· H201FöU5 · 2015-03-04 09:00:58 — Det är extremt sällan som allvarliga och grundläggande felaktigheter eller ens rena oegentligheter upptäcks av dem som har den uppgiften, vare sig det är Enrons revisorer eller FRA:s Siun. Så är det bara. Kontrollinstanserna vi skapar ter sig ganska trubbiga. Det är nästan aldrig därifrån avslöjandena kommer. Extra svårt blir det förstås i en verksamhet som av naturliga skäl är omgärdad av tjocka sekretesslagar. Men av just de skälen är det extra viktigt. Vi menar att det finns starka skäl för att göra en bred genomlysning av Siun, en total översyn av uppdraget, sammansättningen och befogenheterna. Sökarljuset borde riktas särskilt mot Siuns ganska blodfattiga rapport och regeringens lika anemiska skrivelse i ämnet, vilket förtjänstfullt sa i ett tidigare inlägg. För att börja i rätt ände yrkar jag bifall till de reservationer som har yrkat bifall till. Vi måste utreda FRA:s samarbete med NSA, och vi måste göra om FRA-lagen. Därefter ska vi diskutera Siuns framtida roll, uppdrag, sammansättning och befogenheter. Jag tror att jag var utomordentligt noga med att betona att det var den övergripande slutsatsen som jag citerade från i . Sedan är det som framhåller alldeles korrekt, att det finns också randanmärkningar som gäller bland annat osäkerhet om verksamhetens omfattning, eller annorlunda uttryckt: Var någonstans tar området försvarsunderrättelseverksamhet slut, och när kommer man in på områden som inte omfattas av det mycket stränga och rigorösa regelverk som vi har just för signalspaning? Jag vet inte om och har förstått de befogenheter som riksdag och svenska myndigheter har. De sträcker sig inom det svenska statsterritoriet. Varje gång som man, för att väcka misstänksamhet, sveper med handen och pratar om vad och hur andra länder gör är det dessvärre inte någonting som vi kan reglera vare sig från den här kammaren eller från någon myndighet, och det kan vi ha synpunkter på. Det vi kan göra - och det tycker jag, herr talman, är gott nog - är att se till att den verksamhet som bedriver sker i enlighet med de lagar som gäller. Jag kan på nytt konstatera att vi får ägna oss enbart åt utrikesförhållanden. Det gäller såväl vid signalspaning som vid samarbete med andra länder. Sedan har det från ställts frågor om aktiv signalspaning. Jag är lite osäker på dessa begrepp. Men jag konstaterar att vår myndighet, , har rätt att inhämta signaler i elektronisk form. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelse-verksamhet Jag tänker fortsätta där . Att det enbart skulle vara randanmärkningar är ju en bedömning som gör. Jag tycker att det är ganska allvarliga saker, som man på ett finstämt sätt uttryckte det i . Du är bekymrad över att vi i kanske inte har förstått att det här begränsar sig till det svenska statsterritoriet och att FRA bara kan komma in om en avsändare eller mottagare är utomlands. Precis som har påpekat är begreppet "det svenska statsterritoriet" i det här sammanhanget ett alltmer irrelevant begrepp i den värld och den cyberrymd som vi lever i. Om man inte har förstått det går det att ta reda på vad begreppet "aktiv signalspaning" innebär och inom vilka gränser vi bör och ska hålla oss. Om man jämför med de uppgifter som har framkommit tack vare rapportering blir det väldigt svårt att få dessa begrepp att gå ihop. Jag ska försöka att formulera det ännu tydligare: Vi kan inte i den här kammaren reglera vad utländska underrättelsetjänster får göra och inte får göra. Vi är tyvärr hänvisade till svenska verksamheter och svenska myndigheter. Det kan vi och ska vi påverka. Ja, det finns randanmärkningar. Den övergripande slutsatsen som gör är att Siuns verksamhet fungerar, och när Siun reagerar rättar sig försvarsunderrättelsemyndigheterna efter de synpunkter som Siun har. Det är vad som är den övergripande slutsatsen. Sedan är jag villig att erkänna att det finns gränsdragningsproblem. Bland annat har det varit fråga om i vilken utsträckning övningsverksamhet - alltså framtagande av nya prototyper och så vidare - ska betraktas som underrättelseverksamhet eller som en utvecklingsverksamhet. Det känner säkert också till. I slutet av mitt förra inlägg sa jag att har rätt att inhämta signaler i elektronisk form. Det ligger nog i sakens natur att när en underrättelsemyndighet får det mandatet kommer alla som inte vill bli avslöjade - vare sig det gäller främmande makt eller internationella terroristorganisationer - att på alla sätt försöka skydda både sina datorer och sin trafik genom kryptering och annat. Jag tror inte att någon i den här kammaren är så naiv att man föreställer sig att det bara handlar om att avlyssna. Från motståndarsidan kommer man att göra allt man kan för att undgå avslöjanden. Om vi ska ha en effektiv underrättelsetjänst måste vi då också se till att kunna ta oss förbi dessa försök att skydda information som hotar svensk nationell säkerhet. Därför, herr talman, kan jag bara återigen konstatera: Det finns enligt lagen en rätt att inhämta signaler i elektronisk form. Enligt min bedömning kan det som pratar om mycket väl rymmas under den lagen. Nej, det är klart att vi i den här kammaren eller någon annanstans i inte kan bestämma hur NSA arbetar. Men det som vi borde kunna bestämma över är hur vi samarbetar med NSA. Det måste väl ändå vara väldigt graverande när det framkommer att NSA och motsvarighet berömmer sin svenska kollega för att man har lyckats runda den svenska lagstiftningen på ett väldigt elegant sätt. Det är möjligt att de har fel eller att det bara är "hitte på", men nog skulle det förtjäna en grundlig utredning om vad som ligger bakom ett sådant dokumenterat påstående. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelse-verksamhet Oroas ni inte alls över de ändå vidimerade avslöjanden som har gjorts i den här frågan? Om ni inte oroas alls, så oroar det mig ganska mycket. Jag är väldigt glad att satte upp sig talarlistan eftersom han sitter i försvarsutskottet och också står bakom den motion till vilkens fördel reserverat sig i utskottet. Jag fick inte något klargörande från talesperson när det gäller er tredje att-sats i er motion, det vill säga att man ska riva upp signalspaningslagen. Ni skriver FRA-lagen, men jag envisas med att kalla den för det som den heter, nämligen signalspaningslagen. Jag undrar om ni kan sprida lite ljus över vilken konsekvensanalys som ni i har gjort. Vad innebär det att man minskar möjligheten för myndigheten att göra sitt jobb och bidra till det viktiga informationsunderlag som behövs inom dessa verksamheter? Ser man inga problem med detta över huvud taget? Jag är väldigt bekymrad över att man beter sig så ansvarslöst och bara kastar ur sig förslag utan att ha några vare sig bevis eller belägg för vad det skulle leda till. Av vilken anledning föreslår man detta? Det kan gärna sprida ljus över. Sedan vet jag inte om kom lite sent in i kammaren tidigare under debatten, så han kanske gick miste om diskussionen om just försvarsunderrättelsesamarbete. Det är underställt precis samma insyn och kontroll som övrig underrättelseinhämtning. Det är på det sättet som vi kan styra i det här landet. Jag tycker att det är praktiskt att kalla FRA-lagen för det som är allmänt vedertaget och känt, även om det inte är formellt korrekt. Så jag kommer att envisas med att kalla det för FRA-lag. är bekymrad över att vi är så ansvarslösa och att vi varken har några belägg eller bevis. Det är ganska starka ord. Jag är nog mer bekymrad över att man inte vill ta ett större ansvar i riksdag för konsekvenserna av den lagstiftning som har varit med och fattat beslut om och som man försvarar. Att säga att det inte skulle finnas vare sig belägg eller bevis går nästan över alla gränser. Det finns oerhört många belägg och bevis för att den här lagstiftningen inte fungerar så fridfullt som det var tänkt och som det sägs här. Vi trampar ganska rejält i klaveret mellan varven. Jag har varit på plats här från debattens start, så jag har uppfattat allt som har sagts, även om jag inte har förstått allt, men det är en annan femma. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelse-verksamhet Okej, så Siun har fel, Datainspektionen har fel, Justitiekanslern har fel och regeringen har fel. Alla har fel i det här fallet om att man inte har någonting att anmärka på försvarsunderrättelseverksamheten, alla utom och , som uppenbarligen besitter mer kunskap än alla dessa betrodda myndigheter och företrädare. Led då i bevis vad det är som inte fungerar! Som jag sa i mitt tidigare inlägg finns det ingenting som kan fungera bättre. Alla i utskottet står bakom uppmaningen till regeringen att det framöver behövs en djupare granskning av efterlevnaden. Det löpande kontrollarbetet som görs fungerar uppenbarligen, vilket alla de som jag räknat upp vittnar om. Det litar inte på. På vilka grunder vill riva upp allting och därmed försätta i ett läge där vi måste förlita oss på andras underrättelser eftersom vi då inte har möjlighet att förlita oss på egen underrättelseinhämtning? är svaret skyldig. Att vara ett parti i , ha möjlighet att fatta skarpa beslut - vi är högsta instans vad gäller beslutsverksamheten i - och inte ta på sig ansvaret att leda i bevis det man inte anser fungerar tycker jag är oerhört graverande, allvarligt och ansvarslöst. Upp till bevis, ! Försvarsunderrättelsedomstolen och Siun besökte försvarsutskottet. Det var intressant att de viktiga frågor som undertecknad hade - att på ett ungefär få veta hur många fall de har att bedöma i domstolen och hur ofta de säger nej - fick vi inte några svar på, inte annat än att det var sekretess på det. Inte ens försvarsutskottet kunde få reda på det. När det gäller det som inte fungerar tycker jag att på punkt efter punkt tagit upp vad som inte fungerar. Det har avslöjats inte via Siun utan via andra källor. Det finns en tro att i och med att Siuns rapport inte innehåller någonting graverande, och regeringens skrivelse lika lite, allt skulle vara frid och fröjd. I den verkliga världen har det uppträtt en del skandaler både på den privata och på den offentliga sidan, trots att vissa instanser sagt att det fungerar jättebra. Det tror jag nog man måste hålla för möjligt. På vilka grunder, undrar . Det är det vi gång på gång försökt förklara, det vill säga på de grunder och utifrån de dokument som har avslöjats. Det gäller även , till exempel , agerande i internationella forum. Det är naturligtvis bekymmersamt att vi inte har en majoritet i riksdag för våra synpunkter, men jag brukar trösta mig med att varje ny tanke börjar hos en ensam individ. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under § 11.)