bet · H201CU11 · 2015-04-16 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet 40 motionsyrkanden från den allmänna mo-tionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. obeställd reklam och telefonförsäljning, bluffakturor, reklam riktad till barn, lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, konsumentvägledning, finansiella rådgivare, miljömärkning av produkter och sms-lån. I betänkandet behandlar utskottet även 8 motionsyrkanden som väckts under allmänna motionstiden och som gäller frågor om överskuldsättning. Med anledning av motionsförslag föreslår utskottet två tillkännagivanden till regeringen. Enligt det första förslaget bör regeringen återkomma till med lagförslag som innebär skärpta krav för att någon ska få kalla sig oberoende rådgivare vid finansiell rådgivning till konsumenter. Enligt det andra förslaget bör regeringen göra en uppföljning av om den lagstiftning som införts för att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och minska de negativa följderna av snabblån har fått avsedd effekt. Utskottet föreslår att övriga motionsyrkanden avslås. I betänkandet finns sex reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Obeställd reklam och telefonförsäljning Reklam riktad till barn Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam m.m. Tydligare regler för fakturors förfallodatum 1.Obeställd reklam och telefonförsäljning, punkt 1 (SD) 2.Preskriptionsavbrott, punkt 9 (M) 3.Sms-lån, punkt 14 (SD) 4.Sms-lån, punkt 14 (V) 5.Överskuldsättning, punkt 15 (SD) 6.Överskuldsättning, punkt 15 (V) 1.Bluffakturor, punkt 2 (SD) 2.Överskuldsättning, punkt 15 (M, C, FP, KD) Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Bilaga 2 Offentlig utfrågning Utskottets förslag till riksdagsbeslut Obeställd reklam och telefonförsäljning 2014/15:825 av (C), 2014/15:1274 av (M), 2014/15:1974 av och (MP) yrkandena 1–3, 2014/15:2428 av (C) yrkandena 1 och 2, 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkandena 3 och 4 samt 2014/15:2920 av (SD). Reservation 1 (SD) 2014/15:1075 av (KD) yrkande 2, 2014/15:1126 av (SD) yrkandena 1 och 3 samt 2014/15:2041 av (S). Reklam riktad till barn 2014/15:437 av (S) och 2014/15:2198 av m.fl. (S). Lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam m.m. 2014/15:443 av Lawen Redar (S) och 2014/15:1456 av (S). 2014/15:1356 av (C) yrkande 2. 2014/15:492 av (S). 2014/15:2635 av Finn och (M). Tydligare regler för fakturors förfallodatum 2014/15:1098 av (SD). 2014/15:2952 av m.fl. (M). Reservation 2 (M) 2014/15:1259 av (M) yrkande 3. 2014/15:323 av (S) och 2014/15:2827 av m.fl. (S). tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför. 2014/15:2953 av m.fl. (KD, M, C, FP) yrkande 21. 2014/15:636 av och (M). tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om en uppföljning av den lagstiftning som införts för att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och minska de negativa följderna av snabblån. 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 4–6, 2014/15:436 av (S), 2014/15:965 av (M), 2014/15:1439 av m.fl. (S), 2014/15:1534 av och (M), 2014/15:2083 av m.fl. (S), 2014/15:2428 av (C) yrkande 3 och 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 3 (SD) Reservation 4 (V) 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 1–3, 2014/15:1386 av och (M), 2014/15:2305 av (M), 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2014/15:2929 av och (SD) och 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 1. Reservation 5 (SD) Reservation 6 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (S), (M), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (S), (SD), (FP), (S), Shadiye Heydari (S), (M) och (V). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 40 motionsyrkanden från den allmänna mo-tionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. obeställd reklam och telefonförsäljning, bluffakturor, reklam riktad till barn, lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam, konsumentvägledning, finansiella rådgivare, miljömärkning av produkter och sms-lån. I betänkandet behandlar utskottet även 8 motionsyrkanden som väckts under allmänna motionstiden och som gäller frågor om överskuldsättning. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Utskottet höll en offentlig utfrågning på temat konsumtion på kredit – är konsumenten tillräckligt skyddad? En deltagarförteckning, stenografutskrifter och Powerpointbilder från den offentliga utfrågningen finns i bilaga 2. Obeställd reklam och telefonförsäljning Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om obeställd reklam och telefonförsäljning. Utskottet hänvisar främst till pågående arbete. Jämför reservation 1 (SD). I motion 2014/15:1974 av och (båda MP) föreslås tillkännagivanden om att marknadsföringslagen bör ändras så att oadresserad direktreklam endast ska få delas ut till dem som uttryckligen ger sitt samtycke till detta (yrkande 1), att adresserad direktreklam endast ska få sändas till personer som uttryckligen gett sitt samtycke till detta på förhand (yrkande 2) och att telefonförsäljning endast ska tillåtas till abonnenter som uttryckligen gett sitt samtycke till detta på förhand (yrkande 3). (M) anser i motion 2014/15:1274 att regeringen bör se över vad man kan göra för att försvåra oseriös telefonförsäljning. Bland annat kan man undersöka möjligheten att kräva att alla samtal som sker mellan näringsidkare och konsumenter och som leder till ett avtal spelas in. Vidare kan regeringen exempelvis överväga möjligheten att se över informations- och rådgivningsfunktion till företagare så att de bättre kan skyddas mot ovälkommen telefonförsäljning. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. I motion 2014/15:2518 föreslår m.fl. (SD) tillkännagivanden om att det i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler ska införas krav på att säljsamtal ska spelas in (yrkande 3) och att en köpare ska få möjlighet att svara på om han eller hon önskar ändra på något (yrkande 4). (SD) menar i motion 2014/15:2920 att det finns ett behov av att se över möjligheten att ge företagare som får säljsamtal ett starkare skydd, som exempelvis ångerrätt. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. (C) anser i motion 2014/15:825 att det bör införas krav på skriftligt godkännande av avtal vid telefonförsäljning till konsumenter och näringsidkare. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta. (C) föreslår i motion 2014/15:2428 tillkännagivanden om att mindre företag ska ha samma skydd som konsumenter vid telefonförsäljning (yrkande 1) och att företag ska ges möjlighet att kunna ansluta sig till Nix-Telefon (yrkande 2). Enligt 19 § marknadsföringslagen (2008:486) gäller att en näringsidkare vid marknadsföring till en fysisk person får använda elektronisk post, telefax eller sådana uppringningsautomater eller andra liknande automatiska system för individuell kommunikation som inte betjänas av någon enskild bara om den fysiska personen har samtyckt till det på förhand, dvs. Skyddet gäller för fysiska personer och omfattar även näringsidkare som bedriver sin verksamhet i enskild firma (prop. 1999/2000:40 Obeställd reklam m.m. s. 18). Om näringsidkaren har fått den fysiska personens e-postadress i samband med försäljning av en produkt till personen, gäller under vissa förutsättningar inte kravet på samtycke i förväg. Vid marknadsföring med e-post ska enligt 20 § marknadsföringslagen meddelandet alltid innehålla en giltig adress till vilken mottagaren kan sända en begäran om att marknadsföringen ska upphöra. Detta gäller även vid marknadsföring till en juridisk person. Av 21 § marknadsföringslagen följer vidare att andra metoder för individuell kommunikation på distans än sådana som avses i 19 § får användas om inte den fysiska personen tydligt motsatt sig att metoden används, dvs. Bestämmelsen tar huvudsakligen sikte på marknadsföring via oadresserad och adresserad post samt telefon. När det gäller bedömningen av frågan om någon tydligt motsatt sig användningen av en viss metod uttalades i proposition 1999/2000:40 att i de fall som det finns ett spärregister kan den fysiska personen göra en anmälan dit, t.ex. när det gäller Nix-Telefon. Samma sak gäller direktadresserad reklam via post då personen kan vända sig till Spar eller något annat register. I fråga om oadresserad direktreklam anfördes det i propositionen att det som bör vara tillräckligt att det på brevlådan eller i omedelbar anslutning till brevinkastet anges att den enskilde inte önskar någon reklam (prop. s. 41). En särskild bestämmelse om aggressiv marknadsföring finns i 7 § marknadsföringslagen. Bestämmelsen är utformad som en generalklausul. I bestämmelsen anges att en näringsidkare inte får använda sig av aggressiv marknadsföring, och paragrafen innehåller en uppräkning av självständiga rekvisit som kan anses utgöra aggressiva marknadsföringsåtgärder. Aggressiv marknadsföring är att anse som otillbörlig om den i märkbar mån påverkar eller sannolikt påverkar mottagarens förmåga att fatta ett välgrundat affärsbeslut. Sådan aggressiv marknadsföring som anges i punkterna 24–31 i bilaga I till direktiv /29/EG om otillbörliga affärsmetoder är alltid att anse som otillbörlig. Att ta upprepade och oönskade kontakter per telefon, fax, e-post eller annat medium, utom under de förhållanden och i den utsträckning som enligt nationell lagstiftning är motiverat för att få en avtalsmässig skyldighet fullgjord, är ett exempel på sådan aggressiv marknadsföring (punkt 26 i bilagan). Bestämmelsen i punkt 26 ska även tillämpas när marknadsföringen riktas till näringsidkare. beslutade om lagändringar för att genomföra ett EU-direktiv om konsumenträttigheter i svensk rätt (prop. 2013/14:15, bet. 2013/14:CU7, rskr. 2013/14:118). Lagändringarna, som trädde i kraft , syftar till att stärka konsumentskyddet vid avtal som ingås på distans och utanför affärslokaler. Lagändringarna innebär bl.a. tydligare regler om vilken informationsskyldighet näringsidkaren har vid ingående av avtal. Med distansavtal avses ett avtal som ingås inom ramen för ett av näringsidkaren organiserat system för att träffa avtal på distans, om kommunikationen uteslutande sker på distans, exempelvis per telefon eller e-post. Lagen är tillämplig på distansavtal som ingås mellan en näringsidkare och en konsument. Med konsument avses enligt lagen en fysisk person som handlar huvudsakligen för ändamål som faller utanför näringsverksamhet. I lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler finns regler om ingående av avtal per telefon. Vid telefonförsäljning ska försäljaren informera konsumenten om sitt namn, samtalets syfte, näringsidka-rens identitet och försäljarens relation till näringsidkaren. Konsumenten ska således informeras om att det är fråga om ett samtal i försäljningssyfte. Vid distansavtal och avtal utanför affärslokaler om varor och icke finansiella tjänster ska all information ges till konsumenten innan avtalet ingås. Informationen ska vara klar och begriplig, och särskild hänsyn ska tas till behovet av skydd för underåriga och andra särskilt utsatta personer. När ett avtal har ingåtts ska konsumenten inom rimlig tid få en bekräftelse på avtalet. Bekräftelsen ska ges i en läsbar och varaktig form. Om näringsidkaren inte ger sådan information ska marknadsföringslagens sanktionsregler tillämpas. Enligt propositionen till den nya marknadsföringslagen bör det i normalfallet vara fråga om ett otillbörligt vilseledande enligt marknadsföringslagen när infor-mationskraven inte uppfyllts (prop. 2007/08:115 s. 179). I lagen om distansav-tal och avtal utanför affärslokaler finns också en civilrättslig regel om följden av utebliven information. Om näringsidkaren inte informerar om kostnader för leverans och porto eller andra tillkommande kostnader, är konsumenten inte skyldig att betala sådana kostnader. Vidare finns det gemensamma bestämmelser om ångerrätt för distansavtal och avtal utanför affärslokaler. Ångerfristen ska alltid vara . För vissa avtalstyper gäller inte ångerrätten. När det gäller telefonförsäljning av förvaltnings- eller rådgivningstjänster som avser premiepensioner gäller en bestämmelse i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler som innebär att konsumenten skriftligen måste acceptera näringsidkarens anbud för att avtalet ska vara giltigt (prop. 2013/14:71, bet. 2013/14:CU23, rskr. 2013/14:202). I konsumentkreditlagen (2010:1846) finns det, utöver det informationskrav som redovisats ovan, även en särskild bestämmelse om den information om krediten som ska lämnas vid telefonförsäljning. Marknadsföringslagens sanktionssystem ska också gälla vid utebliven information enligt konsumentkreditlagen. Konsumentkreditlagen innehåller vidare en generell bestämmelse om 14 dagars ångerrätt vid kreditavtal som ska tillämpas i stället för distans- och hemförsäljningslagens regler om ångerrätt. Genom en regel i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation har getts en möjlighet att förplikta en operatör att blockera ett nummer eller en tjänst om marknadsföringen av numret eller tjänsten är otillbörlig eller om väsentlig information utelämnas vid marknadsföringen (7 kap. 9 a §). Vid tvist om huruvida ett avtal har slutits gäller allmänna bevisregler. Detta innebär att den som påstår att ett avtal har slutits måste kunna bevisa sitt påstående. Den konsument som så önskar kan kostnadsfritt få sin sak prövad vid . Privatpersoner som har ett abonnemang på fast telefoni kan genom anmälan av sitt telefonnummer till Föreningen göra känt att de inte vill få samtal i försäljnings-, marknadsförings- eller insamlingssyfte. har det även införts en möjlighet för privatpersoner att begära att mobila telefonnummer spärras. Företag kan inte ansluta sig till spärrregistret Nix-Telefon. Efter en regeländring jämställs enskilda näringsidkare som inte längre bedriver en aktiv näringsverksamhet med konsumenter och kan därför ansluta sig till spärregistret. I Föreningen ingår bl.a. Swedma (), , Svensk Försäkring, , Annonsörer, Kontakta, Kommunikationsbyråer och Tidningsutgivarna. gäller en överenskommelse mellan om att konsumenter som så önskar ska slippa få oadresserad reklam i sin brevlåda om de anger på brevlådan att de tackar nej till reklam. Överenskommelsen omfattar endast kommersiell direktreklam. När det gäller direktadresserad reklam finns spärregistret Nix adresserat som finansieras av Swedma. Syftet med registret är att konsumenter ska kunna meddela att de inte vill ta emot reklam via adresserad post och att näringslivet ska ha tillgång till ett centralt register över konsumenter som har anmält att de motsätter sig att få adresserad direktreklam. Utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att överväga och bedöma om konsumentskyddet i samband med telefonförsäljning behöver stärkas och vid behov föreslå åtgärder (dir. 2013:95). • bedöma för- och nackdelar med telefonförsäljning, främst med utgångspunkt i telefonförsäljning som sker på näringsidkarens initiativ • kartlägga och analysera regelverket som gäller för telefonförsäljning • bedöma om de problem som telefonförsäljning kan innebära har förändrats eller ökat • analysera hur dagens tillsyn fungerar • analysera hur spärregistret Nix-Telefon fungerar, såväl för fast som mobil telefoni, och värdera om det fungerar tillfredsställande • bedöma i vilken utsträckning de metoder som används för distanskommunikation kan komma att ändras framöver • efter en samlad bedömning av vad som framkommit bedöma om det är nödvändigt att stärka konsumentskyddet vid telefonförsäljning av varor, tjänster och andra nyttigheter och i så fall föreslå lämpliga åtgärder. I uppdraget ingår att överväga om det bör införas ett krav på skriftlig bekräftelse eller motsvarande från konsumenten för att ett avtal som träffats per telefon ska vara bindande − i första hand vid telefonförsäljning som sker på näringsidkarens initiativ. Utredaren ska i sammanhanget överväga om det finns mindre ingripande alternativ för att trygga konsumentens rätt. Det ingår också i uppdraget att överväga om det bör införas ett krav på godkännande på förhand från konsumenten för att näringsidkaren ska få ringa upp konsumenten i marknadsföringssyfte. Intresset av en god balans mellan konsumenters och näringsidkares intressen ska beaktas. Utredaren ska beakta de konsekvenser förslagen kan få för sysselsättningen i telefonförsäljningsbranschen, liksom vilka administrativa och övriga kostnader som förslagen kan komma att medföra för berörda företag. Utredaren ska dessutom bedöma om småföretag som får köperbjudanden via telefonsamtal behöver ett särskilt skydd och i så fall resonera kring hur detta skulle kunna utformas. Eventuella lagförslag om ett sådant skydd ska avse en reglering vid sidan av det konsumentskyddande regelverket. Enligt direktiven skulle uppdraget redovisas . Utredningstiden har förlängts. Uppdraget ska i stället redovisas (dir. 2015:19). Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning Den tidigare regeringen beslutade att utse en särskild utredare för att föreslå åtgärder som förbättrar konsumenternas ställning vid finansiell rådgivning. Utredningen, som antog namnet Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning, redovisade sitt uppdrag i betänkandet Det måste gå att lita på konsumentskyddet (SOU 2014:4). Utredningen gör i betänkandet bl.a. bedömningen det bör införas en skyldighet för rådgivaren att spela in rådgivningssamtalet med en konsument, oavsett om samtalet äger rum vid ett personligt möte, via telefon eller via internet. Frågan om hur en sådan inspelningsskyldighet närmare ska utformas bör dock anstå till dess det är möjligt att avgöra om en sådan ordning är förenlig med de relevanta EU-direktiv som förhandlas och den nya dataskyddsförordning som man arbetar med inom EU. Enligt uppgift från bereds utredningsbetänkandet inom . Utredningen om telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att kartlägga vilka problem konsumenter och småföretag möter vid telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter, bedöma för- och nackdelar med sådan telefonförsäljning, samt överväga om konsumentskyddet vid telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter behöver stärkas och i så fall föreslå lämpliga åtgärder. Om det bedömdes att det finns problem av så allvarlig art att omedelbara lagstiftningsåtgärder krävs, ingick det i utredarens uppdrag att utarbeta lagförslag. I övrigt ska resultaten från utredningen tas om hand inom ramen för den allmänna utredningen om konsumentskydd vid telefonförsäljning (se ovan). Utredningen presenterade betänkandet Telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter (SOU 2014:85). Utredningen bedömer att de konsumentskyddande regler som blir tillämpliga vid telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter inte ger ett tillräckligt effektivt skydd. Bristerna är sådana att lagstiftningsåtgärder skulle kunna övervägas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. Utredningen bedömer att det inte krävs omedelbara lagstiftningsåtgärder för att hantera de faktiska problem och brister som har identifierats. När det gäller frågan om vilka slags åtgärder som bör kunna vidtas anser utredningen att ett förbud mot telefonförsäljning av finansiella tjänster och produkter till konsumenter skulle vara att gå för långt, även om det beträffande vissa komplexa finansiella produkter skulle kunna framstå som försvarbart. Ett krav på uttryckligt samtycke till att bli kontaktad av telefonförsäljare, dvs. genom ett opt-in-förfarande, framstår enligt utredningen som mindre effektivt än ett krav på skriftlig bekräftelse. Utredningen menar att den lagstiftningsåtgärd som ter sig klart mest effektiv ur ett konsumentskyddsperspektiv är ett krav på skriftlig bekräftelse vid ingående av avtal till följd av oanmodade telefonsamtal. Vad först gäller de motionsyrkanden som föreslår åtgärder för att begränsa direktreklamen framgår det av redovisningen ovan att det har träffats en överenskommelse med en branschorganisation för företag och organisationer som tillhandahåller tjänster och produkter inom direktmarknadsföringsområdet om riktlinjer för utdelning av oadresserad direktreklam. En konsument kan vidare anmäla till Nix adresserat att han eller hon motsätter sig att få adresserad direktreklam. Motionsyrkanden om åtgärder för att begränsa direktreklamen har behandlats av civilutskottet . Utskottet avstyrkte de då aktuella motionsyrkandena, och har följt utskottet (se bl.a. bet. 2013/14:CU20). Utskottet hänvisade till branschens egenåtgärder och anförde bl.a. att eftersom näringslivets egenåtgärder fungerar tillfredsställande från konsumentsynpunkt fanns det enligt utskottets mening inte några som helst skäl att påkalla lagstiftning eller andra åtgärder från statsmakternas sida. Utskottet anser inte att det finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden om behovet av åtgärder för att begränsa direktreklamen. När det gäller motionsyrkandena som tar upp frågor om telefonförsäljning ser utskottet i likhet med motionärerna allvarligt på de problem som har uppmärksammats i samband med telefonförsäljning av varor och tjänster. En betydande del av anmälningarna till rör numera telefonförsäljning. Bestämmelser till skydd för konsumenterna vid telefonförsäljning finns bl.a. i marknadsföringslagen och lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler. De företag som bryter mot bestämmelserna kan åläggas marknadsrättsliga sanktioner. Som redovisats ovan finns det bestämmelser i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler om näringsidkarens informationsskyldighet vid ingående av avtal på distans. En bestämmelse som innebär att konsumenten vid telefonförsäljning på premiepensionsområdet skriftligen måste acceptera näringsidkarens anbud för att avtalet ska vara giltigt har införts. Vidare har förslag om att rådgivningssamtal ska spelas in presenterats av en utredning om finansiell rådgivning. En särskild utredare överväger om konsumentskyddet i samband med telefonförsäljning behöver stärkas. Utredaren ska dessutom bedöma om småföretag som får köperbjudanden via telefonsamtal behöver ett särskilt skydd och i så fall resonera kring hur detta skulle kunna utformas. Uppdraget ska redovisas . Sammantaget kan utskottet således konstatera att det arbete som pågår inom detta område ligger väl i linje med motionsönskemålen. Mot denna bakgrund saknas det anledning för att ta något initiativ med anledning av motionerna. De bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bluffakturor. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför särskilt yttrande 1 (SD). Bluffakturorna kan ta sig olika uttryck. Det finns rena bluffakturor där ett oseriöst företag genom att skicka fakturor, inbetalningsavier eller liknande meddelanden till näringsidkare och konsumenter försöker få betalt för en vara eller en tjänst som inte uttryckligen har beställts. Det förekommer också erbjudanden som utformas som fakturor. föregås fakturan av en telefonkontakt och det påstås att ett avtal har ingåtts, trots att så inte är fallet eller i varje fall inte på de villkor som görs gällande. Förfarandet är en form av vad som brukar kallas negativ säljmetod eller negativ avtalsbindning. Sådana förfaranden kännetecknas av att marknadsföraren skapar en oriktig föreställning om att ett bindande avtal har kommit till stånd. Härigenom vilseleds mottagaren i fråga om betalningsskyldigheten. I många fall har mottagaren inte ens fått någon vara levererad eller tjänst utförd. Statistik från (Brå) visar att antalet anmälda bedrägerier med hjälp av bluffakturor minskade till 12 700 anmälda brott. (KD) anser i motion 2014/15:1075 att det behövs ett bättre skydd mot bluffakturor. Småföretag är en utsatt grupp. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet med detta (yrkande 2).