bet · H201CU11 · 2015-04-16 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör göra en uppföljning av om den lagstiftning som införts för att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och minska de negativa följderna av snabblån har fått avsedd effekt. Därmed bifaller utskottet en motion. avslår övriga motioner som rör snabblån. Utskottet hänvisar bl.a. en aviserad utredning om konsumentkrediter. Jämför reservationerna 3 (SD) och 4 (V). introducerades s.k. snabblån (sms-lån) på den svenska marknaden. Typiskt för snabblånen är att det handlar om att låna en relativt liten summa pengar . Återbetalningstiden för krediten är som regel , men den faktiska återbetalningstiden kan vara längre. definierar numera snabblån som krediter med en löptid på upp . Kostnaden för snabblån är oftast en kombination av ränta och avgifter. I och med den korta återbetalningstiden kan den effektiva räntan bli hög. Ansökningar om lån görs på distans, ofta genom ett sms-meddelande eller via internet. Lånebeloppet betalas ut snabbt. Vanligen är det fråga om lån utan säkerhet. m.fl. (V) anser i partimotion 2014/15:133 att regeringen bör lägga fram ett förslag som innebär att sms-lån och andra snabblån förbjuds. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 4 ). Motionärerna anser även att regeringen bör se över vilka ytterligare åtgärder som behöver vidtas för att komma till rätta med de höga räntorna vid snabblån och återkomma till med förslag. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 5). Motionärerna föreslår vidare ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med förslag som innebär att det införs ett särskilt återhållsamhetskrav och ett särskilt måttfullhetskrav i konsumentkreditlagen när det gäller marknadsföring av krediter (yrkande 6). I motion 2014/15:2985 föreslår m.fl. (M) ett tillkännagivande om att regeringen bör följa upp den lagstiftning som finns på plats för att komma åt de oseriösa aktörerna på snabblånemarknaden (yrkande 2). m.fl. (SD) anser i motion 2014/15:2518 att kreditgivare som grovt brustit i sin kreditprövning inte ska kunna vända sig till för att driva in sin fordran. Motionärerna anser vidare att snabblån för konsumtion bör förbjudas. Tillkännagivanden föreslås i enlighet med detta (yrkandena 1 och 2). m.fl. (S) anser i motion 2014/15:1439 att bestämmelserna som rör sms-lån ska ses över. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. (S) menar i motion 2014/15:436 att det behövs en översyn av räntenivåerna när det gäller sms-lån. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. Ett förslag till ett liknande tillkännagivande lämnas också av (M) i motion 2014/15:965. m.fl. (S) anser i motion 2014/15:2083 att de nuvarande räntenivåerna på sms-lån inte är rimliga. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om att se över möjligheterna att införa ett räntetak. I motion 2014/15:1534 föreslår och (båda M) ett tillkännagivande om att regeringen bör ta ytterligare steg för att skydda konsumenterna från orimliga snabblån och orimliga räntor. (C) anser i motion 2014/15:2428 att det bör införas ett förbud mot att ta snabblån under vissa tider . Det bör även införas en reflektionsperiod där låntagaren återigen måste bekräfta lånet för att få det utbetalat. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 3). redovisar statistik över inkomna ansökningar om betalningsförelägganden på grund av obetalda snabblån. Enligt statistik ökade antalet ansökningar från 1 707 till 46 531. minskade antalet ansökningar till 28 038, men ökade antalet ansökningar till 33 064. Ökningen fortsatte då antalet ansökningar uppgick till 53 709, vilket motsvarar en ökning jämfört med . inkom 49 192 ansökningar, en minskning jämfört med . uppgick antalet ansökningar till 56 641, en ökning jämfört med föregående år. Utvecklingen av de obetalda snabblånen visar framför allt att ungdomars, i åldern , andel av de inkomna ansökningarna har minskat tydligt . Åldersgruppens andel ligger . Det är främst personer i åldern som har ansökningar om obetalda snabblån. trädde en ny konsumentkreditlag (2010:1846) i kraft (prop. 2009/10:242, bet. 2010/11:CU5, rskr. 2010/11:80). Lagen ersatte konsumentkreditlagen . konsumentkreditlag var snabblånen undantagna från t.ex. kravet på information om den effektiva räntan i marknadsföring och innan ett avtal ingås. Snabblånen var också typiskt sett undantagna från kravet på kreditprövning. I syfte att motverka de skuldsättningsproblem som sms-lån och andra snabblån har fört med sig gäller i den nya lagen samma regler för snabblån som för konsumentkrediter i allmänhet. Den nya konsumentkreditlagen omfattar i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar till konsumenter. Lagen är, liksom den tidigare konsumentkreditlagen, tvingande till konsumentens förmån. I 6 § konsumentkreditlagen finns grundläggande bestämmelser om hur näringsidkaren ska förhålla sig till konsumenten före och . Enligt paragrafen ska näringsidkaren i sitt förhållande till konsumenten iaktta god kreditgivningssed. Näringsidkaren ska därvid ta till vara konsumentens intressen med tillbörlig omsorg och ge de förklaringar som konsumenten behöver. Marknadsföringslagens (2008:486) bestämmelser gäller vid marknadsföring av konsumentkrediter. I 7 § konsumentkreditlagen finns kompletterande regler om vilken information näringsidkaren ska lämna vid marknadsföring av kreditavtal. Näringsidkaren ska vid marknadsföring av kreditavtal lämna information om den effektiva räntan. Informationen ska lämnas med hjälp av ett representativt exempel. Om någon annan räntesats eller sifferuppgift anges i marknadsföringen ska näringsidkaren bl.a. lämna information om krediträntan och om den är bunden eller rörlig, avgifter och andra kostnader som utgör en del av kreditkostnaden, kreditbeloppet, det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten och storleken på avbetalningarna. Informationen ska lämnas på ett klart, kortfattat och framträdande sätt. Bestämmelser om den information som ska lämnas innan ett kreditavtal ingås finns bl.a. i 8 § konsumentkreditlagen. I första stycket anges att näringsidkaren ska lämna informa-tion till konsumenten i rimlig tid innan ett kreditavtal ingås. Detta innebär att konsumenten ska ges tillräcklig tid för att sätta sig in i och överväga informationen (prop. 2009/10:242 s. 94). Näringsidkaren ska bl.a. informera om kreditbeloppet, krediträntan och villkoren för den, den effektiva räntan med angivande av ett representativt exempel, och det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten. Informationen ska lämnas i ett särskilt formulär – Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation. Enligt 11 § gäller att om näringsidkaren inte lämnar den föreskrivna informationen ska marknadsföringslagen tillämpas. En näringsidkare kan därvid åläggas att vid vite lämna informationen. Enligt 12 § konsumentkreditlagen är näringsidkaren skyldig att göra en kreditprövning, dvs. att pröva om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig enligt kreditavtalet. Kreditprövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter om konsumentens ekonomiska förhållanden. Krediten får beviljas endast om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra sitt åtagande. I förarbetena till konsumentkreditlagen anges att med uttrycket tillräckliga uppgifter avses att näringsidkaren måste samla in så många uppgifter att konsumentens betalningsförmåga för krediten i fråga kan bedömas med en hög grad av säkerhet. Näringsidkaren är i allmänhet skyldig att skaffa sig en helhetsbild av konsumentens ekonomiska situation. Uppgifterna ska normalt alltid omfatta konsumentens inkomster och övriga kreditåtaganden. Flera uppgiftskällor kan behöva användas. Uppgifter kan inhämtas från konsumenten, från en kreditupplysning, från en databas som förs av en myndighet, t.ex. , eller från kreditgivarens eget register eller databas. Informationskällorna är delvis överlappande, och vilka informationskällor som ska användas vid en viss kreditprövning får avgöras mot kravet på att prövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter. Konsumenten bör normalt tillfrågas om sina ekonomiska förhållanden, men i praktiken är det sällan tillräckligt med uppgifter endast från konsumenten. Konsumentens uppgifter bör alltid kontrolleras, t.ex. med hjälp av en aktuell kreditupplysning. Om näringsidkaren inhämtar en kreditupplysning är den information som näringsidkaren då får, tillsammans med informationen från konsumenten, i allmänhet tillräcklig, naturligtvis beroende på hur fullständig och aktuell informationen i kreditupplysningen är (prop. 2009/10:242 s. 100 f.). Till skillnad års konsumentkreditlag finns det inget undantag från kravet på kreditprövning för krediter på små belopp eller med kort löptid. Näringsidkaren ska alltså oavsett hur litet lånebelopp det är fråga om kontrollera att konsumenten har disponibla inkomster som räcker till att täcka kostnaderna för krediten och återbetalningen (prop. s. 101). Genom den nya konsumentkreditlagen har det införts en rätt för konsumenten att frånträda ett ingånget kreditavtal. Av 21 och 22 §§ framgår att ångerfristen är och att fristen börja löpa den dag då kreditavtalet ingås, dock tidigast den dag då konsumenten får del av avtalsvillkoren och övrig information. Kompletterande bestämmelser till konsumentkreditlagen finns i förordningen (2010:1855) om beräkning av effektiv ränta vid konsumentkrediter. Vidare har och utfärdat allmänna råd om konsumentkrediter, KOVFS 2011:1, respektive FFFS 2014:11. Lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden gäller enligt 1 § avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbjuder varor, tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. Om ett avtalsvillkor som avses i 1 § med hänsyn till pris och övriga omständigheter är oskäligt mot konsumenten, får enligt 3 § förbjuda näringsidkaren att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor om förbudet är påkallat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. Enligt 49 § konsumentkreditlagen utövar tillsyn över att lagen följs med undantag för bl.a. verksamhet som står under tillsyn. tillsyn enligt konsumentkreditlagen omfattar krediter som andra näringsidkare än kreditinstitut lämnar, erbjuder eller förmedlar till konsumenter. Enligt 50 § konsumentkreditlagen har eller den som verket förordnar rätt att företa inspektion hos berörda näringsidkare och att ta del av samtliga handlingar som behövs för tillsynen. Näringsidkaren ska lämna de upplysningar om verksamheten som begärs för tillsynen. Om en näringsidkare inte tillhandahåller handlingar eller lämnar upp-lysningar får förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Om en näringsidkare inte följer bestämmelsen om kreditprövning i 12 § konsumentkreditlagen får enligt 51 § meddela näringsidkaren en varning. får också förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Det är näringsidkaren som har bevisbördan för att en tillräcklig kreditprövning har gjorts i det enskilda fallet (prop. 2009/10:242 s. 101). beslutade om vissa ändringar i konsumentkreditlagen (prop. 2013/14:34, bet. 2013/14:CU13, rskr. 2013/14:150). Syftet med ändringarna är att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och därigenom minska överskuldsättningen bland konsumenter. Lagändringarna trädde i kraft . I 51 § har införts en bestämmelse om att en varning ska förenas med en sanktionsavgift om överträdelsen inte är ringa. Sanktionsavgiften ska enligt 52 § bestämmas till lägst och högst . Avgiften ska dock inte kunna överstiga av näringsidkarens omsättning det närmast föregående räkenskapsåret. När avgiftens storlek bestäms ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som föranlett varningen. Sanktionsavgiften ska få efterges helt eller delvis, om det finns särskilda skäl. Vidare har kriterier för när enligt 51 § ska få meddela föreläggande om att upphöra med att lämna krediter angetts i lagen. Ett sådant föreläggande ska kunna meddelas om en näringsidkaren har meddelats en varning eller om överträdelsen är särskilt allvarlig. Vid bedömningen av om en överträdelse är särskilt allvarlig ska särskild hänsyn tas till om näringsidkaren vid upprepade tillfällen har brustit i skyldigheten att göra kreditprövningar och om bristerna är systematiska. trädde en ny lag om viss verksamhet med konsumentkrediter i kraft (prop. 2013/14:107, bet. 2013/14:FiU14, rskr. 2013/14:206). Den nya lagen innehåller regler avseende företag som lämnar konsumentkrediter, bl.a. snabblåneföretag. För att få driva verksamheten krävs tillstånd från . Företagen ställs också under tillsyn. Om ett företag åsidosätter sina skyldigheter kan ingripa med sanktioner, och ett tillstånd ska kunna återkallas. Finansmarknads- och konsumentminister anförde i en interpellationsdebatt om sms-lån bl.a. att han delar den oro som många känner för dem som har skuldsatt sig och har skulder hos på grund av obetalda snabblån. Det är viktigt att det finns ett högt konsumentskydd för denna typ av lån. När det gällde vilka åtgärder han planerar att vidta för att komma till rätta med den problematik som hänger ihop med snabblånen, konstaterade statsrådet att den förra regeringen med stöd av vidtog vissa åtgärder sedan den här typen av lån började erbjudas på den svenska lånemarknaden . Ett exempel är att kravet på kreditprövning stärktes både vad gäller när en sådan ska göras och när det gäller vad den ska omfatta. vidtogs också två kraftfulla åtgärder vars effekter ännu inte kan läsas av. har fått utökade sanktionsmöjligheter i händelse av brister i kreditprövningen, och en ny lag trädde i kraft . Lagen innebär att samtliga dessa verksamheter omfattas av tillståndsplikt och av fulla tillsyn med ett tydligt krav på sundhet i rörelsen. Mot bakgrund av att marknadskommunikation har blivit mer snabbrörlig, uppsökande och svåröverskådlig överväger regeringen ytterligare lagförslag som syftar till att ge mer effektiva sanktionsmöjligheter när näringsidkare bryter mot bestämmelser om marknadsföring och avtalsvillkor. När det gällde frågan om statsrådet tänker agera i frågan om de ockerliknande räntorna anförde statsrådet att han kan konstatera att det finns lagstiftning för att komma till rätta med ocker och oskäliga lånevillkor. Rätt utnyttjade innebär dessa verktyg att en konsument inte ska kunna ingå ett lån med oskäliga lånevillkor och, om så ändå sker, att konsumenten aldrig ska kunna krävas på mer än vad som är skäligt. Han avser att arbeta med dessa frågor tillsammans med justitieministern, som är den minister som ansvarar för lagstiftningen som rör räntor och oskäliga avtalsvillkor. Han avser även i övrigt att följa utvecklingen noga. Regeringen tvekar inte att vidta ytterligare åtgärder om den bedömer att behov finns. Statsrådet förklarade även att han är mycket angelägen om att få till stånd en fördjupad diskussion med både bransch och myndigheter om olika åtgärder (ip. 2014/15:30). Statsrådet anförde även som svar på en skriftlig fråga om åtgärder mot oseriösa snabblåneföretag (fr. 2014/15:8) bl.a. följande. En ny lag trädde i kraft som innebär att samtliga dessa verksamheter omfattas av tillståndsplikt och av fulla tillsyn med ett krav på sundhet i rörelsen. Här ska också noteras att det enbart är aktiebolag och ekonomiska föreningar som fortsättningsvis får ägna sig åt att ge s.k. snabblån. Även denna åtgärd kan innebära en reducering av oseriösa verksamhetsutövare. Utvecklingen på kreditmarknaden har inneburit att olika typer av snabblån har gjorts mer tillgängliga för konsumenterna. som en ökad tillgänglighet till krediter kan ha positiva effekter för många konsumenter innebär det en större risk för att andra konsumenter fattar förhastade och dåligt underbyggda beslut om lån. Snabblånen har bidragit till skuldsättningsproblem för många människor. Antalet obetalda snabblån ligger alltjämt på en hög nivå. Statistik från visar att det kom in 56 641 ansökningar om betalningsförelägganden som rörde obetalda snabblån, en ökning jämfört med föregående år. Konsekvensen av obetalda snabblån är inte sällan betalningsanmärkningar och en ökad risk för överskuldsättning. Som redovisats ovan har det vidtagits flera lagstiftningsåtgärder för att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och minska de negativa följderna av snabblån. I den nya konsumentkreditlagen som trädde i kraft gäller samma regler för snabblån som för konsumentkrediter i allmänhet. Detta innebär bl.a. att kreditgivaren har fått ett tydligt ansvar för att lämna information om den effektiva räntan. Kreditgivaren ska också alltid vara skyldig att göra en kreditprövning. I och med att snabblånen omfattas av kravet på kreditprövning står även denna form av kreditgivning under tillsyn. infördes även regler i konsumentkreditlagen som ger effektivare möjligheter att ingripa när det upptäcks brister vid kreditprövningar; bl.a. ska verket kunna ta ut en sanktionsavgift av en näringsidkare som inte gör ordentliga kreditprövningar. Vidare trädde en ny lag om viss verksamhet med konsumentkrediter i kraft . Lagen innebär bl.a. att snabblåneföretagens verksamhet omfattas av tillståndsplikt och ställs under tillsyn. Enligt utskottet är det angeläget att denna lagstiftning följs upp. Regeringen bör därför göra en uppföljning för att se om lagstiftningen har fått avsedd effekt. Vad utskottet nu anfört bör , med bifall till motion 2014/15:2985 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna. Utskottet övergår nu till att behandla övriga motioner om snabblån. Utskottet ser mycket positivt på att finansmarknads- och konsumentminister vid den offentliga utfrågningen om konsumtion på kredit redovisade att regeringen kommer att tillsätta en utredning som ska överväga effektiva och ändamålsenliga åtgärder för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. En åtgärd som utredningen kommer att överväga är en civilrättslig sanktionsregel vid bristande kreditprövning som t.ex. kan innebära att kreditgivaren inte får någon ränta eller inte får tillbaka det utlånade beloppet om inte en tillräcklig kreditprövning har gjorts. Andra åtgärder som utredningen ska överväga är införandet av ett räntetak och ett kostnadstak, dvs. att begränsa det totala belopp för kostnader som konsumenten kan behöva betala. Utredningen kommer också att överväga skärpta marknadsförings- och informationskrav. Ministern uppgav vidare att det pågår ett arbete med lagförslag om att ge mer effektiva sanktionsmöjligheter när företag bryter mot reglerna för marknadsföring och avtalsvillkor. De nya reglerna planeras vara på plats – . Regeringen arbetar även med en strategi för att motverka överskuldsättning. Avsikten är att strategin ska presenteras i anslutning till budgetpropositionen . Utskottet kan konstatera att de åtgärder som regeringen aviserat får anses ligga väl i linje med huvuddelen av motionsförslagen. Mot denna bakgrund finns det inte behov av något initiativ från med anledning av motionerna. De bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med olika förslag på åtgärder mot överskuldsättning. Utskottet hänvisar till pågående och aviserat arbete. Jämför reservationerna 5 (SD) och 6 (V) samt särskilt yttrande 2 (M, C, FP, KD). Vid riksdagsbehandlingen av regeringens förslag till ändringar i skuldsaneringslagen (prop. 2010/11:31, bet. 2010/11:CU9, rskr. 2010/11:208) behandlades även ett antal motionsyrkanden från allmänna motionstiden om åtgärder mot överskuldsättning. tillkännagav att regeringen bör utarbeta en strategi för hur överskuldsättning ska kunna undvikas och återkomma till med förslag på konkreta åtgärder för att minska antalet överskuldsatta. Enligt tillkännagivandet bör regeringen också ta initiativ för att öka kunskaperna om barns och ungdomars situation i överskuldsatta familjer. I partimotion 2014/15:133 föreslår m.fl. (V) ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med en strategi och konkreta förslag på åtgärder för att motverka överskuldsättning (yrkande 1). Motionärerna föreslår även ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till att skapa ett ekonomiskt och socialt hållbart kreditsystem som gör det möjligt för människor som har hamnat i skuldfällan att komma tillbaka till en hållbar ekonomisk situation (yrkande 2). Vidare föreslår motionärerna ett tillkännagi-vande om att regeringen bör återkomma med förslag på konkreta förebyggande åtgärder mot överskuldsättning (yrkande 3). I motion 2014/15:2985 föreslår m.fl. (M) ett tillkännagivande om att regeringen skyndsamt bör återkomma till med förslag på en strategi för att motverka överskuldsättning (yrkande 1). m.fl. (SD) anser i motion 2014/15:2518 att det bör vara lättare för statliga myndigheter att ingå överenskommelser om t.ex. betalningsplaner med skuldsatta privatpersoner. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 5). Ett motsvarande tillkännagivande föreslås även av och (båda SD) i motion 2014/15:2929. och (båda M) menar i motion 2014/15:1386 att möjligheten att införa en slutlig preskriptionstid för skulder bör övervägas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. (M) anför i motion 2014/15:2305 att viljan och incitamenten hos överskuldsatta skulle kunna öka om en viss andel av lönen utmäts i stället för att en absolut minimigräns fastställs. Det skulle innebära att den överskuldsatte får behålla en del av en eventuell ökad inkomst. Motionären anser att reglerna bör ses över. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. Skuldsanering enligt skuldsaneringslagen (2006:548) innebär att gäldenären helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av de skulder som omfattas av skuldsaneringen. Även andra åtgärder för att komma åt överskuldsättningsproblemet kan vara aktuella. Det gäller bl.a. frågor som rör följande bestämmelser. Bestämmelser om preskription av fordringar finns i preskriptionslagen (1981:130). Enligt 8 § innebär preskription att borgenären förlorar rätten att kräva ut sin fordran. En fordran preskriberas enligt 2 § efter tillkomsten om inte preskriptionen avbryts . Preskriptionstiden är dock för en fordran mot en konsument. Bestämmelser om vilken ränta som den som har försummat att betala en skuld i rätt tid är skyldig att betala för tiden efter förfallodagen till dess betalning sker, s.k. dröjsmålsränta, finns i räntelagen (1975:635). Lagen gäller i den mån inte annat är avtalat eller utfäst eller särskilt föreskrivet enligt 1 § andra stycket. I 7 kap. utsökningsbalken finns bestämmelser om utmätning av lön. Lön får enligt 4 § tas i anspråk genom utmätning endast till den del den överstiger vad gäldenären behöver för sitt och familjens underhåll samt till fullgörande av betalningsskyldighet mot annan som har företräde vid löneutmätning. Enligt 5 § bestäms den del av gäldenärens lön som inte får tas i anspråk genom utmätning (förbehållsbeloppet) med ledning av ett normalbelopp som innefattar alla vanliga levnadskostnader utom bostadskostnad. Den tidigare regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att föreslå en åtgärdsinriktad strategi för att motverka skuldsättning (dir. 2012:31). I uppdraget ingick att analysera de problem som olika grader av skuldsättning medför för enskilda personer, närstående och samhället i stort samt kartlägga vanliga orsaker till allvarlig skuldsättning. Situationen för barn och unga i överskuldsatta familjer skulle beaktas särskilt. I uppdraget ingick att resonera kring eventuella behov av förändringar i lagstiftningen. Dock ingick inte att lämna författningsförslag. presenterade Utredningen om överskuldsättning betänkandet Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78) I utredningsbetänkandet redovisas ny statistik över svenska hushålls skuldsättning och överskuldsättning.