bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Om man nu tänker sig att man skulle ha väntat med detta beslut, till exempel till , har man gjort någon bedömning av hur stor den fördyringen skulle ha kunnat bli och om det i så fall hade blivit ett stopp för projektet senare? Nej, det som var för handen när beslutet fattades var att det fanns en uttryckt önskan från en av parterna att omförhandla avtalet. Då valde regeringen att fatta det beslutet . fanns det inget alternativ som handlade om att skjuta upp det beslutet, utan regeringen ansåg att det var av så stor vikt att det här stora, nationellt viktiga projektet fick en så fast och tydlig regional och lokal förankring som möjligt att vi valde att fatta beslutet om frysning i avvaktan på besked från de ingående parterna om hur de såg på möjligheten att öppna en omförhandling av finansieringen. (FP): Ordförande! Tack, statsrådet, för att du har kommit hit och svarar på frågorna! Om jag uppfattade statsrådet rätt vad gäller det här med majoritetsförhållanden i : När ni pratar om majoritetsförhållanden pratar ni om vilka som så att säga ska besätta toppositionerna i – ordförande i och så vidare – och inte om majoritetsförhållanden i den här frågan i . Det är ju en viss skillnad däremellan. När man pratar om just förbifarten har det väl länge, även efter valet, varit solklart att i den frågan finns det en bred majoritet för förbifarten i . Minst fem partier är överens om detta och utgör en bred majoritet i denna fråga. Varför tog ni inte hänsyn till det verkliga majoritetsförhållandet i denna sakfråga? Regeringen har inte tagit ställning till vilka partier som har tyckt det ena eller det andra i den här frågan, utan vi har konstaterat att det inte finns en formaliserad majoritet i som kan svara på frågan. Därför fanns det heller inte någon part där att samtala med innan majoriteten formerades . Innan det har hänt är det ju så att när en majoritet ska formera sig i antingen ett landsting eller en kommun – eller för all del en riksdag – förekommer det olika typer av förhandlingar, där många olika frågor kan läggas på bordet och vara föremål för diskussion, för att man ska kunna knyta ihop olika majoriteter. De kan se ut på lite olika sätt. är det givet på förhand vilka frågor som ska bli aktuella i en sådan diskussion; ibland kan det dyka upp frågor som man inte förväntat sig. Regeringen har inte föregripit resultatet av en sådan diskussion regionalt i . Vi har heller inte gjort någon bedömning av eller spekulerat i hur den här frågan ska hanteras, utan vi har konstaterat att det inte finns en formell majoritet formerad i för beslutet. Det har varit en av de punkter som har gjort att regeringen har valt att frysa och ge möjlighet till parterna att omförhandla. (FP): Ja, fast just i den här frågan fanns det ju en tydlig majoritet. Ni fick också ett brev från Alliansen i om att man inte var intresserad av att omförhandla detta avtal vad gäller förbifarten. Ni krävde ju ett formellt besked av både och som skulle vara förankrat i fullmäktige. Vi har ett annat ärende här som vi har granskat tidigare. Det gäller och utseendet av en förhandlingsperson där. I det fallet tyckte regeringen att det räckte att ringa ett telefonsamtal och inte ens föra minnesanteckningar vid detta telefonsamtal. Det räckte som besked för att göra detta. Men i det här fallet kräver regeringen ett formellt beslut eller besked från fullmäktige. Varför dessa olika måttstockar i de olika ärendena? Bereder inte regeringen alla ärenden på samma sätt? Regeringen bereder inte alla ärenden på samma sätt eftersom ärenden i regeringen har väldigt olika karaktär och olika vikt. Mellan just de här två ärendena finns det en avgörande skillnad, och den är att i – som är den enda andra parten i frågan om ; det finns inga andra sakägare i den frågan – var majoritetsförhållandena redan vid den här tidpunkten väl kända. Det fanns en formaliserad majoritet bestående av Socialdemokraterna, initiativ. I frågan om Förbifart var det däremot så att det vid tillfället för regeringens beslut fanns en tydligt formerad majoritet i – . Men det fanns inte en motsvarande formaliserad majoritet i , utan där pågick fortfarande förhandlingarna om hur en kommande majoritet skulle se ut. Det fanns alltså ingen part där. Det var inte så att regeringen krävde ett beslut i fullmäktige. Däremot avvaktade vi tills det fanns en majoritet som kunde antas företräda fullmäktiges majoritet innan vi kunde säga att vi hade fått ett besked från . Det brev som kom var undertecknat av företrädare för fyra enskilda partier, men det kom inget formellt besked från om hur man ställde sig i den här frågan. Det är lite skillnad om man företräder sitt parti eller om man företräder en formell majoritet i en beslutande församling. Det är också därför som regeringen har förhållit sig olika till de här olika beskeden. I det ena fallet har man företrätt en tydlig majoritet; i det andra fallet har det inte funnits någon tydlig majoritet att företräda för beslutet. (FP): En sista fråga, kopplad till vad statsrådet sa tidigare om kostnaden som man nu bedömer är . Statsrådet sa att den här fördyringen av projektet inte påverkar andra projekt och inte kommer att kosta någonting för skattebetalarna. Jag har svårt att förstå Det kan vara så att jag är korkad – jag är fullt medveten om att det är en fullt möjlig lösning, och då får statsrådet säga detta. Annars får statsrådet gärna förklara för mig och eventuella andra som inte förstår det hur en 150–högre kostnad inte påverkar skattebetalarna eller några andra projekt. Kostnaden ökar, men det påverkar inte på något sätt. Det skulle vara ett ekonomiskt tips som skulle vara väldigt välkommet i åtminstone min plånbok. Jag vill börja svara på den frågan med att säga att det här att man ibland har relaterat till detta som att det skulle vara lite pengar, det vill jag verkligen ta avstånd från. Det här är ganska mycket pengar. Självklart är det så att , som är högsta värdering av vad det här kommer att kosta, är mycket pengar. Det jag däremot har sagt och även framhållit i mitt inledningsanförande här är att i relation till projektets totala budget är det en ganska marginell fördyring. Det motsvarar ungefär av projektets totala kostnad. I den här typen av stora projekt är det ganska vanligt att det uppstår fördyringar. Men framför allt är det ännu mer vanligt att projekt kan framdrivas billigare och snabbare än vad man trodde när man fattade beslut om dem. Det finns två projekt, också i , som är tydliga exempel på detta: och . är färdigställd med en betydligt snabbare framdrift och till en betydligt lägre kostnad än vad man trodde när projektet startades. Även kommer – trots den förskjutning som den borgerliga regeringen fattade beslut om 2006 genom att ändra direktiven till dåvarande – att färdigställas fortare än planerat och till en lägre kostnad än planerat så som det ser ut . Det innebär att vad den slutliga kostnaden för hela projektet kommer att landa i fortfarande inte är känt. Det kan bli något dyrare än vad man har planerat, det vill säga dyrare än de 31,5 miljarder som är den uppskattade kostnaden prisnivå, och det kan bli något billigare än den uppskattade kostnaden. Oavsett vilket kan en fördyring på ett område ofta tas igen genom att man genomför andra delar av projektet snabbare eller billigare. Det är svårt att säga att det här i slutändan kommer att påverka skattebetalarna. Vad det möjligen kan göra, vilket jag också nämnde i mitt inledningsanförande, är att det kan påverka tiden då man med trängselskatteuttag ska finansiera det här projektet. Den påverkan utgör ungefär 30 dagars förlängt uttag av trängselskatteavgift i . Dock finns det ingen bortre gräns för hur länge trängselskatt ska tas ut i , vilket innebär att det inte går att säga att man annars hade slutat ta ut trängselskatt ett visst datum och att det nu i stället blir ett annat datum. Men påverkan är i storleksordningen 30 dagars förlängt trängselskatteuttag för att specifikt finansiera det här objektet. Jag hoppas att det var svar på frågan. (FP): Då måste jag konstatera att jag inte är korkad, utan gör man av med 150–160 miljoner mer så kostar det ändå 150–160 miljoner mer. Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag vill påminna statsrådet och åhörarna om att vi inte prövar ett framtida utfall av ekonomin eller ens hur ekonomin ser ut , utan prövar regeringens styrning och hushållning . Vi talar om vad som var känt och om det beslut som statsrådet tillsammans med regeringen fattade då. Då går det förstås inte att berömma sig av , som möjligen har blivit resultatet av att en majoritet i stoppade regeringen. Att det inte blev så mycket är inte någonting som regeringen kan berömma sig av eftersom det blev stoppat. Det har varit många siffror i luften. nämndes, åtminstone i huvudet på statsrådet, siffrorna 65–415 miljoner. Vi hörde till och med relateras en beräkning på över 500 miljoner. Något senare, möjligen efter att beslutet hade fattats, kunde det handla om 170–260 miljoner. Man kunde alltså befara en fördyring på kanske 400–500 miljoner. Något annat hade inte regeringen papper på att det skulle vara. i efterhand hör jag statsrådet säga: ”Ja, men titta på hur gick”. Hon drar en parallell till alliansregeringen . Det går inte heller där att göra en efterhandskonstruktion, för det resultatet har vi ju. Hanteringen av under alliansregeringen resulterade i slutändan i att det blev 1 miljard billigare än vad beräkningen var. I stället för på 9,5 miljarder slutade räkningen på 8,5 miljarder. Man kan inte använda en beräkning som vi har facit på och säga: Ja, men då kvittar det hur stor fördyringen blir i just detta fall. Förstår statsrådet hur jag tänker här? Jag tror att jag förstår ungefär hur Skånberg tänker. Jag har dock inte på något sätt försökt förhålla regeringens beslut till andra projekt. Men eftersom jag har fått frågor om hur det här påverkar blir det naturligtvis nödvändigt att jämföra med den totala projektkostnaden för andra jämförbara projekt för att kunna ge ett svar på, en bedömning av, hur det här kan påverka framtida infrastrukturprojekt och skattebetalarna. Det var den konkreta fråga som jag fick att svara på. Det är precis som jag säger: Den här typen av stora projekt har ofta en tendens att bli både lite dyrare och lite billigare – oftast det ena eller det andra, naturligtvis – än vad man har att ta ställning till när man planerar. Det här påverkas av vilken typ av upphandlingar man kan komma fram till, i vilken hastighet man kan komma fram och om det tillkommer nya arbetsmetoder som gör att det blir billigare eller dyrare. Totalt sett är ändå den summa som blir aktuell i det här fallet en relativt begränsad fördyring. Det hade varit fallet också om slutresultatet hade hamnat i det övre spannet av den siffra som vi ursprungligen hade att ta ställning till. Regeringen har oaktat detta i första hand tagit beslut utifrån att vi har värderat vikten av att det här stora projektet hade en så god lokal och regional förankring som möjligt, också i relation till kommande infrastrukturprojekt där ett gott samarbetsklimat mellan regeringen och rikets största kommun och landsting ansågs viktigt för regeringen. Det är den risken som regeringen har lagt i andra vågskålen, att hamna i ett läge där vi som regering helt enkelt bortser från den uttalade önskan från kommunen, som i det här fallet säger att man inte längre vill stå bakom förhandlingsresultatet . Det som ligger i vågskålen för regeringen är att förankra beslutet så gott det går, regionalt och lokalt, och därmed frysa eller att helt enkelt upplevas som att man kör över kommunen som har uttryckt en annan önskan. Det är utifrån den avvägningen som regeringen har fattat beslutet om att frysa projektet. Skånberg (KD): Herr ordförande! blir jag allvarligt orolig. anger statsrådet att en av bevekelsegrunderna och en av beräkningsgrunderna var att sådana här projekt har en tendens att bli billigare eller dyrare. Vilken är tendensen, så som regeringen räknade med? Var det tendensen att det skulle bli billigare eller tendensen att det kunde bli dyrare? Det kan inte vara båda sakerna som utfaller . Och varningen var ju att det blir rejält mycket dyrare. Siffror på 400, till och med 500, miljoner fanns i det material som regeringen fattade beslut utifrån. När vi talar om 400–500 miljoner talar vi om kanske 1 000 sjuksköterskor. Jag menar: Det går inte att vifta bort och säga att det kan vara en tendens att det blir billigare eller dyrare. Har verkligen regeringen levt upp till kravet på styrning och hushållning och effektiv kostnadsbehandling här? Jag tror att Skånberg, som har en lång erfarenhet i , vet att det är skillnad på investeringar och kostnader till drift och att det därför inte går att säga att de här pengarna i stället hade kunnat användas för att anställa i någon organisation, i synnerhet inte i någon landstingskommunal organisation eftersom det här handlar om statliga pengar. Även trängselskatterna är ju en statlig skatt. Men om vi bortser från det tror jag också att Skånberg förstår att jag ger uttryck för ett resonemang kring att den här typen av stora infrastrukturprojekt inte är exakt beräknade till sista kronan, utan man gör en uppskattning, utifrån de erfarenheter man har från tidigare och utifrån projektets art, om en slutkostnad. Sedan kan den avvika uppåt eller nedåt i slutredovisningen. Det handlar om att man gör goda upphandlingar eller att det kan vara så att det är väldigt hett, som man säger, på den här marknaden, som gör att upphandlingarna blir dyrare än man hade beräknat. Det händer saker under ett så här stort projekts liv som gör att kostnader kan påverkas uppåt eller nedåt. har , skulle jag vilja säga, blivit bättre på att … Det har inte varit några större projekt som har blivit väsentligen dyrare än planerat, utan när det gäller de stora projekt som vi ser färdigställda eller som blir färdigställda har tendensen snarare varit den motsatta, att de har blivit väsentligen billigare än vad man hade förväntat sig vid det tillfälle då man fattade beslut om att genomföra projekten. Men här handlar det inte om att de här pengarna hade kunnat plockas ut ur den här budgeten och skickas till för att anställa någon, utan vad det handlar om är att den här fördyringen belastar projektet, vilket innebär att det kanske tar lite att färdigställa eller att man får ta ut trängselskatt jämfört med nuvarande beräkning. Jag tror att det kan vara bra att försöka hålla sig något så när saklig, för det här är svåra frågor. Det kan ju hända att alla som lyssnar inte vet att det inte handlar om pengar som, så att säga, ska betalas . Det här är faktiskt en långsiktig investering som har en väldigt lång livstid, vilket gör att det blir stora belopp, men man kommer också att kunna ha nytta av det här objektet . Ordföranden: behöver avrunda strax. Eftersom klockan har passerat 11 ska vi försöka gå ned för landning. Men det finns utrymme för några enstaka ytterligare frågor, gärna korta, och gärna också korta svar. (M): Vi har här hört statsrådet försvara regeringens, ska man säga, underlåtenhet att inhämta upplysningar från med hänvisning till att inte hade formerat sig färdigt, så att säga, att det inte var klart. Då undrar jag bara: Är det så statsrådet ser på detta med regeringsformens beredningskrav, det vill säga att regeringen uppfyllde i det här fallet kravet när den beslutade om frysning utan att i förväg förhöra sig om hur i ställde sig till det här med förhandlingen? Anser statsrådet att regeringen uppfyllde beredningskravet? Som jag har svarat: Eftersom beslutet i regeringen handlade om att ge en möjlighet för parterna att ta ställning till om man önskade en omförhandling eller inte och det var det beslutet och inget annat som fattades i regeringen och eftersom vi hade inhämtat upplysningar från om hur det här beslutet skulle kunna komma att påverka både kostnadsmässigt och sakligt anser jag att regeringen har följt de krav som finns på beredning. (S): Jag ska spara lite tid. Jag har två frågor, men jag slår ihop dem, så du får besvara båda. Den första frågan är: Övervägde regeringen andra åtgärder för att nå rådrum i stället för att frysa projektet? Den andra frågan är: Vilket var det avgörande skälet till beslutet som togs , det vill säga att avbryta frysningen av projektet? Regeringen såg inte att det fanns så många andra alternativ än att erbjuda den här möjligheten till omförhandling. Det var också skälet till att det var det beslutet som regeringen fattade . Vid mötet som hölls , där företrädare för både och var närvarande, blev det tydligt för regeringen att fortfarande hade önskemål om att omförhandla avtalet medan vi också fick ett lika tydligt besked från och företrädarna därifrån att det där inte fanns något sådant önskemål. Då konstaterade regeringen att det inte längre förelåg någon möjlighet för omförhandling, eftersom en part hade avsagt sig den möjligheten. Därav följde också regeringsbeslutet om att upphäva frysningen från . Jag vill också säga: Vid det tillfället, då regeringen fattade det här beslutet, fanns det inga andra beslut i det här ärendet i någon annan församling, utan det var regeringens beslut som helt enkelt kom sig av ett besked från de parter som vi hade öppnat för möjligheten att omförhandla. (SD): Herr ordförande! Jag har en fråga och en följdfråga, beroende på vad svaret på min första fråga blir. Det har tidigare här talats om att det kan vara dumt att gasa om man är på fel väg. Och statsrådet har även försökt göra gällande att det kunde ha blivit ännu dyrare om man hade väntat och kommit längre på vägen. Har det någonsin varit aktuellt att inte slutföra det här projektet över huvud taget? : Herr ordförande! Då vill jag igen läsa upp regeringens beslut i det här ärendet. Det lyder som följer: ”Regeringen uppdrar åt att från och med dagens datum och fram till frysa produktionen i projekt . Undantaget är arbeten som måste slutföras för att samhällsviktiga funktioner inte ska riskera att störas eller helt utebli eller arbeten som innebär en säkerhetsrisk för enskilda om de inte slutförs. får i övrigt endast utföra arbete som är kopplat till sökande av tillstånd och planer.” Det beslut som regeringen har fattat har alltså varit att frysa projektet längst till och med och under den tiden ge utrymme för parterna att, om så önskas, omförhandla avtalet. (SD): Då tolkar jag det som att, precis som sa , förbifarten ska byggas. Då blir ju till exempel fråga än mer relevant, kan jag tycka, när det handlar om finansiering och den biten. För en av de första sakerna som jag lärde mig när jag läste avtalsrätt var att pacta sunt servanda, avtal ska hållas. Här har det funnits ett avtal i botten med en färdig finansieringslösning. En av de andra sakerna jag lärde mig var att alla avtal kan omförhandlas, men till dess att man har kommit överens om en eventuell omförhandling mellan de berörda parterna gäller det ursprungliga avtalet. Därför hade man haft en möjlighet att fortsätta att bedriva den här verksamheten medan man diskuterade hur man ville lösa finansieringen. Det hade bara varit att gå tillbaka till det ursprungliga avtalet. Jag vet inte om det blev någon fråga. Det blev nog snarare mitt slutanförande i frågan. Som jag har försökt redogöra för under den här utfrågningen ansåg regeringen att det var värdefullt att få en så bred förankring i den nuvarande majoriteten i både och som möjligt för det här projektet. Det framgår också av regeringsbeslutet att om inte parterna kommer överens om något annat avtal är det gällande avtal som även fortsatt gäller. Men vi ville avbryta projektet för att ge en möjlighet för parterna att, om så önskades, omförhandla. Men om det inte skulle komma till stånd något nytt avtal var det det gamla avtalet som gällde. Om inte förr så var det – det var den tidsutdräkt som regeringen gav parterna. fick vi ett besked tidigare, . Därav följde också ett regeringsbeslut om att återuppta arbetena . Ordföranden: Det ser ut som att Skånberg, , får ställa den sista frågan i dagens utfrågning. Skånberg (KD): Tack! Då vill jag gärna ha statsrådets syn på att förminska hela problematiken och säga: Det blev bara , runt 147– . Det var ju så att från till gällde den här frysningen, alltså . Om inte en riksdagsmajoritet hade rivit upp det här beslutet hade det fortsatt till maj, alltså ytterligare , en tredubbling av kostnaden. Det hade gått från runt 150 till . Det är det facit som vi har att räkna med att regeringen tog ställning till . Då måste min och därmed också utskottets sista fråga bli: Kunde statsrådet fortfarande säga att det här var en nödvändig åtgärd och att en frysning var det bästa alternativet? Då vill jag börja med att poängtera att det var regeringen som fattade beslut om att häva frysningen och ingen annan. förelåg inget beslut i . Det är heller inte så att ett beslut om tillkännagivande i med automatik innebär att regeringen ska fatta ett sådant beslut som önskar, utan det innebär ett beredningstvång för regeringen att ta ställning till och hantera tillkännagivande. Men beslutet fattades av regeringen utan att det hade föregåtts av något riksdagsbeslut – så att vi har det klart och tydligt. Vem som formellt tar ansvar för vad och vem som formellt fattar beslut tror jag ändå är lite angeläget att klargöra i det här sammanhanget. Jag har inte hört någon uppgift från om vad en fortsatt frysning fram till skulle ha inneburit. Det är naturligtvis inte så enkelt att det bara är att räkna som frysningen nu blev och på så sätt räkna ihop det. Det här handlar ju om avtal som är ingångna och på vilket sätt leverantörer värderar sina kostnader och var en sådan förhandling landar någonstans. Att prata om vad en eventuell fortsatt frysning fram till ett annat datum än – regeringen fattade beslut om att det skulle hävas då – skulle ha kostat är ren spekulation. Och det kan jag tyvärr inte i den här utfrågningen i alla fall kommentera. Vad vi förhåller oss till här är regeringens hantering av det ärende som vi har på bordet, och det handlar om att vi fattade beslut om att frysa projekt i väntan på besked från de ingående parterna om omförhandling. Regeringen ansåg då och anser fortfarande att en regional och lokal förankring av det stora, nationellt viktiga och också möjligen prejudicerande infrastrukturprojektet var av väldigt stor vikt. Det var också skälet till regeringens beslut om att frysa projektet och ge möjlighet till parterna att framställa hos regeringen om en omförhandling. När ett sådant besked gavs att detta inte var önskvärt från båda parter och de övriga parterna hävdes också frysningsbeslutet , det vill säga efter att formellt besked hade lämnats från och . Detta började sedan gälla från . Det är den fråga som utfrågningen gäller. Det är i varje fall den information som jag har fått. Varmt tack, statsrådet , för att statsrådet ville komma till oss. Med detta förklarar jag sammanträdet avslutat. Granskningsärende 14–15 Regeringens beredning av lagförslaget om upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården Granskningsärende 8 Deklarationen om i regeringsförklaringen Granskningsärende 18 Regeringens beslut att tillsätta en förhandlingsperson för Granskningsärende 21 Regeringens information till utrikesutskottet om nya utlandsmyndigheter Granskningsärende 23 Statsministerns delaktighet i processen att utse statsråd tillhörande ett annat parti Ordföranden: är 12 och inleder sitt öppna sammanträde. Vi hälsar statsminister välkommen. Han är här på en öppen utfrågning i ett antal granskningsärenden. Det är fem olika ärenden som vi ska behandla . Först gäller det regeringens beredning av lagförslaget om upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården, därefter deklarationen om i regeringsförklaringen. Det tredje ärendet gäller regeringens beslut att tillsätta en förhandlingsperson för . Därefter följer ärendet om regeringens information till utrikesutskottet om nya utlandsmyndigheter.