· H301AU1 · 2015-12-02 09:01:49 — Vi debatterar utgiftsområde 13 om jämställdhet och nyanlända invandrares etablering. I ett läge när vi har ett sådant högt tryck på är behovet av åtgärder för att förbättra integrationen akut. När så många människor kommer hit och förväntas få uppehållstillstånd gäller det att våra system fungerar, är kostnadseffektiva och gör så att fler kan bli en del av och bidra till den gemensamma kassan och den gemensamma välfärden. lyfter fram behovet av ökade drivkrafter för att ta ett arbete och för att studera. Både kunskap och kompetens måste höjas hos de nyanlända så att de kan ta de arbeten som skapas i . I vårt särskilda yttrande poängterar vi även behovet av mer kostnadseffektiva kommunersättningar vid flyktingmottagande. Vi vill ha den schablonmodell som finns för att minska den byråkrati som är förknippad med detta. Det skapar också bättre förutsättningar för kommuner som tar ett stort ansvar att få en prestationsbaserad ersättning. Förklaringen är enkel. Kommuner som tar emot få nyanlända har inte lika höga merkostnader som kommuner som tar emot många. I de senare är utmaningen mycket större. Vi har även förslag avseende etableringsersättningen. Vi vill bibehålla och förstärka den jobbstimulans som finns i etableringsersättningen. Det regeringen gör är att plocka bort den jobbstimulans som finns och som innebär att man får behålla etableringsersättningen en period efter att man kommit in i arbete. Det här är dåligt eftersom det ökar marginaleffekterna för att ta ett arbete. Vi behöver minskade marginaleffekter vad gäller att gå från bidrag till arbete. har pekat på att är ett av de länder i världen som har högst marginaleffekter för dem med lägst inkomster. Denna kritik verkar ha gått Socialdemokraterna, och helt förbi. Ett mer effektivt flyktingmottagande är också viktigt. Vad gäller till exempel de kommunersättningar och etableringsersättningar som ges för ensamkommande flyktingbarn som får boende i lyfte tidigt fram förslaget att gå ifrån modellen med HVB-hem och i stället ha boende med särskilt stöd, som är mycket billigare och mindre personalintensivt. Det är glädjande att regeringen har valt att ansluta sig till denna linje. Drivkrafterna för arbete måste stärkas, för de siffror vi kan ta del av i budgeten ser verkligen inte bra ut. I har kvinnor födda utanför det europeiska samarbetsområdet en förvärvsfrekvens på . av kvinnorna födda utanför Efta förvärvsarbetar alltså. Det går inte att bedriva en välfärdsstat, om det är vår ambition, med så låga förvärvsfrekvenser. En huvudorsak till att vi jobbar så mycket i och har en hög förvärvsfrekvens är att vi ska kunna finansiera en gemensam välfärd. Andra länder har lägre förvärvsfrekvens utan att det är ett problem, men de har inte en gemensam välfärd och gemensam finansiering av skola etcetera. Jag tror inte att någon är redo att göra en sådan kraftig omläggning av . Förklaringen till att utrikes födda hamnar utanför arbetsmarknaden är främst bristen på humankapital. De har svårt att ta de jobb som finns i för att de har lägre utbildningsgrad och landspecifikt humankapital som inte är värt så mycket i . Det måste till kunskap, kompetens och drivkrafter för att åtgärda detta. Det är deprimerande att ta del av den statistik som presenteras. av männen hoppar av sfi. En tredjedel hoppar alltså av utbildningen i svenska. av dem som omfattas av etableringsreformen går vidare till studier. Det är uppenbart att fler drivkrafter och lägre trösklar in i studier och in på arbetsmarknaden behövs, inte högre trösklar och högre marginaleffekter, vilket regeringen föreslår. Här går det en tydlig linje mellan de borgerliga och den socialdemokratiskt ledda regeringen. Vi erkänner att man inte bara kan sänka trösklar. Man måste också höja människors nivåer. Men när tänker regeringen erkänna att man inte bara kan höja människors nivåer utan också måste sänka trösklar? Det vore bra om regeringen erkände det och tog det till sig. Jag hoppas att vi får en konstruktiv debatt. Jag yrkar bifall till reservation. Det känns märkligt att debattera en budget när siffrorna är okända för alla. Vi har sett en utveckling som vissa hävdar var oförutsägbar men som andra av oss säger att vi visste precis att den skulle ske. Vi visste kanske inte exakt när eller hur snabbt, men att det skulle ske var ofrånkomligt. Resultatet är att vi står här med siffror som redan har fallit, oavsett om man tittar på utskottsförslaget - regeringens förslag - eller på vår reservation. Det ska jag tillstå. Reservationen bygger också på siffror som inte existerar och där man inte vet hur det ligger till. Därför tänker jag prata mer om principerna bakom och inriktningen, i likhet med talaren i det anförande vi precis hörde. Det är också därför jag yrkar bifall till en reservation som jag inte tror håller i verkligheten. Vi kunde för bara någon vecka sedan eller två höra att ingen kunde förutse vad som komma skulle. Vi kunde se hur politiker på den allra högsta nivån - vår statsminister och vår vice statsminister - tvingades växa upp och inse att det finns en verklighet utanför som ser annorlunda ut än vad de hade föreställt sig. Vi kunde se det när de var i dessa positioner. Det oroar mig väldigt mycket. Alldeles för länge har alldeles för mycket av politiken byggt på hur vi önskar att världen såg ut, hur vi önskar att människor reagerade, hur vi önskar att samhället skulle kunna gå att bygga. Alldeles för länge har alldeles för mycket av politiken byggts på tron att människor alltid agerar på bästa sätt. Man har sett till intentioner bakom förslag man lägger fram, men man har inte sett till kryphål eller möjligheter att utnyttja system för den som ser att det går att ta till sig något på ett annat sätt. Behovet eller möjligheten att minska invandringen till har diskuterats. står det klart att för är detta en alldeles fundamental aspekt om man över huvud taget ska prata om möjligheten att bygga ett sammanhållet . För oss är det en självklarhet att det är omöjligt att bygga ett samhälle där man inte får tillfälle att mötas och växa in i en gemenskap. Ändå är det precis så politiken har sett ut. Det har inte funnits tillfälle att möta dem som kommer hit eller säkerställa att de har ärliga intentioner. Det har pratats om naivitet, att vi har varit naiva. Nej, vi har inte varit naiva, men politiken har i allra högsta grad varit naiv. förespråkar med tydlighet ett totalstopp för asylmottagande i , av flera anledningar. Ofta hör vi: Detta har alltid sagt - de vill inte ha hit några personer. Men det stämmer inte. Däremot har vi alltid sagt att invandringen måste vara på en nivå som gör att de som kommer hit blir en del av vårt samhälle. Vi har också sagt att om det är hjälp till utsatta i världen vi vill fokusera på - om det är så vi motiverar mottagande i - är vi helt fel ute. Att bygga vad man kallar en human politik på att människor på eget bevåg ska förflytta sig till ett land i en helt annan del av världen hjälper inte de mest nödställda. Att de som ska få hjälp bara får det om de tar sig hit, anlitar internationella kriminella ligor för att smuggla sig till eller själva avgör att de minsann har rätt att bo i är inte en human politik. Men det är så det har sett ut. förespråkar i stället en politik som bygger på att de som kommer till har sina papper i ordning redan när de är på väg hit och att de kommer via kvotflyktingsystemet, med ett mottagande som har kunnat förberedas väl av kommunerna runt om i landet, där man har kunnat veta vilka som kommer vart och där man har kunnat undersöka vilka kompetenser som finns i förväg. Så skapas möjligheter att växa in i vårt samhälle. Så säkerställer vi också att de som får hjälp faktiskt är de som är i behov av det. Innan jag avslutar vill jag bara ge ett snabbt medskick om jämställdhetsområdet, för det diskuteras också här . Jag noterade att överlämnade ett betänkande i går där ett av förslagen var att kvinnor som studerar it minsann ska få sina lån avskrivna. Just det ställningstagandet är väldigt symtomatiskt för mycket av politiken. Man säger att man från högre nivå vet bäst vad som är bäst för olika grupper. Man ger olika villkor, oavsett om det är för kvinnor, män, nyanlända, anlända eller infödda svenskar. Ofta är det vi som anklagas för att ställa grupp mot grupp, men jag tror att det är övriga partier som bör ta en titt på sin egen politik och se vilka som ställer grupp mot grupp. Jag har en fråga när det gäller den budget vi ska anta på integrationsområdet. föreslår att budgeten för integration och jämställdhetsåtgärder ska minskas med , nästan en halvering. Det är väldigt mycket. hänvisar till att det är i paritet med de minskade mottagningsnivåer som följer av politik på det migrationsrättsliga området. Detta är dock budgeten . Vi har personer som har sökt sig hit, och då är frågan: Hur ska minska utgifterna? Ersättningarna till personer som kommer hit ska sänkas, och kommunersättningarna ska minskas med över 2 miljarder. Min fråga är: Hur tänker sig att det här ska fungera med det stora mottagandet här och ? Tyvärr har vi fortfarande väldigt höga summor på integrationsområdet även i vår budget, just för att det finns åtaganden kvar för dem som redan har kommit hit. Precis som det står i vår reservation är minskningen i paritet med den minskning av nya åtaganden som vi förväntar oss under nästkommande år. Vi har, med hänvisning till internationell rätt, konventioner och avtal, lagt fram konkreta förslag på hur vi - om vi har mod nog - kan säga att vi just nu inte kan hantera situationen och att vi kräver undantag så att vi kan avvisa personer vid gränsen om de kommer från andra EU-länder eller andra säkra länder. En stor del av kostnaderna på detta område går till direkt nyanlända som kommer , och den summan minskar vi avsevärt. Men precis som jag sa bygger även vår reservation på siffror som egentligen inte är aktuella. Därför bör vi diskutera vilken politik vi ska ha över huvud taget. Det är känt att vi i grunden är helt emot många av de integrationsåtgärder, som de brukar kallas, som den nuvarande regeringen eller tidigare regeringar har lanserat, just för att de ställer grupp mot grupp och skapar inlåsningseffekter, offerbilder av invandrare och diverse olika motsättningar i samhället och inte alls har någon bra långsiktig effekt. Det innebär alltså att du står här och säger att ni har lagt fram en utopibudget, . Det är en budget som inte har någon realism över huvud taget. har personer sökt sig till , och jag vet att inte vill att någon ska komma hit. Att 10 miljarder nu tas bort innebär att kommunerna står helt ensamma och lämnas åt sitt öde, men det bryr sig alltså inte om. Etableringsersättningen för nyanlända tas bort i sin helhet, står det också. Pengarna till civilsamhället verkar också i princip försvinna eftersom även ersättningen för insatser för vissa nyanlända invandrare försvinner. Hemutrustningslån ska tas bort. Vad är budskap till de kommuner som ropar efter mer resurser och mer stöd för att kunna ta emot? Jag pratar inte om vad vill ha , utan det är vi lägger fram en budget för. Jag tycker att det vore sjyst om kommunerna kunde få ett besked om hur de ska klara av mottagandet utan dessa ersättningar. Precis som jag sa i min förra replik: Just därför har vi mycket stora summor kvar - därför att det redan finns personer i landet. De nedskärningar som vi gör är som sagt i paritet med den minskning av invandringen som vi beräknar , i och med att de förslag som vi presenterar går att implementera . När vi lade vår budget pratade vi om att en minskning med av samtliga asylsökande till inte alls är orimlig med tanke på att det i princip är omöjligt att komma till vårt land utan att passera säkra länder på vägen. Då är det helt orimligt att ska fortsätta sitt mottagande när det havererar, när vi står inför en systemkollaps som på många håll redan har startat. Några av de satsningar som räknades upp, till exempel hemutrustningslån, har vi alltid varit emot i sin helhet, just för att det ställer grupp mot grupp, därför att vissa får fördelar som andra invånare i vårt land inte får. Det är en helt barock politik. Det är det som skapar motsättningar i vårt samhälle. Det är det som ställer grupp mot grupp. Det är det som skapar fördomar, bråk och segregation. Jag förstår inte hur någon som anser sig vara human eller vill att man ska överbrygga skillnader och konflikter kan stå upp för en politik som gör skillnad på människor. Världen förändras just nu väldigt fort. Vi står mitt i en helt ny verklighet, och det enda vi vet är att vi inte har en aning om hur ens den närmaste framtiden kommer att se ut. Vi kan bara gissa. En sådan gissning är att väldigt många av de system som vi har på plats kommer att behöva förändras i grunden och att det måste gå fort. De orden sa jag , när vi stod här och debatterade just detta utgiftsområde. har väldigt mycket hänt både i och i omvärlden. Men här i politiken, på just det här området, tar vi myrsteg. , när jag stod här, talade jag om att vi med våra fyrkantiga och dåligt byggda system sätter krokben för människor som kommer hit. Jag talade om några av de system som behövde ändras, inte minst på arbets- och bostadsmarknaden. Men väldigt lite har hänt där. Med det ökade antal människor som söker skydd i är det såklart ännu mer bråttom nu än det var , och de här sakerna behöver fortfarande göras. Även om vi här i inte riktigt har hunnit med finns det ljusglimtar på andra håll. Allt fler kommuner, företag, föreningar, ideella organisationer och en mängd privatpersoner gör massor . När all den kraften börjar verka, när de inser att vi inte kommer att lösa den här situationen utan att de måste ta saken i egna händer, då händer det saker. I Åre sysslar man med matchning av nyanlända, med väldigt goda resultat. Man har insett att Arbetsförmedlingen behöver finnas på plats. Man behöver ha bättre koppling till företagen. Då kan man matcha folk. Då får man ut människor i arbete, och plötsligt är de en resurs i stället för en belastning. I gjorde man en inventering bland alla sina företagare. Det man kom fram till efterfrågades var att personerna skulle läsa yrkessvenska i stället för att sitta och läsa om och litteraturhistoria i sfi:n. Man ville också ha handledare som var med den för att stötta människor så att man hade någon att vända sig till om språket inte fungerade. Det gjorde att man plötsligt fick ut massor med människor som man hade ansett var oanställbara. I letar man vårdpersonal vid hälsoundersökningarna. I har man ett stort projekt med brobyggare och med samhällsorientering där man lotsar familjer som ska sätta sina barn i skolan genom på ett helt fantastiskt sätt. Det har minskat konflikterna i samhället och gjort att väldigt många människor kommer ut i arbete snabbare. I är det samma sak, och på många andra håll i landet sysslar man med projekt som förbättrar läget och som vi vet fungerar, som man har hållit på med ett tag. I håller man på med lärare. Man för in dem snabbt som asylsökande för att de ska kunna gå på en skola, lära sig svenska och snabbare kunna jobba sedan. Det här är bara ett litet urval av alla de lyckade exempel som faktiskt finns runt om i landet. Det är den här typen av verksamheter som vi borde stötta och sprida. Men i stället fortsätter man att sätta käppar i hjulet. I har man till exempel lediga platser på en svetsarutbildning där nästan alla blir anställda efteråt. Men man får inte ta in vare sig de asylsökande eller de nyanlända där, trots att de är många i just kommun. Arbetsförmedlingen får inte betala kommunen för de platserna. Men gör man det ändå, på kommunens bekostnad, eftersom man förstår att det är bättre för samhället. Men vi har byggt system som inte fungerar. I Åre säger man att det största problemet fortsätter att vara samma sak: Man får inte använda kommunens anpassade arbetsmarknadsutbildningar för den här gruppen. Och i , där man jobbar med lärarna, påpekar man att det är väldigt svårt för någon som har anlänt från att få ett utdrag ur det syriska brottsregistret - såklart, det kan vem som helst förstå. Därför har man behövt kringgå detta genom att ha en uppföljning och en utvärdering av personen i stället. Man hittar flexiblare system. Det är precis det vi ska syssla med här. tar det nu för asylsökande att få sina arbetstillstånd och sina samordningsnummer för att kunna starta ett bankkonto, och praktikplatser blir inte godkända. Man håller människor från arbetsmarknaden, och det fortgår precis . Men när man sitter i passivitet kommer den kraft som man har från början - den kraft man kommer hit med och som skulle kunna leda till att man kanske startade ett företag eller fick ett jobb - att försvinna, dag för dag. Vi har handläggningstider som är uppe . Det kan inte få fortsätta så här. Småföretagen fortsätter år att ange att det största hindret för dem att växa är att de saknar kompetens. Folk tror att det är bara är högutbildad kompetens som behövs. Nej, det saknas en massa människor. Det saknas kockar och svetsare. Serviceföretagen anger att de inte kan hitta bra personer att anställa och att de inte litar på Arbetsförmedlingen. Det är här vi måste sätta in resurser. Det är här som lösningen finns. Men vad gör man i stället? Jo, man ger upp. Man säger: Nej, vi ska inte förändra systemen. Vi ska fortsätta att krångla till det för folk. Vi ska fortsätta att hålla människor ute från arbetsmarknaden. Vi ska fortsätta att ställa alla de krav som gör att det inte byggs, att företagen inte växer, att sjukvården har svårt att hinna med, att skolorna inte får tag i lärare och att i många kommuner nu går på knäna. Vi ska fortsätta med det. Om det krockar med människors rätt att söka skydd i , vad gör vi då? Just nu säger regeringen att vi ska ta bort den möjligheten, att vi ska göra det svårare. Precis innan jag gick in här i kammaren läste jag en artikel som berättar om att de första båtflyktingarna har kommit till . Det går inte att bara stänga gränser och tro att det inte påverkar någon. De här människorna finns ändå. I stället för att snabbprocessa en lag om id-krav, som ska träda i kraft - då plötsligt går det fort, då är det inga myrsteg - borde vi snabbprocessa den oändliga listan med saker som gör att vi släpper in folk, inte bara för att få skydd här utan också släpper in dem på arbetsmarknaden och bostadsmarknaden och i samhället. Det är där vi borde lägga vår kraft. I detta anförande instämde (C). Debatten blir lite annorlunda än den kunde ha varit. Vi behandlar den budget som förhandlats fram mellan regeringen och , det som gäller utgiftsområdet. Men har mycket annat hänt, även från regeringens sida, som får konsekvenser för området och nyanländas förutsättningar för etablering. Jag kommer därför att behöva tala lite om det också. Detta borde egentligen vara en debatt som enbart kändes som startskottet på en bra och positiv väg till etablering, av borgerligt haveri på området. Från sida är vi mycket nöjda över att i budgeten ha tagit viktiga steg bort från den ensidiga nedrustningen av välfärd och marknadisering av viktiga funktioner, för att i stället ta steg mot en annan fördelning av gemensamma resurser och satsningar som ska kunna rusta människor för utbildning och arbete. Vi är helt övertygade om att borttagandet av lotssystemet var helt nödvändigt, eftersom det i mångt och mycket helt saknar motstycke när det gäller vad vi har sett i form av kriminalitet, fusk och resursslöseri med skattepengar. Andra viktiga prioriteringar i budgeten är den tydliga viljeinriktningen att alla kommuner ska ta emot. Det är en fråga som har drivit länge och som vi förhoppningsvis snart kan genomföra, i och med den proposition från regeringen som ligger på bord. Även ökad kommunersättning för mottagande av nyanlända, stöd till länsstyrelserna för samordning av mottagande samt medel för att börja vissa aktiviteter på förläggningen är viktiga och positiva framsteg. Särskilt viktigt är det att regeringen faktiskt tar ordentliga steg för att anpassa utbildningsinsatser och jobbförberedande insatser till individen genom helhetsgrepp kring validering och snabbspår. Även om det finns en del steg kvar att ta, till exempel att utöka svenskundervisningen och påbörja kartläggningen av kompetensen från dag ett för att inte tappa viktig tid under asylprocessen - majoriteten av dem som kommer hit nu kommer att få stanna, och det är lika bra att börja - är den inriktning som stakas ut med dessa första steg helt rätt, alltså att ge ekonomiska förutsättningar, stöd och inriktning till alla aktörer i mottagandet och att renodla insatser så att de på ett effektivare sätt kan göra det som de är bra på. Men tyvärr verkar regeringen nu ha hejdat sig mitt i steget och riskerar att byta riktning. När regeringen kallade till de första samtalen om bättre flyktingmottagande var vi i mycket positiva. Det är alldeles uppenbart, precis som just nämnde, att alla de som just nu arbetar dygnet runt i för att ta emot flyktingar behöver mer stöd. Kommunerna behöver få både ekonomiska och praktiska förutsättningar att skapa ett bra mottagande som rymmer många. Det finns nämligen ingen tvekan om att läget på sina håll är ansträngt, inte minst i ankomstkommunerna. finns det fortfarande en rad kommuner som inte alls klarar situationen, även om de inte har mycket att göra. Det handlar om de som inte har tagit sitt ansvar eller som har mycket kapacitet kvar att utnyttja. Om man talar med kommunerna ute i landet är budskapet inte: Stäng alla gränser. Snarare är budskapet: Stötta oss och låt oss tillsammans hitta sätt att klara detta - nya regeländringar och nya sätt att hantera saken. Ge oss ekonomiska förutsättningar att bygga och anställa. Det var med denna förhoppning vi gick in i samtalen. Låt oss hjälpas åt. Låt oss fokusera på det praktiska. Men tyvärr visade sig samtalen inte handla om detta i någon större utsträckning. Det var mycket bra saker som föll ut ur överenskommelsen, till exempel mer pengar till kommunerna och att alla kommuner ska ta emot. Det var sådant som regeringen mycket gärna kunde ha kommit överens med om i en tilläggsbudget, eller sådant som det redan fanns en riksdagsmajoritet för. Borgerligheten å sin sida använde situationen för att få igenom sin gamla vanliga arbetsmarknadspolitik med otrygghet och sänkta löner. När det gäller de tillfälliga uppehållstillstånden vet vi alla, från forskningen, att det inte funkar bra. Föga förvånande är otrygghet ingen framgångsfaktor när det gäller möjligheter för människor att etablera sig i ett land - tvärtom. Dessutom innebär det att vi kommer att ha en grupp otrygga människor på arbetsmarknaden som är beroende av arbetsgivarens välvilja för sin framtida trygghet i . Detta är en situation vi känner igen från arbetskraftsinvandringens absoluta avigsidor. Det är en situation som leder till att den anställda är extremt sårbar för att utnyttjas och att arbetskamraterna som står bredvid får svårt att konkurrera med de villkor och den lön som en otrygg människa är beredd att acceptera. Det är smått obegripligt att en socialdemokratisk regering är beredd att genomföra det. Att förslaget dessutom förväntas förvärra ytterligare efter den här nya överenskommelsen gör det värre. Människor som flytt helvetet i kommer att få vänta på att återförenas med sin familj - först när de väntar på sitt uppehållstillstånd och när de väntar på ett permanent uppehållstillstånd. Det borde vara ganska självklart att det inte heller är en bra grund för etablering. Dessutom riskerar detta att göra att människor tar med sig hela familjen i den livsfarliga båten på . Dem av oss som har stått på stranden i Lesbos vet vad det betyder när människor kliver i land med sina blöta barn.