bet · H201UbU10 · 2015-03-30 00:00:00 — Arbetsgivaren avgör själv om en arbetssökande med anteckning i registerutdraget ändå ska anställas (prop. 2009/10:165 s. 280). Lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn trädde i kraft (prop. 2012/13:194, bet. 2013/14: JuU8, rskr. 2013/14:36). Lagen är ett led i genomförandet av EU:s direktiv om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi. Lagen innebär en skyldighet för den som erbjuds en anställning, ett uppdrag eller en praktiktjänstgöring inom vissa verksamheter att på begäran visa upp ett utdrag ur belastningsregistret, om arbetet innebär direkt och regelbunden kontakt med barn. För att uppfylla direktivet krävs att utdragen i förekommande fall innehåller uppgifter om sexualbrott mot barn och barnpornografibrott. Av propositionens författningskommentar framgår att lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn är tillämplig vid rekrytering av personal till gymnasieskola och gymnasiesärskola (prop. 2012/13:194 s. 48). En viktig skillnad mellan skollagens bestämmelser om registerkontroll och bestämmelserna i lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn är att det enligt den sistnämnda lagen är frivilligt för arbetsgivaren eller uppdragsgivaren att begära registerutdrag, medan registerkontrollen är obligatorisk enligt skollagen. Av budgetpropositionen framgår bl.a. följande: Den som erbjuds en anställning eller som på annat sätt erbjuds eller tilldelas arbete inom förskolan, förskoleklassen, fritidshemmet och de obligatoriska skolformerna samt inom annan pedagogisk verksamhet ska lämna ett utdrag ur belastningsregistret till den som erbjuder anställningen eller den inom verksamheten som på annat sätt beslutar att anlita personen i fråga. En registerkontroll bör på motsvarande sätt även göras av den som erbjuds eller tilldelas arbete inom gymnasie- och gymnasiesärskolan. Ett förslag med denna innebörd har remitterats, jfr promemorian Vissa skollagsfrågor – del 2 (U2014/5176/S). Regeringen avser att återkomma till med förslag till ändring av skollagen (2010:800) när det gäller denna del (prop. 2014/15:1 utg.omr. 16 s. 175). Frågan bereds i (). Fackliga organisationers möjligheter att informera i gymnasieskolor läroplan för gymnasieskolan sägs i avsnittet om värdegrund och uppgifter bl.a. följande: ”Skolan ska eftersträva ett bra samarbete med arbetslivet, vilket är viktigt för all utbildning inom gymnasieskolan men av avgörande betydelse för yrkesutbildningens kvalitet.”. Vidare nämns bland de övergripande målen och riktlinjerna att det är skolans ansvar bl.a. ”att varje elev som har slutfört ett nationellt program eller annan nationellt fastställd utbildning med eget examensmål inom gymnasieskolan eller ett introduktionsprogram i den utsträckning det framgår av elevens individuella studieplan har kunskaper om samhälls- och arbetsliv”. Vidare sägs att skolans mål är att varje elev ”har kännedom om arbetslivets villkor, särskilt inom sitt studieområde”. Av läroplanens riktlinjer framgår att personalen i utbildningen bl.a. ska utnyttja kontakter med det omgivande samhället och dess arbets-, förenings- och kulturliv efter en av rektorn gjord arbetsfördelning. Av läroplanen följer vidare att rektorn har ett ansvar för skolans resultat och, inom givna ramar, har ett särskilt ansvar för bl.a. att samverkan med arbetslivet utanför skolan utvecklas så att eleverna får en kvalitativt god utbildning samt en förberedelse för yrkesverksamhet och fortsatt utbildning. Med gymnasiegemensamma ämnen avses de ämnen som ska ingå i samtliga av gymnasieskolans nationella program. I ämnesplanen för det gymnasiegemensamma ämnet samhällskunskap sägs att ämnets syfte bl.a. är att eleverna ska ges möjlighet att utveckla förståelse för frågor om arbetsliv. Som framgått ovan har SKL och i samarbete med bl.a. tagit fram ett underlag till stöd för skolhuvudmännens marknadsföring av gymnasieutbildning. Vidare finns det regleringar i marknadsföringslagen (2008:486) som innebär att marknadsföring ska stämma överens med god marknadsföringssed. Marknadsföring ska också utformas och presenteras så att det tydligt framgår att det är fråga om marknadsföring (5 och 9 §§). Med andra ord får reklam inte vara utformad så att den uppfattas som redaktionell text, utan ska uppfattas som just reklam. Dessa regler gäller även marknadsföring av gymnasieutbildning. Utskottet kan mot bakgrund av det anförda inte se något behov av att se över gällande bestämmelser om marknadsföring av gymnasieutbildning och avstyrker därmed motion 2014/15:250 (SD). Gymnasieutbildning vid folkhögskola med finansiering När det gäller frågan om gymnasieutbildning vid folkhögskola med finansiering inom ramen för kommunens aktivitetsansvar vill utskottet anföra följande: Utskottet vill inledningsvis framhålla att det är av central vikt att de ungdomar som omfattas av bestämmelsen om kommunens aktivitetsansvar erbjuds insatser som medför att de antingen kan påbörja eller återuppta en utbildning. När kommunen vidtar åtgärder för att uppfylla sitt aktivitetsansvar kan det bli aktuellt att ungdomar fullgör ett nationellt program antingen i gymnasieskolan eller på andra sätt, t.ex. genom vuxenutbildning eller studier på folkhögskola. Av kommittédirektivet till utredningen attraktiv gymnasieutbildning för alla framgår att utredaren bl.a. ska kartlägga och redovisa vilka de relevanta aktörerna på området är och hur de kan samverka med varandra för att bidra till att alla ungdomar påbörjar och fullföljer en gymnasieutbildning. I sammanhanget anges att det kommunala aktivitetsansvaret särskilt ska beaktas. Vidare ska utredaren ta ställning till om folkhögskoleutbildningar ska vara tillgängliga även för ungdomar som inte har fyllt och om så är fallet i vilken utsträckning (dir. 2015:31). Utskottet, som även noterar att det pågår ett omfattande myndighetsarbete vad gäller frågor som är kopplade till aktivitetsansvaret och att regeringen aviserat samtal med bl.a. den kommunala sektorn som omfattar det kommunala aktivitetsansvaret, ser ingen anledning att ställa sig bakom några förändringar kring kommunens aktivitetsansvar och folkhögskoleutbildning och därmed föregripa det pågående utredningsarbetet. Därmed avstyrker utskottet motion 2014/15:1001 (C). Motionären efterfrågar ett antal åtgärder gentemot skogs- och lantbruksskolorna. Eftersom skogs- och lantbruksskolorna är en del av gymnasieskolan och återfinns på det treåriga naturbruksprogrammet utgår utskottet från att det är naturbruksprogrammet som åsyftas med motionärens förslag. När det sedan gäller motionärens förslag i sak, dvs. att stärka skolorna som bedriver naturbruksprogram ekonomiskt, att ta fram en långsiktig strategi för att stärka dessa skolor så att de blir mer attraktiva för ungdomar samt att göra till ett försöksområde för att generellt stärka dessa skolor vill utskottet anföra följande: Utskottet är visserligen av den uppfattningen att naturbruksprogrammet är viktigt bl.a. för att fylla rekryteringsbehovet för det svenska skogs- och jordbruket. Utskottet kan dock inte se att motionären har redovisat några bärande skäl som motiverar att de efterfrågade åtgärderna ska vidtas i förhållande till naturbruksprogrammet generellt eller specifikt vad gäller naturbruksprogrammet och dess skolor i . Därmed avstyrker utskottet motion 2014/15:1275 (M) yrkandena 2, 3 och 4. Gymnasieskolornas informationsansvar när det gäller myndiga elever Utskottet anser i likhet med motionärerna att en god kontakt mellan elever, skolor och vårdnadshavare är mycket viktigt för att skolan och elevhälsan på ett så tidigt stadium som möjligt ska kunna gå in och hjälpa elever som t.ex. har problem relaterade till psykisk ohälsa. Detta måste dock ställas mot vikten av att värna och respektera myndighetsåldern. Ett uttryck för det sistnämnda får anses vara den gällande regleringen i skollagen (15 kap. 16 § andra stycket) som innebär att rektorn endast ska underrätta vårdnadshavare när frånvaro omfattar omyndiga elever. Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att några åtgärder från inte är motiverade och avstyrker motionerna 2014/15:359 (M) och 2014/15:1155 (S). Elevresor till och från skolan för gymnasieelever med funktionsnedsättning När det gäller regelverket för elevresor för gymnasieelever med eller utan funktionsnedsättning kan utskottet inte se annat än att regelverket är väl avvägt. Utskottet avstyrker därmed motion 2014/15:2289 (S). Tillgodoräknande av gymnasiestudier utomlands Utskottet ser positivt på att gymnasieelever genomgår gymnasial utbildning helt eller delvis utomlands på t.ex. en IB-skola (International Baccalaureate) eller en vanlig skola. Möjligheter att bl.a. befästa språkkunskaper och ta del av andra kulturer kan för en ung människa vara av stor vikt både när det gäller personlig utveckling och framtida studier. Av läroplan för gymnasieskolan framgår vidare att rektorn har ett särskilt ansvar att stimulera till internationella kontakter, samverkan och utbyten i utbildningen. Utskottet vill i sammanhanget också påminna om det avtal som finns mellan de nordiska länderna (SÖ 2008:8) om nordisk utbildningsgemenskap på gymnasienivå. Vidare kan också nämnas de s.k. Ettårsprogrammen, som administreras av och ger svenska gymnasieelever möjlighet att studera ett läsår i , eller . Väl hemma i finns efter studier på gymnasienivå under vissa förutsättningar möjlighet för en elev att av rektor ges betyget E för en avklarad kurs. I annat fall finns det som huvudregel möjligheter för gymnasieeleven att genomgå prövning i alla kurser och det gymnasiearbete som ingår i elevens individuella studieplan (15 kap. 28 § skollagen och 8 kap. 24–25 §§ gymnasieförordningen). Utskottet kan mot bakgrund av det ovan anförda inte se något behov av att ändra det gällande regelverket och avstyrker därmed motion 2014/15:422 (FP) yrkande 1. Registerkontroll av personal i gymnasieskolan Lagen (2000:873) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg som motionärerna refererar till upphörde att gälla då bestämmelserna fördes in i skollagen (prop. 2009/10:165, bet. 2009/10:UbU21, rskr. 2009/10:370–371). Lagregleringen innebär att den som erbjuds en anställning eller som på annat sätt erbjuds eller tilldelas arbete inom förskolan, förskoleklassen, fritidshemmet och de obligatoriska skolformerna samt inom annan pedagogisk verksamhet ska lämna ett utdrag ur belastningsregistret till den som erbjuder anställningen eller den inom verksamheten som på annat sätt beslutar att anlita personen i fråga. Lagen (2013:852) om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn trädde i kraft (prop. 2012/13:194, bet. 2013/14: JuU8, rskr. 2013/14:36). Lagen innebär en skyldighet för den som erbjuds en anställning, ett uppdrag eller en praktiktjänstgöring inom vissa verksamheter att på begäran visa upp ett utdrag ur belastningsregistret, om arbetet innebär direkt och regelbunden kontakt med barn. En viktig skillnad mellan skollagens bestämmelser om registerkontroll och bestämmelserna i lagen om registerkontroll av personer som ska arbeta med barn är att det enligt den sistnämnda lagen är frivilligt för arbetsgivaren eller uppdragsgivaren att begära registerutdrag, medan registerkontrollen är obligatorisk enligt skollagen. Regeringen anför i budgetpropositionen att en registerkontroll som görs enligt skollagens bestämmelser på motsvarande sätt även bör göras av den som erbjuds eller tilldelas arbete inom gymnasie- och gymnasiesärskolan. Ett förslag med denna innebörd har remitterats och regeringen avser att återkomma till med förslag till ändring av skollagen när det gäller denna del (prop. 2014/15:1 utg.omr. 16 s. 175). Frågan bereds i (). Utskottet kan konstatera att inriktningen i sak på den aviserade propositionen ligger i linje med motionsönskemålet. Utskottet ser dock ingen anledning att föregripa den aviserade propositionen och avstyrker således motion 2014/15:2801 (S). Fackliga organisationers möjligheter att informera i gymnasieskolor Av ovanstående redogörelse för olika skrivningar läroplan för gymnasieskolan framgår bl.a. att eleven ska ha kännedom om arbetslivets villkor. I ämnesplanen för det gymnasiegemensamma ämnet samhällskunskap sägs att ämnets syfte bl.a. är att eleverna ska ges möjlighet att utveckla förståelse för frågor om arbetsliv. Av läroplanens riktlinjer framgår att personalen i utbildningen bl.a. ska utnyttja kontakter med det omgivande samhället och dess arbets-, förenings- och kulturliv, efter en av rektorn gjord arbetsfördelning. Utskottet är för sin del övertygat om att rektorer och lärare ute på gymnasieskolorna med ledning av skrivningar i läroplan och ämnesplanen för samhällskunskap tar hjälp av de organisationer etc. de finner lämpliga för att bedriva undervisning i den riktning som olika styrdokument pekar ut. Utskottet ser mot ovanstående bakgrund inget behov av att ställa sig bakom motionärens önskemål om åtgärder för att underlätta för fackliga organisationer att informera i gymnasieskolorna om arbetsmarknadens villkor och löntagares rättigheter. Därmed avstyrker utskottet motion 2014/15:1751 (S). Frivilliga gymnasiestudier, punkt 2 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2014/15:2759 av m.fl. (M, FP, C, KD) yrkande 1. Vi vill att alla ungdomar ska gå en gymnasieutbildning. Tillgången på jobb för personer med kort utbildning minskar och ungdomar utan gymnasial utbildning möter stora svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland unga kvinnor och män som inte avslutat en gymnasieutbildning är ungefär dubbelt så hög som bland dem som har det. Gymnasial utbildning har i det närmaste blivit en förutsättning för att få ett arbete och för att klara sig i ett allt mer kunskapsintensivt samhälle. Att ha slutfört en gymnasial utbildning är ett kvitto på att man har utvecklat förmågor som är viktiga både i arbetslivet och för vidare studier. går de allra flesta ungdomar, (2013), vidare från till gymnasieskolan, men alltför många avbryter utbildningen under det första eller andra studieåret. Samhället och skolan behöver ta ett större ansvar för att eleverna ska uppnå kraven för gymnasieexamen, och de unga ska veta att de behöver slutföra sin utbildning. Mot denna bakgrund välkomnar vi att regeringen nu har tillsatt utredningen attraktiv gymnasieutbildning för alla (dir. 2015:31). Utredaren ska bl.a. överväga om det bör bli obligatoriskt för unga att gå en gymnasieutbildning eller om andra åtgärder som ger ungdomar drivkrafter att påbörja och fullfölja en sådan utbildning är att föredra. Regeringen har sålunda inte låst fast sig vid någon obligatorisk gymnasieskola utan är öppen för andra åtgärder om de befinns vara mer ändamålsenliga för att få alla ungdomar att påbörja och fullfölja en gymnasieutbildning. Det är därför synd att allianspartierna och väljer att föregripa utredningen genom sitt tillkännagivande. Vi vill särskilt peka på att regeringen avser att knyta en parlamentariskt sammansatt referensgrupp till utredningen. Referensgruppen kan tillsammans med regeringen och verka för att hitta de åtgärder som så väl behövs för att säkerställa att alla ungdomar går en gymnasieutbildning. Samverkan mellan gymnasieskolan och arbetslivet m.m., punkt 3 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2744 av m.fl. (SD) yrkande 3 och 2014/15:735 av och (S), 2014/15:1512 av (SD) yrkande 2, 2014/15:1965 av (M), 2014/15:2262 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2014/15:2462 av (S). Gymnasieskolan bör utveckla ett nära samarbete med det lokala näringslivet. Inte minst vad gäller de yrkesinriktade programmen är det av största vikt att gymnasieskolan utvecklar ett starkt samarbete med det lokala näringslivet. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som ovan anförts. Grundläggande högskolebehörighet för elever i gymnasieskolan, punkt 4 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (MP), (S), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2014/15:2750 av m.fl. (S), 2014/15:2759 av m.fl. (M, FP, C, KD) yrkande 2 och 2014/15:2839 av m.fl. (M, FP, C, KD) yrkande 41. Den reformerade gymnasieskolan som infördes innebar förändringar som enligt har inneburit en omfattande minskning av antalet elever på yrkesprogrammen. Det är bekymmersamt att unga kvinnor och män väljer bort utbildningar som leder till jobb. Arbetslivet kräver en flexibilitet för att man snabbt ska kunna skaffa sig nya kompetenser och kunna skola om sig till ett nytt yrke under sitt yrkesverksamma liv. Alla nationella program måste därför ha en bred gemensam kunskapsbas som ger grundläggande behörighet till högskolan. Det rustar individen, tryggar den framtida kompetensförsörjningen och gynnar konkurrenskraft. I den reformerade gymnasieskolan ger yrkesprogrammen inte grundläggande behörighet till högskolan om inte eleven själv aktivt väljer till de ytterligare kurser i svenska och engelska som krävs. Vi välkomnar mot ovanstående bakgrund att regeringen nu har tillsatt en särskild utredare som får i uppdrag att analysera hur gymnasieskolan kan anpassas så att alla nationella program ger grundläggande behörighet till högskolan (dir. 2015:31). Det är sålunda inte obligatorisk högskolebehörighet för elever på yrkesprogrammen som är aktuellt för utredaren att se över. Vår uppfattning i sak är dock att det borde vara obligatorisk högskolebehörighet för elever på yrkesprogrammen. Vi noterar att oppositionen i sin argumentation för tillkännagivandet helt bortser från minskningen av antalet elever på yrkesprogrammen sedan gymnasiereformen infördes /12. Detta trots att försämringen i fråga om högskolebehörighet för elever på yrkesprogrammen som reformen innebar kan ha bidragit till minskningen av antalet elever på yrkesprogrammen. Vi vill särskilt peka på att regeringen avser att knyta en parlamentariskt sammansatt referensgrupp till utredningen. Referensgruppen kan tillsammans med regeringen och verka för att alla nationella program ska ge en bred gemensam kunskapsbas. Lärlingsutbildning, punkt 6 (M, C, FP, KD) av (M), (M), (M), (M), (KD), (C) och (FP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2575 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 15 och 2014/15:1662 av (KD) och 2014/15:1850 av m.fl. (M) yrkande 11. Arbetsgivarnas möjlighet att bedriva lärlingsutbildningen bör utökas. Ett första steg är att genomföra en försöksverksamhet kring gymnasial lärlingsutbildning där branscher och arbetsgivare har ökat inflytande och ansvar, s.k. branschlärlingar. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som anförts ovan. En reformerad lärlingsutbildning, punkt 7 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2565 av m.fl. (C) yrkande 6. vill införa en lärlingslön och satsa på lärlingsutbildningar. Vi behöver fler reformer som gör vägen från utbildning till arbete kortare och enklare. Möjligheten att lära på jobbet för att nå yrkeskunskap är en relativt oprövad väg i . Därför måste bli bättre på att erbjuda fler utbildningsvägar till anställning. Genom en rad olika utbildningsalternativ maximerar vi möjligheten att utnyttja varje individs potential. Utöver breddade yrkesintroduktionsanställningar (YA-jobb) måste vi även fortsätta reformera lärlingssystemet i , genom att titta på erfarenheter från och . Lärlingsutbildningar ställer höga krav på många sätt och ska ses som en viktig väg till lärande och jobb, inte som en åtgärd för skoltrötta. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som anförts ovan. Nya inriktningar på de nationella programmen m.m., punkt 8 (M, C, FP, KD) av (M), (M), (M), (M), (KD), (C) och (FP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2839 av m.fl. (M, FP, C, KD) yrkande 40 och 2014/15:742 av Shadiye Heydari (S), 2014/15:1275 av (M) yrkande 1, 2014/15:1512 av (SD) yrkande 1, 2014/15:2200 av (S) och 2014/15:2206 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2. Gymnasieskolan står för en viktig del av den nationella kompetensförsörjningen. Vi vill underlätta ungdomars övergång till arbetsmarknaden och stärka gymnasieskolans bidrag till den nationella kompetensförsörjningen, främst inom områden där det råder brist på utbildad arbetskraft. För att klara arbetsmarknadens kompetensbehov är det viktigt att yrkesprogrammen blir attraktiva för eleverna. Matchningen mellan arbetsmarknadens behov, utbildningsutbudet och elevernas intresse ska fungera väl. Vi vill öka attraktiviteten i teknik- och vårdprogrammen genom tydligare yrkesutgångar, t.ex. gymnasieingenjör respektive undersköterska. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som anförts ovan. Marknadsföring av gymnasieutbildning, punkt 12 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:250 av m.fl. (SD). Av en undersökning från TNS 2012 framgår att gymnasieskolorna spenderade hela på reklam 2011, vilket ska jämföras med 2009. Det är mer än en fördubbling . Enligt , professor i pedagogiskt arbete vid , är det allvarligaste problemet dock den arbetstid som både rektorer, lärare och elever tvingas lägga ned på ren marknadsföring av den egna skolan. Det är en mycket stor kostnad som inte räknas in i undersökningen. Det rör sig således om stora resurser som annars hade kunnat användas till undervisning. Enligt är gymnasiemarknaden en ond spiral för många skolor, där de skolor som tvingas lägga mest tid och pengar på marknadsföring i själva verket är de skolor som bäst skulle behöva resurserna på annat håll (, ). Antalet gymnasieskolor är avsevärt fler än för bara . står vi inför en situation där elevkullarna kommer att minska , vilket innebär ökad konkurrens om eleverna. Detta kommer med stor sannolikhet att leda till att gymnasieskolorna tvingas till än större satsningar på reklam, med allt vad det innebär kopplat till diskussionen ovan. Enligt framgår det dessutom att vissa skolor bryter mot marknadsföringslagen (2008:486), som stipulerar att riktad direktreklam inte får förekomma till barn . Det förekommer också en påtagligt oseriös marknadsföring av många gymnasieskolor där det utlovas läsplattor, betalda utlandsresor och ekonomiska bidrag, som då benämns ”studiebonus”. Att skattemedel som är avsedda för undervisning används till oseriös marknadsföring och direkta ekonomiska bidrag, vilka måste kategoriseras som rena mutor, är djupt otillfredsställande. Vi vill därför att tydliga regler för skolornas marknadsföring skrivs in i skollagen. Regeringen bör därför återkomma till med ett lagförslag som tillgodoser vad som anförts ovan. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 2014/15:250 av m.fl. (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om reklam inom det svenska skolväsendet. 2014/15:359 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en god kontakt mellan elever, skolor och vårdnadshavare. 2014/15:422 av m.fl. (FP): 1.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda hur svenska ungdomar lättare ska kunna tillgodogöra sig gymnasiepoäng för gymnasiestudier utomlands, särskilt inom språk. 2014/15:735 av och (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om gymnasieutbildningar och arbetsmarknadsbehov.