bet · H301FöU7 · 2015-12-09 00:00:00 — Ett allvarligt problem med denna princip är att den inte pekar ut någon som ansvarig för den samlade ledningen i händelse av en kris. Regeringen bör utreda, menar motionärerna, om man även på statlig nivå ska ha möjlighet att motsvarande den kommunala krisledningsnämnden enligt lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap få ”fatta beslut om att överta hela eller delar av verksamhetsområden från övriga nämnder i kommunen eller i den utsträckning som är nödvändig med hänsyn till den extraordinära händelsens art och omfattning” (yrkande 3). Motionärerna anför vidare, mot bakgrund av skogsbranden i och MSB:s efterföljande uppdrag, att det generellt sett är olyckligt att en myndighet utreder sig själv oavsett om det gäller agerandet i själva olycksförloppet eller den administrativa hanteringen. Det är nödvändigt att granska och utvärdera sin egen verksamhet, men i utvärderingar av krishanteringsinsatser bör det även göras en extern granskning och revision av insatserna (yrkande 9). I motion 2015/16:2171 av m.fl. (FP, M, C, KD) lyfts också den så kallade skogsbrandsutredningen fram som följde på skogsbranden i . Denna pekar på flera allvarliga brister i det operativa arbetet. För det första saknades en tillräckligt god riskbedömning när räddningstjänsten larmades i ett första skede. Det handlade också om svårigheter att sätta samman och kommunicera en gemensam lägesbild. Det ledde i sin tur till att räddningsinsatserna i det första kritiska skedet var underdimensionerade och försenade. Utredningen understryker att en tungt vägande orsak till det som gick fel var bristen på risk- och sårbarhetsanalyser, utbildning, planering och övning. Utredningen pekar dessutom på behovet av en nationell och gemensam ledningsmodell som alla involverade aktörer känner till och kan arbeta utifrån i ett krisläge. pekar på en rad viktiga lärdomar för framtiden, menar motionärerna. Utredningen sätter ljuset på att det i akuta situationer ställs höga krav på en väl fungerande beredskap i samhället; en tydlig organisation, samordning och klara vägar för kommunikation är viktigt för alla parter som deltar i en krisinsats. Därför är det av betydelse att regeringen och centrala aktörer på regional och nivå tar till vara de erfarenheter och förbättringsåtgärder i fråga om styrning och resursanvändning som redovisas i så att samhällets förmåga att hantera olyckor och kriser som denna kan stärkas (yrkande 3). Att det är viktigt att lärdomar dras av tidigare kriser och att de lärdomarna används för att bättre kunna möta nya kriser anförs av m.fl. (M) i motion 2015/16:2172. Slutsatserna i skogsbrandsutredningen pekar på några konkreta områden där det finns en förbättringspotential, t.ex. behovet av en nationell och gemensam ledningsmodell som alla aktörer känner till och kan arbeta efter, och utredningen föreslår en övergripande beslutsprincip som fungerar även när underlaget är ofullständigt. Slutligen framhålls vikten av en bättre civil-militär samordning för att kunna utnyttja de resurser som finns i försvaret. Ansvarsprincipen ska fortsätta att vara grunden i svensk krisberedskap, anser motionärerna, men det krävs åtgärder för att förtydliga styrningen samt tillgången på resurser och kompetens. MSB är en myndighet som sitter på stor kompetens, men myndighetens verksamhet är för omfattande. Det bör därför göras en översyn av förmågan hos MSB att hantera nationella kriser (yrkande 20). m.fl. (S) lyfter i motion 2015/16:3220 fram Försvarshögskolans utvärdering av krishanteringen av skogsbranden i , som visar på flera brister, exempelvis kopplingen mellan lagstiftning och systemprinciper samt centrala aktörers förmåga och beredskap att utföra sina uppdrag. Utvärderarna konstaterar att båda delarna måste utvecklas för att det svenska krisberedskapssystemet ska stå väl rustat. Det måste finnas effektivare beredskap för att hantera dessa förändringar. Motionärerna föreslår att behovet av en stärkt krisledningsförmåga bör beaktas (yrkande 2). och (båda M) anför i motion 2015/16:1966 att det varken är praktiskt eller ekonomiskt försvarbart att förhålla sig till vart och ett av de hot och risker av nationell karaktär som har identifierats av MSB. Generell krishanteringsförmåga förutsätter ett tydligt definierat ansvar på alla nivåer i samhället – för individer och hushåll, för politiska organ och myndigheter och för det civila samhället och dess företag och organisationer. Motionärerna anför att när samhället är rustat för att kunna hantera en stor händelse, t.ex. en kärnteknisk olycka, är sannolikheten stor att det också kan klara mindre allvarliga, helt oförutsedda påfrestningar. Det finns för majoriteten av de identifierade hoten och riskerna ingen väsentlig brist på resurser i vårt samhälle, men det gäller att veta var de finns och hur man kommer åt dem i händelse av kris. Regelbundna samövningar är av stor vikt, uttrycks i motionen. För goda resultat i form av en optimal krishanteringsförmåga räcker det inte med en tydlig ansvarsfördelning. Aktörerna måste ha förstått, och även accepterat, sina olika roller, något som ställer krav på delaktighet och kommunikation. Motionärerna anser därför att en översyn bör göras med syfte att tydligt identifiera ansvar för krisberedskap i hela samhället. Utskottet konstaterade i bet. 2014/15:FöU6 att en rad systemfrågor höll på att ses över genom att flera utvärderingar var på gång inom krisberedskapsområdet, bl.a. mot bakgrund av den stora skogsbranden i . , liksom granskning av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete och den fortsatta behandlingen inom av Försvarsberedningens försvarspolitiska rapport, borde enligt utskottet inte föregripas. När det gäller kommunernas ansvar instämde utskottet i regeringens be- dömning att ansvarsprincipen låg fast och betonade att det ryms en samver- kansprincip inom ramen för denna. Följaktligen blir den s.k. kommunöverens- kommelsen mellan MSB och SKL av stor vikt för att kommunerna också ska kunna få ett adekvat stöd från MSB och länsstyrelserna, som båda har ett sam- Utskottet betonade vikten av fortsatt övningsverksamhet för att samhället ska kunna stå väl rustat vid en kris. En kännedom om varandras roller och mandat är ovärderligt i ett sådant sammanhang. Av dessa skäl fann utskottet att det inte förelåg några skäl för att vidta ytterligare åtgär- der på det aktuella området och avstyrkte därmed motionerna. I betänkande 2013/14:FöU11 uttryckte utskottet, i likhet med regeringen och Försvarsberedningen, synen på ansvarsprincipen som en fortsatt viktig del av det svenska krisberedskapssystemet och att det ansvar som alla aktörer har att också samverka är en del av detta. Utskottet kunde i samma betänkande notera utredningsförslagen om en ökad samverkan mellan MSB, länsstyrelserna och kommunerna inom det övergripande området skydd mot olyckor. Utskottet konstaterade att det på- gående arbetet var skäl att inte föreslå några ytterligare åtgärder från sida på området och avstyrkte därför de aktuella motionsyr- När det gäller Försvarsmaktens uppdrag att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser ansåg utskottet i betänkande 2014/15:FöU11 att det är positivt att regeringen beskriver det som en av myn- dighetens fyra uppgifter. Utskottet uttryckte att uppgiften är viktig och tydligt formulerad men att den aldrig får bli dimensionerande för Försvarsmakten. Utredningen i – lärdomar för framtiden (dir. 2014:116, även kallad ) redovisade sitt uppdrag för Utredningen hade som uppdrag att utvärdera den ope- rativa insatsen och det övriga arbete som bedrevs i samband med skogsbran- Utredarens kartläggning av insatsen visar på en avsaknad av riskbedömning i brandens inledande skede. Vidare fanns det inte under insatsens inledande dygn en samlad lägesbild. hade dessutom begränsad kun- skap om skogsbrandindex (för brandrisker), skogsbrandsbeteende och släck- Utredaren konstaterar också att det saknades förberedande åtgärder i form av risk- och sårbarhetsanalyser, utbildning, planering och övning samt att förmågan att hantera kriser brast. Regeringen uppdrog åt MSB (Ju2015/1400/SSK), som en fortsättning på , att genom erfarenhetsåterföring stärka samhällets krisberedskap. I uppdraget ingår att sammanställa slutsat- serna från de utredningar och utvärderingar som har genomförts med anled- ning av skogsbranden. Vidare ska MSB bedöma om det finns behov av ytterligare åtgärder som syftar till att stärka samhällets krisberedskap. MSB ska samråda med myndigheter och andra aktörer som berörs av de eventuella åtgärdsförslagen. Som skäl för regeringens beslut angavs att förmågan att förebygga, motstå och hantera allvarliga olyckor och kriser behöver kontinuerligt utvecklas. I utvecklingsarbetet måste hänsyn tas till förändringar i omvärlden och erfarenheter från hanteringen av tidigare olyckor och kriser. Många av de aktörer som deltog i arbetet kring skogsbranden genomför utredningar och utvärderingar av hanteringen av händelsen. Slutsatserna av dessa utredningar och utvärderingar bör sammanställas så att de kan ligga till grund för eventuella förbättringsåtgärder som syftar till att stärka samhällets krisberedskap. MSB har därför i uppdrag att göra en sådan sammanställning. I sammanställningen ska även slutsatserna av utredningen i – lärdomar för framtiden (dir. 2014:116) ingå. I de fall berörda aktörer har vidtagit eller planerar att vidta förbättringsåtgärder till följd av utredningarna eller utvärderingarna ska dessa framgå av sammanställningen. Mot bakgrund av den samlade bilden av hanteringen av skogsbranden ska MSB bedöma om det finns behov av ytterligare åtgärder som syftar till att stärka samhällets krisberedskap. Åtgärderna kan vara på lokal, regional, nationell, internationell och EU-nivå, och särskild hänsyn bör tas till de krav som ett förändrat klimat ställer på utformningen av samhällets krisberedskap. Åt- gärderna ska kunna finansieras inom gällande ekonomiska ramar. Uppdraget ska redovisas . Nationellt centrum för krishanteringsstudier (Crismart) vid har i sin utvärdering av krishanteringen under den stora skogsbranden (FHS 640/2014) visat bl.a. på brister i kopplingen mellan lagstiftning och centrala aktörers förmåga och beredskap att utföra sina uppdrag, brister i samverkan, ett behov av översyn av ansvarsprincipen och det geografiska områdesansvaret, en utveckling av MSB:s operativa expertstöd, större uppmärksamhet på Försvarsmaktens roll vid samhällets krishantering och ett större fokus på övningars och utbildningars viktiga roll. Utvärderingen har gjorts på uppdrag av i och de fyra drabbade kommunerna. Underlaget kan enligt Crismart användas för att utveckla hela det svenska samhällets krisberedskap. har genomfört en granskning av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete, bl.a. mot bakgrund av skogsbranden i . Resultatet presenterades i en rapport (RiR 2015:18). Den övergripande slutsatsen av granskningen är att länsstyrelsernas krisberedskapsarbete behöver förbättras i flera avseenden för att alla län ska leva upp till statsmakternas mål och krav. har bl.a. funnit brister och förbättringsmöjligheter i länsstyrelsernas uppföljning av kommunernas krisberedskapsarbete, i tillsyns- och övningsverksamheten liksom i utvecklingen av ett civilt försvar. Det finns heller inte någon samlad nationell bild över hur väl kommunerna uppfyller de krav som framgår av lagen om skydd mot olyckor. ringen –2014 till stor del utgjorts av bidragsmedel, vilket bl.a. medfört att länsstyrelsernas krisberedskapsarbete har inriktats mot kort- rekommenderar bl.a. att regeringen bör överväga en omför- delning av projektmedel från krisberedskapsanslaget till länsstyrelsernas för- valtningsanslag samt att länsstyrelserna i större utsträckning genomför och deltar i övningar. Regeringen arbetar med en skrivelse till riks- dagen med anledning av granskning. MSB har också ett årligt uppdrag att i samverkan med berörda aktörer re- dovisa en nationell bedömning av samhällets förmågor, risker, sårbarheter och identifierade och genomförda åtgärder som rör krisberedskapen. redovisningen lämnades till () 2015 (MSB818) i enlighet med myndighetens regleringsbrev . Rapporten visar att allvarliga konsekvenser av olika händelser främst drab- bar samhällets funktionalitet via störningar inom elförsörjningen, dricksvat- tenförsörjningen, elektroniska kommunikationer samt hälso- och sjukvård och Mot bakgrund av denna analys anser MSB att krisberedskapsarbetet behöver fokusera på ett utvecklat arbete av samverkan och ledning och kom- munikation vid kriser, men också på ett utvecklat arbete med omvärldsbevak- ning och larm, uthållig elförsörjning, uthållig dricksvattenförsörjning, uthållig elektronisk kommunikation och informations- och cybersäkerhet. slutsatserna konstaterar MSB även att det finns ett fortsatt behov av övning. Det återges också i rapporten att ett antal myndigheter beskriver i sina årliga risk- och sårbarhetsanalyser deras identifierade och genomförda åtgärder spe- cifikt kopplat till skogsbränder. En anledning till detta är troligtvis den omfat- tande skogsbrand som drabbade . Rutin–Beredskap vid omfattande skador på skog reviderades , enligt rapporten. Trots att rutinen reviderats beskriver de att det kan finnas behov av att se över avsnittet om skogsbränder eftersom detta avsnitt inte är helt anpassat för bränder av den dignitet som branden i Väst- Ett annat åtgärdsbehov som eventuellt kan kopplas till branden i är att exempelvis i har iden- tifierat ett övningsbehov kring övertagandet av . I rapporten återges också att i ansåg att kommunikationssystemet vid skogsbranden i inte bidrog på ett fullgott sätt till en ökad förmåga på grund av att aktörerna på nationell nivå inte hade skapat programmeringsunderlag som främjar nationell samver- Här pågår ett arbete på MSB för att tillsammans med Rakelanvändarna utveckla de nationella riktlinjerna för , vilket är det dokument som be- skriver användning och metoder för samverkan i . Utskottet konstaterar att en rad systemfrågor håller på att ses över genom flera utvärderingar – interna och externa – som antingen är klara eller är på gång inom krisberedskapsområdet, företrädesvis mot bakgrund av den stora skogsbranden i . MSB:s pågående utredning liksom behandlingen av regeringens skrivelse med anledning av granskning av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete bör enligt utskottets mening inte föregripas. Utskottet vill ändå betona vikten av fortsatta övningar för att samhället ska kunna stå väl rustat vid en kris. En kännedom om varandras roller och mandat är ovärderligt i ett sådant sammanhang. Utskottet vill även understryka att ansvarsprincipen gäller inom svensk krisberedskap, vilket också inkluderar en samverkansprincip. I sammanhanget vill utskottet passa på att återigen understryka att Försvarsmaktens uppdrag att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser är viktigt och tydligt formulerat men att det aldrig får bli dimensionerande för Försvarsmakten. Utskottet anser därför att det inte finns några skäl för att vidta ytterligare åtgärder på det aktuella området och avstyrker därmed samtliga motioner Utskottets förslag i korthet avslår en motion om användandet av kommunikationssystemet . Utskottet hänvisar till den rådande utvecklingen. Jämför reservation 12 (SD). I motion 2015/16:1209 av (M) anförs att det under en kris ställs höga krav på att alla berörda parter kan samtala med varandra på enklaste och effektivaste sätt. använder sig många myndigheter och organisationer av kommunikationssystemet , såväl inom kommunala som statliga verksamheter. En del organisationer använder sig dock inte av systemet utan har egna lösningar för kommunikation inom sitt respektive verksamhetsområde. Vid en samlad insats kan olika kommunikationssystem därför först behöva samordnas, vilket medför att viktig tid förloras. Motionären föreslår att en översyn görs av möjligheten att införa kommunikationssystemet i samtliga statliga, regionala samt kommunala myndigheter och organisationer som arbetar inom krisberedskap. I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. 6) anges att antalet Rakelabonnemang fortsätter att öka. Vid utgången av 2014 var antalet abonnemang 58 500, vilket är en ökning jämfört med föregående år. Rakels tillgänglighet har haft ett genomsnitt på . färdigställde MSB en egen radiolänk för en robustare transmission. Detta ökar förutsättningarna att undvika avbrott i kommunikationen via vid exempelvis längre strömavbrott. Kostnaderna för uppgick till (en ökning jämfört med ), vilket beror på förberedelser och övergång till ny driftsoperatör samt fortsatta satsningar på Rakels robusthet. ökade avgiftsintäkterna till (en ökning ). Därutöver finansierades verksamheten med anslag dels för att finansiera ett lägre abonnemangspris för kommuner i enlighet med överenskommelsen mellan staten och Kommuner och Landsting om kommunernas krisberedskap (), dels för att delfinansiera driften (). Sammantaget innebar detta ett positivt resultat på , vilket bidrog till att balansera tidigare års underskott. Ansvariga myndigheter har, i enlighet med ansvarsprincipen, fortsatt att identifiera behov och vidta sektorsvisa och sektorsövergripande åtgärder för att förstärka krisberedskapen. Exempel på sådana arbeten rör användningen av . Regeringen bedömer att samverkan och kriskommunikationen har förbättrats genom en fortsatt ökad anslutningsgrad till . Målet att kommunikationssystemet ska vara självfinansierat kommer enligt regeringens bedömning att uppnås, och det statliga bidraget kan därmed avvecklas. Regeringen fortsätter att betona betydelsen av en bred och omfattande anslutning och användning av såväl hos statliga myndigheter, kommuner och landsting som hos privata aktörer som är väsentliga för krisberedskapen. Utskottet ser i likhet med regeringen en bred anslutning till kommunikationssystemet som central för det svenska krisberedskapssystemets funktionalitet. Det är därför glädjande att anslutningen till systemet fortsätter öka med betydande siffor. Det är också glädjande ur ett finansiellt perspektiv att systemet kommer att bli självfinansierat. Av dessa skäl finner utskottet inte någon anledning att vida ytterligare åtgärder på området. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om det civila försvaret. Utskottet hänvisar dels till regeringens uppdrag till bevakningsansvariga myndigheter att återuppta planeringen för ett civilt försvar, dels till uppdraget till Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) och Försvarsmakten gällande det civila försvarets utveckling. Jämför reservationerna 13 (M), 14 (SD), 15 (C) och 16 (KD). m.fl. (M) hävdar i motion 2015/16:2173 behovet av att stärka det civila försvaret och MSB, som utgör en viktig del av totalförsvaret (yrkande 3). Det ingår också i försvarsbeslutet att återuppta planeringen för det civila försvaret. Motionärerna anför vidare bl.a. behovet av att () utreder det psykologiska försvaret (yrkande 2). Samma motionärer understryker vidare i motion 2015/16:2172 att det finns mycket att göra på området eftersom våra samhällen, men även krigföringen, har förändrats sedan det slut. Till exempel vilar samhällets funktionalitet i större utsträckning på privata och enskilda aktörer som sitter på resurser och sköter driften av vital infrastruktur. Dessutom finns det inte längre lager av t.ex. drivmedel och livsmedel, utan samhället är mer beroende av dagliga flöden. I motionen lyfts fram behovet av ett nytt totalförsvar som inventerar och tar till vara den kompetens som ligger hos privata aktörer (yrkande 7). I motion 2015/16:2250 (yrkandena 6 och 7) och 2015/16:2824 (yrkande 5) av m.fl. (KD) anförs att bibehållandet av samhällsfunktioner vid ett skymningsläge omfattar totalförsvarets alla bitar, dvs. både militärt och civilt försvar. Motionärerna anser att detta är absolut nödvändigt och att arbetet med att planera för totalförsvaret har uteblivit. Förberedelserna har varit sparsamma eller inga alls. Möjligheten att upprätthålla någon form av civilt försvar vid en kris är mycket liten, kanske rentav obefintlig. Planeringen för totalförsvaret bör återupptas, och myndigheters förmåga på central och regional nivå att prioritera och fördela resurser vid höjd beredskap bör utvecklas och möjligheterna till att aktivera totalförsvaret vid en kris säkras. På uppdrag av den förra regeringen pågår för tillfället ett arbete med att återuppta planeringen för det civila försvaret inom länsstyrelser och centrala myndigheter. I detta arbete är det angeläget att lärdomar och resurser från arbetet med skydd mot olyckor och krisberedskap används även i planeringsarbetet för det civila försvaret. Motionärerna föreslår sammanfattningsvis att det civila försvarets förutsättningar ses över och att planeringen för detta påbörjas skyndsamt. m.fl. (C) understryker i motion 2015/16:3020 att det svenska totalförsvaret måste stärkas, och då är civilförsvaret en viktig pussel- I den försvarsöverenskommelse som slöts mellan , So- vikten av att stärka den civila försvarsförmågan. värnandet av civilbefolkningen, säkerställande av de viktigaste samhällsfunk- tionerna och bidrag till Försvarsmaktens förmåga vid förhöjd beredskap ut som de viktigaste delarna i det civila försvaret. I och med det försvarsbeslut som fattade återupptas nu det civila försvaret och dess plane- Eftersom det civila försvaret inte är en egen organisation är det av största vikt att samordning och samarbete blir ledstjärnor i det kommande planerings- Motionärerna menar att detta arbete inte bara bör fokusera på bered- skapsarbete i form av stöd till Försvarsmakten utan även på beredskapsarbetet för icke-militära kriser, exempelvis i samband med stormar och bränder (yr- kande 1). I motion 2015/16:3218 av m.fl. (SD) anförs att det militära försvaret inte kan fungera utan det civila försvaret. svarsrapport förutsätter att det civila försvaret bara klarar sig 5–i hän- delse av krig. I motionen anförs att det civila försvaret bör kunna fullgöra sina uppgifter även i händelse av fullskaligt krig (yrkande 27). Motionärerna anför vidare att nya hotbilder kräver att län och kommuner kan mobilisera i aktiv krishantering på höga våldsnivåer. inom territorialarmén bör därför ha del i länsstyrelsernas krisledning. ärerna föreslår att ärenden av regional civil beredskapskaraktär bör beredas hos länsstyrelserna efter yttrande av Försvarsmakten (yrkande 63) och att ären- den av lokal civil beredskapskaraktär bör beredas hos kommunerna efter ytt- rande av hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna/territorialarmén (yr- kande 64). I motion 2015/16:973 av Finn (M) hävdas att genom att riksda- gen beslutade att bifalla regeringens proposition Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109) så är grunden lagd för en Ett område där flera lag- och författningsöver- syner är motiverade är länsstyrelsernas ansvar i samband med höjd beredskap. Ett antal lagar och förordningar bör enligt motionären ses över, bl.a. krigsve- terinärförordningen (1981:648), lagen (1979:1088) om gränsövervakning i krig, förordningen (1979:1091) om gränsövervakning i krig, förfogandelagen (1978:262), (1978:558), (1978:268), lagen (1943:881) om polisens ställning under krig samt tillhö- Vidare konstateras att det möjligen finns fler lagar och förordningar som styr samhällets krisberedskap och där bl.a. länsstyrelsernas roll behöver förtydligas efter översyn. Motionären föreslår sammanfattningsvis att det görs en översyn av föråldrade lagar och förordningar som styr samhällets krisberedskap. I betänkande 2014/15:FöU11 behandlades propositionen Försvarspolitisk inriktning – försvar 2016–2020 (prop. 2014/15:109). Utskottet delade där regeringens bedömning att planeringen för det civila försvaret bör återupptas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap.