bet · H201KU20 · 2015-06-05 00:00:00 — I en svarspromemoria som har upprättats inom Miljö- och och som överlämnades till utskottet (bilaga A4.1.2) anges att en mål- och resultatdialog med Kemikalieinspektionen hölls vid . Den dåvarande statssekreteraren var ordförande vid mötet. Hon höll i motsvarande möten även , 2008 och 2010. Vid samtliga dessa fyra möten var den dåvarande statssekreteraren, den dåvarande generaldirektören samt tjänstemän från och Kemikalieinspektionen närvarande. Av minnesanteckningarna från mötet samt av samtal med tjänstemän framgår att den dåvarande miljöministern inte deltog i något av mötena om mål- och resultatdialogen. Det är inte heller brukligt att statsråden i deltar i dessa möten, anförs det i svaret. Som svar på frågan om vad som avses med uttrycket kemikaliekontrollen anförs att det är svårt att avgöra vad syftade på när hon använde det ordet. Kemikaliekontroll kan i princip syfta på Kemikalieinspektionens hela verksamhet men också delar av den. Utskottet fick även del av minnesanteckningarna från mötet . Enligt minnesanteckningarna behandlades följande punkter vid mål- och resultatdialogen 2009: statssekreterarens återkoppling på myndighetens styrkor och svagheter, myndighetens redovisning av hur de utifrån sitt uppdrag ser att de kan bidra i arbetet att genomföra regeringens politik i ett framåtperspektiv samt myndighetens omvärldsanalys. Av minnesanteckningarna framgår bl.a. att statssekreteraren under mötet tog upp Kemikalieinspektionens förmåga att prioritera mellan olika arbetsuppgifter. Statssekreteraren förklarade att hon ansåg att det är bra att myndigheten är ambitiös och har en hög målsättning för sin verksamhet, men att det är viktigt att inse att myndigheten inte kan göra allt. Generaldirektören höll med om att Kemikalieinspektionen är ambitiös och har en vilja att driva giftfri miljö inom EU och internationellt. Statssekreteraren framhöll också att hon var oroad eller bekymrad över utvecklingen av den i medierna drivna ”larmhysterin”. Hon betonade också att myndigheternas roll inte är att vara opinionsbildande och att antalet initiativ alltid måste sättas i relation till resurser och till en riskbedömning av vad som är prioriterat eller relevant att driva. Granskningen ger inte anledning till något uttalande från utskottets sida. 4.2 Fråga om jäv för dåvarande finansmarknadsministern i samband med beslut om landsbygdsprogram I en anmälan till (dnr 2814-2013/14), bilaga A4.2.1, begärs att utskottet granskar om den dåvarande finansmarknadsministern har följt regeringsformens och Statsrådsberedningens anvisningar i fråga om jäv för statsråd. Detta mot bakgrund av ett sms han ska ha skickat till en person anställd vid (). Innehållet i meddelandet kan enligt anmälaren uppfattas som om personen i fråga är skyldig en gentjänst efter att regeringen beslutat den ekonomiska vårpropositionen. Den ekonomiska vårpropositionen innehöll bl.a. förslag på satsningar inom ramen för ett landsbygdspaket som LRF hade lobbat för. Enligt tidningsuppgifter har protokoll från Landsbygdsdepartementet visat att var delaktig i regeringens beslut om det svenska landsbygdsprogrammets utformning. Vidare anförs i anmälan att det utifrån de uppgifter som framkommit i medierna inte går att avgöra om agerande innebär att det är fråga om jäv i någon form. egna kommentarer där han säger att det var olämpligt att skicka meddelandet ger inte heller tillräcklig klarhet för att kunna avgöra frågan om jäv. Till grund för granskningen ligger bl.a. två promemorior som har upprättats inom , bilaga A4.2.2–3. I ärendet har även begärts in etiska riktlinjer, beslutade , och Statsrådsberedningens promemoria Förbud mot insiderhandel och skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument, bilaga A4.2.4–5. I nyhetsartiklar i angavs att efter det att den dåvarande finansministern hade presenterat den ekonomiska vårpropositionen skickade ett sms till en lobbyist på LRF med lydelsen: ”You owe me big time”. På webbplatsen Dagens Opinion angavs att sms:et skickades efter att regeringen beviljat Landsbygdsprogrammet en årlig förstärkning på . Vidare angavs i massmedierna att mottagaren av sms:et jobbar som lobbyist på LRF och titulerar sig expert på politisk påverkan och att hon har en privat relation med . Enligt artikeln i hade uppgett att han och lobbyisten är goda vänner. Vidare angavs att bl.a. hade uppgett: ”Jag inser att det var dumt att skicka sms:et. Jag ångrar det. Jag skulle inte göra om det .” Vidare framgår av uppgifterna i massmedierna att två personer har polisanmält med anledning av sms:et. Sedan medlemskapet i Europeiska gemenskapen omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken. Varje medlemsland ska ta fram en nationell strategi och ett nationellt eller flera regionala landsbygdsprogram. Medlemslandets landsbygdsprogram godkänns av kommissionen efter omröstning bland övriga medlemsländer. Det svenska landsbygdsprogrammet för perioden –2013 godkändes . På regeringens webbplats anges att landsbygdsprogrammet ska bidra till lönsamma och livskraftiga företag, aktiva bönder som ger oss öppna marker med betande djur och en modern landsbygd. Det svenska landsbygdsprogrammet för perioden –2020 har vid programstarten en total budget på ca för hela programperioden. Av dessa medel kommer från EU:s budget, från statsbudgeten och resterande medel från andra offentliga finansieringskällor, främst kommuner. Av budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 utg.omr. 23 s. 32) framgår att den dåvarande regeringen överlämnade ett förslag till landsbygdsprogram för perioden –2020 till för godkännande. Ett sådant godkännande förväntas från kommissionen . Vidare framgår (s. 30 f.) att arbete har bedrivits med att utforma landsbygdsprogrammet för perioden –2020. Arbetet har till stor del utgått från tekniska underlag som har tagit fram och de synpunkter som inkom i samband med remissbehandlingen av detta underlag. Diskussioner har också hållits i en referensgrupp med företrädare för berörda organisationer i det civila samhället och myndigheter. Ett annat inslag i programarbetet har varit de avstämningar som gjorts med förhandsutvärderaren av programmet. I arbetet har också de synpunkter som miljö- och jordbruksutskottet (tillsammans med näringsutskottet) framfört i en uppföljning 2012 av vissa delar av landsbygdsprogrammet beaktats. har överlämnat ett förslag till partnerskapsöverenskommelse för programperioden –2020 till kommissionen. Partnerskapsöverenskommelsen är en övergripande strategi för de fyra struktur- och investeringsfonderna, Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden. Partnerskapsöverenskommelsen har som främsta syfte att bidra till att uppnå EU 2020-målen och stärka EU:s och konkurrenskraft. I ett svar från landsbygdsminister på skriftliga frågor (fr. 2014/15:148 och 2014/15:151) av (C) om landsbygdsprogrammet och miljöersättningar samt landsbygdsprogrammet och djurvälfärdsersättning anförde statsrådet bl.a. följande: Inledningsvis vill jag informera om att överlämnade ett dokument med ett stort antal frågor om det programförslag som alliansregeringen lämnat in . I dokumentet ifrågasätter starkt vissa delar av förslaget. Utifrån frågorna pågår nu diskussioner mellan och kommissionen kring ett flertal åtgärder i programmet. beslutade regeringen proposition 2013/14:99 Vårändringsbudget . Av ett utdrag från protokollet från regeringssammanträdet som fogats till propositionen framgår att statsrådet var närvarande vid sammanträdet och att han var ett av de statsråd som var föredragande. I propositionen (s. 33) föreslog regeringen bl.a. att anslaget 1:18 Åtgärder för landsbygdens miljö och struktur inom utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel skulle ökas med . Skälen för regeringens förslag var att anslaget används bl.a. för utgifter för nationell medfinansiering av åtgärder i enlighet med det landsbygdsprogram för som godkänt. För att förstärka landsbygdsprogrammets effekt behövde enligt regeringen programmets totala ram ökas. Förstärkningen skulle ge ett ökat utrymme för långsiktigt angelägna åtgärder för landsbygdens utveckling i form av t.ex. lokal service och bredband. beslutade (bet. 2013/14:FiU21, rskr. 2013/14:316) om anslaget i enlighet med förslaget i propositionen. beslutade regeringen även ekonomiska vårproposition (prop. 2013/14:100). Av ett utdrag från protokollet från regeringssammanträdet som fogats till propositionen framgår att statsrådet var närvarande vid sammanträdet. Föredragande var statsrådet . I propositionen (s. 65) anförde regeringen bl.a. följande: För att förbättra förutsättningarna för boende och företagande på landsbygden avser regeringen att förstärka landsbygdsprogrammet med sammanlagt 2014–2020, varav föreslås tillföras efter förslag i Vårändringsbudgeten (prop. 2013/14:99). För företag och privatpersoner är det av betydelse att avståndet till grundläggande service är så kort som möjligt. Regeringen avser satsa 2014–2020, motsvarande , för att ge en god tillgänglighet till kommersiell service i gles- och landsbygder. Regeringen avser vidare att förstärka åtgärder för landsbygdens utveckling, däribland bredbandsutbyggnaden –2020. Regeringens totala satsning på bredband, inklusive EU-bidrag, uppgår till . Regeringens förstärkning om av Landsbygdsprogrammet blir en del av den svenska medfinansieringen till programmet. Ökad bredbandshastighet, täckning och robusta nätverk förbättrar möjligheten för bl.a. företagande. godkände (bet. 2013/14:FiU20, rskr. 2013/14:394) regeringens förslag till riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken. Regler om bisysslor m.m. för statsråd Enligt 6 kap. 2 § andra stycket regeringsformen får ett statsråd inte inneha någon anställning. Han eller hon får inte heller inneha något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för honom eller henne. I förarbetena (prop. 1973:90 s. 284) anförs att bestämmelsernas syfte i första hand är att värna om statsrådstjänstens integritet, men de kan också motiveras av önskemålet att ett statsråd inte ska splittra sina krafter. Det får från fall till fall bedömas om det rubbar förtroendet att ett statsråd innehar ett visst uppdrag eller utövar en viss verksamhet. Därutöver saknas bestämmelser om jäv för statsråd. Förvaltningslagen (1986:223) gäller formellt inte vid handläggningen av sådana ärenden som beslutas vid ett regeringssammanträde. I Statsrådsberedningens riktlinjer (Ds 1998:52 s. 77) anges att om någon av de situationer som beskrivs i 11 § förvaltningslagen (1986:223) gäller för ett statsråd bör ett sådant statsråd inte föredra ett ärende eller delta i avgörandet av ett regeringsärende. I Statsrådsberedningens skrift Förvaltningslagens tillämpning hos regeringen (s. 45–47) och i en promemoria från Statsrådsberedningen (SB PM 1987:2, reviderad ) lämnas bl.a. följande råd när det gäller jäv vid regeringssammanträden. Det är ett statsråds skyldighet att förvissa sig om att det vid ett visst regeringssammanträde inte kommer upp ärenden som statsrådet i ett annat sammanhang befattat sig med eller i vilka statsrådet av andra orsaker är att anse som jävig. I etiska riktlinjer beslutade (bilaga A4.2.4) anges att ett klart fall av jäv är bl.a. att någon själv eller någon närstående är sökande i ärendet eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för någon eller någon närstående. Andra situationer som kan medföra att någon är jävig är att det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet för någons opartiskhet i ärendet, t.ex. att någon är vän eller ovän med den som är part eller intressent i ärendet, ekonomiskt beroende av en part eller intressent eller engagerad i saken på ett sådant sätt att misstanke lätt kan uppkomma om att det brister i förutsättningarna för en opartisk bedömning. I en utfrågning i ett granskningsärende (bet. 2006/07:KU20 s. 58 f.) redogjorde rättschefen i Statsrådsberedningen för arbetet inom med jävsfrågor och för de jävsbestämmelser som är aktuella att tillämpa i regeringsarbetet. Rättschefen anförde bl.a. att förvaltningslagens jävsbestämmelser tillämpas analogt och att dessa bestämmelser tar sikte på konkreta ärenden, inte på faktiskt handlande. Sakägarjävet är det som man främst tittar på, därefter kommer man in på frågor om intressejäv och den s.k. generalklausulen. Det kan röra sig om intressejäv om ett ärendes utgång kan medföra synnerlig nytta eller skada för statsrådet eller någon närstående. Det gäller framför allt när ett statsråd har en stor aktiepost i ett bolag, bolaget är part i ärendet och ärendets utgång inte är av ringa betydelse för bolaget. En liten aktiepost i ett bolag som är part i ärendet grundar enligt litteraturen i allmänhet inte jäv. I generalklausulen föreskrivs att det kan röra sig om jäv om det i övrigt, alltså när de andra jävsbestämmelserna inte är tillämpliga, finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till beslutsfattarens opartiskhet i ärendet. Det ska då vara något mer påtagligt som gör att man landar i den bedömningen. I litteraturen sägs att det kan vara sådant som att någon är uppenbart ovän med den som är part i ärendet eller att man är ekonomiskt beroende av en part i ärendet. I fråga om rutinerna hänvisade rättschefen inledningsvis till den överenskommelse som träffats mellan statsråden och som innebär att de ska anmäla värdepappersinnehav och ändringar i innehavet. Anmälningarna görs till rättschefen i Statsrådsberedningen. De kommer oftast till henne från expeditions- och rättscheferna vid departementen. kommer de direkt från statsråden, ibland direkt från exempelvis en förvaltare. Det är framför allt expeditions- och rättscheferna på departementen som känner till vad statsråden har för innehav. Expeditions- och rättscheferna har också tillgång till den samlade förteckningen över samtliga statsråds värdepappersinnehav. Prövningen av jäv i ett ärende påbörjas därför när beredningen av ärendet börjar. Vidare anförde rättschefen bl.a. att inför regeringssammanträdena lämnar alla departement sina ärendeförteckningar till Statsrådsberedningen. Rutinen är tillbaka sådan att rättschefen går igenom alla ärendeförteckningar och jämför dem med innehavsförteckningen för att ytterligare säkerställa att jävsfrågor beaktas, men det är sällan frågan om jäv dyker upp först i detta läge. De tillfällen när frågan om jäv uppmärksammas sker det ofta genom att en rätts- eller expeditionschef hör av sig till rättschefen i Statsrådsberedningen och säger att de har ett ärende som ska upp eller där en jävsfråga kan vara aktuell. Man är givetvis i arbetet ute på departementen uppmärksam på dessa frågor. Rättschefen anförde också att om det först vid den genomgång som rättschefen i Statsrådsberedningen gör upptäcks att det kan vara fråga om jäv, gäller enligt de rutiner som gällt åtminstone att i första hand berörda expeditions- och rättschefer kontaktas. Om man vid sådana kontakter gör bedömningen att det är ett beslut som statsrådet inte ska delta i är det i första hand respektive rätts- och expeditionschef som talar med sitt statsråd, inte rättschefen i Statsrådsberedningen. Om man i en sådan dialog kommer fram till att ett visst statsråd inte ska delta i beslutet underrättas statsministern eller annan ordförande vid regeringssammanträdet om förhållandet före sammanträdet. Att statsrådet inte deltar i just det beslutet framgår av protokollet. Om man inom ramen för övervägandena i stället kommer fram till att det inte är fråga om jäv utan att statsrådet kan delta i beslutet görs det ingen särskild anteckning om det. Förvaltningslagens regler om jäv I förvaltningslagen finns regler om jäv inom statsförvaltningen. Av 11 § första stycket 1 förvaltningslagen framgår att den som ska handlägga ett visst förvaltningsärende är jävig om saken angår honom eller henne själv eller hans eller hennes make, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom eller henne själv eller någon närstående. Av 11 § första stycket 2 följer att den som ska handlägga ett ärende är jävig om han, hon eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång. I 11 § första stycket 5 anges att den som ska handlägga ett ärende är jävig om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet. En person är således jävig när denne har ett sådant rättsligt intresse i saken att han eller hon är att beteckna som part i ärendet eller tillhör den krets av personer som har rätt att överklaga beslut i ärendet även om saken inte angår honom eller henne så nära att han kan betecknas som part i beslutsinstansen (sakägarjäv). Vidare är det enligt första punkten fråga om jäv om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för handläggarens faktiska intressen i ärendet (till skillnad från dennes rättsliga intresse i saken). Denna typ av jäv går under beteckningen intressejäv. Vad gäller släktskapsjäv omfattar detta två fall. För det första utgör vissa släktskap absoluta jävsgrunder. Det gäller när saken angår eller ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för någon som är make, maka, förälder, barn eller syskon till den som ska handlägga ärendet. För det andra kan även andra släktskap, svågerlag, samboende eller liknande förhållanden grunda jäv. Det krävs då att förhållandet är sådant att personen i fråga kan räknas som annan närstående. I förarbetena till lagen (prop. 1971:30 s. 255) anförs att det för att klargöra släktskapsjävets innebörd bör vara tillräckligt att i lagtexten nämna de släktskapsförhållanden som under alla omständigheter bör grunda jäv, dvs. sådana fall då saken angår den handläggande myndighetspersonens make, maka, föräldrar, barn eller syskon, och därutöver till en andra kategori hänföra sådana fall då saken angår någon annan som står personen nära. Med en sådan uppläggning vinns enligt propositionen inte bara en förenkling av föreskriften om släktskapsjäv utan markeras också att mer avlägsna släktskaps- och svågerlagsförhållandena som anges i inte utan vidare grundar jäv enligt förvaltningslagen. Om det ska anses vara fråga om jäv i sådana fall, blir beroende av om vederbörande ska räknas som närstående eller inte. Denna bedömning kan utfalla olika i olika fall allt efter omständigheterna. Det bör enligt propositionen påpekas att uttrycket närstående formellt täcker såväl situationer när det rör sig om släktskap eller svågerlag föreligger som när någon av annan anledning är att karakterisera som närstående, t.ex. stadigvarande sammanbor med den som har att handlägga ett ärende. Från jäv kan, enligt 11 § andra stycket, bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Formellt sett inskränker inte bestämmelsen de jävsgrunder som nämns i första stycket, men regeln innebär att förekomsten av jäv i sådana fall inte ska ge upphov till någon verkan. Även om det i ärendet är tal om en sådan omständighet som enligt första stycket formellt ligger till grund för jäv ska det således vara möjligt att bortse från denna om frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Av ordet ”uppenbarligen” framgår att jäv i tveksamma fall bör beaktas. I 12 § förvaltningslagen behandlas verkan av jäv. Huvudregeln är att den som är jävig varken får vidta någon förberedande åtgärd eller delta i ärendets avgörande. Från denna regel medges undantag t.ex. när en åtgärd måste vidtas och detta inte utan olägligt uppskov kan ombesörjas av någon annan. I 2 kap. 11 § riksdagsordningen anges att ingen vid ett sammanträde får delta i behandlingen av ett ärende som personligen rör honom eller henne eller någon närstående. Ett statsråd får dock delta i överläggningen i ett ärende som rör hans eller hennes tjänsteutövning. I en kommentar till grundlagarna (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 701) anges att förbudet att delta avser såväl överläggningen som själva beslutet. Ärendet måste vara personindividualiserat, dvs. direkt angå vederbörande. Berörs ledamoten av ärendet såsom medlem av ett kollektiv (t.ex. en yrkesgrupp) eller såsom tjänsteman är det inte fråga om jäv. En medlem av en styrelse för en statlig myndighet, som är riksdagsledamot, kan sålunda delta vid behandlingen av anslagen till myndigheten (se bet. 1989/90:KU36 s. 28). Vidare anges i kommentaren att bestämmelsen konstruerats med utgångspunkt i 16 § kommunallag, som motsvaras av 5 kap. 20 § kommunallagen (1991:900). Enligt 5 kap. 20 § kommunallagen får en ledamot inte delta i handläggningen av ett ärende som rör ledamoten själv, ledamotens make, maka, sambo, föräldrar, barn eller syskon eller någon annan närstående. I nyssnämnda kommentar anges att vid en bedömning av vad som enligt 2 kap. 11 § riksdagsordningen i varje särskilt fall täcks av ordet närstående torde man böra utgå från 5 kap. 20 § kommunallagen. har vid ett stort antal tillfällen granskat frågor om jäv för statsråd. Framför allt har denna granskning avsett frågor om aktieinnehav eller andra frågor om intressejäv eller tvåinstansjäv. Några granskningar avser dock frågor om andra jävsgrunder. granskade utskottet försvarsminister handlande eller underlåtenhet att handla för att undvika att en jävssituation uppkom inom Försvarsdepartementet (bet. 2004/05:KU20). Frågan gällde en begäran från om undantag från vissa lagregler om offentlig upphandling, som regeringen har möjlighet att besluta. Begäran avsåg ett medgivande om att verket bl.a. hos skulle få upphandla vissa tjänster för marinens korvetter. Regeringen beslutade om det begärda medgivandet. Föredragande statsråd var . Beslutet kontrasignerades av en departementssekreterare, som var son till vice ordföranden i . I sitt ställningstagande uttalade utskottet följande: Enligt utskottets mening är det mycket viktigt att jävsbestämmelserna följs i . Ingen skall delta i handläggningen av ett ärende om det finns omständigheter som riskerar kunna leda till att förtroendet till opartiskhet rubbas. För att förebygga risken för att jäv uppstår är det angeläget att bl.a. beaktar vikten av kunskaper i förvaltningsrätt i samband med rekrytering och erbjuder vidareutbildning i förvaltningsrätt. Det är otillfredsställande att beslut fattats i ett ärende som handlagts av en jävig tjänsteman. Med hänsyn till att försvarsministern inte kände till jävsförhållandet och inte heller hade skäl att anta att jäv förelåg när beslutet fattades i det aktuella ärendet kan hon emellertid inte kritiseras för att jäv förelåg. Enligt utskottets mening var det en lämplig åtgärd av försvarsministern att begära att chefer och handläggare på Försvarsdepartementet informeras om jävsbestämmelserna efter att händelsen blev känd för henne. /granskning (bet. 2008/09:KU20) granskade utskottet kulturminister ansvar för och handläggning av en uppkommen situation på . Situationen bestod enligt anmälan av delikatessjäv i presstödsfrågan för en statssekreterare genom att statssekreteraren var gift med en ledamot i . I anmälan anfördes vidare att ansvaret för frågorna om presstöd, sedan förhållandet uppmärksammats i pressen , fördes över till en statssekreterare på . Bland annat hade föredragning och avstämningar skett med den ifrågavarande statssekreteraren inför de informella mötena med kommissionen, inför arbetet med och remitteringen av departementspromemorian Nya villkor för presstödet (Ds 2008:25) samt inför och under beredningen av de ställningstaganden till förslagen i promemorian som regeringen redovisade i budgetpropositionen . I sitt ställningstagande uttalade utskottet att förvaltningslagen formellt inte är tillämplig på regeringsärenden. Enligt utskottets mening är det emellertid mycket viktigt att bestämmelserna för jäv följs i .