· H201AU9 · 2015-06-15 17:40:32 — ska vi debattera både motionsbetänkandet och svaret på skrivelserna från . Jag hoppas att det blir en bred debatt där vi noggrant och sakligt kan diskutera skillnaderna mellan våra olika partier och den utveckling som behöver göra och att vi inte stirrar oss blinda på enbart här och utan kan fokusera även på de utmaningar som finns framför oss. Svensk integrationspolitik har blivit allt viktigare i och med att fler och fler söker sig till men också eftersom vi inte kan fuska längre. har genom tiderna faktiskt fuskat i denna fråga. Vi har helt och hållet förlitat oss på att samhället ska agera med symbolhandlingar här och där, och sedan får folk lösa det själva på något sätt. har vi ett samhälle som bygger på att staten gör många intrång på många områden, vilket innebär stora svårigheter för nyanlända människor att etablera sig. är ett insider-outsider-samhälle. Det bygger på att de med förankring på arbetsmarknaden har mycket större möjligheter att påverka arbetsmarknaden än de som står utanför. Detsamma gäller såklart bostadsbyggande. Det finns en avhandling från KTH om det här, där det bland annat framgår att vi i har extremt starkt lokalt inflytande i byggnadsfrågor. De som bor i en kommun kan helt enkelt bestämma vilka som får flytta dit och om man ska bygga bostäder eller inte. Detsamma gäller på hyresmarknaden - vi har en insider-outsider-situation även där. Vi har sjysta hyror och så vidare, men på bekostnad av att det inte byggs lika många hyresrätter. Det här är sanningar som inte går att ifrågasätta. Politiken kan göra insatser för att avhjälpa detta, men då gäller det att ha en korrekt diagnos och en korrekt analys, och så har det historiskt sett inte sett ut i . Vi har varit sena med analysen - varje gång. När vi hade arbetskraftsinvandring hade faktiskt de utrikesfödda som kom till en högre sysselsättningsgrad än de inrikesfödda. Sedan gjorde man gjorde om detta. när vi gick över till asylmigration bytte den migration som kom till skepnad. Vi började få asylinvandrare. Men vi förändrade inte integrationssystemet. fanns om det gick snett, för alla hade ju jobb redan när de klev av bussen från , eller . Då fanns där när någonting gick snett - när någon hamnade i missbruk, när någon blev av med jobbet, när det gick snett för ett barn. När vi gick över till asylsystemet ändrade vi inte detta. var tvungen att träda in varje gång. Det här var så att säga starten för svensk integrationspolitik. Det blev kommunernas ansvar att integrera. Och som vi vet är väldigt duktig på sociala frågor men kanske inte så himla duktig på arbetsmarknadsfrågor. Det här levde vi med ända . Vi levde med en felaktig analys: att de som kommer hit i grund och botten är arbetskraftsinvandrare som socialen ska träda in för vid behov. Det hade extremt destruktiva effekter på integrationen. När man tittar på de grupper som kom hit ser man att det gick fruktansvärt dåligt för dem, vilket är mycket märkligt med tanke på att det var extremt starka grupper. I de iranska och irakiska grupper som kom hit hade man utbildningsnivåer som vi bara kan drömma om . För motsvarande kohorter som hamnade i andra länder gick det avsevärt mycket bättre än för dem som hamnade i . Trots att vi var öppna och toleranta var det någonting som var fel i vårt system. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration När vi gjorde etableringsreformen 2010 byggde den återigen på en felaktig eller egentligen utdaterad analys: att det i stor utsträckning är stora grupper med väldigt god utbildningsbakgrund som kommer hit. De behöver få till ett cv och pushas ut på arbetsmarknaden. Medan den här reformen tog form hann omvärlden förändras. Vad som skedde var att det kom grupper som aldrig hade varit med om . Det var väldigt stora grupper av människor med väldigt svag utbildningsbakgrund. Här hängde inte systemet med. Det här hade Arbetsförmedlingen ingen erfarenhet av att hantera. Arbetsförmedlingen har inte den specifika kompetens som krävs för att alfabetisera människor. Arbetsförmedlingen har inte de verktyg som krävs för att till exempel få ut människor ur ganska patriarkala hemförhållanden där det förväntas av dem att de ska ta hand om barn som man försöker aktivera dem på arbetsmarknaden. Det är utmaningen : Vi måste göra en ny analys. Det kommer stora grupper med väldigt svag utbildningsbakgrund, som behöver få tillgång till utbildning. De behöver genomgå den skolundervisning som vi här i avkräver våra egna barn - av omtanke om dem. Varför ska de krav vi av omtanke ställer på våra barn, till exempel att alla ska gå färdigt , upphöra bara för att någon kommer hit som lite äldre? Det är ju samma kunskaper som behövs för att fungera i ett samhälle - för att kunna läsa lokaltidningen, göra ett skolval, informera sig och vara en delaktig medborgare. Även om vi i detta betänkande inte har någon motion i frågan är det här en resa som vårt parti är mitt i att göra och slutsatser och förslag som vi är mitt i att dra och lägga fram. Jag vill i alla fall avisera det i denna debatt. Vi går fram med skolplikt och utbildningsplikt för nyanlända som inte har grundskola. Det är extremt viktigt. Detsamma gäller bostäder. Bostadssituationen är väldigt svår . Där det finns jobb finns det inte bostäder, och där det inte finns bostäder är man nästan minst benägen att bygga. Det skapar såklart en oerhört destruktiv situation. Vi kan sitta här i kammaren och optimera de här systemen så mycket som möjligt och skapa den perfekta mottagningsmaskinen. Men det spelar ingen roll om människor bor sju personer i en tvåa i ett fjärdehandsboende. Hur ska ungdomar kunna göra den klassresa, den integrationsresa, som behövs om de inte har ett rum att studera i fred i eller ordnade hemförhållanden? Då ska vi inte bli chockerade när folk hamnar på gatan. Det blir social oro när ungdomar inte har en stabil tillvaro. Här kommer också frågan om legitimitet in. Vad är legitimiteten i det svenska mottagandet, i själva migrationsfrågan som kanske inte diskuteras här? Legitimiteten i att har en generös asylpolitik bygger ju på att vi erbjuder livschanser som annars hade varit omöjliga. Om vi finner oss i en situation där segregationen ökar, där utanförskapet ökar, där arbetslösheten ökar, där allt fler grupper utestängs från de här möjligheterna och där det endast är tak över huvudet och kalorier för dagen som det svenska mottagandet innebär, då får helt plötsligt den andra sidan rätt. Då får plötsligt invandringsmotståndet rätt, för det är långt mycket billigare att ge kalorier för dagen och tak över huvudet i eller i . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Det svenska mottagandets legitimitet bygger på att erbjuda livschanser som annars hade varit omöjliga. Det är därför det är väldigt viktigt. Jag hoppas på en konstruktiv debatt och yrkar därmed bifall till Alliansens gemensamma reservation. Det har varit en lång dag då jag suttit och lyssnat på en hel del av försvarsdebatten. Jag är lite besviken över att man aldrig tog upp integrationseffekterna av den allmänna värnplikten. Jag är positivt överraskad av det anförande vi precis fick höra. Mot bakgrund av det som sas finns det nog en del av våra motioner som åtminstone delvis hade kunnat bifallas, såsom den om samhällsorientering med bas i att förstärka just utbildningen så att de som kommer hit ska kunna nå upp till de utbildningskrav som vi ställer på våra medborgare som växer upp i landet. har jag det sagt. Jag tänker inleda med ett par ord om ett annat betänkande än detta, ett betänkande som inte ligger på utskottets bord, även om vi fått yttra oss. Det rör sig om betänkande 17, Indelning i utgiftsområden m.m. Detta betänkande debatterades och beslutades om , så det är redan avslutat. Men jag börjar där ändå. beslutade att byta namn på utgiftsområde 13, från dagens Integration och jämställdhet till Jämställdhet och nyanlända invandrares etablering. Detta är en ändring som vi i arbetsmarknadsutskottet tillstyrkt och som klubbades igenom utan några protester. För egen del välkomnar jag den starkt, inte för att den ändrar något i praktiken, vilket vore mest önskvärt, utan för att man nu åtminstone är ärlig gentemot väljarna avseende vad man menar och vilken politik som förs på området. Det är ingen nyhet att länge vänt sig mot begreppet integration såväl som den politik detta ord symboliserar. Faktum är att vi så sent som i partiledardebatten kunde höra hur partiledare från andra partier raljerade över att vi inte vill ha någon integrationspolitik. Förvisso är det helt korrekt uppfattat, alldeles oavsett om man gör en bokstavlig tolkning av ordet eller om man analyserar den så kallade integrationspolitik som de andra partierna har fokuserat på. Jag börjar med ordet integration. Det syftar, som jag ser det, till en ömsesidig process där två eller flera enheter ska bilda något gemensamt. I just detta specifika fall handlar det givetvis om individer med olika nationell bakgrund som ska fogas samman och skapa ett samhälle där de alla får utrymme för sina respektive preferenser. Idén om det mångkulturella samhället bygger på detta nya, en smältdegel där mångfald överskuggar gemenskap. I teorin kan man förvisso tycka att det är en fin tanke, men i praktiken faller den på flera grunder. Jag är alldeles övertygad om att människan är en social varelse som har behov av samhörighet med medmänniskor med vilka hon identifierar sig och en plats där hon helt enkelt känner sig hemma. Jag vänder mig mot tanken om det mångkulturella samhället, då jag ser hur det är synonymt med ett splittrat och segregerat samhälle. Jag inser att grupperingar alltid kommer att skapas, att parallellsamhällen alltid existerar, och jag undrar hur någon kan tro att detta kan vara en bra grund för ett gemensamt samhällsbygge. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Jag vänder mig också mot integrationsprincipen i eftersom det inte bara handlar om att bygga något nytt i ett tomrum utan om att ersätta det samhälle som vi har, som har vuxit fram , med något nytt. För mig är det en självklarhet att morgondagens bygger vidare på dagens och på gårdagens. För mig är det en självklarhet att de som bosätter sig här, och som avser bli en del av vårt samhälle också bör få en chans till just detta. Jag läste en text av Aftonbladetreportern . Han hade besökt stadsdelen , ett av många utanförskapsområden i dagens . Där träffade han ett par invandrare som ursprungligen kommer från men som alla har bott här . De gav uttryck för en besvikelse över segregationen som de upplevde, att den stadsdel där de bor inte tycks höra hemma i det land som de en gång flydde till. Jag citerar: "Vi vill inte ha ett mångkulturellt samhälle. Vi vill vara med i det svenska samhället!" Bara hade en av de intervjuade själv skrivit en text i där hon var ännu tydligare. Jag citerar igen. "Är inte en del av , gäller reglerna inte här? Jag orkar inte längre utan vill återigen söka asyl i mitt andra hemland ." Dessa två citat visar tydligt vad som blivit resultatet av den så kallade integrationspolitik som förts . Vi har inte längre ett , vi har flera, och livet i ett kan minst sagt skilja sig från livet i ett annat. Vissa hävdar ibland att alltid varit mångkulturellt, att det alltid varit skillnad på att leva i olika delar av landet och att skillnader mellan klasser är större än mellan olika nationella identiteter. framställs skillnader som något negativt som ska utjämnas, ibland som något naturligt och evigt närvarande - ett tecken på individuella val och friheter. Och visst stämmer det att det alltid kommer att finnas ett visst mått av olikhet i ett samhälle. Det är något som även jag självfallet välkomnar. Men de skillnader som växt fram till följd av den ökande segregationen och bejakandet av olika nationella identitetsuttryck i integrationens namn anser jag vara övervägande av det negativa slaget. Vi ser det i statistiken och vi ser det i samhällsanalyser: är splittrat. Den politik som förts har nämligen fokuserat på att skapa olika villkor för den som är född i och har bott här länge och den som anlänt till vårt land. Vi har satsningar som instegsjobb, där en arbetsgivare får av lönekostnaden betald av staten om den som anställts precis har kommit hit. Vi har offentligt finansierat stöd till föreningar som bygger på en nationell samhörighet - så länge nationaliteten inte är svensk. Vi har positiv särbehandling, snabbspår och subventioner. Detta skapar givetvis motsättningar. Politiken har byggt på en föreställning om att integration, i bemärkelsen avsaknad av segregation, har uppnåtts då en individ är etablerad på arbetsmarknaden. Med detta som mål och måttstock har ambitionen varit att gå de nyanlända till mötes på så många sätt som möjligt. Minska trösklarna, brukar det kallas. Känslan av hemmahörande byggs inte genom att välkomna in i vårt samhälle på samma villkor som de redan här boende utan genom att bereda plats åt det tidigare hemlandets kultur, skapa mötesplatser och föreningar som bygger på etnisk samhörighet med någon annan plats. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Jag har själv utländsk bakgrund. Det är inget jag tänker på särskilt ofta, men det finns enstaka stunder då jag känner en viss saknad. Jag kan inte med enkelhet passera mina morföräldrars gravar, jag har inte växt upp med större släktträffar och jag känner knappt till det samhälle där mina föräldrar växte upp. Men jag har aldrig känt mig som något annat än svensk, och jag har aldrig behövt tvivla på vad som är mitt hem. För mig med denna bakgrund är det helt ofattbart hur vi kan ha en politik för så kallad integration som i mångt och mycket bygger på att behålla en stark koppling till ett tidigare hemland. Hur kan det vara en vinst när barn och ungdomar växer upp här men längtar till en annan plats? Faktum är att när jag gick med i partiet var det bland annat skrivningar om rotlöshet och om att känna sig hemma som var en av de starkaste faktorerna för att jag kände att jag hade hittat rätt. De få gånger jag använder begreppet integration som något positivt handlar det för mig om att bryta segregation. använder såväl jag som mitt parti begreppet assimilation i stället, eftersom detta är vad vi långsiktigt strävar efter gällande införlivandet och välkomnandet av nya medborgare i vårt samhälle. Det är nämligen vår mening att det krävs mer än en anställning, särskilt en subventionerad sådan, för att en person ska känna sig hemma i ett samhälle. Det är också, som jag redan nämnt, vår analys att människor mår som bäst när de får uppleva samhörighet, identifiera sig med samhället omkring sig och helt enkelt känna sig hemma. Det är dessa grunder vi anser att samhällsbygget ska vila på. Inte sällan brukar våra meningsmotståndare hänga upp sig på begreppet assimilation. Jag minns särskilt en kommentar som jag fick på mikrobloggen Twitter, vilken ganska effektivt sammanfattade missförstånd om vilket slags samhälle vi önskar oss. Det var egentligen ingen kommentar utan en länk till ett filmklipp ur Matrix-trilogin. Det var en scen där den onda agent duplicerar sig själv genom att ta över en annan persons kropp och tränga undan alla karaktärsdrag och åsikter för att nöjt konstatera att ännu en identisk upplaga av honom själv skapats. Jag minns att jag drog på smilbanden när jag fick denna kommentar, eftersom det var en så träffande bild av vad många tror eller säger sig tro att vi önskar. Men när vi talar om assimilation vill vi varken att en person ska slänga allt den bär med sig och utradera det eller att alla ska bli identiska kopior av någon slags pursvensk individ, en stereotyp. Vi vill endast skapa förutsättningar för att den som kommer till vårt land och vårt samhälle ska välkomnas in i det och också välkomna det in i sig själv. Det är min övertygelse att assimilation är en i grunden naturlig process. Vi formas alla av de människor vi har omkring oss och möter i vår vardag. Vi influeras av samhället omkring oss. Ju längre vi bor på en viss plats och umgås med vissa individer, desto mer anpassar vi oss till den platsen och lär vi av dessa individer. Vi blir alltmer lika, inte för att vi måste utan för att vi anammar och tar till oss erfarenheter och perspektiv. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Givetvis finns det många faktorer som påverkar hur snabbt det går. Hur olika vi är dem vi anpassar oss efter är en sådan faktor. Hur mycket vi umgås med dem en annan. Hur många vi är som möter ett nytt samhälle är en tredje. politik för välkomnande av nya invånare och medborgare bygger på att skapa så goda förutsättningar som möjligt för att denna process ska underlättas. Det är vida känt att vi anser den enskilt viktigaste reformen vara en reglering och åtstramning av migrationspolitiken. Det bottnar i att vi som mottagande samhälle måste inse våra begränsningar. Det handlar om rent praktiska och mätbara begränsningar såsom bostäder, vårdplatser, förskoleplatser och andra områden där det råder uppenbar brist. Det handlar också om mer komplexa, såsom en balanserad arbetsmarknad. Slutligen handlar det om rent humankapital i form av individer som kan möta upp och välkomna dem som kommer hit, dels inom ramen för etableringsåtgärder som sfi och samhällsorientering - satsningar som vi stöder, vill utveckla och vill satsa mer på - dels i form av grannar, kollegor och helt enkelt medborgare i vardagen. Innan jag avslutar vill jag åter kommentera namnändringen. Som jag sa inledningsvis är jag glad att man nu är ärlig med vilket fokus politiken har. Det handlar inte om att skapa ett samhälle som vi alla är delaktiga i utan om att skapa förutsättningar för att personer etablerar sig som boende och levande här i . Det handlar inte heller om att bryta en långt gången och utbredd segregation utan om riktade insatser enkom för dem som anlänt. Jag är dock glad att allt fler partier nu börjar diskutera de svårigheter som följer av en invandring av den omfattning som har. Men det räcker inte att räkna bostäder och ordna upp sysselsättningsstatistiken. För att bryta segregationen måste övriga politiker byta fokus, höja blicken och se till hela samhället. De måste erkänna att de särlösningar som förordas stärker motsättningar mellan grupper snarare än minskar dem. De måste erkänna för sig själva att ett samhälle bygger på mänskliga relationer och att relationer inte byggs över , oavsett hur många modulhus vi sätter ihop. De bör ta fram en politik som, precis som vår, fokuserar på lika villkor, undervisning om dessa villkor, kännedom om det svenska samhället och ett välkomnande till mer än vår yta och välfärd. Jag står givetvis bakom samtliga sverigedemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 2 och 3. sa att segregation handlar om mer än arbetsmarknad etcetera. Vad är er lösning på det? Om jag bortser från själva volymfrågan kokar det i era motioner och reservationer ned till att ni vill ha lite mer samhällsintroduktion. Är detta det avgörande för om någon känner sig välkommen i ett samhälle eller inte och vill vara delaktig i det samhället eller inte? Det är märkligt. Ena sekunden säger ni att det är viktigt att tala svenska och känna sig som en del av . Vi säger att svenska lär man sig bäst på arbetsmarknaden och inför en insats som heter instegsjobb. Det är en undervisningsåtgärd. Man måste plugga svenska och jobba för att lära sig språket, och man kanske inte är superproduktiv eftersom man inte kan flytande svenska. Då är ni plötsligt emot och tycker att det är orättvist för att svenskar inte kan ta del av det. Men det är kanske så att de flesta svenskar talar svenska och är inte i behov av det. Ni ser det som en särlösning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Ni målar upp att Grekiska föreningens existens är det stora hindret för integration i vårt land. Jag kan lova dig, , att många av dem som tillhör segregerade grupper i samhället inte ens är med i någon sådan förening. Varför tror ni att lösningen på de extremt stora samhällsutmaningarna vi har när det gäller ekonomi, bostäder och andra tunga frågor kan kokas ned till lite samhällsundervisning och om man är medlem i eller inte? Jag kan svara kort och effektivt: Det gör vi inte. Jag kan utveckla det och säga: Vi har, som själv påpekar, varit det parti som inte är efter. Vi har insett att den så kallade integrationspolitiken inte räcker. Man kan inte välkomna hur många som helst, alldeles oavsett hur bra integrationsåtgärder man vidtar. har länge toppat vad gäller satsningar på så kallad integration och hamnat i botten på hur väl människor faktiskt kommer in i vårt samhälle. Jag är mycket väl medveten om att man lär sig svenska när man interagerar med andra som redan bor i landet och kan svenska. Mina föräldrar lärde sig på arbetet och av sina grannar. Men det går inte med det omfattande mottagande vi har i . Det är därför det är den enskilt viktigaste integrationsåtgärden, assimilationsåtgärden eller segregationsbrytande åtgärden man kan ta till, alldeles oavsett vad man talar om. När det gäller samhällsorienteringen är det inte bara lite mer kunskaper och undervisning det handlar om, utan det är givetvis kopplat till en tydlig signalpolitik och en tydlig, breddad politik för vilket slags mottagande ska ha. Det är kopplat till språkkrav och grundläggande samhällskunskapskrav för att över huvud taget bli svensk medborgare. Vill man bli en del av vårt land är man välkommen att bli det, men det ska bottna i en vilja att också bli en del av vårt land. När det gäller flyktingpolitiken har vi tagit upp att vi inte anser att det bästa sättet att hjälpa utsatta världen över är att förflytta en stor skara människor till . Det är problemet med det omfattande mottagande vi har. Jag har sett att delar min åsikt att kvotflyktingsystemet bör vara det system som förordas när det gäller att ta emot planerat, organiserat och väl förberett. Det här är intressant, för i den bemärkelsen borde vi ha varit bäst när vi tog emot så få flyktingar. Men tittar vi på de kohorter som kommer från dessa länder ser vi att det är avsevärt mycket bättre i dessa grupper. De iranier som kom var gravt överrepresenterade i brottslighet och utanförskap trots att ungefär hälften hade högskoleutbildning. Men för dagens iranska migranter går det fruktansvärt bra. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integration Att det enbart skulle vara volymfrågan som avgör stämmer alltså inte. Det handlar om vilken utbildningsbakgrund man har och vilka system man har när man kommer hit. Du talar om signalpolitik, . Det handlar om att skicka en signal till människor att de förväntas vara en del av . Tänk själv, om du från det politiska ledarskapet i fick höra att allt på dig är fel och du måste förändra dig, hur delaktig vill du då vara i det samhället? Det här har missat. Jag hade aldrig känt mig svensk om någon hade skällt på mig . Vem vill vara en del av det samhället? Det är inte rätt väg att gå. Jag kan hålla med om att den väg vi har gått historiskt har varit otillräcklig och kantats av alltför många symbolåtgärder. Det är det vi ska röra oss ifrån, . Vi ska röra oss ifrån symbolpolitiken mot riktig politik som handlar om bostäder, utbildning och arbete. Jag får höra ganska ofta att jag bör ändra på mig och att jag inte passar in i det svenska samhället. Jag klarar det rätt bra. Jag känner mig ganska svensk ändå, trots det. Givetvis handlar det mycket om bakgrund och vilken utbildningsnivå man har när man kommer hit. Det handlar till viss del också om ifall det redan finns en diaspora i landet som har lärt sig vårt samhälle och som kan hjälpa och introducera nya som kommer. En anledning till att migrationen ständigt ökar är att ju fler från ett annat land som bor i ett samhälle, desto fler tenderar att komma från samma land därför att man har kontakter och kontaktnät. Det går inte att komma ifrån att volymen spelar roll.