· H201FiU20 · 2015-06-16 09:29:56 — Denna pakt kräver att och hans regering med och under förutsättning att man får stöd av tillåts fortsätta att regera med en socialistiskt inspirerad svensk ekonomisk utveckling genom att allianspartiernas ledamöter i tvingas lägga ned de röster som annars skulle läggas till stöd för vår gemensamma vårändringsbudget i den slutliga avgörande omröstningen om hur regeringen bör förhålla sig till den svenska statsbudgeten. Det krävs ingen hjärna av exempelvis eller kvalitet för att inse att detta är såväl obegripligt som oförklarligt ur ett alliansväljarperspektiv och därmed i högsta grad obefogat om man sätter de borgerliga väljarnas och sympatisörernas prioriteringar och vardagsberoende av politiska besluts betydelse för deras väl i första rummet. Jag vill därför till svenska folket göra en röstförklaring för egen del och få den förd till protokollet. Jag uppfattade tidigt att den så kallade decemberöverenskommelsen som hade slutits, och som kan bekräftas vid omröstningen av finansutskottets betänkande nr 21, mötte ett kompakt motstånd bland vanliga borgerliga medlemmar i de fyra allianspartierna, för att inte tala om de miljontals många fler väljare som valt att rösta och sympatisera med Alliansens politik - inte minst vad gäller framtida ekonomiska utveckling som en gång är den sol som alla andra politiska planeter cirklar runt. Jag valde att objektivt testa detta motstånd i mitt valdistrikts högsta beslutande organ, den moderata förbundsstämman i . Detta skedde också då en välbesökt förbundsstämma i femte största moderatförbund med bred majoritet beslöt att oreserverat ställa sig bakom min motion som krävde att partiet övergav den så förödande decemberöverenskommelsens passiva stöd för en fortsatt alltför oönskad och onödig vänsterinriktning av svensk ekonomisk politik minst fram men i värsta fall ända fram . Jag är då och skulle alltså vara i pensionsålder innan den politiska ekonomiska utvecklingen åter kan styras av den majoritet som svenska folket valt att representera dem i riksdag enligt den grundlagsordning vi har för detta. Med ett så tydligt utslag från de moderata representanterna för valmanskåren i mitt valdistrikt i och med det stöd som bevisligen finns för mig som vald representant för att företräda deras åsikt i riksdag i ett läge där detta är i uppenbar konflikt med partiledningens önskemål har jag inget annat val än att välja lojalitet när det gäller hur jag ska rösta vid den snart förestående omröstningen och vilket vårändringsbudgetförslag jag ska biträda. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Är det väljarnas lojalitet eller partiledningens lojalitet jag ska företräda? Svaret på frågan kan tyckas förvånansvärt självklart och därför enkelt: Jag är vald av väljarna i mitt valdistrikt. Jag är inte vald av en partiledning eller en riksdagsgrupp. Jag är inte ansvarig för den konflikt som har uppstått mellan mina väljare och partiledningen. Det ansvaret ligger helt på partiledningen. En partiledning kan också enkelt lösa det problem man förorsakat genom att låta mig och alla andra ledamöter i denna kammare rösta så som deras övertygelse och lojalitet mot väljarkåren påbjuder. Eftersom det i det svenska politiska livet finns en stark kultur till försvar för partiledningarnas ofta järnhårda styre, inte minst i kontroversiella frågor där ledningarnas synpunkter inte delas av kanske ens en majoritet av deras väljare, hamnar den enskilde riksdagsledamot som ska fatta ett till synes självklart och enkelt moraliskt beslut i praktiken rätt lätt i en mycket svår beslutsposition. Jag anser att det är upp till var och en som bär detta ansvar i denna kammare att själv fatta beslut om vilka beslut de vill vara med och fatta. Jag dömer verkligen ingen för hur var och en röstar om det i förväg har klargjorts hur man resonerar och tänker så att vi tillsammans kan vara förberedda för hur våra omröstningar i denna församling kan förväntas utfalla. I mitt fall är därför beslutet tydliggjort både internt och offentligt och i linje med de argument jag redogjort för i det ovan sagda. Jag avser att rösta för Alliansens vårändringsbudgetförslag i alla lägen för att jag och mina väljare är stolta över detta förslag och vill stå upp för det även när det blåser snålt och möjligheten finns för en egen rimlig beslutsradie. Med dessa slutord yrkar jag bifall till Alliansens budgetmotion i betänkande FiU21 med nummer 2014/15:3089 och därmed aktivt bifall till alla de 16 punkter till beslut om den ekonomiska inriktningen som där föreslås. Jag vill som många andra talare utbrista: Äntligen! Låt mig säga som skatteutskottets ordförande : Äntligen kan slå in på en ny väg. kan det vara lite otacksamt att vara sist i debatten. Men i denna debatt känns det lite skönt, för det innebär att jag får den stora äran att slå in den sista spiken i allianspolitikens kista. är det en stor glädje för mig att stå här i talarstolen och göra det. Jag kan dessutom återföra debatten till det den ska handla om. Just när slår in på en ny väg och jag slår in den sista spiken i allianspolitikens kista med detta anförande slår Finn in en kil i den moderata riksdagsgruppen. Men låt oss lämna interna diskussion och återgå till politik och svenska folkets öden och äventyr. Det känns bra att få avsluta debatten med det. Om man som jag och många andra har lyssnat på debatten blir det oerhört tydligt att allianspolitiken har nått vägs ände och inte har något att leverera till svenska folket. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Ingen av Alliansens företrädare har föreslagit något nytt, kommit med några idéer om hur man ska pressa ned arbetslösheten eller hur man ska få tillbaka de offentliga finanserna i balans. Ingenting har kommit, utan man har bara samma gamla politik som ledde helt fel. Det är oerhört viktigt att komma ihåg och ha med sig som avslutning på denna debatt, fru talman. Någon av Alliansens företrädare sa att deras absolut viktigaste åtgärd var jobbskatteavdragen. De skulle lösa alla problem i det svenska samhället och pressa tillbaka arbetslösheten, och därmed skulle man få ordning på ekonomin. Men man glömde en liten detalj. Jag är ledamot av arbetsmarknadsutskottet, och vi fick möjlighet att lämna in ett yttrande i samband med att betänkandet togs fram. Det är viktigt att komma ihåg att den näst viktigaste beståndsdelen i Alliansens misslyckade politik var att man försämrade arbetslöshetsförsäkringen. Det är därför extra skönt för mig att stå här och se hur vi nu ändrar politiken på arbetsmarknadens område. Det var i hög grad inom arbetsmarknadspolitiken som frontlinjen stod när Alliansen tog över 2006. Man började med jobbskatteavdragen och fortsatte med arbetslöshetsförsäkringen. Man hade en ekonomisk teori, någon skolboksteori, som gick ut på att det skulle "löna sig att arbeta". Hela idén var att om man sänkte skatten för dem som arbetar men inte för pensionärer, sjuka eller arbetslösa skulle dessa välja att inte vara pensionärer, sjuka eller arbetslösa utan i stället välja att arbeta. Om man dessutom sänkte ersättningen till de arbetslösa och sjuka skulle det så att säga förstärka effekten. Hela bekymret med den politiken är att vanligt folk i väldigt liten utsträckning har något val. Jag har sagt i denna talarstol att arbetslöshet inte är något man väljer utan något man drabbas av. Jag har i min roll som facklig företrädare vid ett flertal tillfällen mött medlemmar som drabbats av arbetslöshet. Jag har efter förhandlingar om uppsägningar gått ut på golvet och pratat med dem som drabbats av arbetslöshet. Jag vet, fru talman, att ingen av dem hade valt det, utan samtliga mottog beskedet med djup förstämning. Eftersom uppsägningar oftast inträffar i tider av lågkonjunktur vet man dessutom att man kanske har framför sig innan nästa jobb står för dörren. Om man då får försämrade möjligheter att försörja sig är det svårt att få ett sådant besked. Om man som allianspolitikerna lever i illusionen att det finns ett val där man ska välja arbete i stället för arbetslöshet framstår deras politik som logisk och rimlig. Men om man som de allra flesta gör en realistisk bedömning av vad arbetslöshet består i inser man att den politiken inte kommer att fungera. Detta har vi socialdemokrater enträget framfört från den här talarstolen . kan vi äntligen slå in på en ny väg. Det är oerhört viktigt, för orsaken till arbetslösheten är nämligen väl definierad. Vi har i det här landet haft en situation där den alliansstyrda politiken inte bara har lyckats ratta till en högre arbetslöshet. har vi också fått en situation där den så kallade vakansgraden har ökat, det vill säga att antalet lediga jobb har stigit som arbetslösheten. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Riktlinjer för den ekonomiska politiken och Vårändrings-budget Det finns inget bättre uttryck för en misslyckad arbetsmarknadspolitik än att arbetslösheten stiger som de lediga jobben. Det är detta som vi socialdemokrater identifierar och sätter in åtgärder emot. Dessa åtgärder är utbildning, investeringar och en aktiv arbetsmarknadspolitik. Det är så vi kommer att pressa tillbaka arbetslösheten. När vi lyckas med det kan vi också lyckas med vårt nästa mål, som bland andra var inne på, nämligen att få ordning och reda i statens finanser. Vi gör det med den insikt som framförde så väl: Om vi får ordning och reda i finanserna kan vi också organisera samhället solidariskt och se till att alla som verkligen har behov av vår välfärd får ta del av den. När vi nu lägger fram förslag om traineejobb, utbildningskontrakt, extratjänster och bättre validering för att pressa tillbaka ungdomsarbetslösheten och långtidsarbetslösheten, för att se till att nyanlända som kommer till vårt land kommer in på arbetsmarknaden, kommer vi att stärka ekonomin i det här landet. Det är den nya regeringens politik. Den gamla regeringens gamla politik fungerade inte. I dagens debatt har det ibland varit diskussioner om huruvida den nya regeringens politik är modern eller inte. Det kan man naturligtvis ha en filosofisk diskussion om. Jag vill påstå att Alliansens politik är tidlös, fru talman, såtillvida att den alltid leder till samma resultat. var inne på 90-talspolitiken, och den enda vägens politik. Den ledde till stora underskott och hög arbetslöshet. Vi har sett vad regeringen politik ledde till, nämligen stora underskott och hög arbetslöshet. Och om man rotar lite i rullorna, fru talman, kan man hitta en tredje period i historia med borgerliga regeringar. De har - lyssna! - lett till stora underskott och hög arbetslöshet. Man kan diskutera om den politiken är modern eller omodern. Jag skulle säga att allianspolitiken är tidlös såtillvida att det är samma politik och den alltid leder till samma resultat. Alla de tre gångerna har socialdemokratiska regeringar fått städa upp efter de borgerliga. Återigen: ett väldigt stort äntligen! kan vi ta nya tag. kan vi komma tillbaka. kan vi investera. kan vi satsa på utbildning. kan vi satsa på en aktiv arbetsmarknadspolitik som ger alla de 400 000 arbetslösa i det här landet hopp om att kunna gå vidare med sina liv. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.)