bet · H201MJU12 · 2015-04-21 00:00:00 — En sådan icke-beviljad ansökan skulle då snabbt kunna få ett grundligare beslutsunderlag, då den lokala kunskapen och kännedomen om problematiken i närområdet skulle kunna tas till vara på bästa sätt med ett kommunalt yttrande av en handläggare, för att slutgiltigt beslutas av . Vissa länsstyrelser betalar för vargjakter, andra inte. Oklarheter i regelverket kring ersättning för skyddsjakt väcker såklart irritation. Den som ansöker om skyddsjakt får betala och utföra ett gratisarbete för att upprätthålla viltvården. Det bidrar till att man i många fall avstår från att ansöka om skyddsjakt om man riskerar att få betala för jakten. Flera länsstyrelser betalar inte någonting alls för skyddsjakten. Ett exempel är , där det fattats beslut om två skyddsjakter på varg. Trots att själv tagit initiativ i ett av fallen utgår ingen ersättning. Man utser jaktledare som skramlar ihop jägare att jobba gratis tillsammans med. Det är inget solklart regelverk. I andra län kan samtliga jägare som deltar i jakten avlönas och få ersättning för sina utlägg. Bakgrunden till de olika besluten är att det saknas enhetliga regler i för vem som ska betala för skyddsjakten. Länsstyrelserna gör olika bedömningar och egna tolkningar. En översyn av regelverket är mer än önskvärd för att få ett tydligt och enhetligt regelverk. Här kommer vi också att återkomma , är jag övertygad om. I detta anförande instämde (SD). När man lyssnar på ledamot kan man nästan tro att det inte är biologisk mångfald vi diskuterar utan att vi har hamnat i betänkandet om jakt och viltvård igen, och det är inte riktigt fallet. Men kanske beskriver det syn på vad biologisk mångfald egentligen innebär och vad som ska vara huvudinriktningen när vi diskuterar naturvård och biologisk mångfald. Jag talade tidigare om Alliansen och hur pass ambitiösa de är i miljö- och klimatpolitiken. När man ska utvärdera miljö- och klimatpolitik kan man inte säga att den är särskilt imponerande. Ni röstade ned budgeten så att det blev mindre anslag till miljö- och klimatarbete och biologisk mångfald. Och i de förslag som ni har lagt fram i utskottet verkar det mest handla om att man ska få bullra mer vid terrängkörning och om att se över allemansrätten och försämra den. De handlar också om att få skjuta mer, och det är alla möjliga djur som ska skjutas mer. Det finns till och med ett särskilt yttrande från om en särskilt prioriterad fråga, och det är att få skjuta korpar. Det är alltså högt och lågt på samma gång. Med anledning av detta skulle jag vilja fråga ledamot : Vad är egentligen din syn på biologisk mångfald? Vad står begreppet för för dig och ditt parti? Biologisk mångfald kan man ha många synpunkter på, men för oss är det väldigt viktigt med en hållbar rovdjurspolitik och att rovdjursförvaltningen är i linje med vad vi klarar ute i länen. Du kanske inte bor i ett område där det finns mycket varg, men det gör jag, så jag vet hur problematiken är. Hela är täckt av vargrevir. Det är viktigt att vi får till en så kallad förvaltning där och att det inte försvåras av ideliga överklaganden, till exempel genom talerätten för miljöorganisationer som har 100 medlemmar, som det sägs. De får överklaga beslut och kan förhala och förhindra sådana här beslut. Det är väldigt olyckligt. Det är luddigt vad dessa miljöorganisationers medlemsantal grundar sig på, om det är på antalet medlemmar på Facebook eller på medlemsavgifter. Enligt ska det vara lokala miljöorganisationer. Varken Nordulv, Wolves in eller är några lokala organisationer, utan de är riksorganisationer. Det är inga lokala miljöorganisationer, som hävdar att det ska vara, så redan där tycker jag att det faller. Gränsen var tidigare 2 000 medlemmar, men har man gått ned till 100 medlemmar. Jag tycker att det är väldigt problematiskt att 100 människor i ska kunna stoppa en jakt på ett område. Tack för svaret! Vad jag menar, ledamot , är att jag tycker att det blir lite problematiskt när vi diskuterar ett så viktigt område som just den biologiska mångfalden och det bara kokar ned till att ni vill försämra allemansrätten, att det ska skjutas fler djur och att det ska bullras mer i vår miljö, att det är det som är prioriterade frågor. Det var därför jag ställde frågan till dig: Vad står begreppet biologisk mångfald för för dig? Ändå slutar det återigen med att du pratar om att vi måste skjuta mer varg. Regeringen och vi från Socialdemokraterna har tagit initiativ till att inrätta den permanenta vargkommittén så att vi får en långsiktigt hållbar vargpolitik med en gynnsam bevarandestatus. Det handlar inte bara om att komma fram till att bevara rätt antal vargar, utan det handlar också om att ta hänsyn till såväl glesbygdsbefolkning som andra intressen. Det är en helhetsbedömning som ska göras. Det är därför vi har tillsatt vargkommittén, och det är därför vi kommer att ge i samråd med i uppdrag att titta på just dessa frågor. Det är en ansvarsfull, hållbar rovdjurspolitik. Med anledning av den rödlistning som kom i går av inte minst lo och björn hade det varit klädsamt om också hade hoppat på båten och varit med och tagit ansvar för en långsiktigt hållbar politik, både vad gäller biologisk mångfald och rovdjurspolitik. Därför frågar jag igen: Hur tänker kring biologisk mångfald och inte bara när det gäller varg? Även vi vill alla växters och djurs bästa, men de måste också förvaltas. Vi kan inte ha en viltstam som inte förvaltas på bästa sätt. Ni är helt snett ute när ni vill ha en tredje eller fjärde utredning i . Detta har utretts in absurdum. Fortsätter vi att utreda utan att komma till skott kommer problemet att växa, och vi får en rovdjursstam som är ännu mer okontrollerbar än den har varit . Det här är ett stort problem i vissa län i västra . Jag förstår att de som bor i andra delar av landet inte lägger samma vikt vid dessa frågor. Bor man i ett problemområde upplever man problemen. Bor man långt ifrån tycker man inte att det är ett stort problem. Då ser man andra värden och frågor som viktigare. Det kan handla om detta, om segregation eller om vad som helst. Troligtvis är det detsamma med storstadstänket här. Ni vet inte vilket ben ni ska stå på i dessa frågor. Ni sitter i knät på . Det är storstadstänket och vad de små miljöorganisationerna med hundra medlemmar säger som gäller. Det är den linjen ni för i rovdjurspolitiken. Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag till tillkännagivande om att stärka arbetet för biologisk mångfald. Som en konsekvens av det vill jag yrka avslag på alla reservationer i betänkandet som handlar om att försvaga arbetet för biologisk mångfald. De är skrämmande många. Biologisk mångfald är grundförutsättningen för ekosystemens möjlighet att leverera allt det som vi människor måste ha för att leva här på jorden. Mat, vatten, material, energi, pollinering, hälsa, naturupplevelser är exempel på så kallade ekosystemtjänster som vi är beroende av. Naturen är en sinnrik konstruktion. Den klarar sig bra utan oss, men vi klarar oss inte utan den. Det är vårt ansvar att se till att även kommande generationer kan få tillgång till alla dessa nödvändiga ekosystemtjänster. Vi har en regering som tänker ta det ansvaret. Redan i regeringsförklaringen slås det fast att naturvård och biologisk mångfald är en prioriterad fråga. Där står: "Vi ser redan en global kris för den biologiska mångfalden, där en av de största utrotningarna av arter i planetens historia pågår." Vidare står det: "Fisket och haven ska skyddas genom att fler reservat inrättas. Fler naturskogar ska skyddas och naturvårdshänsynen ska öka i den brukade skogen." Regeringen har även tillsatt ett miljöråd, lett av förra språkrör , som ska arbeta med att öka takten för att nå våra 16 miljömål. Med den förra regeringens takt missar vi 14 av 16 mål. Vi har en regering som vill skydda mer värdefull natur. I vårändringsbudgeten finns ytterligare 430 miljoner till skydd av skog, skötsel av naturreservat, havsmiljö och miljöövervakning. kommer den summan att höjas till 1,2 miljarder i överenstämmelse med den regeringsbudget som Alliansen och fällde . Då minskades med ett klubbslag anslagen för skydd och skötsel av natur . Vi har en regering som vill ta ansvar för naturvård och biologisk mångfald och en borgerlig opposition som gör sitt bästa för att vi inte ska göra det. I betänkandet finns 108 motionsförslag. 95 av dem är skriva av ledamöter från , , , . av dessa motionsyrkanden handlar om att minska naturvården och arbetet med biologisk mångfald. Det handlar om att skjuta mer djur, det handlar om att minska skyddet för värdefull natur, det handlar om att förstöra djurens och växternas barnkammare, det handlar om att skydda färre djur- och växtarter och det handlar om inskränkningar i allemansrätten. Det är en sorglig läsning. Hur utskottets ledamöter från dessa partier får ihop ekvationen att yrka bifall till flera av dessa motioner som de yrkar bifall till utskottets förslag till tillkännagivande om att stärka arbetet för biologiskt mångfald är för mig, precis som för , en gåta. De borgerliga partierna och vill bland annat att regeringen ska verka för att förändra art- och habitatdirektivet inom EU så att klassificeringen av hotade djur och växter i i högre grad ska avgöras i . Här skulle jag verkligen behöva hjälp för att förstå hur man tänker. Jag får nämligen ingen vidare vägledning i motionen. Där står det bara att regelverket för skydd av värdefulla miljöer och arter i EU bör anpassas efter de olika nationella förutsättningarna. Jag undrar vad som menas med "de olika nationella förutsättningarna". Menar ni att varje EU-land ska göra sina egna direktiv? Menar ni att EU:s översyn och uppdatering av vilka djur- och växtarter som är hotade och måste skyddas i stället bör göras av det svenska ? Det är intressant att samma partier som gärna ser att EU tar överstatliga beslut om handel, utrikespolitik, kemikalier, klimat och så vidare inte tycker att vi inom EU ska samarbeta för att skydda utrotningshotade djur- och växtarter. De driver dessutom detta tillsammans med ett parti som anser att vi inte ens ska vara med i EU. anser att det naturvårdsarbete som bedrivs inom EU genom art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet är angeläget, både för att bevara livsmiljöer, vilda djur och växter inom EU och för att vi ska kunna leva upp till våra internationella åtaganden på området, såsom FN:s konvention om biologisk mångfald. Vi har alla våra politiska förebilder. är en av mina. Jag har ett tidningsurklipp hemma på kylskåpet där som 85-åring sitter gränsle över en låst grind med en skylt där det står "Privat". Den här grinden klättrade över på väg ned till stranden från sitt hus utanför . Hon hade gått samma väg sedan hon var liten, men grinden och skylten som skar av bybornas stig ned till vattnet var ny. Hon inte bara klättrade, hon anmälde husägaren och kommunen, samlade in namnunderskrifter och hamnade i tidningen. Vår allemansrätt och vårt strandskydd är inget som vi ska rucka på. Det är både en rättvisefråga och en naturvårdsfråga, sa i artikeln. Som folkpartist har hon engagerat sig i dessa frågor i hela sitt politiska liv. Hon var en av dem som förklarade för mig redan när jag var liten hur viktigt det var. Vi reste tillsammans i , och hon visade mig sjöarna där husen med de privata stränderna låg som pärlband runt hela sjön. Ingenstans gick det att komma ned till vattnet. Ingenstans kunde vi som besökare ta oss ett dopp i den heta sommardagen. Detta har vi lyckats stoppa i , sa . Strandskyddet kom som lag 1952. Strandskyddet är i samverkan med allemansrätten lagar som ska se till att alla ska ha tillgång till och rätt att vistas vid stränder och i marker. Strandskyddet ska också se till att växt- och djurlivet har bra livsvillkor, för stränderna är också många arters barnkammare. Vår lagstiftning har väckt uppmärksamhet och uppskattning i övriga världen. Strandskyddet och allemansrätten är viktiga för både besöksnäringen och friluftslivet. Det har rått en samsyn kring detta. Men i början av det här seklet började det drivas kampanjer för att lätta upp strandskyddet, vilket också har skett i olika steg . Men trots att alliansregeringen har genomfört stora lättnader i strandskyddet är de borgerliga ledamöterna inte nöjda. Allianspartierna och vill ha ytterligare lättnader. Man är så angelägen att man inte ens vill invänta resultatet av den granskning som gjort av hur strandskyddet förändrats i olika delar av landet. En del ledamöter har till och med motionerat om att det bara är några utpekade stränder som ska skyddas - alla andra ska kunna privatiseras. Ett argument som används för att försämra strandskyddet är landsbygdsutveckling - att avfolkningen av landsbygden skulle bromsas upp om man får privatisera stränderna: Simsalabim så blir landsbygden attraktivare! Att affären är borta, skolan är nedläggningshotad och att det är till närmaste tågstation skulle helt plötsligt vara oväsentligt. Nej, den utveckling vi ser med ett försämrat strandskydd är självklart inte fler landsbygdsbor, bara fler sommarstugor. Och det är väl bra med sommarstugor, men varför måste de ligga på stranden? Varför skulle det inte räcka med att se sjön från köksfönstret, för att sedan, tillsammans med andra sommargäster och landsbygdsbor, fritt kunna gå längs vattnet? Hur kan man se det som en utveckling att några få får lägga beslag på det som är allas? Vi tycker alla om att vistas vid vattnet, gå längs sjöarnas stränder och ta ett dopp på en fin sandstrand. Det är detta som är den stora kvaliteten med att bo på landet. Det är den orörda naturen och de tillgängliga stränderna som bidrar till landsbygdens utveckling - inte att bygga sommarstugor längs vattnet så att vi, liksom , ska tvingas klättra över staket och gå över andras tomter för att komma ned till vattnet. Självklart ställer jag mig bakom samtliga reservationer som har tillsammans med Socialdemokraterna och i det här betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 21 om ett bevarat strandskydd. Eftersom anförande var sprängfyllt med felaktigheter, misstolkningar och överdrifter finns det mycket som vi behöver reda ut i det här replikskiftet. Jag får dock erkänna att jag själv gjorde ett misstag i mitt anförande. Jag sa nämligen fel på de reservationer som jag yrkade bifall till. Jag vill yrka bifall till reservation 14, om artskyddsbrott, och reservation 19, om vattenskyddsområden, och inga andra. åter till replikskiftet med . Låt mig börja med att fråga: Varför säger nej till att skärpa straffen och lagstiftningen när det gäller artskyddsbrott? Det är en fråga jag skulle vilja börja med. När det gäller skyddet och skötseln av värdefull natur redogjorde ledamoten för att den nya regeringen nu vill satsa mer resurser på skötseln av naturområden. Det är lovvärt och bra, men varför inte stödja det förslag som vi i har om att börja med att utvärdera hur skötseln fungerar ? Som jag sa i mitt anförande tycker jag att det ibland blir lite väl mycket fokus på att jaga ytterligare hektar att skydda. Vi behöver skydda värdefull natur, men vi behöver också sköta den natur som är avsatt för naturvårdande syften på ett bra sätt. finns det krav på att man vid bildandet av naturreservat ska ta fram en skötselplan, men sedan utvärderas den inte. Vi tycker att det är viktigt med en bra uppföljning innan man går vidare. Varför motsätter sig regeringspartierna detta förslag, som faktiskt handlar om att utveckla skötseln av våra naturreservat? Tack, , för frågorna! På den första frågan, varför vi inte röstar med reservationen om skärpningar när det gäller artskyddsbrott, är svaret självklart att det är för att vi känner oss trygga med att regeringen jobbar med den här frågan. Vi behöver inte ha ett tillkännagivande om det. Jag tycker också att vi har motiverat det bra i våra texter i betänkandet, som jag hoppas att har läst. tar upp skötseln av naturreservat. Det är självklart att skötseln av många naturreservat är väldigt eftersatt. Det är framför allt vandringsleder, inte minst uppe i fjällen, som behöver rustas upp. Där behövs mycket pengar, och där har också regeringen anslagit pengar. Jag tycker att det är viktigt att man anslår pengar till åtgärder som man vet behövs, i stället för att sätta sig vid ett skrivbord och utreda vilka åtgärder som behövs för att främja skötsel av naturreservat. Om man ska hårdra det sköter egentligen naturen sig väldigt bra själv. Att man skulle behöva sköta naturen i naturreservaten är lite feltänkt. Däremot måste man sköta naturreservaten för att göra dem tillgängliga för friluftslivet. Då handlar det mycket om att sätta upp skyltar och att hålla vandringsleder öppna. Jag drar nästan efter andan. Det var mycket i det inlägget som gjorde mig minst sagt förvånad och bekymrad om jag ska vara ärlig. Mycket av den natur som vi har avsatt har fått höga naturvärden tack vare insatser som markägare har gjort. Det kan till exempel handla om att man har gynnat lövskog framför granskog. Därav har det utvecklats höga naturvärden, som har motiverat att det området ombildats till naturreservat. Sedan har det mer än en gång hänt att staten inte har varit lika duktig på att sköta naturreservatet, så att granen har trängt undan lövskogen, och helt plötsligt har de naturvärden som man en gång skyddade försvunnit. Det är bekymret. Det är detta jag vänder mig mot. Då säger att de resurser som regeringen nu satsar på att sköta våra naturreservat främst ska gå till vandringsleder. Det är bra. Jag älskar att gå i fjällen, och jag tycker att det är underbart att få komma ut och upptäcka den fantastiska natur som vi har i vårt land från norr till söder. Men jag tror ärligt talat inte att satsningen på vandringsleder i sig förbättrar den biologiska mångfalden i . Jag tror snarare att det handlar om att sköta den natur som vi har skyddat, att till exempel fortsätta satsa på att utveckla bättre metoder för hänsynstagandet eller selektiva fiskemetoder som alliansregeringen prioriterade när det gäller att skapa en bättre förvaltning av vårt hav och vårt fiske. Jag hoppas att regeringen här inte går på den linje som argumenterar för, för det gör mig mycket bekymrad. Jag hoppas i stället att man utvecklar de projekt som Alliansen sjösatt, till exempel Komet, för att få med sig markägarna i naturvårdsarbetet. Är något som kan verka för ska bli verklighet i hela ? Tack, , för alla ytterligare frågor! Jag ska försöka hinna svara på alla. Eftersom tycker om att gå i fjällen, vilket jag också gör, vet och jag att vi inte behöver sköta själva naturen i de naturreservat och nationalparker vi har där. Det gäller också många naturskogar, som aldrig har avverkats och alltså aldrig har brukats. När vi skyddar dem behöver vi inte heller bruka dem för att de ska fortsätta se ut som de har gjort. Sedan finns det andra naturreservat som vi sparar av andra anledningar, till exempel hagmarker, som vi måste se till att hålla öppna. Det är självklart. tog upp frågan att det är viktigt att ta fram metoder för ett större hänsynstagande. Där kan jag bara hålla med. Det är vad regeringen gör nu när man har bestämt att en översyn av skogsvårdslagen ska göras. När det gäller hänsyn i naturen handlar det inte bara om att skydda naturen och sköta de skyddade naturområden vi har, utan det handlar om att ta stor hänsyn när skogen brukas och om att bruka den på ett mer hållbart sätt. Kometprogrammet har varit bra och ökat intresset hos många skogsägare för att skydda sina skogar och områden. Det är bra. Men tyvärr har man sett i utvärderingen av Kometprogrammet att skyddet inte har avsett lika värdefull natur och skog som de skogar som och länsstyrelserna har pekat ut behöver skyddas. Jag tror att man måste jobba både med frivilliga avsättningar och med avsättningar som man pekar ut. Herr talman, ärade ledamöter och åhörare! Miljö- och jordbruksutskottets betänkande nr 12 under /15 behandlar frågor som berör många människor starkt. Det har inkommit 108 motionsförslag från ledamöterna om ämnen som EU:s naturvårdsdirektiv, rovdjurspolitik, artskydd, allemansrätt, nationalparker, naturreservat, vattenskyddsområden, strandskydd och terrängkörning, för att bara nämna några. Ledamöterna har kanske känt ett behov av motionera eftersom det inte kommer så många förslag från regeringen. På fem områden har utskottet tillkännagivanden som ska styra upp regeringens arbete. En majoritet i utskottet har alltså uttryckt en stark åsikt, och detta kommer att styra regeringens arbete på de områdena, om saker och ting går rätt till. Det handlar om EU:s naturvårdsdirektiv, rovdjursjakten, viltförvaltningsdelegationer, arbete för biologisk mångfald och översyn av strandskyddet. Jag tänkte tala lite om de fem olika tillkännagivandena. Naturvårdsarbetet inom EU är väldigt viktigt och bedrivs genom art- och habitatdirektivet respektive fågeldirektivet. Dessa direktiv behövs för skydda livsmiljöer och vilda djur och växter inom EU och för att säkerställa att EU lever upp till internationella åtaganden på området, till exempel Nagoyaöverenskommelsen. De europeiska reglerna utgör också ramar för svenska bestämmelser och för hur bevarandearbetet bedrivs. Till de båda direktiven finns fogade annex med uppräkningar av arter som ska skyddas i . Annexen är gamla och upplevs som oerhört stelbenta. De skrevs många decennier bakåt i tiden. Saker och ting förändras med tiden, också på detta område. Nationella förutsättningar är olika. Utskottets majoritet vill därför att regeringen verkar för att förändra de båda direktiven så att får ett visst inflytande över annexen. Man kan förklara det med att skarven kanske inte längre bör anses som en hotad art i , medan det vore ytterst skäligt att fundera över de starkt minskande bestånden av ejder i våra skärgårdar eller göken som minskar i antal eller hur vi bör skydda lärkan, som också blir alltmer sällsynt. Detta är vad det första tillkännagivandet handlar om. Utskottets andra tillkännagivande handlar om rovdjurspolitiken. av oro och strider om den svenska rovdjurspolitiken fattade med stor majoritet beslut om hur den svenska rovdjurspolitiken ska utformas. I propositionen En hållbar rovdjurspolitik föreslog den förra regeringen, alliansregeringen, att det övergripande och långsiktiga målet ska vara att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn i ska uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet. ska det finnas respekt för människor och bygder. Tamdjurshållning ska inte påtagligt försvåras, och socioekonomiska hänsyn ska tas. I propositionen fanns mål för de enskilda rovdjursstammarna med referensvärden för populationsstorlek och utbredningsområden. Där föreslogs också att toleransnivån för skador på ren inte bör vara mer än maximalt räknat på en samebys totala antal renar. Ni ska veta att det som samebyarna accepterar i ett riksdagsbeslut faktiskt är skador på - vart tionde djur. Det är ganska mycket. Utskottet anser att balansen i dessa beslut är bra. Reglerna har varit i kraft och börjar nu få genomslag. Det är därför olyckligt att regeringen ger olika budskap och signaler i olika sammanhang. Utskottets tillkännagivande i denna del ska ses som en tydlig signal att det inte finns någon majoritet i för att ändra tidigare beslut. Inom rovdjurspolitiken har de regionala viltförvaltningsdelegationerna fått en tydlig roll. Det finns många anledningar till det. Dels är förhållandena väldigt olika i olika delar av , och kunskapen om detta finns hos de människor som bor och lever i de olika länen, dels är viltförvaltningsdelegationerna sammansatta av olika intressen och olika organisationer, vilket ger en bred och bra diskussion om de ramar som sätts av för den regionala förvaltningen. Det innebär också att de är ett forum för dialog och diskussion, vilket är viktigt i så omtvistade frågor. Slutligen innebär det att transparensen ökar och därmed också förståelsen för de beslut som fattas, vilket är bra för acceptansen lokalt av beslut.