bet · H201KU9 · 2015-03-26 00:00:00 — Dels att de nationella parlamentens granskande roll inte bara ska gälla subsidiaritetsprövning av utkast till lagstiftningsakter utan också samrådsdokument. Dels att prövning av förslagens förenlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ska ske mer rigoröst. I resolutionen tillkännager utskottet också en rad egna initiativ, såsom regelbunden uppföljning av kommissionens skriftliga svar och de regionala parlamentens involvering i utvecklingen av EU-lagstiftningen. Slutligen föreslår utskottet att de s.k. Europadagarna bör organiseras med syftet att öka allmänhetens kännedom om konkreta policyfrågor och institutionella frågor, såsom den politiska dialogen. publicerade det brittiska underhusets stående två rapporter innehållande dess synpunkter på de kommissionsrapporter som granskas här. Vad gäller förbindelserapporten framhåller utskottet att en genuin dialog mellan kommissionen och de nationella parlamenten är av yttersta betydelse för de nationella parlamentens värnande om unionens demokratiska ansvarighet. Utskottet ger ett referat av en promemoria från EU-minister i vilken ministern vidhåller regeringens uppfattning om att det är de nationella parlamenten och regeringarna som utgör den verkliga basen för demokratisk legitimitet i EU. Till följd av denna hållning framhåller ministern bl.a. att det nytillträdda och kommissionen erbjuder ett tillfälle för nationella parlament att uttrycka sin önskan om en utvidgad roll i unionens funktionssätt. Ministern anser det vara av central betydelse att kommissionen engagerar sig i de synpunkter som de nationella parlamenten för fram både formellt och informellt inom ramen för den politiska dialogen och välkomnar den pågående diskussionen runt om i EU om hur de nationella parlamentens roll i den politiska dialogen kan stärkas, däribland initiativ som lyfts fram av t.ex. och andra kammare. Ministern noterar också att det visserligen redan finns flera exempel på ett gott engagemang från kommissionärernas sida, men att detta engagemang inte är konsekvent. gör vidare vissa iakttagelser i fråga om subsidiaritetsrapporten och konstaterar inledningsvis att subsidiaritetsprövningen ökat i omfattning vad gäller antalet motiverade yttranden. Enligt utskottet tyder detta på ett ökat intresse bland de nationella parlamenten att ifrågasätta EU-lagstiftningen, men att det finns stort utrymme för förbättring. I rapporten diskuteras flera potentiella åtgärder, bl.a. sådana konkreta förslag som lyfts fram av de nationella parlamenten själva. Underhusets anser att dessa förslag bör undersökas närmare, inte minst möjligheten att utöka protokoll nr 2 så att det också omfattar proportionalitet och rättslig grund, möjligheten att utöka tidsfristen från åtta till åtminstone , och att sänka trösklarna för utdelning av gult och kort. Utskottet kommenterar förslagen om att införa tre ytterligare kort: ett s.k. rött kort för att möjliggöra för de nationella parlamenten att blockera ett förslag, ett s.k. grönt kort för att möjliggöra för de nationella parlamenten att anmoda kommissionen att föreslå ny eller ändrad lagstiftning, och ett s.k. sent kort för att möjliggöra för nationella parlament att granska förslag i slutet av lagstiftningsförfarandet. Utskottet uppmanar kommissionen att se över möjligheterna för att genomföra sådana förslag, särskilt då flera av förslagen inte skulle innebära någon fördragsändring. Slutligen påpekar att det finns stor förbättringspotential i hur kommissionen utvärderar förenligheten med subsidiaritet och proportionalitet, och i dess sätt att besvara de nationella parlamentens motiverade yttranden. Utskottet anser att kommissionens reaktion på det gula kortet som utdelades till följd av förslaget om Europeiska åklagarmyndigheten var otillfredsställande och kännetecknande för kommissionens motstånd inför den parlamentariska granskningen. Utskottet efterlyser ett djupare engagemang från kommissionens sida i dess förbindelser med de nationella parlamenten, och nämner också behovet av ett förbättrat samarbete de nationella parlamenten emellan. antog den tjeckiska senaten en resolution i vilken de två kommissionsrapporterna behandlas. Inledningsvis betonar senaten vikten av att nationella parlament deltar i debatten och beslutsprocessen när det gäller EU-frågor. Av denna anledning avser senaten att ytterligare nyttja den politiska dialogen med kommissionen, inte bara vad gäller lagstiftningsdokument utan också samrådsdokument och dokument som avser den europeiska planeringsterminen. I detta sammanhang framhåller senaten att dess yttranden också delas med andra nationella parlament och , t.ex. via IPEX. Senaten instämmer med kommissionen om att det är lämpligt att nationella parlament även uppmärksammar samrådsdokument för att på så sätt tidigt kunna forma sig en uppfattning om ärendet. Senaten anser det viktigt att dess resolutioner finns tillgängliga för de tjeckiska representanterna i rådet så att de kan använda senatens resolution, i den mån den överensstämmer med regeringens position, för att tydliggöra den tjeckiska positionen i fråga. Utöver vissa synpunkter avseende den nationella hanteringen uttrycker senaten slutligen viss oro vad gäller räckvidden av kommissionens möjlighet att anta delegerade akter av allmän tillämpning i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget. Senaten påminner kommissionen bl.a. om att delegerade akter endast ska användas för att ändra eller komplettera vissa icke väsentliga delar av en EU-lag. I utlåtande /14:KU45 behandlade utskottet kommissionens rapporter om förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten, KOM(2013) 565, och om subsidiaritet och proportionalitet, KOM(2013) 566. Rapporterna avsåg 2012. I utlåtandet betonade att subsidiaritetsprövningsmekanismen grundar sig på de fördragsslutande parternas önskan att säkerställa att alla beslut fattas så nära unionens medborgare som möjligt. Detta innebär enligt utskottet att mekanismen utgör ett fördragsenligt åtagande av väsentlig demokratisk och djup legitimitetsskapande natur för de nationella parlamenten. Utskottet påminde om unionsförslagsställarnas skyldigheter att ta hänsyn till de nationella parlamentens motiverade yttranden och framhöll att utskottet saknade anledning att göra någon annan bedömning än regeringen i frågan om att förteckningen i artikel 3 EUF-fördraget över de områden där unionen ska ha exklusiv befogenhet är uttömmande. Utskottet påminde även om några av sina viktigaste iakttagelser inom ramen för sin fjärde uppföljning av prövning av subsidiaritetsprincipens tillämpning, bl.a. att cirka en åttondel av de unionsförslag som subsidiaritetsprövades saknade eller innehöll bristfälliga subsidiaritetsmotiveringar. Utskottet ställde sig alltjämt avvisande till att parlamenten förutsätts subsidiaritetspröva förslag där motivering helt saknas. En avsaknad av motivering borde enligt utskottet kunna betraktas som ett åsidosättande av subsidiaritetsprotokollet. Utskottet gjorde bedömningen att subsidiaritetskontrollen är ineffektiv under dess nuvarande former. En förlängning av åttaveckorsfristen och en översyn av nivåerna på och effekterna av trösklarna för gula och kort borde enligt utskottet övervägas i lämpligt sammanhang. skickade vice-ordförande en svarsskrivelse, K(2014) 5840, som avsåg utlåtande /14:KU45. Av skrivelsen framgår bl.a. att kommissionen erkänner betydelsen av att förslag omfattar en redogörelse för subsidiaritetsöverväganden på ett tillräckligt fullständigt sätt och att kommissionen kommer att fortsätta arbetet för detta. I detta avseende påpekar kommissionen att den i sitt meddelande om programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit), KOM(2014) 368, upprepade sin beslutsamhet att fokusera på områden med betydande EU-mervärde i enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. För att stärka sina lagstiftningsformer, bl.a. subsidiaritetsbedömningarna, håller kommissionen på att uppdatera sina riktlinjer för konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter. När det gäller subsidiaritetsprincipens räckvidd instämmer kommissionen i att det råder delade meningar om räckvidden. Kommissionen framhåller att det står de nationella parlamenten fritt att granska lagstiftningen på ett valfritt sätt och enligt de kriterier de anser vara lämpliga och nödvändiga. Kommis-sionen påminner dock om att förfarandet enligt artikel 7.2 i protokoll nr 2 uteslutande rör subsidiaritetsprincipen och att juridiska eller politiska argument som inte hör samman med subsidiaritet inte granskas i förfarandet. Sådana argument kan lyftas inom ramen för den politiska dialogen. Kommissionen är dock medveten om att principens gränser är svåra att urskönja och intar därför en öppen hållning till de nationella parlamentens yttranden. Vidare lyfter kommissionen fram att den vidhåller sin tidigare redovisade uppfattning om att förteckningen i artikel 3 i EUF-fördraget över de områden där unionen har exklusiv befogenhet inte är uttömmande. Vissa förslag, särskilt EU:s budget och institutionella frågor, som inte uttryckligen nämns i artikel 3 i fördraget kan bara läggas fram på EU-nivå och omfattas därför implicit av EU:s exklusiva befogenhet. Kommissionen menar att om förslag juridiskt bara kan läggas fram på EU-nivå är systemet för subsidiaritetskontroll inte tillämpligt. Vad gäller synpunkt att de knappa tidsfristerna och nivån på trösklarna för subsidiaritetsprövningen gör kontrollen ineffektiv, påpekar kommissionen slutligen att tidsfristerna och trösklarna fastslås i protokoll nr 2. Eventuella ändringar av förfarandet måste bli föremål för en överenskommelse mellan medlemsstaterna genom en ändring av protokollet. Inledningsvis behandlar förbindelserna mellan de nationella parlamenten och EU:s institutioner inom ramen för den politiska dialogen med anledning av de observationer som kommissionen meddelar i förbindelserapporten, KOM(2014) 507. I rapporten lyfter kommissionen bl.a. fram att aktiviteten inom den politiska dialogen är ojämnt fördelad mellan de nationella parlamentens kamrar. kom av det totala antalet yttranden från de 10 mest aktiva kamrarna. I femte uppföljning av subsidiaritetsprincipens tillämpning (bet. 2014/15:KU5) betonade utskottet vikten av att utveckla det interparlamentariska informa-tionsutbytet. Utskottet gör bedömningen att en utveckling av detta informa-tionsutbyte inte bara skulle säkra det effektiva utövandet av de parlamentariska befogenheterna utan även kan bidra till en jämnare fördelning av de nationella parlamentens deltagande inom ramen för den politiska dialogen. Vissa möjligheter till samverkan mellan de nationella parlamenten finns , bl.a. inom ramen för Cosac och IPEX, men möjligheterna för ett meningsfullt informationsutbyte inom dessa forum är begränsade och har sällan någon reell betydelse för de nationella parlamentens utövande av sina befogenheter. I fråga om IPEX har flera av utskott framhållit den begränsade nyttan med plattformen. Systemet brister bl.a. i att det saknas uppgifter från en del medlemsstater, att information endast finns tillgänglig på originalspråk och inte i anslutning till beslutet. uppfattning är således att det krävs ett utökat samarbete mellan de nationella parlamenten, om möjligt på politisk nivå. är det svårt att säga hur ett sådant samarbete kan komma till stånd, varför denna fråga måste börja diskuteras på såväl nationell som europeisk nivå. vill även redogöra för några av sina iakttagelser vad gäller subsidiaritetsrapporten , KOM(2014) 506. I denna rapport, liksom i rapporten , redogör kommissionen för sitt arbete med att bedöma och motivera förslag utifrån subsidiaritetsprincipen, inte minst genom att hänvisa till uttalanden från sin egen konsekvensbedömningsnämnd. Utskottet konstaterar emellertid att av alla förslag som subsidiaritetsprövades i saknade motiveringar i fråga om subsidiaritetsprincipen. Det är en klar försämring jämfört med föregående år, dvs. Dessutom är motiveringarna i många fall mycket knapphändiga. Avsaknaden av fullgoda motiveringar är inte acceptabel och utgör en svaghet i unionens lagstiftningsarbete. Uteblivna eller bristande motiveringar leder till att de nationella parlamenten får svårt att fullgöra sin fördragsenliga skyldighet att bevaka tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Utskottet vill därmed återigen framhålla kommissionens skyldighet att motivera förslag utifrån subsi-diaritetsprincipen. I sammanhanget noterar utskottet att kommissionen håller på att uppdatera sina riktlinjer för konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter för att stärka sina lagstiftningsformer, bl.a. subsidiaritetsbedömningarna, vilket utskottet välkomnar. Vidare gör en iakttagelse i fråga om subsidiaritetsmekanismens räckvidd. Utskottet har behandlat frågan om tolkningen av förteckningen i artikel 3 EUF-fördraget, dvs. de områden som faller inom EU:s exklusiva befogenheter och som därmed inte omfattas av protokoll nr 2. Senast i förra årets utlåtande (utl. 2013/14:KU45 s. 27 f.) framhöll utskottet att regeringen har bedömt att förteckningen i artikel 3 EUF-fördraget är uttömmande (prop. 2007/98:168 s. 98) och att utskottet saknade anledning att göra någon annan bedömning. I sitt svar på granskning av föregående års rapporter (K(2014) 5840) vidhåller kommissionen sin tidigare redovisade uppfattning att förteckningen i artikel 3 EUF-fördraget inte är uttömmande och att vissa förslag implicit faller inom unionens exklusiva befogenheter. Vissa förslag, särskilt EU:s budget och institutionella frågor, som inte uttryckligen nämns i artikel 3 i fördraget kan bara läggas fram på EU-nivå och omfattas enligt kommissionen därför implicit av EU:s exklusiva befogenhet. konstaterar att det råder delade meningar i fråga om tolkningen av artikel 3 EUF-fördraget. noterar utskottet att det rör sig om ett begränsat antal rättsakter som kommissionen anser implicit omfattas av artikel 3, och att dessa rättsakter är inom områden där det typiskt sett inte skulle uppstå några invändningar vad gäller subsidiaritet. Utskottet vill framhålla vikten av att kommissionen med konsekvens och noggrannhet anger vilken rättslig grund förslagen till rättsakter vilar på för att möjliggöra för de nationella parlamenten att följa tillämpningen av artikel 3. En extensiv tillämpning av artikeln kan få till följd att de nationella parlamentens rätt till invändning förlorar i betydelse, vilket i längden skulle försämra den demokratiska beslutsprocessen i EU. I frågan om subsidiaritetsprincipens räckvidd gör även en iakttagelse vad gäller argument som förs fram inom ramen för de motiverade yttrandena. Av kommissionens svar på motiverade yttrande om förslaget om inrättandet av Europeiska åklagarmyndigheten (utl. 2013/14:JuU13) framgår det att kommissionen anser att vissa av argument rör subsidiaritetsprincipen, men inte andra. medger kommissionen i svarsskrivelse K(2014) 5840 att subsidiaritetsprincipens gränser inte alltid är lätta att urskönja och att kommissionen därför intar en öppen hållning till de nationella parlamentens yttranden. välkomnar detta förhållningssätt. Vad gäller utdelningen av gula kort vill kommentera tröskelvärdena för detta förfarande. Ett gult kort har delats ut endast sedan protokoll nr 2 trädde i kraft. vill påminna om att enligt protokoll nr 2 ska , rådet och kommissionen ta hänsyn till motiverade yttranden från de nationella parlamenten även om tröskelvärdena för ett gult kort inte uppnås. Ett relaterat problem som utskott uppmärksammat är att det förekommer att förhandlingarna inom EU påbörjas redan innan tidsfristen för subsidiaritetsprövningen av ett förslag löpt ut. Mot denna bakgrund vill upprepa att det är viktigt att de nationella parlamentens subsidiaritetsprövningar får genomföras innan förhandlingarna om förslagen inleds. Slutligen har utskott påpekat att kommissionen allt oftare lägger fram förslag till förordningar i stället för till direktiv. vill uppmärksamma kommissionen på att detta minskar handlingsutrymmet för de nationella parlamenten att anpassa lagstiftningen på EU-nivå till de skiftande konstitutionella förutsättningarna i varje enskilt medlemsland. Förteckning över granskade dokument Kommissionens årsrapport om förbindelserna mellan Europeiska kommissionen och de nationella parlamenten, KOM(2014) 507. Kommissionens årliga rapport om subsidiaritet och proportionalitet, KOM(2014) 506. [1] Brev av från kommissionens förste vice talman till kommissionens ledamöter om förbindelserna med nationella parlament.