakgrund av att det å ena sidan byggs mer än tidigare - det är bland annat Alliansens reformer och regelförenklingar som fått byggandet att ta fart - och att det å andra sidan kommer att behövas många fler och radikalare förenklingar som skapar möjlighet för fler bostäder är det märkligt att det är så ont om förslag från den rödgröna sidan. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet, som också innehåller ett tillkännagivande om att sätta press på kommunerna att korta ned sina handläggningstider för anmälningsärenden. Jag yrkar även bifall till reservation 3 från , och om ett förenklat förfarande för kommuner att upphäva bestämmelser i en äldre detaljplan. Vi diskuterar betänkandet Nya steg för en effektivare plan- och bygglag och ökad rättssäkerhet för verksamhetsutövare vid omgivningsbuller. I det finns en hel del rimliga avvägningar och goda förslag som tror kommer att underlätta och förbättra handläggningen i kommunerna. Vi har dock en betydande invändning. De ändringar i som föreslås rörande omgivningsbuller innebär att tillståndsmyndigheten får sämre möjligheter att besluta om skärpta villkor för omgivningsbuller på grund av att det tillkommit en ny bostad i omgivningen. Regeringen konstaterar i propositionen att det inte kan uteslutas att en konsekvens av förslaget till ändringar i kan bli att fler människor kommer att få bo och vistas i bullerutsatta miljöer och att risken för olägenhet för människors hälsa på grund av omgivningsbuller i viss utsträckning kan öka. Det innebär en klar försvagning av skyddet för människors miljörelaterade hälsa, och det går att ifrågasätta om det går i linje med miljömålet God bebyggd miljö. Jag menar att detta är ett missriktat lagförslag med udden åt fel håll. Fokus bör i så stor utsträckning som möjligt ligga på att utveckla modeller för att minska bullret vid källan. Att beskriva buller som en är inte ett särskilt utvecklingsbejakande perspektiv. Det finns mängder av spännande nya sätt att få ned bullret vid källan, något som det bör satsas mer på. Det är dessa åtgärder som är de effektivaste sätten att skapa bättre ljudmiljöer på. riskerar vi att skapa ett regelverk som inte påskyndar utan tvärtom bromsar en sådan utveckling. Många tunga remissinstanser kommer med berättigad kritik mot hur lagstiftningen är utformad. Verksamhetsutövarna själva har dessutom synpunkter på huruvida denna konstruktion över huvud taget kommer att ha den effekt regeringen avser. Jag kan konstatera att Mark- och avstyrker förslaget eftersom domstolen befarar att förslagen inte kommer att leda till önskad effekt i och med att de materiella reglerna i 2 kap. inte ändras. Övervägandena av vad som är tekniskt möjligt, ekonomiskt rimligt och miljömässigt motiverat kommer enligt domstolen även med de föreslagna ändringarna att bli desamma som . Dessutom ifrågasätts om det är lämpligt att i en detaljplan reglera sådana frågor som dels får återverkningar i ett område utanför det område som detaljplanens bestämmelser är avsedda att reglera, dels uttrycks i en planbeskrivning som i sig inte är en juridiskt bindande handling och därmed inte självklart beaktas vid tillståndsgivning. Det finns en farhåga hos flera remissinstanser, bland annat , för att det inte kommer att vara möjligt att göra bullerberäkningar med tillräckligt stor tillförlitlighet för att dessa ska fungera som utgångspunkt för senare prövning enligt . menar vidare att det skyddsintresse som hälsoskyddsregler bygger på inte tillgodoses. Det finns en oro för att förslaget kan innebära att en tillsynsmyndighet inte ska kunna ställa krav på att verksamhetsutövare ska vidta tekniskt och ekonomiskt möjliga skyddsåtgärder som är hälsomässigt motiverade för att begränsa buller. Det blir svårt att komma till rätta med felbedömningar med dagens regelverk som framtida forskning påvisar. Intressanta är också Swedavia AB:s invändningar. De menar att denna konstruktion inte fungerar som skydd för verksamhetsutövarna. Bebyggelse som uppförs närmare en verksamhet än vad som är fallet kan få betydelse för verksamhetsutövarens möjligheter att bedriva verksamheten, oaktat att strängare villkor inte får föreskrivas. Antalet boende i närheten av en flygplats har betydelse för själva tillåtligheten av flygplatsverksamheten och den lokaliseringsprövning som alltid ska göras enligt . Flera personer närmare flygplatsverksamhet kan därför påverka möjligheterna att dels få tillstånd till en redan befintlig verksamhet, dels få tillstånd till en utökad verksamhet. Att strängare krav som går utöver vad till exempel en detaljplan föreskriver inte kan ställas genom villkor skulle enligt också kunna leda till att prövningsmyndigheten gör en strängare bedömning vad gäller själva tillåtligheten av verksamheten än om ytterligare försiktighetsmått hade kunnat föreskrivas i villkor. Regeringen framför i propositionen att det finns behov av nya bestämmelser i för att "så långt som möjligt skydda verksamhetsutövares intressen". Jag menar att det inte kan vara det enda intresse som regeringen värnar utan att man bör väga in de långsiktiga effekterna för teknikutvecklingen, bullers vederlagt allvarliga påverkan på människors hälsa, miljömålet om god bebyggd miljö och hur vi på en framtidsinriktad bostadsmarknad skapar incitament som långsiktigt skapar bättre och sundare boendemiljöer för människor. Att då dröja sig kvar vid defensiva regelverk som inte stakar ut en väg framåt för utvecklandet av bullerdämpande produkter och verksamheter riskerar att bli kontraproduktivt. Människors försämrade hälsa och livsmiljö kostar i slutändan alltid mer än att avstå från att sätta press för att nå förbättringar. När det gäller reglering av kommuners handläggningstider för anmälningsärenden vill jag säga följande: I likhet med utskottsmajoriteten anser jag att det är angeläget för en enskild att ett anmälningsärende hanteras så fort som möjligt. Jag har ställt mig bakom regeringens förslag om ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om tidsfrist för kommunens handläggningstid. I propositionen har regeringen konstaterat att några remissinstanser har efterlyst incitament eller sanktioner för att tidsfristerna verkligen ska efterlevas av kommunerna men att frågan inte har kunnat hanteras inom ramen för lagstiftningsärendet. Regeringen har vidare anfört att den avser att låta följa upp hur bestämmelserna tillämpas och vidta åtgärder om det visar sig att tidsfristerna inte efterlevs. Jag anser därför att det saknas skäl för att ta något initiativ i frågan genom ett tillkännagivande. I sammanhanget vill jag understryka att även om författningsreglerade tidsfrister i många fall kan bidra till snabbare handläggning av till exempel anmälningsärenden är det viktigt att behålla viss flexibilitet i regelverket för att inte begränsa kommunernas handlingsutrymme onödigt mycket. I annat fall finns det risk för att kommunerna i praktiken helt fråntas möjligheten att själva avgöra vilka ärenden som är mest angelägna att prioritera. Vi står inför en enorm bostadsbrist, och då kan det finnas anledning att göra den prioritering som gynnar flest människor. Mot denna bakgrund vill jag yrka bifall till reservationerna 1 och 2. Utmärkande för Vänsterns bostadspolitik, i den mån det finns någon, och utmärkande för Nooshi Dadgostars inlägg här är inte allt det som man är aktivt och positivt för utan allt som man är negativ till och emot. Jag har roat mig med att gå igenom bostadspolitiska motioner, dels under innevarande riksdagsår, dels under tidigare riksdagsår. Där finns inte en enda åtgärd som syftar till att få fler bostäder. Det enda som skulle vara för någonting, om jag ska uppvisa god vilja som vanligt, är att man nu är för de byggsubventioner som regeringen vill införa och som man vill finansiera genom att försämra ROT-avdraget, något som för övrigt slår mot just byggsektorn. Jag skulle vilja att Nooshi Dadgostar här räknade upp allt det som ni i är för när det gäller åtgärder för ökat byggande och alla förslag som ni har lagt fram, om ni har lagt fram några, som handlar om att öka bostadsbyggandet i landet. Jag har gått igenom era aktiviteter här i kammaren och Nooshi Dadgostars aktiviteter som bostadspolitisk talesperson för , och alla frågor och interpellationer har handlat om att egentligen försvåra exempelvis uthyrandet av bostad och att försvåra byggnationer. Och jag noterar att hela inlägget nu egentligen gick ut på att vara emot det lilla steg framåt som det här betänkandet handlar om. Återigen: Jag skulle vilja få en uppräkning - och Nooshi Dadgostar har ju gott om tid för en uppräkning - och genomgång av alla de åtgärder som har föreslagit och som är för ett ökat bostadsbyggande i . Jag är glad att hellre vill prata om politik än om propositionen, vilket jag trodde vi var här för. Det var därför som mitt inlägg riktade in sig på den proposition som regeringen nu lägger på bordet. Där kan jag konstatera att det finns en hel del lättnader och avvägningar som mycket väl kan leda till fler bostäder. Jag vill ändå att vi inte stannar upp i den här situationen utan tänker tillbaka. parti har ändå varit med och regerat det här landet , och vi såg en exempellöst dålig bostadspolitik . Det regeringen nu får i knäet är ett underskott på hundratusentals bostäder. Läget är akut i storstäder, och det av borgerlig bostadspolitik. Man hade då kunnat tycka att borde vara ödmjuk och säga: Vi nådde inte ända fram. Vi fick inte fram det antal bostäder som behövdes. Behovet var mycket större än det vi fick. Vi behöver byta inriktning. Investeringsnivåerna i bostadssektorn är alldeles för låga. Men det gör inte , utan han vill fortsätta på samma spår igen, vilket gav oss otroligt få nya bostäder och ett bestånd som behöver rustas upp. Vi försöker rikta in oss på det som ska leda till nya bostäder. Vi gör nämligen den största satsningen i i den budget som och regeringen lägger på bord. har det inte gjorts en sådan stor satsning. Vi riktar stöd för renoveringar till de kommuner som snabbt och effektivt levererar planer och riktar också ett stöd för upprustning. Nooshi Dadgostar kom inte med ett enda vänsterförslag för fler bostäder, inte ett enda förslag över huvud taget. Det enda man gör från sida är att problematisera och kommentera i största allmänhet. Det är ju inget svar när man är ute i bostadsområden och diskuterar detta. Det är inte ett svar när jag åker tillbaka till mitt eget gamla födelseområde, utanförskapsområdet Öxnahaga i . Det är inte riktigt det svaret jag kan ge människor, utan då måste jag ha konkreta förslag för fler bostäder. Återigen: har alltså inte ett enda eget konkret förslag för fler bostäder. Nooshi Dadgostar har som bostadspolitisk talesperson för inte kommit med ett enda eget förslag för sitt partis räkning. Jag tycker att det är ganska anmärkningsvärt. Jag har gått igenom alla exempel på förslag som Alliansen har haft och genomfört . Jag har också gått igenom alla förslag från Socialdemokraterna, och kan se att till och med har varit för vissa förslag som alliansregeringen har lagt fram. Men det finns ett parti som utan undantag har varit emot allt, och det är . I era bostadspolitiska motioner finns som sagt inga förslag för ökat bostadsbyggande, utan det är bara allmänna problematiseringar av de utmaningar som uppstår när det byggs för lite bostäder. Jag tror att vi alla är med på det, och det är därför vi har denna debatt. I Nooshi Dadgostars inlägg om det betänkande vi diskuterar hör jag inga förslag från för fler bostäder, utan det Nooshi Dadgostar säger är att accepterar de föreliggande förslagen och att de kanske kan leda till fler bostäder.