bet · H201KU20 · 2015-06-05 00:00:00 — Jävsreglerna gäller den person som ska ta sådan befattning med ärendet att han eller hon kan tänkas inverka på utgången genom att obehörigen gynna eller missgynna någon. Från jäv kan enligt förvaltningslagen bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Om det är risk att det finns någon omständighet som kan rubba förtroendet för att ett ärende handläggs på ett opartiskt sätt är det enligt utskottets mening angeläget att vidtar åtgärder för att motverka detta. Utskottet konstaterade att kulturministern i ett tidigt skede kände till den situation som kunde anses grunda jäv. Enligt utskottets mening borde åtgärder genast ha vidtagits när frågan om jäv uppkommit. Så skedde inte. Statsrådet bär ansvaret för detta. Vid 2009/granskning (bet. 2009/10:KU20) granskades dåvarande utrikesminister deltagande i ett beslut om nåd för den f.d. presidenten i den serbiska delrepubliken . Hon dömdes av FN:s internationella krigsförbrytartribunal i till fängelse för brott mot mänskligheten för sin medverkan i kriget på . Vid rättegången vittnade bl.a. utrikesminister , som kommit i kontakt med presidenten i sin tidigare egenskap som FN:s sändebud i . Den f.d. presidenten hade ansökt om nåd av den . Ansökningarna har avslagits. deltog inte i dessa beslut. När tiden för en möjlig villkorlig frigivning enligt svenska regler närmade sig kontaktade svenska myndigheter krigsförbrytartribunalen i . Tribunalen godkände en villkorlig frigivning. Regeringen beslutade att villkorligt frige den f.d. presidenten. deltog i detta beslut. Utskottet konstaterade i sitt ställningstagande att när regeringen fattade beslut i ärendet om villkorlig frigivning var det fråga om ett beslut där behörigheten både formellt och faktiskt låg hos den . Det var inte endast fråga om att verkställa ett beslut som i praktiken fattats av tribunalen. Bedömningar av eventuella jävsförhållanden måste göras mot denna bakgrund. Granskningen visade emellertid enligt utskottets mening inte att det, vid något av de två regeringsbesluten, funnitst någon omständighet som utgjort någon jävsgrund för eller som på något annat sätt varit ägnad att rubba förtroendet för hans opartiskhet. Att han vid ett av tillfällena, för att som han själv uttrycker det hålla en klar rågång mot en eventuell jävsproblematik, anmälde hinder att delta på grund av jäv förändrar inte detta ställningstagande. Granskningen gav inte skäl till något ytterligare uttalande från utskottets sida. Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Utskottet fick en svarspromemoria utarbetad inom (bilaga A4.2.2). I promemorian anförs att , i samband med att han informerats om granskningsärendet, har vidgått att han skickat ett meddelande med ungefär den innebörd som angetts. Han kommer dock inte ihåg den exakta ordalydelsen i meddelandet eller när det skickades. I promemorian anges att har uppgett att meddelandet inte var allvarligt menat. Vidare anförs i promemorian att eftersom meddelandet inte skickades i tjänsten har det inte ansetts vara en allmän handling. I promemorian anförs också att inte deltog i beredningen av förslaget till nytt landsbygdsprogram för perioden –2020. Han deltog däremot vid regeringssammanträdet när programmet beslutades (dnr L2014/1674). Det anges i promemorian att vägledning för att identifiera och förebygga att jävssituationer uppstår finns i etiska riktlinjer, beslutade , och Statsrådsberedningens promemoria Förbud mot insiderhandel och skyldighet att anmäla innehav av finansiella instrument. Rättschefen i Statsrådsberedningen redogjorde i samband med granskning för de rutiner som i huvudsak tillämpas inför regeringssammanträdena för att undvika jäv och intressekonflikter (bet. 2006/07:KU20 s. 58). Vidare anförs i promemorian att inte deltog i den gemensamma beredningen av förslaget till nytt landsbygdsprogram. Han deltog inte heller i den gemensamma beredningen av de delar av de aktuella propositionerna där landsbygdsprogrammet behandlades. Någon jävsprövning aktualiserades därför inte i samband med beredningen av dessa propositioner. Ärendeförteckningarna inför de regeringsbeslut som anges av utskottet granskades i enlighet med de rutiner som anges ovan. Inför regeringsbesluten bedömdes det inte vara fråga om någon jävssituation när det gällde . Genom en skrivelse till begärde utskottet svar på kompletterande frågor. Utskottet fick en svarspromemoria utarbetad inom (bilaga A4.2.3). I promemorian anförs att i samband med att han informerades om innehållet i underlaget uppgav att han inte befattat sig med förslaget till nytt landsbygdsprogram på annat sätt än att han i egenskap av statsråd deltog när regeringen fattade beslut om programmet . Vidare anförs att inte ansåg att det fanns några omständigheter som medförde att han inte skulle delta i regeringssammanträdet , vid vilket landsbygdsprogrammet beslutades. Av utredningen i granskningsärendet framgår att förvaltningslagens jävsbestämmelser tillämpas analogt i regeringsarbetet. Det kan gälla t.ex. sakägarjäv, släktskapsjäv och intressejäv. I svaren från i granskningsärendet anförs bl.a. att vägledning för att identifiera och förebygga att jävssituationer uppstår finns i etiska riktlinjer. Utskottet förutsätter att de rutiner som finns för att förebygga risken för att jäv uppkommer vid regeringsbeslut följs. Granskningen ger inte anledning till något yttrande i övrigt av utskottet. 4.3 Finansministerns uttalanden om de offentliga finanserna I en anmälan till (dnr 527-2014/15), bilaga A4.3.1, begärs det att utskottet granskar om finansminister uttalanden om de offentliga finanserna strider mot regeringsformens krav på saklighet. I anmälan anges att vid en pressträff redogjorde för läget i den svenska ekonomin och för de offentliga finanserna. I anslutning till pressträffen gjorde hon en rad uttalanden som förmedlade bilden av att de offentliga finanserna vid det aktuella tillfället var i mycket dåligt skick. I en intervju med företrädare för uppgav hon bl.a. att ”ladan var tom” och att den nytillträdda regeringen inte hade kommit till något ”dukat bord”. Denna beskrivning av de offentliga finanserna var enligt anmälaren inte korrekt. I denna del hänvisas till uttalanden av företrädare för och andra ekonomer. Vid det aktuella tillfället uppträdde enligt anmälaren varken som privatperson eller som partipolitisk debattör utan uttalade sig i egenskap av statsråd, chef för och företrädare för regeringen. Anmälaren framhåller att uttalanden av finansministern påverkar förtroendet för svensk ekonomi och har inflytande på hur svenska och internationella aktörer agerar på och gentemot den svenska marknaden. Enligt anmälaren har med de nämnda uttalandena brutit mot saklighetskravet i 1 kap. 9 § regeringsformen. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom , bilaga A4.3.2. publicerade en intervju med . I artikeln uppgav bl.a. att statens finanser är i så dåligt skick att överskottsmålet kommer att nås tidigast under nästa mandatperiod och att regeringen inte kommer att genomföra några förslag som inte är fullt finansierade. När det gäller tillståndet för den svenska ekonomin uppgav följande. ”Det har blivit väldigt tydligt att ladan är helt tom. Det är inget dukat bord vi kommer till – det är helt avskrapat. Frågan är om ens bordet står kvar”. granskning ska enligt 13 kap. 1 § regeringsformen (RF) avse statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning. Uttrycket tjänsteutövning är inte begränsat till statsrådens position såsom medlemmar av regeringen (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 581). Utskottet kan även granska deras beslut och åtgärder såsom statsminister, departementschef eller statsråd. Statsrådens handlande utanför tjänsten är inte föremål för utskottets granskning, vilket innebär att gränsdragningsproblem kan föreligga främst i förhållande till ett statsråds roll som partipolitiker. Av 1 kap. 9 § RF följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. Den yttre ramen för objektivitetsprincipen följer av 1 kap. 9 § RF medan dess närmare innehåll fås bl.a. genom uttalanden av () och Justitiekanslern () samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters ageranden. har vid en tidigare granskning redogjort för betydelsen av saklighetskravet i 1 kap. 9 § RF (bet. 2007/08:KU6 s. 14 f.). Bland annat refererades till en studie av (, ”Objektivitetsprincipen”, i [red. ], Offentligrättsliga principer, 2005, s. 71 f.). I studien går igenom ett antal fall – från såväl domstolarna som JO och JK – där kravet på saklighet och opartiskhet kommit under rättslig prövning. nämner bl.a. fall som gäller uppträdanden och uttalanden. Enligt har grundlagens krav på saklighet i dessa fall medfört ett krav på hur anställda vid myndigheter uppför sig vid kontakter med allmänheten. Detta betyder enligt att saklighetskravet inte bara gäller vid handläggning av ärenden och de juridiska bedömningarna i samband med dessa, utan även vid faktiskt handlande och ren service visavi medborgarna. förklarar denna till synes vidsträckta tillämpning av 1 kap. 9 § RF med att det ytterst handlar om att upprätthålla förtroendet för den offentliga maktapparaten. Vid överläggningar enades företrädare för riksdagspartierna om att en rådgivande folkomröstning i EU-frågan skulle äga rum . I propositionen om folkomröstning om EU-medlemskap (prop. 1993/94:245) lade regeringen fram förslag rörande vissa anslag som hade samband med folkomröstningen. tillstyrkte regeringens förslag till medelsfördelning för folkomröstningskostnader, kampanjkostnader och kostnader för Europainformation (bet. 1993/94:KU50). granskade utskottet regeringens handläggning av information till hushållen inför folkomröstningen om svenskt medlemskap i (bet. 1994/95:KU30 s. 128 f.). Bland annat granskades några broschyrer som hade tagits fram av . Utskottets majoritet ansåg att granskningen inte gav anledning till något uttalande från utskottet. Två ledamöter () reserverade sig och ansåg bl.a. att granskade broschyrer innehöll missvisande redovisningar och att detta inneburit att det svenska folket hade vilseletts om innebörden av ett EU-medlemskap och därmed påverkats att rösta i en viss riktning. Eftersom den dåvarande Europa- och utrikeshandelsministern hade haft ansvaret för innehållet i broschyrerna kunde han enligt ledamöterna inte undgå kritik. behandlade utskottet regeringens förslag i budgetpropositionen om anslag till Europainformation (bet. 1994/95:KU36). I betänkandet föreslog utskottet bl.a. att ett centralt organ, Europainformationen, skulle inrättas i senast /96. Utskottet betonade vikten av en självständig ställning för Europainformationen inom förvaltningsorganisation för att markera organets identitet och integritet (s. 12). granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter rörande invandring på regeringens hemsida (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Om informationen skulle visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen gav inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottet. I den aktuella anmälan refereras bl.a. till en granskning som utskottet gjorde . Denna granskning avsåg bl.a. den dåvarande regeringens agerande under en tidigare granskning rörande flodvågskatastrofen 2004 (bet. 2007/08:KU6 s. 12 f.). I sitt ställningstagande underströk utskottet att uppgifter som lämnas till ska vara korrekta och att medvetet vilseledande uppgifter självfallet aldrig kan accepteras och står i strid med saklighetskravet i regeringsformen (s. 33). Vidare framhölls att den konstitutionella kontroll som utförs av förutsätter att utskottet kan lita på att uppgifter som lämnas till utskottet är riktiga samt att de ger en rättvisande bild av det som granskas och att inte väsentliga fakta utelämnas. Om utskottet inte kan lita på detta undergrävs den konstitutionella kontrollen av regeringen. Utskottet konstaterade att felaktiga uppgifter hade lämnats från till utskottet under den förra granskningen. Ytterst har enligt utskottet berört statsråd ansvaret för att uppgiftslämnandet från till utskottet går rätt till. Som chef för hela har statsministern i detta sammanhang ett särskilt ansvar. Här kunde enligt utskottet flera åtgärder vara nödvändiga att vidta för att säkerställa att de svar som lämnas till bygger på korrekta uppgifter. Som exempel nämndes att tydliggöra krav på dokumentation av interna beslut och att förbättra medvetenheten i om innehållet i interna föreskrifter. har i flera ärenden granskat statsråds uttalanden i olika sammanhang. Ofta har det rört sig om uppgifter som har lämnats vid kontakter mellan regeringen och dess myndigheter. har granskningen kommit in på frågor kring instruktionsförbudet gentemot domstolar, förvaltningsmyndigheter och eller avsett uppgifter som statsråd har lämnat i anslutning till regeringsbeslut (se t.ex. bet. 1999/2000:KU20 s. 119 f, bet. 2003/04:KU20 s. 189 f., bet. 2004/05:KU20 s. 196 f., bet. 2005/06:KU20 s. 156 f. och bet. 2007/08:KU20 s. 163 f.). I dessa granskningar har utskottet inledningsvis framhållit att ett statsråd självfallet, i likhet med alla andra medborgare, har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang. Om ett uttalande uppfattas ha gjorts av ett statsråd i denna egenskap måste enligt utskottet stor betydelse fästas vid statsrådets avsikt med uttalandet. Statsråd måste t.ex. iaktta viss återhållsamhet när det gäller uttalanden som rör myndighetsutövning mot enskild eller tillämpning av lag. Några av utskottets granskningar har avsett uppgifter som ett statsråd har lämnat muntligt eller skriftligt med anledning av en fråga från en riksdagsledamot. Som exempel kan nämnas utskottets granskning av den dåvarande justitieministerns uppgifter om partibidrag vid frågestund (bet. 2011/12:KU20 s. 36 f.). Vid den aktuella frågestunden uppgav ministern som svar på en fråga att Moderata samlingspartiet () inte hade tagit emot bidrag från juridiska personer . I sitt ställningstagande konstaterade utskottet inledningsvis bl.a. att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande (s. 42). Utskottet noterade att konkreta frågor kring bidrag till rör förhållandena i ett politiskt parti och att den sittande talmannen har att vaka över att de frågor som ställs vid en muntlig frågestund håller sig inom ramen för vad som är ett statsråds tjänsteutövning. När justitieministern i det aktuella fallet fick frågor om bidrag till sitt parti var det enligt utskottet givetvis viktigt att det svar hon lämnade var korrekt. Utskottet noterade också att det i den svarspromemoria som hade upprättats inom påpekades att det i efterhand kunde konstateras att ministerns uttryckssätt vid den aktuella frågestunden varit olyckligt. Därutöver kan följande granskning rörande uttalanden av statsråd nämnas. granskade utskottet ett dåvarande statsråds offentliggörande av en aktieförsäljning (bet. 2001/02:KU20 s. 261 f.). Statsrådet lät via ett pressmeddelande offentliggöra att hon hade sålt av sitt innehav av aktier i . I anslutning till pressmeddelandet publicerade en artikel där statsrådet berättade varför hon hade sålt sina aktier. Statsrådet uppgav bl.a. att hon inte kunde ”kvarstå som aktieägare när företaget agerar så häpnadsväckande mot alla dem som har varslats eller är oroliga för framtid. En ledning ska föregå med gott exempel.” På frågan om statsrådet inte trodde att ledningen för tyckte att det var konstigt att regeringen lade sig i svarade hon: ”Det tror jag i och för sig att näringslivet tycker . Då får de väl tycka det då.” I artikeln ställdes frågan om statsrådet också hade uppmanat andra att sälja sina aktier i . På den frågan svarade hon: ”Nej, eftersom det är en så dålig affär gör jag inte det. Det här är min egen grej.” Utskottet konstaterade inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. I viss mån bör det enligt utskottet vägas in om statsrådet har ansvaret inom regeringen för den sakfråga som uttalandet avser, men mot bakgrund av regeringens kollektiva ansvar kan denna omständighet inte tillmätas avgörande betydelse. Utskottet framhöll vidare att det är av stor vikt att statsråd deltar i den allmänna debatt som pågår i samhället och att det också är rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. När det gällde den aktuella granskningen noterade utskottet att statsrådet i sin statsrådsroll hade uttryckt sin åsikt om ett företags agerande och i det sammanhanget även hade redovisat sina aktiedispositioner, varav det sistnämnda var en offentlig uppgift. Utskottet framhöll att statsråd bör inta en restriktiv hållning när det gäller offentliggörande av egna aktiedispositioner i syfte att uttrycka gillande eller ogillande. Granskningen gav inte i övrigt anledning till något uttalande från utskottet. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt svar på följande frågor: – Vilka kommentarer föranleder anmälarens påståenden om finansminister uttalanden om de offentliga finanserna? – Föregicks de ovan redovisade uttalandena av några överväganden kring om, och i så fall hur, dessa uttalanden skulle kunna påverka svensk ekonomi i olika avseenden; t.ex. räntenivåerna på svenska statspapper och andra värdepapper? – Vilka kommentarer i övrigt ger anmälan och innehållet i denna promemoria anledning till? Som svar överlämnades en promemoria som har upprättats inom (bilaga A4.3.2). Av promemorian framgår bl.a. att finansminister inför den aktuella pressträffen fick en föredragning om de offentliga finanserna av tjänstemän vid och att denna föredragning låg till grund för den redovisning som ministern lämnade vid pressträffen. Det framhålls vidare att det av redovisning framgick att det konjunkturjusterade offentligfinansiella sparandet 2014 bedömdes uppgå till –0,av bruttonationalprodukt (BNP), som det faktiska sparandet förväntades uppgå till –2,av BNP. Den strukturella avvikelsen från överskottsmålet bedömdes alltså uppgå till av BNP och den målsatta nivån om 1 procents överskott över en konjunkturcykel beräknades inte uppnås . Av promemorian framgår vidare att i förhållande till den bedömning som den förra regeringen redovisat ekonomiska vårproposition hade det finansiella sparandet reviderats ned för samtliga prognosår och att under pressträffen framhöll att det inte fanns utrymme för ofinansierade reformer . Det framgår vidare av promemorian att det var mot bakgrund av det anförda som i den aktuella intervjun bl.a. konstaterade att ladan var helt tom, att det inte var ett dukat bord som den tillträdande regeringen kom till och att samtliga kommande reformer måste finansieras fullt ut. På frågan om huruvida de ovan nämnda uttalandena föregicks av några överväganden om, och i så fall hur, uttalandena skulle kunna påverka ekonomi i olika avseenden anförs att regelbundet redogör för sin syn på läget i den svenska ekonomin och att hon som en del av denna redogörelse även redovisar sin bedömning av de offentliga finanserna. Nämnda bedömningar bygger på beräkningar och prognoser från och således inte på hur externa aktörer förväntas agera. Det framgår vidare av promemorian att i likhet med andra bedömare av de offentliga finanserna gör sina beräkningar och prognoser i enlighet med beprövade metoder och att de prognoser från som låg till grund för redovisning vid den aktuella pressträffen inte väsentligt avvek från andra bedömares, när hänsyn tagits till skillnader i antaganden om tillkommande inkomst- och utgiftsförändringar för åren efter budgetåret. Utskottet konstaterar inledningsvis att statsråd i likhet med andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang, men att vissa särskilda hänsyn kan behöva tas. Det är vidare av stor vikt att statsråd deltar i samhällsdebatten och det är också rimligt att statsråd använder de möjligheter som står till buds för att nå ut till allmänheten. När det gäller den aktuella granskningen noterar utskottet att i sin roll som finansminister vid och i anslutning till en pressträff har redovisat sin syn på läget i den svenska ekonomin. Utskottet har valt att inte närmare analysera tillståndet i den svenska ekonomin vid ovannämnda tillfälle. Dock vill utskottet understryka att det givetvis är viktigt att finansministern vid det aktuella tillfället hade säkerställt att hennes uttalanden grundades på uppgifter som var korrekta. I den svarspromemoria som upprättats inom uppges att den ovannämnda redovisningen av ministern byggde på beräkningar och prognoser som tagits fram inom departementet. Granskningen ger inte i övrigt anledning till något uttalande av utskottet. 4.4 Klimat- och miljöministerns uttalanden i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg I en anmälan som kommit in till (dnr 1525-2014/15), bilaga A4.4.1, begärs en granskning av vissa uttalanden som klimat- och miljöminister gjorde i medierna i samband med beslut om delegering av beslutsrätten av licensjakt efter varg. Anmälaren påpekar att beslut om överlämnande av beslutsrätt till länsstyrelserna är ett beslut som rör tillämpning av lag. I samband med beslut uttalade sig ministern i medierna och beklagade beslut om licensjakt. Anmälaren menar att det framstår som att statsrådet uttalar kritik mot hur myndigheten har agerat i detta specifika fall, något som inte är tillåtet enligt regeringsformen. Anmälaren vill därför att utskottet granskar om uttalandena kan vara ett brott mot regeringsformens reglering som förbjuder ministerstyre. Till grund för granskningen ligger bl.a. en promemoria som har upprättats inom Miljö- och , bilaga A4.4.2. Utskottet har också hållit en utfrågning med miljö- och energiminister , bilaga B7. Av 1 kap. 6 § regeringsformen (RF) följer att regeringen styr riket och att den är ansvarig inför . Av motiven (prop. 1973:90 s. 230) till bestämmelsen framgår att den närmare innebörden i stort av att regeringen styr riket framgår av bestämmelserna i olika kapitel i regeringsformen. Regeringsärenden avgörs av regeringen vid regeringssammanträde (7 kap. 3 § RF). Beslutsfattandet i regeringen sker alltså genom kollektivt fattade beslut, och regeringsformen tar därmed i princip avstånd från ministerstyre, dvs.