bet · H201SkU17 · 2015-03-19 00:00:00 — års skattereform medgavs enligt praxis avdrag för bilkostnader i näringsverksamheten endast om bilen var ett rörelseinventarium och nödvändig för driften. De totala kostnaderna fördelades mellan den privata och den yrkesmässiga användningen i förhållande till körsträckan för vartdera ändamålet. En enskild näringsidkare fick alltså avdrag för de bilkostnader som direkt betingades av näringsverksamheten. Bilens övriga kostnader utgjorde näringsidkarens privata icke avdragsgilla levnadskostnader. Om näringsverksamhetens nytta av bilen var obetydlig medgavs i stället avdrag för inbesparade transportkostnader. Om den totala körsträckans fördelning mellan privat körning och körning i förvärvsverksamheten inte kunde visas brukade kostnaderna för den privata körningen uppskattas till ett skäligt belopp. Vid skattereform skedde en anpassning av enskilda näringsidkares avdragsrätt för bil i näringsverksamheten till vad som gäller för löntagare. Denna förändring ansågs vid skattereformen påkallad med hänsyn till målen om likformiga, enhetliga och rättvisa skatteregler. En sådan förändring skulle även innebära att reglerna skulle bli enklare att tillämpa (prop. 1989/90:110 s. 591). För att få en större likformighet i förhållande till löntagare infördes ordningen att en näringsidkare som redovisar bilen som ett inventarium i näringsverksamheten ska ta upp ett förmånsvärde i inkomstslaget näringsverksamhet beräknat på samma sätt som en löntagares bilförmån. Den näringsidkare som inte redovisade bilen som ett inventarium får avdrag för användning av bilen i näringsverksamheten med samma belopp som gäller för löntagare. En förutsättning är att verksamheten inte belastas med några driftskostnader för bilen och att näringsidkaren genom körjournal eller på annat lämpligt sätt kan visa hur kostnaderna bör fördelas mellan användningen i näringsverksamheten och den privata användningen. I motion 2014/15:2581 av och (båda M) anförs att företagare kan få undantag från förmånsbeskattning om de kan påvisa att de endast i undantagsfall använder firmafordonet för privat bruk, vilket innebär ett betydande merarbete i form av körjournaler och annan administration. Dessa regler måste ses över och förenklas. Utskottet har tidigare avslagit motsvarande motionsyrkande med hänvisning till de ställningstaganden som har gjorts i samband med skattereformen om hur enskilda näringsidkares bilförmån i princip ska beskattas. Utskottet vidhåller uppfattningen att reglerna bör vara så likformiga som möjligt, vilket i sig innebär ett mått av förenkling, och avstyrker följaktligen detta förslag Enskilda näringsidkares personliga friskvård Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om en översyn av reglerna om avdrag för friskvård för egna företagare. Som skattefria personalvårdsförmåner räknas förmåner av mindre värde som riktar sig till all anställd personal och som består av enklare åtgärder för att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller lämnas på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om (11 kap. 11 och 12 §§ IL). Möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård räknas hit. Avdragsreglerna omfattar inte sådana utgifter för friskvård som en enskild näringsidkare har för egen räkning. I motion 2014/15:842 av (C) yrkande 2 anförs att den som driver ett eget företag har inte möjlighet att få friskvårdsbidrag från det egna företaget. Detta trots att den som driver ett företag har precis lika stort behov, ibland större, som de anställda när det gäller friskvård. Därför måste regeringen se över reglerna för vilka som får nyttja friskvårdsbidrag så att även egna företagare har möjlighet att göra avdrag för friskvård. Utskottet har vid upprepade tillfällen, , avstyrkt motions-yrkanden om avdrag för enskilda näringsidkares privata friskvård. Utskottet har framhållit att reglerna om skattefrihet för personalvårdsförmåner är avsedda för anställd personal, vilket innebär att en enskild näringsidkares personliga friskvård inte omfattas. Vissa andra slag av förmåner som är skattefria för anställda, t.ex. företagshälsovård, förebyggande behandling eller rehabilitering, kan dras av även om de utnyttjas personligen av en enskild näringsidkare. Avdragsrätten gäller utgifter för t.ex. rehabilitering som är nödvändig för att näringsidkaren ska kunna fortsätta sin verksamhet. Om utgifterna däremot inte är av denna karaktär betraktas de i skattehänseende som icke avdragsgilla privata levnadskostnader för näringsidkaren. Om avgifterna dras av i företaget kan detta leda till uttagsbeskattning. I vilka fall detta aktualiseras avgörs från fall till fall i rättstillämpningen. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och finner inte skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionen, som därmed avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om att vindkraftskooperativ inte ska uttagsbeskattas för medlemmars uttag av el till underpris för privat förbrukning. I 22 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, finns bestämmelser om beskattning vid uttag av en tillgång eller en tjänst ur näringsverksamheten. Med uttag avses att den skattskyldige tillgodogör sig en tillgång från näringsverksamheten för privat bruk eller för överföring till en annan näringsverksamhet (22 kap. 2 § IL). Med uttag avses bl.a. också att den skattskyldige överlåter en tillgång utan ersättning eller mot en ersättning som understiger marknadsvärdet utan att detta är affärsmässigt motiverat (22 kap. 3 § IL). Uttag av en tillgång eller en tjänst ska behandlas som om den avyttras mot en ersättning som motsvarar marknadsvärdet. Det är detta som kallas uttagsbeskattning (22 kap. 7 § IL). Beskattning av uttag är inte begränsad till någon särskild företagsform eller typ av verksamhet. Regler som innebär undantag från uttagsbeskattning har införts för att vissa företagsombildningar som sker inom EU inte ska motverkas av skatteregler. Det är då inte fråga om definitiva skattelättnader, utan avsikten är att ombildningen inte ska utlösa en omedelbar beskattning när en näringsverksamhet fortsätter i en annan verksamhet. I motion 2014/15:1136 av (S) anförs att uttagsskatten innebär att vindkraftskooperativen ska betala i skatt på skillnaden mellan marknadspriset och det lägre självkostnadspriset. Det finns två problem med detta. För det första utgår från att priset är rabatterat och för det andra tas det i beslutet ingen hänsyn till att andelsägarna har kapitalkostnader för sina investeringar. Med tolkning av lagstiftningen har det i praktiken blivit byggstopp i utbyggnaden av kooperativt ägd vindkraft, vilket är mycket olyckligt sett från klimat- och miljösynpunkt. Därför behövs en översyn av frågan om uttagsskatt på kooperativ vindkraft. Uttagsbeskattning har funnits i svensk rätt och är ett nödvändigt inslag i skattesystemet för att upprätthålla systemets grundläggande funktion att finansiera det allmännas åtaganden och välfärden. Utan uttagsbeskattning skulle ägare till företag kunna ta ut hela eller delar av värdet av det egna företagets produktion för sin privata konsumtion och därigenom undvika beskattning av företagets inkomster. Juridiska personer dubbelbeskattas i ekonomisk mening genom att inkomsterna först beskattas i den juridiska personen med 22 procents bolagsskatt och hos ägaren som beskattas för utdelning eller den lägre skattesats som gäller för utdelning av onoterade andelar () och utdelning upp till viss nivå i fåmansbolag (). Kooperativa föreningar är till skillnad från andra juridiska personer enkelbeskattade. I en konsumentkooperativ verksamhet blir skattebelastningen ungefär hälften av skattebelastningen för andra företagsformer. En slopad uttagsbeskattning av en förening för medlemmarnas privata elförbrukning skulle öppna en möjlighet till inkomstskattefrihet för elproduktion som drivs i form av en kooperativ förening. Detta skulle innebära ett långtgående avsteg från det neutralitets- och likformighetstänkande som har varit utgångspunkten för skattereformen. Det skulle dessutom ur ett EU-perspektiv bli problematiskt från statsstödssynpunkt. Undantag från uttags-beskattning är av denna anledning inte en framkomlig väg i den mån vindkraftsproducerad el ska ges ytterligare samhälleligt stöd utöver det som redan ges för framställning av förnybar energi via systemet med elcertifikat. Utskottet vill i detta sammanhang påminna om att vindkraftverk gynnas av att fastighetsskatten för dessa är reducerad till av taxeringsvärdet i jämförelse med annan elproduktion som beskattas av taxeringsvärdet. Vidare har regeringen vidtagit åtgärder för att underlätta för mikroproduktion av förnybar el. antog regeringens förslag om en skattereduktion för mikroproduktion av förnybar el som trädde i kraft . Skattereduktionen ges till såväl privatpersoner som företag enligt de omständigheter som anges i lagen. Skattereduktionen uppgår till underlaget, som inte får överstiga , multiplicerat med . Den som begär skattereduktion och som är ett företag får göra skattereduktion om skattereduktionen uppfyller villkor för att anses vara stöd av mindre betydelse. avses detsamma som vid tillämpningen av kommissionens regelverk om stöd av mindre betydelse. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en översyn av kapitalvinst-beskattningen vid försäljning av privatbostäder En kapitalvinst som uppkommer vid försäljning, byte och liknande överlåtelser av en tillgång beskattas utan hänsyn till hur länge tillgången har innehafts. Den allmänna skattesatsen för kapitalvinster är . Till följd av kvoteringsregler som anger hur stor del av vinsten som ska tas upp till beskattning blir den faktiska beskattningen lägre för vissa slag av tillgångar. När det gäller fysiska personers avyttringar av privatbostadsfastigheter medför kvoteringen att av kapitalvinsten beskattas. Av kapitalförlusten vid avyttring av en privatbostadsfastighet ska dras av (45 kap. 33 § inkomstskattelagen [1999:1229], förkortad IL). Vid avyttring av en fastighet beräknas kapitalvinsten som skillnaden mellan ersättningen för den avyttrade tillgången (försäljningspriset) minskad med utgifterna för avyttringen (försäljningsutgifterna) och omkostnadsbeloppet. Är den sålda fastigheten en ersättningsbostad ska vinsten vid kapitalvinstberäkningen ökas med erhållet uppskovsbelopp. Som ersättning eller försäljningspris räknas det pris som avtalats mellan säljare och köpare. Utgifter för avyttringen ska avräknas från ersättningen och inte inräknas i omkostnadsbeloppet (44 kap. 13 § IL). Som försäljningsutgifter räknas mäklarutgifter och annan försäljningsprovision, advokatutgifter, utgifter för värdering av fastigheten och andra utgifter som säljaren har haft för försäljningen. De principer för kapitalvinstbeskattning av fastigheter som beskrivits ovan gäller också för bostadsrätter. Icke yrkesmässig avyttring av bostadsrätter beskattas alltså i kapital medan yrkesmässig avyttring beskattas i näringsverksamhet. För vinster från fysiska personers avyttringar av permanentbostäder i småhus och äkta bostadsrätter, dvs. i princip bostäder där avyttringen beskattas med 22 procents kapitalvinstskatt, kan uppskov med vinstbeskattningen medges om den avyttrade bostaden (ursprungsbostaden) ersätts med en annan bostad (ersättningsbostaden) inom från avyttringen. Som villkor gällde tidigare att både ursprungsbostaden och ersättningsbostaden skulle ligga i . Genom en lagändring utvidgades uppskovsmöjligheten till att också avse bostäder som ligger i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). De nya bestämmelserna gäller för avyttringar fr.o.m. , men får på begäran av den skattskyldige tillämpas även på avyttringar som har skett –. anpassades systemet för att göra det möjligt för att följa upp att obeskattade vinster på ersättningsfastigheter i utlandet återförs till beskattning i . I samband med att den statliga fastighetsskatten på bostäder avskaffades och ersattes med en fastighetsavgift, höjdes kapitalvinstskatten för privatbostäder från av vinsten. Möjligheten att skjuta upp beskattningen av kapitalvinsten genom uppskov kvarstod men nya uppskovsbelopp begränsades till högst . Vidare ändrades beräkningen av uppskovsbeloppets storlek när ersättnings-bostaden var billigare. Möjligheten till fortsatt uppskov när en bostad övergår genom arv, testamente, gåva och bodelning slopades med undantag för vissa övergångar inom familjen. Som en del i finansieringen av den nämnda omläggningen av bostadsbeskattningen har uppskovsbeloppen räntebelagts års taxering genom att den som har fått uppskov ska ta upp en schablonintäkt i inkomstslaget kapital. Schablonintäkten beräknas till av det uppskovs-belopp som finns vid ingången av inkomståret. Skatten är sedan av schablonintäkten. Skatten motsvarar därmed av uppskovsbeloppet. Vidare sänktes taket för uppskovsbeloppet från till ett tak om för avyttringar som sker fr.o.m. . I motion 2014/15:16 av (FP) anförs att regeringen bör utreda reavinstbeskattningens påverkan på bostadsmarknadens flyttkedjor nationellt samt inom EU. Målsättningen bör vara att sänka reavinstbeskattningen. I motion 2014/15:911 av (M) konstateras att när man säljer en bostad får man vid vinstberäkningen bl.a. räkna av de kostnader man haft för ny-, till- och ombyggnad samt även de utgifter för förbättrande reparationer och underhåll som man har haft innan försäljningsåret, på vissa beloppsvillkor. Enligt motionären uppstår dock ett bekymmer när gränsen uppnåtts eftersom många förbättrande åtgärder inte slutar tvärt att vara detta . I motion 2014/15:1480 av och (båda M) anförs att det är viktigt att se över reglerna för kapitalvinstbeskattningen vid försäljning av bostäder. De höga skatterna bidrar till att bromsa de viktiga flyttkedjorna, därmed påverkas rörligheten på bostadsmarknaden negativt. I motion 2014/15:2104 av (SD) anförs att kapitalbeskattningen av småhusfastigheter bygger på en beräkningsmodell som missgynnar de som ägt sin bostad . Det bör i stället införas en indexreglering av inköpsvärdet samt större om- och tillbyggnader och reparationer vid beräkning av reavinstskatt i samband med försäljning av småhus. gav regeringen i uppdrag att utreda möjligheterna till förenklad beskattning och service vid avyttring av vissa privatbostäder (Fi 2012/1017). redovisade sin utredning till i promemorian Förenklad beskattning och förbättrad service vid försäljning av privatbostadsfastigheter och privatbostadsrätter. har i sin utredning föreslagit ett flertal ändringar i fråga om kapitalvinstbeskattningen av privatbostäder. Frågan bereds i . Utskottet anser att resultatet av regeringens beredning ska avvaktas och avstyrker därför motionerna om förändrad kapitalvinstbeskattning. Ränteavdrag samt skattereduktion för underskott av kapital Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en översyn av reglerna för ränteavdrag och skattereduktion för underskott av kapital. Till inkomst av kapital räknas sådana intäkter och kostnader som inte ska hänföras till näringsverksamhet eller till tjänst (41 kap. 1 § inkomstskattelagen, IL). I huvudsak beskattas alla intäkter, och avdrag medges för alla utgifter som har samband med tillgångar. Det saknar betydelse om intäkterna eller utgifterna är löpande eller tillfälliga. Avdrag medges dock inte för personliga levnadskostnader (9 kap. 2 § IL). I inkomstslaget kapital finns bara en beräkningsenhet och ingen uppdelning på förvärvskällor, vilket bl.a. innebär att kapitalförluster får dras av från alla slag av intäkter i inkomstslaget kapital. Kapitalvinster beräknas nominellt och är med några undantag skattepliktiga till . Bland undantagen kan nämnas de särskilda reduceringsregler som finns för beräkning av kapitalvinst vid avyttring av fastigheter och bostadsrätter. Avdrag för kapitalförluster medges mot samtliga övriga intäkter i kapital men är som huvudregel bara avdragsgilla till . I 67 kap. IL finns bestämmelser om skattereduktion för fysiska personer. Enligt 10 § ska skatten vid ett underskott av kapital minskas av den del av underskottet som inte överstiger och av det återstående underskottet. För investeraravdrag gäller särskilda regler enligt samma paragraf. En privatperson som har inkomst av tjänst och enbart utgiftsräntor, får således skatten på tjänsteinkomsten nedsatt på grund av utgiftsräntorna, eftersom dessa medför ett underskott i inkomstslaget kapital. På samma sätt ger en kapitalförlust en sänkning av skatten på tjänsteinkomsten. I motion 2014/15:2027 av (M) anförs att regeringen bör se över räntesubsidierna i samband med privat upplåning eftersom den starka trenden på ökade tillgångspriser förstärker en oro om fortsatt skulduppbyggnad och risk för de svenska hushållen. I motion 2014/15:2310 av (M) yrkandena 1 och 2 anförs att behovet av att minska hushållens skuldsättningstillväxt har diskuterats länge och har efterfrågats av många. Amorteringskrav och belåningsgrad är under diskussion, just för att skuldsättningen inte ska fortsätta att öka. Motionären föreslår att regeringen ser över vilken effekt en sänkning på i ränteavdrag med 30 procents subsidie skulle få för hushållen och samhällsekonomin. Vidare föreslås att regeringen ser över vilken effekt en sänkning av subsidiet därutöver kan få för hushållen och samhällsekonomin. I motion 2014/15:2569 av (M) föreslås att en långsam nedtrappning av den 30-procentiga avdragsrätten på bostadslån ses över så att förslagsvis en nedtrappning kan inledas om exempelvis under till dess subventionen är helt eliminerad. En rad åtgärder för att minska riskerna i det finansiella systemet och med hushållens skuldsättning har vidtagits , bl.a. skärpta kapitalkrav och höjda riskvikter för bolån samt belåningsbegränsningar i form av bolånetak. har så sent som lämnat förslag om att nya bolån som överstiger av en bostads värde ska omfattas av ett amorteringskrav. Regeringen har vidare i budgetpropositionen aviserat att man tillsammans med ansvariga myndigheter noga kommer följa utvecklingen för att se om ytterligare åtgärder blir nödvändiga. Mot bakgrund av de såväl genomförda som föreslagna åtgärderna för att komma till rätta med hushållens skuldsättning är utskottet inte berett att ställa sig bakom motionsförslag om en översyn av ränteavdragen och skattereduktionen för kapitalförluster. Motionerna avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en reformerad fastighets-beskattning för elproduktionsenheter. Jämför reservation 3 (SD). I tas skatter och avgifter ut vid produktion av el. Alla elproduktions-anläggningar belastas med en generell industriell fastighetsskatt. En industrienhet är en byggnad avsedd för industriell verksamhet och tillhörande tomtmark. Statlig fastighetsskatt ska betalas för fastigheter som inte innehåller bostäder och som vid fastighetstaxeringen bl.a. betecknas som en industrienhet eller elproduktionsenhet. Statlig fastighetsskatt betalas på taxeringsvärdet (av marknadsvärdet). Elproduktionsenheter delas in i två huvudgrupper som har olika hög fastighetsskatt: vattenkraftverk och värmekraftverk. Andra kraftverk än vattenkraftverk hänförs vid fastighetstaxeringen till huvudgruppen värmekraftverk. Dessa är kraftvärmeverk, kondenskraftverk, kärnkraftverk och vindkraftverk. Fastighetsskatten på vattenkraftverk höjdes från till . Tillsammans med den tillfälliga höjningen av skatten under taxeringsåren 2007–uppgick fastighetsskatten på vattenkraft till totalt 2010. uppgår fastighetsskatten till , dvs. den tillfälliga skatten permanentades och en ytterligare höjning gjordes . Inga ändringar är beslutade för deklarationen och framåt. Fastighetsskatten på vindkraftverk sänktes från till fr.o.m. . För övriga elproduktionsanläggningar är fastighetsskatten oförändrad, dvs. av taxeringsvärdet för fastigheten. I kommittémotion 2014/15:1092 av m.fl. (SD) yrkande 2 anförs att fastighetsskatten för småskalig vattenkraft bör sänkas till samma nivå som för andra elproduktionsenheter för att stimulera investeringsviljan och tillkomsten av ny förnyelsebar energi. I kommittémotion 2014/15:1105 av m.fl. (SD) yrkande 6 föreslås att fastighetsskatten på vindkraftverk ska justeras till den nivå som råder för övriga industrifastigheter om , vilket även är den nivå som råder för exempelvis kärnkraft- och kraftvärmeverk. I motion 2014/15:1779 av (C) föreslås att regeringen utreder hur fastighetsskatten på energiproducerande fastigheter kan decentraliseras. Även i motion 2014/15:2371 av (M) anförs att regeringen bör se över möjligheten att låta fastighetsskatten på vindkraftsanläggningar tillfalla kommunerna. De nuvarande bestämmelserna om fastighetstaxering av elproduktionsenheter tillkom i stor utsträckning års allmänna fastighetstaxering. Elproduktionen och elmarknaden har utvecklats och genomgått geografiska och strukturella förändringar. Med hänsyn till de förändringar som har skett har regeringen tillsatt en särskild utredare för att göra en översyn av fastighetstaxeringen och fastighetsbeskattningen av elproduktionsenheter och bedöma om den bör förändras i något avseende. Utredaren ska enligt direktiven sträva efter en fastighetstaxering och fastighetsbeskattning som är samhällsekonomiskt effektiv och som inte snedvrider förutsättningarna mellan de olika elproduktionstyperna, mellan elproduktion och annan näringsverksamhet eller mellan anläggningar med olika kapacitet inom en och samma elproduktionstyp. Utredaren ska bl.a. överväga om elproduktionsenheter bör taxeras med tätare intervall, analysera om det är motiverat att anläggningar med enbart värmeproduktion utgör skattebefriade specialbyggnader, och i så fall i vilken utsträckning, överväga om det med hänsyn till påverkan på effektiviteten i elcertifikatsystemet är motiverat att värdet av elcertifikat beaktas vid fastighetstaxeringen eller vid bestämmandet av underlag för uttag av fastighetsskatt, och föreslå hur anläggningar för energislag som inte kan indelas som någon av de befintliga kraftverkstyperna kan fastighetstaxeras och fastighetsbeskattas som elproduktionsenheter. Uppdraget ska redovisas . Motionsyrkandena om en översyn av fastighetsskattens nivåer får därmed i denna del anses vara tillgodosedda. Motionsyrkanden om olika former av återföring av medel från vind- eller vattenkraftsproduktion har behandlats av näringsutskottet vid ett flertal tillfällen . Erfarenheter från och av viss återföring av vattenkraftsmedel till de regioner där vattenkraften produceras har redovisats i näringsutskottets betänkande 2007/08:NU2. har återkommande och senast (bet. 2014/15:NU7) avstyrkt motionsyrkanden om detta med motiveringen att de nuvarande principerna för statens budgethantering ska gälla även fortsättningsvis. Detta innebär att statliga inkomster från ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning baserade på naturresurser inte ska kopplas till statliga utgifter i samma område. Om sådana kopplingar skulle införas skulle korrigeringar behöva göras till dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller via andra statliga budgetposter, vilket sammantaget skulle leda till vad näringsutskottet har betecknat som en svårgenomtränglig statlig budgethantering. instämmer i näringsutskottets bedömning och tillägger att den kommunala fastighetsavgiften på bostäder innebär att kommunerna har fått tillgång till en ny intäktskälla. Det finns ingen anledning att överväga att föra in nya fastighetstyper i systemet med fastighetsavgift. Utskottet avstyrker därmed motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om ett nytt tillkännagivande till regeringen om att införa tonnageskatt. infördes ett nytt sjöfartsstöd som omfattar lastfartyg och passagerarfartyg i internationell trafik (prop. 2000/01:127, bet. 2001/02: TU3, rskr. 2001/02:2).