bet · H201MJU10 · 2015-04-23 00:00:00 — Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en handlingsplan för att minimera antalet djurförsök. Jämför reservation 6 (V). Enligt kommittémotion 2014/15:191 av m.fl. (V) yrkande 4 behövs en handlingsplan för att minimera antalet djur i djurförsök. En sådan handlingsplan ska bestå av konkreta åtgärder för att minska antalet djur i försök. Antalet djur som utnyttjas i djurförsök måste minimeras. utnyttjades ungefär 700 000 djur i försök. låg antalet på en fortsatt hög nivå med drygt 720 000 djur i . Om man lägger till fiskar i försök ökar antalet med 4,5 miljoner. Djurförsök innebär att djur utsätts för lidande. En individ kan utnyttjas i samma försök i allt från en tidsperiod av timmar till . behandling och kompletterande uppgifter har utskottet behandlat flera förslag som rör djurförsök. Förslagen har omfattat bl.a. definition av djurförsök, tillstånd, användningen av försöksdjur, ansvar för tillståndshavare och inrättandet av en central djurförsöksetisk nämnd. Vidare behandlades frågan om ett för alternativa metoder till djurförsök i enlighet med 3R-principerna (Replace, Reduce, Refine) och vissa förenklingar i etiska godkännanden som inte riskerade att inverka negativt på djurens välfärd. När det gäller frågan om ett för 3R-frågor beslutades att ett sådant skulle inrättas vid (se bet. 2011/12:MJU21 och bet. 2013/14:MJU14). fattade regeringen ett beslut om ett uppdrag till att inleda bildandet av ett för 3R-frågor. I uppdraget ingår att redovisa hur ett 3R-center bör organiseras på . Vidare ingår att beskriva vilka uppgifter som ska utföras av centret i förhållande till verksamheten inom ramen för nationella kommitté för skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål och förvaltningsuppgifter. Uppdraget ska redovisas . I landsbygdsminister svar på interpellation 2014/15:156 om bl.a. en handlingsplan för att minska antalet djurförsök framgår att det är en mängd faktorer som avgör hur många försöksdjur som används. Användningen är starkt kopplad till den forskning som bedrivs i landet och hur stora resurser som ställs till förfogande inom de olika forskningsområdena. Det är väl känt att antalet djurförsök har varit förhållandevis trots att resurserna till forskningen har ökat. Den svenska försöksdjursstatistiken kan vara svåröverskådlig och är inte så lätt att jämföra med andra länders. Den svenska definitionen av djurförsök är mer omfattande än den som gäller inom EU. Dessutom innehåller den svenska statistiken, till skillnad från i andra länder, uppgifter om hur många fiskar som ingått i s.k. provfisken, vilka bl.a. syftar till att kunna fastställa fiskekvoter. användes totalt 5,3 miljoner försöksdjur i . Året innan var siffran 8,5 miljoner. Förklaringen bakom denna dramatiska nedgång är huvudsakligen just en minskning av provfisket. Det är enligt ministern väsentligt att varje försöksdjur som används ska ha ett starkt skydd som minimerar dess lidande och att försöken ska planeras så att maximal information kan fås ut av så få djur som möjligt. Vidare behöver fler metoder som gör försöksdjur överflödiga utvecklas och tas i bruk. Det för 3R-frågor som etableras kommer i hög grad att bidra till detta. Med det som redovisats ovan föreslår utskottet att motion 2014/15:191 (V) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om djurtransporter. Jämför reservation 7 (SD). I motion 2014/15:2509 av och (båda SD) framhålls vikten av värdiga förhållanden vid djurtransporter. exporterar levande djur till utländska slakterier med mycket långa resor som följd. Långa resor orsakar stort lidande för djuren och många djur dör under dessa resor. I bör djurtransporter inom landet inte överstiga , men EU-reglerna stipulerar att djurtransporter får vara långa, med endast en kort rast på vägen. Detta är en orimligt lång transporttid, och därför behöver man införa en åttatimmarsgräns för alla transporter inom och från oavsett destinationsort. Vidare bör antalet kontroller av de inhemska djurtransporterna öka kraftigt. behandling och kompletterande uppgifter Utskottet har behandlat transporter av levande djur bl.a. i betänkande 2010/11:MJU20. Utskottet framhöll att transporterna är stressande för djuren på flera sätt: dels själva transporten, dels i- och urlastningen. Djurskyddet samlade in 25 000 namnunderskrifter i en namninsamling för kortare djurtransporter och bättre förhållanden under transporten. Det finns få frågor som har så hög prioritet från djurskyddssynpunkt och som engagerar så många. Enligt utskottet räcker det inte med djurskyddskonferenser, utan nu krävs handling. Det finns redan många förslag på hur ska driva djurtransportfrågorna framåt. När EU kommer att se över djurtransportsförordningen har en viktig roll när det gäller att kräva åtta timmars maxgräns också för transporter inom EU, som kan vara mycket långa. Därutöver bör ytan som varje djur har till förfogande under transporten ses över och förbudet mot transport av sjuka djur implementeras. För transporter inom är det önskvärt att stödja utvecklingen av lokala och/eller mobila slakterier för att på så sätt kunna minska transporttiderna. Reglerna för nödslakt kan också behöva ses över. Än viktigare är att minska stressen vid i- och urlastning. När formella brister vid djurtransporter upptäcks ska detta leda till åtal, och för att ge transportörerna ekonomiska incitament att förbättra djurens villkor vid transporter bör sanktionsavgifter införas för slaktdjurstransporter med höga dödlighetstal. På grundval av dessa förhållanden föreslog utskottet ett tillkännagivande i frågan. följde utskottets förslag (bet. 2010/11:MJU20, rskr. 2010/11:231). I regeringens skrivelse 2014/15:75, Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen, uppges att ärendet bereds. Det har även bedrivits utredningsarbete i frågan. fick och Nationellt centrum för djurvälfärd vid () i uppdrag att ställa samman relevant forskning och lämna förslag till åtgärder om hur man kan minska stressen för djur vid transporter. I rapporten finns förslag inom ett antal områden som syftar till att minska stressen och öka djurvälfärden under transport (, SLU Redovisning av uppdrag om minskad stress för djur vid djurtransporter; L 2011/2398 ). När det gäller transporter mellan länderna regleras detta i transportförordningen (Rådets förordning (EG) nr 1/2005 av om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven /432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97). Bestämmelserna i förordningen omfattar i huvudsak krav på minsta utrymme för varje djur, tidsintervaller för vattning, utfodring och vila under transporten samt transporttidens maximala längd. Utöver bestämmelser om vägtransporter innefattar förordningen även tilläggsbestämmelser om transporter på järnväg, till sjöss och i luften. Medlemsländerna får inte ha mer eller mindre stränga krav än dem som ställs i förordningen när det handlar om djurtransporter mellan länderna. De gemensamma bestämmelserna gäller dock inte för transporter kortare än . Regeringen har (tillsammans med den danska regeringen) tagit upp frågan om djurtransporter som en övrig fråga vid jordbruks- och fiskerådets möte . Vid mötet argumenterade regeringen för förkortade transporttider för djuren och för behovet av en lagstiftning som beaktar aktuella vetenskapliga rön på området (skr. 2014/15:75). Utskottet anser att det är väsentligt att djur inte utsätts för onödigt lidande under transporter, vilket också var grunden för utskottets förslag om tillkännagivande 2011. följde utskottets förslag. Utskottet utgår från att regeringen bedriver arbetet i enlighet med tillkännagivande och återkommer med en redovisning av vidtagna åtgärder. Utskottet föreslår därmed att motion 2014/15:2509 (SD) lämnas utan vidare åtgärd. Offentlig förevisning av djur m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om djur på cirkus, djurparker och delfinarier. Jämför reservationerna 8 (V), 9 (SD) och 10 (SD). I kommittémotion 2014/15:191 av m.fl. (V) yrkande 5 uppmärksammas att cirkusnäringen behöver leva upp till djurskyddslagstiftningens krav när det gäller möjligheterna till naturligt beteende. Cirkusverksamhet bygger på att djur transporteras mellan platser och gör konster för publiken. Det innebär ofta omständigheter som orsakar stress för djuren och begränsar möjligheterna till naturligt beteende. I många fall blir utevistelsen begränsad till små och tillfälliga inhägnader, och i många fall förväntas djuren göra konster som är onaturliga för dem. Det finns starka skäl ur djurskyddssynpunkt att ytterligare begränsa antalet djurarter som får visas på cirkus. Enligt motion 2014/15:411 av (FP) yrkande 1 behövs ett förbud mot att använda vilda och exotiska djur på cirkus. I yrkande 2 föreslås ett förbud mot att använda elefanter och sjölejon på cirkus. Det behövs också strängare djurskyddsregler för övriga domesticerade djur i cirkusverksamhet (yrkande 3). Motionären anser att omsorgen om de vilda cirkusdjuren är mycket knapphändigt reglerad i djurskyddslagen där det finns två portalparagrafer, ”att djuren inte ska utsättas för onödigt lidande” (2 §) och ”att djuren ska kunna leva ett arttypiskt beteende” (4 §), vilket inte tillgodoses inom dagens cirkusverksamhet. Själva grundidén med cirkus är att få djuren att göra saker de normalt inte gör i sitt fria beteende. Djuren fraktas runt, tvingas tillbringa sina liv i trånga utrymmen och blir ibland fastkedjade mellan uppträdandena. Djur på cirkusar visar i onormalt stor utsträckning symtom som tyder på psykiska störningar. I många länder i har därför vilda och exotiska djur på cirkus förbjudits. bör följa denna utveckling. I kommittémotion 2014/15:2784 av m.fl. (SD) yrkande 6 föreslås att användandet av icke domesticerade djur inom cirkusnäringen ska fasas ut. I yrkande 7 i samma motion förordas att ett licenssystem för cirkusägare som vill hålla djur ska införas. Enligt yrkande 8 bör besiktningskrav på djurcirkusar kompletteras med oanmälda inspektioner. Skötsel av icke domesticerade djur regleras av samma föreskrifter som djur i djurparker, dock med ett flertal undantag. Detta är orimligt, eftersom djurhållning i djurparker kan motiveras med såväl ett artbevarande som ett undervisande syfte och alltså har mer än ett rent underhållningsvärde för människor. I stället för att bevilja undantag där cirkusnäringen har svårt att möta djurhållningskraven, bör därför de icke domesticerade djuren fasas ut från våra cirkusar. Endast de cirkusägare som uppfyller vissa grundläggande krav ska beviljas tillstånd att hålla djur. Vid brott mot regelverken ska sådana licenser kunna dras in permanent. Dessutom bör de besiktningar som sker efter beställning av cirkusägarna själva kompletteras med oanmälda inspektioner när det gäller både transporter och stationära förvaringsplatser. I kommittémotion 2014/15:2784 av m.fl. (SD) yrkande 9 förordas att en rikstäckande översyn av de svenska djurparkerna ska genomföras för att säkerställa att de lever upp till fastställda regelverk. Djurparkerna har en undervisande och folkbildande roll i samhället som är viktig och arbetar dessutom artbevarande och deltar i en rad olika bevarande projekt. Ett antal larmrapporter har dock visat att det finns djurparker som brister i sina rutiner och som inte lever upp till fastställda regelverk. Enligt motion 2014/15:2945 av och (båda SD) bör delfinarier förbjudas. Motionärerna anser att delfinerna har dåliga förutsättningar att leva och uttrycka sitt naturliga beteende, främst på grund av de små ytorna som delfinarier innebär. Delfiner kan i frihet dyka hundratals meter djupt och röra sig tiotals mil under . Delfinarierna innebär inte bara problem för delfinerna på grund av för liten yta att röra sig på, utan även ökad stress eftersom dessa intelligenta djur är mycket känsliga för höga ljud, vilket blir extra påfrestande i små bassänger med många, ofta högljudda besökare. I delfinarier tvingas delfinerna blandas med varandra, vilket helt och hållet förändrar deras naturliga förhållanden. behandling och kompletterande uppgifter Bestämmelser om vilka djur som får föras från ort till ort för offentlig förevisning finns i 35 § djurskyddsförordningen (1988: 539) där följande redovisas: Djur får inte föras omkring och förevisas offentligt i menagerier. Apor, rovdjur med undantag för tamhundar och tamkatter, säldjur med undantag för sjölejon, noshörningar, flodhästar, hjortdjur med undantag för renar, giraffer, kängurur, rovfåglar, strutsfåglar och krokodildjur får inte heller på annat sätt föras omkring och i samband därmed förevisas offentligt. För cirkusar finns det vidare särskilda regler när det gäller kontroll. Före det att en cirkus har sin första föreställning för året ska inbesikta cirkusen, och en begäran om inbesiktning ska ha kommit in till dagar innan första föreställningen. Detta framgår av 36 § djurskyddsförordningen (1988:539) och 6 § i föreskrifter och allmänna råd (DFS 2007:3) om cirkusdjur (cirkusföreskriften). Av samma föreskrifter framgår att när det sker förändringar i djurbeståndet eller i utrustningen som är av väsentlig betydelse från djurskydds- eller djurhälsosynpunkt ska detta också anmälas och kontrolleras av . Kontrollen ska göras av den länsstyrelse i vars län cirkusen befinner sig. Vid en begäran om inbesiktning eller kontroll ska cirkusen t.ex. presentera antalet cirkusdjur av varje djurslag som medföljer cirkusen. Om kontrollmyndigheten upptäcker allvarliga eller upprepade brister i djurhållningen kan den förbjuda cirkusen att påbörja eller fortsätta sin turné. Detta framgår av 5 § i ovannämnda föreskrifter. Enligt artskyddsförordningen krävs det tillstånd av för att få förevisa djur av vilda arter. Vid all offentlig förevisning av arter som finns listade i bilaga A till EU:s Citesförordning krävs det dessutom intyg från . Enligt utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag är förutsättningarna för att skapa en god djurvälfärd i cirkusverksamhet begränsade på grund av att cirkusverksamheten är kringflyttande och att ytorna att hålla djuren på är begränsade. Olika djurarter har olika behov, vilket gör dem mer eller mindre lämpliga att använda i cirkusverksamhet. Generellt anser utredaren att framför allt domesticerade djur bör användas vid cirkus. Utredaren anser att cirkusar varken är eller bör vara undantagna från kravet på att djuren ska kunna bete sig naturligt. Kravet på naturligt beteende omöjliggör dock att vissa djur hålls och används i cirkusverksamhet. Man föreslår därför att sjölejon och elefanter förbjuds i cirkusverksamhet eftersom dessa djurs behov av naturligt beteende inte kan tillgodoses vid cirkushållning. Att hålla och förevisa djur vid cirkus innebär stress för djuren och begränsade möjligheter att tillgodose djurens behov av naturligt beteende på grund av de begränsade ytor som djuren hålls på. Alla djurarter är därför inte lämpliga att använda i cirkusverksamhet. bör enligt utredaren även se över sina föreskrifter för djurhållningen vid cirkusar. Utredaren föreslår att det i lagen ska framgå vilka djur som inte ska få hållas på cirkus. Vetenskap och beprövad erfarenhet ska ligga till grund för bestämmelser om vilka djur som bör få hållas på cirkus och de villkor som bör ställas för hållandet där. Utredaren anser därför att ska ges ett bemyndigande att i föreskrifter reglera och förbjuda viss djurhållning på cirkus om den inte anses uppfylla kraven på t.ex. naturligt beteende. Djurskyddslagens (1988:538) och djurskyddsförordningens (1988:539) föreskrifter och myndighetsföreskrifter om hur djur ska hållas och skötas på ett bra sätt gäller även djurparksdjur, och djurparkerna omfattas av myndigheternas djurskyddstillsyn (se bet. 2013/14:MJU10). EG-direktivet (1999/22/EG) om hållande av vilda djur i djurparker och artskyddsförordningen (2007:845) är andra regelverk som reglerar djurskyddet i djurparkerna. Djurparkerna har enligt djurskyddslagen skyldighet att ha en god djurmiljö för djuren och att sköta djuren på ett sätt som främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. är en medlemsorganisation som representerar djurparker, akvarier, tropikhus och liknande. är det länsstyrelserna som ansvarar för kontrollen av djurparkernas djurhållning. Till sin hjälp i detta arbete har länsstyrelserna , som kan meddela bestämmelser om hur kontrollen ska utövas samt bistå med råd, stöd och vägledning. Djurparker är skyldiga att arbeta för att bl.a. bevara den biologiska mångfalden, sprida budskapet om bevarandet av den biologiska mångfalden och föra register över parkens djurbestånd. De djurparker som är anslutna till och Europeiska () följer dessutom egna interna bestämmelser. Utskottet behandlade i sitt betänkande 2013/14:MJU10 frågor som rör djurparker. I sammanhanget framgår att enligt uppgift från dåvarande Landsbygdsdepartementet har internt utrett frågor om kritik mot djurhållningen och om regelverket har följts på de olika djurparkerna. De har haft interna inspektioner och översyner och har arbetat med frågor om etik och rutiner internt. Länsstyrelserna har bildat en egen samarbetsgrupp. har samarbetat med både länsstyrelserna och djurparkerna, både tillsammans och var för sig. har startat en referensgrupp med de berörda myndigheterna och näringen gemensamt. Även i andra europeiska länder har frågan om djurskyddet i djurparker uppmärksammats. Den har inspekterat medlemsparker. Detta arbete pågår och resultatet är inte offentligt. Europeiska kommissionen har tagit fram en handledning med goda exempel på införlivandet av det s.k. zoodirektivet (1999/22/EG). Av det ovannämnda utredningsbetänkandet framgår att när det gäller hållande av djur i djurpark föreslås att krav på förprövning ska omfatta djurhållning som är yrkesmässig eller bedrivs i större omfattning. Utredaren anser också att något av det viktigaste i det förebyggande djurskyddsarbetet är att ge djuren en god levnadsmiljö. Utredaren är medveten om att förprövning innebär en viss administration men anser att den är välmotiverad ur djurskyddssynvinkel och helt nödvändig för att bibehålla den djurskyddsnivå som vi har i (se ovan). Att ha ett krav på godkännande innan en djurpark får öppna är enligt utredaren rimligt från djurskyddssynpunkt, och finns krav på att anläggningen ska godkännas innan den tas i bruk. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2009:92) om djurhållning i djurparker m.m. ska bassängytan för vara och bassängens djup ska vara minst lika med den aktuella kroppslängd. Djuphål med minst två gånger kroppslängden ska finnas. Bassängerna ska ha oregelbundna väggar och vågdämpande kanter, och det ska finnas avskiljningsmöjligheter. Enligt föreskrifterna ska den som ansvarar för djurhållningen och för den övergripande skötseln av djuren vid anläggningen ha lämplig utbildning eller erfarenhet av aktuella djurslag. En veterinär ska finnas som svarar för sjukdomsförebyggande åtgärder, veterinärmedicinsk rådgivning och behandling, journalföring, rådgivning i djurskydds- och smittskyddsfrågor, upprättande av hygienprogram, provtagningar, fodersammansättning och övriga skötselfrågor. Veterinären ska besöka anläggningen regelbundet, dock minst varje kvartal. Vidare ska en djurparkszoolog finnas på de djurparker som visar delfiner. Zoologen ska svara för rådgivning om utformning och berikning av miljön, antal och sammansättning av djur i djurutrymmen, avel, djurskyddsfrågor, fodersammansättning och övriga skötselfrågor samt svara för förande av en uppdaterad djurförteckning. Utskottet konstaterar att flera motionsyrkanden berörs av de förslag som har lämnats av utredningen om en ny djurskyddslag. Som redovisats ovan pågår beredning av utredningsbetänkandet inom . I avvaktan på att detta arbete slutförs föreslår utskottet att motionerna 2014/15:191 (V) yrkande 5, 2014/15:411 (FP) yrkandena 1–3, 2014/15:2784 (SD) yrkandena 6–9 och 2014/15:2945 (SD) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förutsättningar för hästbranschen, dispens från taggtrådsförbud, certifiering av hovslagare och värdegrund för tävling med häst. I motion 2014/15:305 av (M) anförs att god djuromsorg och långsiktiga förutsättningar för hästhållning är helt avgörande för hästbranschens fortsatta långsiktiga utveckling. är intresset starkt växande vilket också gäller antalet hästar i . En alltför snabb utfasning av spiltor skulle utgöra ett hot för vissa ridskolors och turridningsverksamheters konkurrenskraft samt tvinga företag och organisationer att dra ned på eller lägga ned sina verksamheter. Enligt motion 2014/15:1550 av (SD) behövs tydliga regler om vilka skäl som ska ligga till grund för dispens från förbudet mot hästhållning på marker som inhägnas med taggtråd. Taggtrådsstängsel får inte användas för hästar. I vissa fall kan dispens från denna regel medges. En sådan dispens bör kunna utfärdas för t.ex. brukshästar som har ett lugnt temperament om de betar på stora ytor och omgärdas av ett spänt, synligt och väl underhållet taggstängsel. Enligt motion 2014/15:298 av (M) bör en certifiering av hovslagare införas. har intresset för både hästsport och hästturism ökat. När hästar används mer och mer ökar behovet av att säkerställa att de får tillgång till omsorg och vård av hög kvalitet. En avgörande faktor för hästarnas välmående är tillgången och kvaliteten på kunniga hovslagare. Värdegrund för tävlingar med häst Enligt motion 2014/15:306 av (M) yrkande 5 bör värdegrunderna fortsätta att utvecklas för tävlingar med häst. behandling och kompletterande uppgifter Enligt djurskyddslagen ska djur hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. har bemyndigande att bestämma om detaljerade regler om hästhållning. I de nu gällande föreskrifterna finns krav på att anläggningar med uppstallningsformen (spiltor) inte får byggas. Det är dock fortfarande tillåtet att använda befintliga spiltor. Hästar ska hållas i lösdrift. För häststallar gäller krav på lösdrift även vid till- och ombyggnationer. Hästar får inte hållas bundna i spilta mer än sammanlagt (DFS 2007:6). Uppbindning i spilta innebär en fixering som hindrar hästen från att utföra vissa beteenden som att röra sig och klia sig. Hästar rör sig normalt under större delen av dygnet. Hästars fysiologiska behov av rörelse kan kopplas till förbättrad blodcirkulation och tarmmotorik. Brist på rörelse ökar risken för stereotypa beteenden. I utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag föreslås att det i lagen införs krav på att alla djur ska hållas lösgående. Med lösgående avses att djur ska hållas så att de kan röra sig fritt i en inhägnad, box eller likande utrymme. Detta betyder att djur inte får hållas bundna annat än tillfälligtvis, som t.ex. vid olika former av skötsel, hantering och rastning. För att uppbundna system ska kunna fasas ut i rimlig takt föreslås att får ett bemyndigande att föreskriva om undantag. Stall och andra förvaringsutrymmen ska vara så rymliga att alla djur kan röra sig obehindrat och inte hindra djuren från att bete sig naturligt. Djurens behov av komfort ska också tillgodoses så att djuret kan vila på ett för djurarten lämpligt sätt. För många djur krävs det t.ex. att det finns ett bekvämt underlag och tillräckligt med plats för att alla djur ska kunna ligga ned . Utredaren anser att , liksom , ska ha rätt att meddela ytterligare föreskrifter om hur djur ska hållas och skötas, hur stall ska vara utformade osv. När det gäller frågan om förbudet mot att använda taggtråd är syftet att motverka att hästarna fastnar i taggtråden. Skadorna kan bli mycket omfattande om en häst fastnar i taggtråden. Enligt uppgifter från har inga planer på att ändra reglerna. Lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård, som trädde i kraft ersatte lagen (1994:844) om behörighet att utöva veterinäryrket (prop. 2008/09:94, bet 2008/09:MJU20, rskr. 2008/09:197).