bet · H201MJU8 · 2015-03-02 00:00:00 — Detta var enligt utskottets mening positivt, men det var enligt utskottet även i fortsättningen angeläget att motverka att elavfall och miljöfarligt avfall hamnar i soptunnan eller på annan inte avsedd plats. Utskottet utgick från att såväl regeringen som ansvariga myndigheter följer kunskapsutvecklingen om farliga ämnen i kemikalier som används i hushållen och den information som lämnas om detta. Utskottet anförde att det också gäller att även i fortsättningen säkerställa goda system för insamling och återvinning av miljöfarligt avfall inklusive elavfall. I betänkande 2010/11:MJU17 anförde utskottet att det utgick från att regeringen följde utvecklingen av insamlingen och återvinningen av batterier samt vid behov övervägde åtgärder så att fler batterier återlämnas på avsedd plats. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning och konstaterar att har ett väl utvecklat system med producentansvar för elprodukter och batterier. Ett arbete pågår också med att öka återanvändningen och materialåtervinningen. Som utskottet nämnde i betänkande 2013/14:MJU16 är det även i fortsättningen angeläget att motverka att elavfall och miljöfarligt avfall hamnar i soptunnan eller på annan inte avsedd plats. Detta skulle en pant för t.ex. mobiltelefoner kunna motverka. Utskottet är dock inte berett att nu föreslå att ett pantsystem för elprodukter införs. Motionerna 2014/15:671 (M), 2014/15:1367 (MP) och 2014/15:687 (M) bör därför lämnas utan vidare åtgärd. Motion 2014/15:1969 (SD) om förbud mot lågenergilampor avstyrks i avvaktan på pågående arbete. Gemensamt pantsystem för dryckesförpackningar inom Utskottet har tidigare behandlat frågan om ett gemensamt nordiskt pantsystem för dryckesförpackningar (bet. 2010/11:MJU17). Utskottet ansåg att initiativ var vällovligt och kunde vara ett steg mot ett gränsöverskridande samarbete när det gäller pantsystem, men att resultatet från kommissionens då pågående arbete med ett eventuellt EU-gemensamt system borde avvaktas. Enligt Miljö- och pågår inget arbete i när det gäller nordisk pant eller EU-pant. Utskottet noterar att de övriga nordiska regeringarna inte har varit aktiva när det gäller frågan om nordisk pant. Mot denna bakgrund anser utskottet att motion 2014/15:2126 (SD) bör avstyrkas. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om information om matsvinn. Jämför reservation 4 (M). Enligt kommittémotion 2014/15:2978 av m.fl. (M) yrkande 2 bör ges ett permanent uppdrag att bedriva informationskampanjer för att minska matsvinnet. Myndigheten arbetar både med konsumentrådgivning och med att ta fram råd till vård, skola och omsorg. Däremot saknas kampanjer med positiv inriktning, exempelvis en receptbok för rester, information om hur bäst-före-datumet påverkar specifika livsmedel och hur olika livsmedel bör förvaras. behandling och kompletterande uppgifter har tilldelats för att tillsammans med och minska matsvinnet. I uppdraget för minskat matsvinn ingår bl.a. att analysera möjligheter och eventuella hinder för ett minskat matsvinn, kartlägga matavfall och matsvinn i primärproduktionen och verka för en ökad samverkan mellan olika aktörer. Vidare ska genomföra riktade informationsinsatser till konsumenter, sprida information om goda exempel och stimulera till ökat utnyttjande av det oundvikliga matavfallet för produktion av biogas och utnyttjande av rötrester. En delrapport lämnades (dnr 867/2014). Av delrapporten framgår att under kommande ska huvudfokus i arbetet ligga på kommunikation till konsumenter och spridning av goda exempel. En konsumentundersökning har genomförts som ger god vägledning för utformandet av konsumentkommunikationen. Den visar att insikten om det egna hushållets matsvinn i regel är låg. Därmed finns ett behov av att skapa medvetande om att vi slänger mycket mat i hushållen och av motiverande budskap. Information riktad till konsumenter spreds med digital annonsering. Målgruppen för annonseringen var i första hand unga vuxna . Annonserna resulterade i en kraftig ökning av antalet besök på webbsidor om matsvinn. En annons och artikel om projektet har också funnits med i en tidningsbilaga. Hela uppdraget ska slutredovisas . Det kan också nämnas att har tilldelats medel av (totalt ca ) –2014 för att på nordisk nivå arbeta för att minska matsvinnet i alla led i livsmedelskedjan. Den övergripande målsättningen är att ska bli ledande på att minska matsvinnet. ger råd till hushållen om hur livsmedelssvinnet kan minska genom bl.a. bra förvaring av livsmedel och god planering (20–2011, Förvara maten rätt så håller den längre). arbetar också för att integrera aspekter om svinn vid måltider inom förskolor, skolor, vård och omsorg, identifiera områden där ändrad tillämpning av livsmedelslagstiftningen kan leda till minskat matsvinn utan försämrad livsmedelssäkerhet samt ge vägledning till berörda aktörer, exempelvis storhushåll och butiker, om hur gällande livsmedelslagstiftning kan tolkas i syfte att minska matsvinnet (4: Livsmedelssvinn i hushåll och skolor – en kunskapssammanställning, 2011). I en ny kampanj under parollen Har du ett i kylskåpet? uppmärksammar , och att en familj i beräknas kunna spara genom att slänga mindre mat. Kampanjen har sin bas på webbplatsen stoppamatsvinnet.nu där alla kan hitta fakta och lättillgängliga tips om vad de själva kan göra för att minska matsvinnet. I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 utg.omr. 23) anför regeringen att det är viktigt att livsmedelsresurserna utnyttjas mer effektivt för att nå en hållbar utveckling. Arbetet med att förebygga att matsvinn uppstår har därför kommit att få allt större betydelse och är en prioriterad fråga inom EU, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och och utveckling (). Hållbarhet är en viktig del av svensk livsmedelsproduktion. Det ställer krav på aktörerna längs hela livsmedelskedjan. Studier har enligt uppgift från visat att så mycket som en tredjedel av den mat vi köper hem slängs. Produktionen av denna mat orsakar en omfattande miljöpåverkan och användning av begränsade resurser. Utskottet anser att minskning av matsvinnet är en angelägen fråga. I arbetet med att minska matsvinnet är information en viktig del. Utskottet ser därför positivt på det informationsarbete som flera myndigheter uträttar och att informationen sprids genom olika medier och till olika målgrupper. Utskottet noterar också att det i av uppdraget för minskat matsvinn (dnr 867/2014) som nämns ovan framgår att huvudfokus i arbetet nu kommer att ligga på kommunikation till konsumenter och spridning av goda exempel. Utskottet anser att motion 2014/15:2978 (M) yrkande 2 kan lämnas utan vidare åtgärd i den mån den inte kan anses tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om spridning av avloppsslam på åkrar. Jämför reservation 5 (SD). Enligt motion 2014/15:1511 av (SD) bör spridningen av avloppsslam på åkrar stoppas. Avloppsslammet som sprids på åkerjordarna är fullt med farliga kemikalier som vi sedan kan få i oss när vi äter maten som odlats på åkrarna. Hållbara kretsloppslösningar måste utvecklas för hantering av näringsämnen i avloppsslammet. behandling och kompletterande uppgifter Utskottet har tidigare behandlat frågan om avloppsslam och anförde då följande (betänkande 2013/14:MJU16): När det gäller frågan om utvinning av fosfor ur avloppsslam redovisade ett regeringsuppdrag om att utreda möjligheterna för en hållbar återföring av fosfor. Redovisningen genomfördes efter samråd med flera andra myndigheter såsom Kemikalieinspektionen, , , , , och . anför i redovisningen att kartläggningarna av fosforresurser och innehåll av oönskade ämnen har gett ny kunskap. Det finns potential för en ökad och hållbar återföring av fosfor och andra växtnäringsämnen från avlopps- och avfallsfraktioner, men innehållet av oönskade ämnen begränsar potentialen påtagligt. Ett framgångsrikt förebyggande arbete ökar potentialen, liksom utveckling av tekniker för såväl rening som utvinning och återföring av fosfor. Det är dock enligt rapporten viktigt att förstå att utredningen bara är ett steg på vägen. En global produktion och konsumtion gör att fosfor, liksom oönskade ämnen, flödar över gränserna. För att komma till rätta med problemen på lång sikt krävs andra åtgärder än på avfalls- och avloppssidan. Användningen av de ämnen som riskerar att leda till negativa miljö- och hälsoeffekter måste begränsas. I redovisning finns ett förslag till förordning och ett förslag till etappmål. Förslaget till förordning om produktion, saluhållande, överlåtelse och användning av avloppsfraktioner och behandlat livsmedelsavfall, biogödsel och kompost begränsar tillförseln av oönskade ämnen till och annan mark. Målet är att halten föroreningar i fraktionerna ska bli så låg att fosfor ska kunna återföras till mark där fosforn behövs utan risk för människors hälsa eller miljön. Förslaget reglerar högsta tillåtna halter av åtta metaller och fem organiska ämnen. Gränsvärdena är strängare än i dagens lagstiftning. Krav på hygieniserande behandling föreslås. Förslaget innehåller även krav på förebyggande åtgärder för att både minska halterna av oönskade ämnen i avfalls- och avloppsfraktionerna och att identifiera och minska även andra oönskade ämnen. Begränsningarna föreslås börja gälla 2015 och därefter skärpas i två steg 2023 och 2030. De fraktioner som kan återföras kommer att ha en hög kvalitet jämfört med . Den mängd slam från avloppsreningsverk som klarar gränsvärdena kommer dock att minska i takt med att gränsvärdena skärps. Förslaget på nytt etappmål för hållbar återföring av fosfor innebär att kretsloppen av växtnäringsämnen ska vara resurseffektiva och så långt som möjligt fria från oönskade ämnen. Tillförsel och bortförsel av växtnäringsämnen bör balanseras i skogs- och jordbruk. Avloppssystemen bör utvecklas så att en hållbar återföring av växtnäringsämnen underlättas. ska av fosforn i avlopp tas till vara och återföras som växtnäring till utan att detta medför en exponering för föroreningar som riskerar att vara skadlig för människor eller miljö. av kvävet i avlopp ska tas till vara och återföras som växtnäring till utan att detta medför en exponering för föroreningar som riskerar att vara skadlig för människor eller miljö. Stallgödsel tas till vara på jordbruksmark så att tillförseln av växtnäringsämnen balanserar bortförseln. redovisade ett uppdrag om hur ett investeringsbidrag för hållbar återföring av fosfor skulle kunna finansieras. Enligt är fosforfrågan en viktig fråga ur ett resursperspektiv. Frågan är kopplad till matproduktion, handelsfrågor och att återföra fosforn på ett sätt som är förenligt med en giftfri miljö. Fosfor är ett viktigt näringsämne och en ändlig resurs, och forskare varnar för att fosforreserverna kan ta slut fortare än beräknat. sker återföringen av fosfor främst i form av spridning av avloppsslam. Regeringen anser att det är nödvändigt att återvinna fosforn ur fler resurser. Det är också viktigt, som ett led i regeringens arbete med en giftfri vardag, att återvinningen sker på ett sådant sätt att farliga ämnen som organiska föroreningar och läkemedel och andra relevanta ämnen inte sprids. Frågan berör många viktiga aktörer, såsom vatten- och avloppsbranschen, lantbrukarna och avfallsbranschen. Enligt Miljö- och är redovisning av regeringsuppdraget om återföring av fosfor under beredning i . Mot bakgrund av det arbete som pågår anser utskottet att motion 2014/15:1511 (SD) kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om slaktavfall från gårdsslakt och från vilthanteringsanläggningar. Jämför reservation 6 (M, SD). I motion 2014/15:2566 av (M) anförs att reglerna för slaktavfall vid småskalig produktion bör ses över. Att samma regler ska gälla för slaktavfall från hemslakt som för övrig slakt är orimligt. För ett enstaka djur, slaktat på exempelvis , kräver regelverket nämligen godkänd transport till fastlandet för destruktion på där godkänd anläggning. Detta är en mycket kostsam och omständlig process. Därtill kan man se över hur man enklare kan använda slaktavfall, exempelvis från höns, i biogasproduktion. Enligt motion 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 7 bör ett undantag från kravet på destruktion vid hantering av slaktavfall från vilt övervägas så att de mindre vilthanteringsanläggningarna kan gräva ned slaktavfall. Att föra slaktavfallet till destruktion innebär en relativt hög kostnad för både transport och destruktion och kan vara särskilt problematiskt för de mindre vilthanteringsanläggningarna. Ett annat alternativ för att minska slaktavfallskostnaderna är att se över lagstiftningen om vad som får rötas till biogas. behandling och kompletterande uppgifter Omhändertagandet av animaliska biprodukter, t.ex. slaktavfall, regleras genom den s.k. ABP-förordningen – och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel. Förordningen kompletteras av Statens jordbruksverks föreskrift (SJVFS 2006:84) om befattning med animaliska biprodukter och införsel av andra produkter, utom livsmedel, som kan sprida smittsamma sjukdomar till djur. Denna har uppdaterats genom , som trädde i kraft . Syftet med reglerna är att förhindra spridning av smittsamma sjukdomar till människor och djur. För småskaliga slakterier finns inga undantag eller lättnader i regler jämfört med stora slakterier i fråga om hantering av biprodukter från slakt. Biprodukter från slakt kan t.ex. skickas till en biogasanläggning eller komposteringsanläggning som är godkänd för detta ändamål av . Biprodukter från normalt slaktade höns kan skickas till en godkänd biogasanläggning. Höns som inte har gått via slakt utan avlivats på annat sätt eller självdött måste först bearbetas med högtryckssterilisering innan de kan tas emot av en godkänd biogasanläggning. För lantbruk med fjäderfä- och svinproduktion som har en gårdspanna finns möjlighet att få pannan godkänd av för förbränning av gårdens döda djur. finns det ett stort antal biogasanläggningar som rötar slaktbiprodukter och före detta livsmedel eller andra animaliska biprodukter från livsmedelsindustrin, matavfall, och i många fall även naturgödsel. För att säkerställa ett gott smittskydd finns det regler som måste följas när animaliska biprodukter ska rötas. Detta innebär bl.a. att de krav som EU-lagstiftningen ställer på verksamheten måste följas. De flesta typer av animaliska biprodukter måste genomgå någon form av hygienisering eller bearbetning i anslutning till rötningen. Enligt uppgifter från arbetar kontinuerligt med förenklingar, vilket bl.a. innebär att ta till vara de möjligheter som EU-lagstiftningen öppnar för. Det finns undantag i föreskrifterna som innebär att vissa animaliska biprodukter får grävas ned. För s.k. undantagsområden – som anges i föreskrifter SJVFS 2006:84 – föreskriver de EU-gemensamma reglerna en maximal procentandel för nedgrävning av olika djurslagspopulationer som inte får överskridas. har möjlighet att justera områdena. måste många aspekter tas i beaktande. I undantagsområdena minskar underlaget för insamling av döda djur och biprodukter från slaktavfall, därmed blir insamlingen dyrare för de som vill ha hämtning. Det innebär också minskad och sämre service i glesbygd. En viktig del av inlämning av döda djur är att dessa obduceras för sjukdomsövervakning. Om fler områden medges undantag genom nedgrävning ger detta färre obduktionsfall, vilket i sin tur ger en sämre sjukdomsövervakning. Nedgrävning av biprodukter från slakt innebär en lokal miljöbelastning. Enligt är det även en etisk fråga om det är lämpligt att tillåta nedgrävning av organiskt material i större omfattning, eller om energin bättre utnyttjas på andra sätt. Med hemslakt förstås slakt av enstaka djur för husbehov, husbehovsslakt. Animaliska biprodukter från slakt och styckning från husbehovsslakt får som nämnts i vissa områden grävas ned enligt anvisningar från kommunen. är inte ett sådant område, och därför måste slaktavfall även från husbehovsslakt på transporteras till en godkänd anläggning. Nedgrävande av djur och biprodukter från slakt är en fråga som vidare regleras i och av kommunerna. Med de ändrade reglerna (SJVFS 2014:43) kan biprodukter från slakt vid vilthanteringsanläggningar grävas ned om kommunens anvisningar följs. De krav EU-lagstiftningen ställer på nedgrävningen måste också följas. När det gäller rötning till biogas måste slaktbiprodukter från vilda djur som uppstår på en vilthanteringsanläggning omhändertas på samma sätt som slaktbiprodukter från t.ex. nöt och gris. I betänkande 2013/14:MJU17 anförde utskottet att generella ståndpunkt är att lagstiftningen om animaliska biprodukter är viktig för att inte riskera människors och djurs hälsa. Vidare anförde utskottet att bestämmelserna dock i vissa fall kan uppfattas som omotiverat långtgående och komplicerade, varför stöder förenklingar som är till fördel för berörda näringsidkare eller myndigheter utan att för den skull riskera människors eller djurs hälsa eller att det innebär negativa effekter för miljön. Utskottet finner inte skäl att nu frångå sin tidigare uppfattning och konstaterar att har beslutat om ett flertal förenklingar som gäller animaliska biprodukter och framställda produkter genom de föreskrifter som börjar gälla . Därmed avstyrks motionerna 2014/15:2566 (M) och 2014/15:2977 (M) yrkande 7 i den mån de inte kan anses tillgodosedda. Nedskräpning och marint avfall m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om nedskräpning i form av cigarettfimpar m.m. och strandstädning m.m. bifaller ett yrkande (C) om ett stärkt arbete för att minska förekomsten av marint skräp och mikroplaster i våra vattenområden. I motion 2014/15:322 av (S) yrkande 1 anförs att fimpar bör omfattas av det skräp som kan leda till bötfällning. Enligt motion 2014/15:644 av (M) bör möjligheten ges att utfärda ordningsböter för nedskräpning i form av cigarettfimpar och tuggummin. I motion 2014/15:1457 av (S) anförs att man bör överväga att även låta cigarettfimpar omfattas av lagen mot nedskräpning. Enligt motion 2014/15:570 av (C) bör kommunerna ges möjlighet att bötfälla för nedskräpning. Enligt motion 2014/15:322 av (S) yrkande 2 bör tobaksproducenterna ges ett ansvar för de restprodukter som uppstår vid tobaksbruk. En pant skulle ge rökarna ett starkt incitament att lämna tillbaka sina fimpar, men även en inbyggd askkopp i paketet och omfattande information till konsumenterna är några av de möjligheter som står till buds. I motion 2014/15:632 av (MP) anförs att ett arbete bör påbörjas med målet att tobaksindustrin tvingas ta ansvar för den nedskräpning som tobaksrökning innebär i såväl den bebyggda miljön som i naturmiljön. Pant på fimpar är ett förslag som troligen skulle fungera ganska bra, men andra metoder kan vara att näringen tvingas acceptera en reglerad städkostnad eller att näringen själv åläggs att städa i egen regi. Enligt motion 2014/15:618 av (M) bör möjligheterna ses över att påminna svenska folket om vikten av att ta hand om avfall både i hemmet och i naturen. har en sådan informationskampanj gått under namnet Håll Rent. Nedskräpning får inte bara konsekvenser för den omedelbara närmiljön; när avfallet bryts ned i naturen frigörs ämnen som kan påverka ekosystemen och i förlängningen människan. Enligt motion 2014/15:823 av (C) bör en översyn göras av ansvaret och kostnaderna för städning av stränder på grund av marint skräp likaväl som det krävs ett nationellt initiativ för att föra upp samma problematik med ansvar för marint skräp på den internationella agendan. Det kommunala renhållningsansvaret kan knappast gälla när vi måste leva med den stora mängd marint skräp som från de stora vida haven flyter i land på år ut och år in. I motion 2014/15:1152 av och (båda S) anförs att det bör göras en översyn av finansieringen av städningen av och kustnära miljöer. Många kommuner arbetar med strandstädning och tillhandahåller arbetsbåtar och arbetsledande personal och transporterar skräpet till de kommunala sopstationerna. Det är emellertid osäkert om det kommer att finnas ekonomiska resurser för denna verksamhet. Enligt motion 2014/15:622 av (M) bör regeringen utreda om det finns möjlighet för ett EU-samarbete för att minska andelen marint skräp från källan och ta fram en långsiktig strategi för insamling och finansiering av hanteringen av marint skräp. flyter tusentals kubikmeter avfall i land längs våra kuster. är det kommunerna och olika frivilligorganisationer som tar ansvar för att städa våra stränder. Det uppfattas som orättvist då det mesta av skräpet inte kommer från den egna kommunen, inte ens från , utan från internationellt vatten. Enligt motion 2014/15:2541 av (C) yrkande 2 bör arbetet stärkas för att minska förekomsten av marint skräp och mikroplaster i våra vattenområden. Kretsloppsarbetet behöver stärkas för att minska förekomsten av farliga kemikalier, mikroplaster och marint skräp i våra vattenområden. Användningen av mikroplaster, t.ex. i kosmetiska produkter, är också ett reellt problem som kräver aktiva åtgärder. Regeringen bör därför ta initiativ till att utreda nya regelverk som kan göra att nedskräpningen och spridningen av mikroplaster upphör. Det är även viktigt att en god avfallshantering finns längs våra kuster. I motion 2014/15:2783 av m.fl. (SD) yrkande 5 anförs att man bör arbeta för att reducera mängden plast utmed våra kuster och i våra angränsande hav. Kretsloppstänkandet bör överföras till andra för att reducera mängden plast som hamnar i vattnet. Med information och opinionsbildning kan man förmå rederier att ta större ansvar för avfall. Man bör utreda en skärpt lagstiftning. Lokala initiativ till sanering bör utökas, samordnas och åtminstone delvis finansieras från statens sida. Enligt motion 2014/15:316 av och (båda S) yrkande 4 bör regeringen ge Havs- och vattenmyndigheten (HaV) ett tydligt uppdrag att inkludera mikroplaster i handlingsplanen inom ramen för EU:s havsmiljödirektiv för att motverka marin nedskräpning. behandling och kompletterande uppgifter Utskottet har tidigare uttalat sig om lagstiftningen om nedskräpning (bet. 2011/12:MJU16) och påminde om vad som anfördes i författningskommentaren till proposition 2010/11:125 Nedskräpning när det gäller 29 kap. 7 a § som just avser nedskräpningsförseelser: Paragrafen är ny. Den har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Paragrafen avser brott mot det allmänna förbudet mot nedskräpning i de fall nedskräpningen är att anse som mindre allvarlig. Bestämmelsen avgränsas till sådana överträdelser som innebär att någon skräpar ned på ett sätt som vållar mindre olägenheter än den typ av nedskräpning som regleras i 7 § men som ändå inte är så obetydliga att de är att anse som ringa. Paragrafen reglerar enbart sådana gärningar som tidigare omfattats av 7 § och innebär inte en utökning av det straffbara området. För att en sådan gärning som avses i den nya paragrafen ska anses föreligga ska nedskräpningen ha varit mindre allvarlig. Med detta avses i första hand att det ska vara fråga om nedskräpning i liten skala och som har den karaktär som typiskt sett innebär ett störande moment på allmänna ytor i samhället. Det rör sig i primärt om visuella störningar men glasflaskor och annat skräp kan även utgöra fara för människors och djurs hälsa. Det är fråga om sådan nedskräpning som i allmänhet skapar otrevnad på allmänna platser där människor vistas men som inte innebär några större ingrepp i miljön eller som skämmer naturen på ett allvarligt sätt. Exempel på nedskräpningsförseelser är överträdelser som består i att någon skräpar ned genom att avhända sig små mängder snabbmatsförpackningar, glas- och plastflaskor, olika typer av dryckesförpackningar, engångsgrillar och andra engångsartiklar och förpackningsmaterial. Sådan nedskräpning kan ofta ses som en del av en större kollektiv nedskräpning som förfular allmänna platser.