bet · H201SfU11 · 2015-03-31 00:00:00 — Ett återreseförbud får upphävas om det finns särskilda skäl för att förbudet inte längre ska gälla. Enligt 8 kap. 19 § UtlL får besluta att vissa av verkets beslut om avvisning får verkställas även om de inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om det är uppenbart att det inte finns någon grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller ska beviljas på någon annan grund. Enligt 12 kap. 7 § UtlL får beslut om avvisning eller utvisning verkställas även om beslutet inte har vunnit laga kraft, om utlänningen har förklarat sig nöjd med beslutet (nöjdförklaring) eller enligt 8 kap. 19 § UtlL har beslutat om omedelbar verkställighet. Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och i samband med det avslagits genom ett beslut som har vunnit laga kraft. Det gäller inte om har beslutat om omedelbar verkställighet enligt 8 kap. 19 § UtlL eller om utlänningen har utvisats på grund av brott. I dessa fall får beslutet om avvisning eller utvisning verkställas när ansökan om uppehållstillstånd har prövats i en instans och då avslagits (12 kap. 8 a § UtlL). Om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polisens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet får överlämna ett ärende för verkställighet till polisen (12 kap. 14 § fjärde stycket UtlL). En avvisning eller utvisning får enligt 12 kap. 1 och 2 §§ UtlL aldrig verkställas till ett land om det finns skälig anledning att anta att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Inte heller får avvisning eller utvisning verkställas till ett land om, med visst undantag vid synnerligen grov brottslighet m.m., utlänningen riskerar att utsättas för förföljelse i det landet. Verkställighet får inte heller ske om utlänningen inte är skyddad mot att i det landet sändas vidare till ett land där utlänningen skulle vara i fara att utsättas för ovan nämnda behandling. I 12 kap. 3 § UtlL anges hinder för verkställighet i fall av väpnad konflikt. Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det föreligger ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns hinder mot verkställigheten enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL (t.ex. vid risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid återkomsten till hemlandet) eller om det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Detsamma gäller om det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning till att beslutet inte bör verkställas. Om det endast finns ett tillfälligt hinder mot verkställighet får bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Vidare framgår av 12 kap. 19 § UtlL att om utlänningen i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft åberopar nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL, och dessa omständigheter inte har kunnat åberopas av utlänningen tidigare eller utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning. Ett beslut om avvisning eller utvisning får inte verkställas innan har avgjort frågan om en ny prövning ska ske eller, om ny prövning beviljas, innan frågan om uppehållstillstånd har avgjorts genom ett beslut som vunnit laga kraft. Om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande och en sådan ansökan inte tidigare prövats genom ett lagakraftvunnet beslut ska pröva ansökan och besluta om inhibition i verkställighetsärendet. Enligt 12 kap. 22 § UtlL preskriberas ett beslut om avvisning eller utvisning, som inte har meddelats av allmän domstol på grund av brott, från det att beslutet vann laga kraft. Om beslutet även innehöll ett återreseförbud som avsåg än preskriberas i stället beslutet när tiden för återreseförbudet har löpt ut. Ett beslut om utvisning som har meddelats av allmän domstol upphör alltid att gälla när tiden för återreseförbudet går ut. Enligt 21 a § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, hindrar inte ett beslut om vård enligt lagen att ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen verkställs. I kommittémotion 2014/15:2639 av m.fl. (M) begärs i yrkande 2 ett tillkännagivande om en samverkan mellan , och Kriminalvården. Motionärerna anför att det finns ett delat ansvar för återvändande mellan myndigheterna som inte har fungerat så väl som det borde. Myndigheterna bör ges i uppdrag att fördjupa och intensifiera sitt samarbete vad gäller återvändandefrågor så att en markant större andel personer än återvänder. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om en prioritering av återvändandeärenden inom , och Kriminalvården. Motionärerna anser att det är angeläget att myndigheterna i sin verksamhet prioriterar ärenden om återvändande. Om återvändandet med tvång fungerar kommer även det frivilliga återvändandet att öka. (M) begär i motion 2014/15:2270 ett tillkännagivande om att det bör vara möjligt att arbeta som föregår verkställande av utvisningsbeslut. Motionären pekar på att i vissa fall kan verkställighet inte ske , t.ex. när det aktuella landet inte vill ta emot den som ska utvisas. I motion 2014/15:1343 av och i (båda C) begärs ett tillkännagivande om att se över hur LVU kan ges företräde framför utlänningslagen. Motionärerna anser att inget barn ska kunna utvisas under pågående vård enligt LVU. I partimotion 2014/15:82 av m.fl. (V) begärs i yrkande 19 ett tillkännagivande om att regeringen bör säga upp återtagandeavtal med och . Motionärerna menar att avtalen inte uppfylls. Åtskilliga irakiska asylsökande har efter avvisning till tvingats fly igen trots att har förbundit sig att garantera deras säkerhet. I yrkande 23 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av 12 kap. 19 § UtlL så att bestämmelsen överensstämmer med om skydd för de mänskliga rättigheterna. Enligt motionärerna står bestämmelsen, som kräver att utlänningen inte har kunnat åberopa verkställighetshinder eller haft giltig ursäkt för att inte ha åberopat dem tidigare, i uppenbar konflikt med konventionen. Vidare begärs i yrkande 24 ett tillkännagivande om att polisen ska ha möjlighet att återlämna ett verkställighetsärende till och att verket ska ha möjlighet att återta ett verkställighetsärende som har överlämnats till polisen. Motionärerna anför att en förändrad situation kan göra detta sakligt motiverat. Därtill begärs i yrkande 28 ett tillkännagivande om att tidsfristen i utlänningslagen för frivillig återresa ska börja löpa den dag utlänningen delges beslutet och vara på samma sätt som gäller för EES-medborgare. Tidsfristen är för kort. Slutligen begär motionärerna i yrkande 29 ett tillkännagivande om att ändra lydelsen av preskriptionsbestämmelsen i 12 kap. 22 § UtlL för att tillämpningen ska återställas till det som ursprungligen var avsikten. Enligt motionärerna har Migrationsöverdomstolen omtolkat bestämmelsen och bl.a. lagt till som villkor att hänsyn ska tas till att utlänningen inte uppfyllt myndigheternas krav på en aktiv medverkan. och (båda FP) begär i motion 2014/15:1871 ett tillkännagivande om att utreda en flyktingamnesti för papperslösa irakiska flyktingar som tillhör de folkmordsutsatta folkgrupperna assyrier och yezidier. Motionärerna anför att den irakiska staten inte förmår att försvara dessa folkgrupper mot IS. Svenska beslut om utvisning bör därför inte verkställas. I motion 2014/15:2203 av (S) begärs ett tillkännagivande om angelägenheten i att effektivisera och förenkla handläggningen samt säkerställa rättssäkerheten i pågående ärenden genom exempelvis en översyn av utlänningslagen. Motionären menar att om sökanden har avvisats eller utvisats blir hans eller hennes möjlighet att föra sin talan om uppehållstillstånd i domstol ytterst begränsad. En avvisning eller utvisning som har verkställts får även ofta till följd att en pågående förundersökning mot utlänningen läggs ned. Om har beslutat att lämna över ett ärende till polisen kan polisen inte besluta att återlämna det till . Polisens verkställighet kan dock avbrytas under vissa förutsättningar. Om polisen ska verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning och då finner att beslutet inte kan verkställas eller att det behövs ytterligare information i ärendet, ska polisen underrätta . Detsamma gäller om utlänningen hos polisen åberopar att det finns sådana hinder som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL mot verkställigheten eller om det på annat sätt kommer fram att det kan finnas sådana hinder. ska i sådana fall ge anvisningar om verkställigheten eller vidta andra åtgärder. En sökande kan anföra eller åberopa verkställighetshinder . Verkställigheten fortsätter dock till dess att ett beslut om inhibition eller om uppehållstillstånd har meddelats. Utskottet förutsätter att regeringen vid behov överväger om det finns skäl att ändra lagstiftningen. Enligt regleringsbrev skulle verket, och Kriminalvården i samverkan effektivisera arbetet med att verkställa avvisnings- och utvisningsbeslut med syfte att, i förhållande till , ytterligare förstärka insatserna för att påtagligt öka antalet verkställda beslut avseende personer som är inskrivna i mottagande. Verket skulle redovisa hur erfarenheterna från det gemensamma effektiviseringsarbetet och genomförda projekt tillvaratas i den löpande verksamheten. Motion 2014/15:2639 (M) yrkandena 2 och 3 får anses tillgodosedda med vad som anförts och avstyrks. Även motion 2014/15:82 (V) yrkande 24 avstyrks. Som angetts ovan får om det föreligger verkställighetshinder enligt 12 kap. 18 § UtlL bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående, eller tidsbegränsat uppehållstillstånd om hindret endast är tillfälligt. Under sådana omständigheter har utlänningen rätt att arbeta. Vidare följer av 8 kap. 27 § UtlL att även den instans som prövar ett överklagande av beslut om avvisning och utvisning i vissa fall får besluta om arbetstillstånd. Motion 2014/15:2270 (M) avstyrks med det anförda. har bestämmelsen i 5 kap. 6 § UtlL om uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter ändrats så att barn får beviljas uppehållstillstånd om omständigheterna är särskilt ömmande. Som exempel på en omständighet som kan komma att beaktas i den sammantagna bedömningen anges att barnet är omhändertaget av sociala myndigheter. Vidare gäller enligt 5 kap. 12 § UtlL att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd får beviljas en utlänning som behöver vård enligt LVU. Med det anförda får motion 2014/15:1343 (C) anses delvis tillgodosedd och avstyrks. Syftet med återtagandeavtalen är att bidra till ett förbättrat återvändande och har sin grund i att alla stater har en skyldighet att ta tillbaka sina egna medborgare. Tanken med återtagandeavtalen är vidare att bidra till ett förbättrat samarbete med ursprungsländer. Utskottet anser inte att det finns skäl att föreslå ett tillkännagivande med anledning av motion 2014/15:82 (V) yrkande 19 som därmed avstyrks. Enligt 12 kap. 19 § UtlL är skyldigt att under vissa förutsättningar pröva frågan om uppehållstillstånd på nytt då utlänningen åberopar bestående verkställighetshinder. Som angetts ovan är skyldigheten i det fallet begränsad till sådana omständigheter som inte har prövats tidigare och som inte har kunnat åberopas tidigare eller till att utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. Som angetts ovan får en avvisning eller utvisning emellertid aldrig verkställas till ett land om det finns skälig anledning att anta att utlänningen riskerar dödsstraff eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. har, utöver skyldigheten enligt 12 kap. 19 § UtlL, en skyldighet att ex officio beakta sådana nya omständigheter som kommer fram i ett verkställighetsärende och som utgör hinder mot verkställigheten (12 kap. 18 § UtlL). Med hinder mot verkställigheten avses även att det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen eller att det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning till att beslutet inte bör verkställas. Utskottet noterar att enligt 12 kap. 18 § UtlL gäller att barn i ett verkställighetsärende får beviljas permanent eller tidsbegränsat uppehållstillstånd även om de omständigheter som kommer fram inte har samma allvar och tyngd som krävs för att tillstånd ska beviljas vuxna personer. Utskottet anser inte att det finns skäl för att ta initiativ till en ändring av reglerna om verkställighetshinder och avstyrker därför motion 2014/15:82 (V) yrkande 23. ställde sig bakom regeringens förslag i proposition 2011/12:60 Genomförande av återvändandedirektivet (bet. 2011/12:SfU6, rskr. 2011/12:164). Det innebär bl.a. att ett beslut om avvisning eller utvisning ska innehålla en tidsfrist för frivillig återresa. Tidsfristen börjar löpa när ett beslut om avvisning eller utvisning har vunnit laga kraft, vilket normalt sker från den dag utlänningen fick del av beslutet. Tidsfristen kan också förlängas om det finns särskilda skäl. Utskottet finner inte skäl att föreslå en ändring av tidsfristen för frivillig återresa. Motion 2014/15:82 (V) yrkande 28 avstyrks därmed. Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol upphör att gälla från det att beslutet vann laga kraft om det inte är förenat med ett återreseförbud med längre giltighetstid än . I samband med införandet av utlänningslag framhölls i proposition 1979:96 bl.a. att om verkställigheten har omöjliggjorts genom att utlänningen har hållit sig gömd inträder visserligen ändå preskription . Enligt det föredragande statsrådet borde det emellertid i ett sådant fall inte vara uteslutet att på nytt ta upp frågan om utlänningens avlägsnade ur landet och meddela ett nytt utvisningsbeslut. Vid tillkomsten av utlänningslag förlängdes preskriptionstiden till nu gällande eftersom det hade blivit allt vanligare att utlänningar förhindrade verkställigheten genom att hålla sig undan långa tider. I proposition 1988/89:86 angavs att vid bedömningen av om det finns skäl för uppehållstillstånd i ska dock vid en förnyad prövning efter inträffad preskription inte tillgodoräknas den tid som en utlänning eventuellt har vistats i efter det att ett beslut om avvisning eller utvisning har vunnit laga kraft. Utskottet anser inte att det finns skäl för att göra ett tillkännagivande om en ändring av bestämmelsen ifråga. Utskottet avstyrker därmed motion 2014/15:82 (V) yrkande 29. I rättsliga ställningstagande RCI 16/2014 har det förvärrade säkerhetsläget i bedömts. I ställningstagandet anges att en individuell bedömning måste göras om ett skyddsalternativ är relevant och rimligt för personen. Vidare kan såväl det förändrade säkerhetsläget som den förändrade situationen för internflyktingar vara sådana nya omständigheter som kan motivera en ny prövning vid ansökan om verkställighetshinder. Med det anförda är motion 2014/15:1871 (FP) i vart fall delvis tillgodosedd och avstyrks. Utskottet utgår från att regeringen uppmärksammar eventuella problem vid beslut om omedelbar verkställighet. Enligt utskottets mening saknas skäl för att göra ett tillkännagivande om ändringar i dessa bestämmelser. Motion 2014/15:2203 (S) avstyrks därmed. Utvisning på grund av brott Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om obligatorisk utvisning på grund av vissa brott och om att hänsyn inte ska tas till utlänningens levnadsomständigheter. Jämför reservation 16 (SD). I 8 kap. utlänningslagen finns bestämmelser om utvisning på grund av brott. En utlänning får utvisas vid brott som kan leda till fängelse eller om domstolen i brottmålet undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till tidigare. Det krävs dock att utlänningen döms till en svårare påföljd än böter. Ytterligare en förutsättning för utvisning är att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet eller att brottet är särskilt allvarligt. En domstols beslut om utvisning på grund av brott ska innehålla ett förbud för utlänningen att eller utan någon tidsbegränsning återvända till . När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas ska den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället och särskilt beakta utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . Domstolen ska även särskilt beakta om utlänningen har barn i och barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten mellan dem har varit och hur umgänget skulle påverkas av att utlänningen utvisas. Hänsyn ska också tas till om det finns hinder mot verkställighet av utvisningen enligt utlänningslagens bestämmelser om verkställighetshinder, t.ex. risk för dödsstraff, kroppsstraff eller tortyr, och utlänningen därför inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att utvisningsbeslutet verkställs. En utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. En utvisning får också ske om utlänningen i eller utomlands har bedrivit en verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon kan fortsätta med en sådan verksamhet här. Vidare får en utlänning som har vistats i med permanent uppehållstillstånd eller har varit bosatt i när åtal väcks utvisas endast när det finns synnerliga skäl. I partimotion 2014/15:2871 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 21 ett tillkännagivande om utvisning av utländska gärningsmän. Motionärerna anför att utvisning ska vara obligatorisk och livstidsutvisning regel snarare än undantag då grova brott har begåtts av utlänningar. Bättre utvisningsregler är ett viktigt steg på vägen mot ett tryggt samhälle fritt från kulturellt motiverat kvinnovåld. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) begärs i yrkandena 8 och 9 tillkännagivanden om att frågan om utvisning ska bli en obligatorisk del för domstolen att pröva vid brottmål när den tilltalade innehar medborgarskap i annat land än eller är statslös, och att det ska föreligga synnerligen starka skäl för att utvisning vid prövning i domstol inte ska utdömas när en utlänning döms för ett brott som i sig kan medföra utvisning. I yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om att brott med uppsåt ska ses som en försvårande omständighet vid prövning av frågan om utvisning. Brott mot person, såsom vålds- och sexualbrott, rån, m.m., ska i princip alltid rendera utvisning på livstid. Vidare begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om att domstolen i utvisningsärenden inte ska ta hänsyn till utlänningens levnadsomständigheter eller hur länge utlänningen vistats i . Därtill begärs i yrkandena 12–14 och tillkännagivanden om att avskaffa kraven dels på att det måste föreligga synnerliga skäl för att kunna utvisa en kriminell utlänning som bott i , dels på att det måste föreligga synnerliga skäl för att det ska gå att utvisa en kriminell utlänning som haft uppehållstillstånd , dels på att det måste vara ett synnerligen grovt brott och medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet för att domstolen ska besluta om utvisning i de fall som utlänningen har flyktingstatus. Slutligen begärs i yrkande 29 ett tillkännagivande om att kriminalisera skyddande av en person utan rätt att vistas i . Motionärerna anser att det på liknande sätt som gäller vid skyddande av brottsling ska vara olagligt att gömma, hjälpa eller på annat sätt underlätta för personer utan rätt att vistas i att hålla sig undan från den svenska rättsskipningen. och (båda FP) begär i motion 2014/15:221 ett tillkännagivande om att det bör vara obligatoriskt för domstol att pröva frågan om utvisning av utländska medborgare som begår grova brott i . En utlänning kan utvisas ur på grund av brott av en viss svårighetsgrad, dvs. om han eller hon döms för brott som kan leda till fängelse. Utvisning ska normalt inte ske vid mindre allvarlig brottslighet, men om denna är upprepad eller systematisk kan utvisning komma i fråga även vid exempelvis brott av typen snatteri. Återfallsrisk är normalt en förutsättning för att utvisa en person. I vissa allvarligare fall får dock utvisning tillgripas utan att det finns någon återfallsrisk. En allmän riktlinje är att brottet bör ha ett straffvärde om fängelse för att utvisning ska ske oberoende av återfallsrisk. Utvisningsmöjligheten begränsas av utlänningens anknytning till . Bedömningen görs utifrån en sammanvägning av vad som är känt om utlänningens personliga förhållanden, såsom familje-, bostads- och arbetsförhållanden, vistelsetid i , flyktingstatus, beviljat uppehållstillstånd, social anpassning, eventuella kvarvarande band till ursprungslandet m.m. Utskottet har senast i betänkande 2013/14:SfU6 behandlat frågor om utvisning på grund av brott. Utskottet framhöll särskilt de svårigheter som en utvisning kan innebära om utlänningen har familj i , eftersom familjen kan drabbas hårt. Det är därför viktigt att frågan om utvisning prövas med beaktande av den skada och olägenhet som kan drabba en utvisad persons familj. Principen om barnets bästa har även kommit till uttryck i lagtexten i form av en uttrycklig skyldighet för domstolarna att särskilt beakta om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur kontakten skulle påverkas av en utvisning. Även om den dömde inte har familj får det anses vara rimligt att ta hänsyn till om han eller hon, frånsett den brottsliga gärningen, har levt under ordnade förhållanden i . Utskottet påtalade också att inte medger att en fördragsslutande stat utvisar en flykting som olovligen uppehåller sig på statens område annat än av skäl som kan hänföras till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Vidare framhöll utskottet att det är viktigt att utvisningsfrågan bedöms på ett nyanserat sätt och att det finns proportion mellan brottet och de rättsverkningar som det får för den enskilde. Vikten av att reglerna präglas av grundläggande humanitära krav och rättssäkerhetsgarantier underströks av utskottet. Enligt utskottets mening uppfyllde de nu aktuella reglerna i utlänningslagen dessa krav. Utskottet har inte ändrat inställning sedan frågan behandlades senast och kan därför inte ställa sig bakom motion 2014/15:2524 (SD) yrkandena 9–14. Vanligen initieras frågan om utvisning av åklagaren i stämningsansökan eller under huvudförhandlingen. Frågan om utvisning kan dock prövas av domstolen oberoende av om åklagaren har framställt ett yrkande om detta. Utskottet anser därför att det inte behövs en regel om obligatorisk prövning vid grova brott. Motionerna 2014/15:2524 (SD) yrkande 8, 2014/15:2871 (SD) yrkande 21 och 2014/15:221 (FP) avstyrks därmed. Enligt 20 kap. 7 § UtlL döms den till fängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böter som genom att dölja en utlänning eller genom någon annan sådan åtgärd uppsåtligen hjälper utlänningen att olovligen uppehålla sig i , en annan EU-stat eller , , eller , om detta görs i vinstsyfte. Utskottet är inte berett att föreslå en utvidgning av bestämmelsen. Motion 2014/15:2524 (SD) yrkande 29 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet