bet · H301FöU7 · 2015-12-09 00:00:00 — skap för de extrema vädersituationer som blir följden av de befintliga klimat- förändringarna (yrkande 1) och att samhällets förutsättningar att klara de på- frestningar som dessa extremväder medför förstärks (yrkande 2). m.fl. (M) anför i motion 2015/16:2634 att ef- tersom alltfler väljer att bosätta sig vid kusterna ökar också risken för omfat- tande skador till följd av översvämningar. Dessa risker är som störst i södra där landhöjningen är mindre än i övriga landet. vara överens om att havsvattennivåerna kommer att stiga, anför motionärerna, men prognoserna för hur mycket de kommer att stiga skiljer sig. gränsa framtida skador krävs strategier för långsiktig planering och ett omfat- tande arbete med t.ex. invallning. Många kommuner genomför ett förtjänstfullt arbete med att ta fram åtgärder för att stävja havsnivåhöjningar, men de mot- arbetas tyvärr ofta av länsstyrelserna, menar motionärerna. byggas i syfte att skydda befintlig bebyggelse utan tillstånd för detta ges endast för att skydda nybyggnation. Motionärerna anser att det krävs en nationell strategi eftersom det är stora områden som drabbas. Staten bör därför tillsätta en nationell samordnare som kan kartlägga och identifiera vilka åtgärder som behövs för att minimera ska- En plan för hur åtgärderna ska kunna finansieras behöver också tas I motion 2015/16:3220 understryker m.fl. (S) hur det nya samhället karakteriseras inte bara av teknikutveckling utan också av föränd- ringar i klimatet. Det svenska samhället har redan förändrats genom högre temperaturer, mer nederbörd och kortare vintersäsong. I en rapport från , och beskrivs konsekvenserna av klimat- står inför fler naturkatastrofer genom kraf- tiga klimatförändringar som påverkar stora delar av samhället och naturmiljön med mer genomträngande och bestående effekter. för att hantera klimatförändringar bör ses över (yrkande 3). Utskottet ansåg i betänkande 2014/15:FöU6 att klimatanpassningsarbetet och det förebyggande arbetet måste genomsyra hela samhället. Inom ramen för ansvarsprincipen borde samhällets aktörer fortsätta att vidta förebyggande åtgärder för att förbättra robustheten inom sina respektive ansvarsområden. Ut- skottet delade regeringens bedömning att i arbetet till förmån för ett klimatsäkert och hållbart samhälle borde fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv. Länsstyrelsernas, kommunernas och andra lokala aktörers ansvar för att öka kunskapen om översvämningsrisker och för att påbörja ett riskreducerande arbete var i sammanhanget viktigt eftersom arbetet med att vidta förebyggande åtgärder för att begränsa naturolyckors konsekvenser borde knytas ihop med klimatanpassningsarbetet i fråga om markanvändning i samband med fysisk planering. MSB:s uppdrag att ur ett tvärsektoriellt perspektiv kunna ta den stödjande rollen före, under och efter en kris ansågs ha fortsatt stor vikt liksom myndighetens sammanhållande roll i den nationella plattformen för arbete med naturolyckor. Vidare kunde utskottet konstatera att en rad myndigheter i instruktioner och regleringsbrev redan hade fått uppdrag som rör klimatanpassning. Utskottet ansåg att regeringens proposition En sammanhållen klimat- och energipolitik (prop. 2008/09:162) fortfarande kunde anses motsvara en nationell strategi för klimatanpassning. När det gäller skredsäkerhet och översvämningar i konstaterade utskottet att ett omfattande arbete bedrevs av en rad myndigheter, t.ex. med karteringar över översvämningshotade områden (bl.a. kring , och ), effektstudier av havsnivåhöjningar, insatsmetodik, utbildningar och fysiska förstärkningar av skydd och driftsäkerhet i samhällsviktiga verksamheter. Även pågående uppdrag, inom ramen för Kontrollstation 2015, att i samarbete med berörda myndigheter följa upp och analysera det arbete med klimatanpassning som bedrivits sedan Klimat- och sårbarhetsutredningen med fokus på återstående behov av åtgärder var i sammanhanget mycket viktigt. Översvämningskarteringar enligt EU:s direktiv har lett till underlag som kommuner och länsstyrelser kan använda inom ramen för risk- och sårbarhetsanalyser, fysisk planering och klimatanpassningsåtgärder. I sammanhanget ansåg utskottet att man borde understryka vikten av MSB:s arbete med att integrera bedömningen av risker med en bedömning av förmågan att hantera dessa risker. fortsatta beredning av förslagen i SGI:s Götaälvutredning välkomnades, inklusive kopplingen till situationen för . Sammanfattningsvis ansåg utskottet att pågående arbeten på lokal, regional, nationell och europeisk nivå, kommande utvärderingar och utredningar, inklusive med anledning av skogsbranden i , samt gällande ordning innebar att det inte fanns skäl för att vidta ytterligare åtgärder på området för tillfället, varför aktuella motioner avstyrktes. Utskottet har också behandlat frågor om en nationell strategi för klimatanpassning och om myndighetsansvar för klimatanpassningsåtgärder i betänkande 2013/14:FöU4, där utskottet hänvisade till Klimat- och sårbarhetsutredningen som visade att klimatanpassning är en komplex fråga som berör många aspekter i samhället och att den kommer att behöva utvecklas . Utskottet har behandlat frågor om avtappning och skredsäkerhet i och kring , och , t.ex. i be- tänkande 2013/14:FöU4, där utskottet ansåg att de frågor som uppmärksam- mas av motionärerna var angelägna och konstaterade att ett omfattande kun- skapsunderlag hade tagits fram för att identifiera möjliga och rimliga åtgärder i fråga om vattenreglering i , och . vidare ett arbete på såväl nationell som regional och lokal nivå som delvis tillgodosåg de krav som framfördes i motionerna. När det gällde finansie- ringen av de åtgärder som föreslagits delade utskottet regeringens uppfattning att utgångspunkten bör vara att den som har störst nytta av en åtgärd ska ta den största delen av kostnaden. Utskottet såg positivt på att regeringen på olika sätt hade bistått berörda aktörer i arbetet med att ta fram underlag och finna meto- der för överenskommelser om ansvar för och finansiering av de åtgärder som Mot denna bakgrund föreslog utskottet att motionsyrkandena skulle avslås av . I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. 6) uttrycker rege- ringen att en av många utmaningar som samhället står inför som en konse- kvens av ett förändrat klimat är ett mer extremt väder med ökade risker för sådana störningar i verksamheter som kan ge allvarliga konsekvenser för sam- För att kunna möta dessa utmaningar gör regeringen bedömningen att det krävs ett ökat fokus på klimatanpassning och det förebyggande arbetet. Med anledning av detta gör regeringen en omfattande satsning på anslaget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor 2016–2019. Satsningen möjliggör för kommuner att vidta fler förebyggande Kommunerna kan därmed också i ökad utsträckning genomföra för- djupade analyser av identifierade riskområden. Regeringen anser att för att bygga ett klimatsäkert och hållbart samhälle bör fysisk planering och byg- gande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv. Det är viktigt att kommuner och andra lokala aktörer säkerställer att förebyggande åtgärder vidtas för att begränsa naturolyckors konsekvenser och att detta knyts ihop med klimatan- passningsarbetet i fråga om markanvändning i samband med fysisk planering. En utredning för att stärka klimatanpassningen i (dir. 2015:115) har tillsatts av regeringen. Bakgrunden är att det finns ett stort behov av att iden- tifiera risker och sårbarheter och vidta förebyggande åtgärder för att undvika framtida skadekostnader och störningar i samhället. I ett svenskt perspektiv kan det t.ex. handla om åtgärder som syftar till att förhindra eller minska kon- sekvenserna av skred, ras, erosion, översvämning, havsnivåhöjning, värme- böljor, smittspridning och markförorening. Ett viktigt område som behöver anpassas är samhällets fysiska planering, men även många andra sektorer på- Olika aktörer har pekat på att trots de satsningar som gjorts på att bl.a. ta fram ny kunskap, sprida information och stötta kommunerna i deras arbete med den fysiska planeringen så krävs ytterligare åtgärder. Det måste vara tydligt vad som ska göras och vem som har ansvar för att genomföra dessa åtgärder. Så länge detta inte är klarlagt avvaktar många aktörer med att vidta åtgärder. Detta gäller i synnerhet mer kostsamma insatser som rör befintlig bebyggelse och infrastruktur. Utredningen om stärkt klimatanpassning ska analysera och lämna förslag på om det behövs ändringar i lagstiftningen så att planeringsprocesser och regelverk överensstämmer sinsemellan. Utredningen ska vid behov lämna förslag på en förtydligad ansvarsfördelning för att genomföra anpassningsåtgärder. Utredningen ska redovisas . I budgetpropositionen anges vidare att MSB med anledning av de skyfall som resulterade i översvämningar har uppdragit åt länsstyrelserna i , och att kartlägga översvämningarnas konsekvenser för liv och hälsa, miljö, kulturarv och ekonomisk verksamhet. Regeringen bedömer att det förebyggande arbetet när det gäller naturolyckor har gett resultat . Det gäller t.ex. MSB:s framtagande av kunskapsunderlag och stöd till kommuner och länsstyrelser för att förebygga naturolyckor, bl.a. en vägledning för uppföljning av hanteringen av översvämningar. Regeringen har aviserat en skrivelse om klimat- och energimålen – Kontrollstation 2015 till . Den nationella plattformen för arbete med naturolyckor är ett myndighetsnätverk där 22 myndigheter och organisationer samverkar, bl.a. Kommuner och Landsting. Deltagande i plattformen är frivilligt och finansieras i huvudsak av den egna organisationen. MSB har regeringens uppdrag att samordna arbetet inom plattformen. I plattformens Handlingsplan 2015 (MSB807 – ) ges exempel på aktiviteter som bedrivits i plattformen, t.ex. de studier av nya höjddata som genomförts med Lantmäteriet som ansvarig myndighet. Inom plattformen genomförs också aktiviteter som täcker gap och kunskapsluckor i det nationella arbetet. Rapporten vid naturolycka (MSB0179-10) som plattformen lät utarbeta är fortfarande betydelsefull i diskussioner om ansvar på lokal, regional och central nivå. Plattformen kan också vid behov arrangera seminarier och möten, antingen som en enskild aktivitet eller som en del av en aktivitet. Plattformens aktiviteter har fokuserats mot följande naturhändelser: •Översvämningar, inklusive höga flöden och havsnivåhöjning •Skred och ras (i jord och berg) samt erosion vid kust och vattendrag •Ökande risker, t.ex. biologiska hot, värmebölja, askmoln. Urvalet av naturhändelser är baserat på en översiktlig analys av de ovan be- skrivna utgångspunkterna samt behoven av samverkan. Allt arbete i plattfor- men ska beakta klimatförändringarna. MSB har regeringens uppdrag att förse landets kommuner och länsstyrelser med en översiktlig kartläggning av områden som kan översvämmas utmed lan- Som ett led i detta arbete har MSB översiktligt karterat ca 75 De översiktliga översvämningskarteringarna visar vattnets utbred- ning för 100-årsflödet och det högsta beräknade flödet. I takt med att nya och mer detaljerade höjddata från Lantmäteriet blivit till- gängliga har MSB påbörjat en översyn och uppdatering av de Förutom nya höjddata uppdateras karteringarna med klimatanpassade 100-årsflöden och 200-årsflöden som vi- sar en förväntad situation . För de orter som har utpekats att ha bety- dande översvämningsrisk enligt förordningen om översvämningsrisker har även ett 50-årsflöde för dagens klimat karterats. Prioriteringen av de vatten- drag som karterats har gjorts av MSB i samråd med och länsstyrelserna. SGI:s Götaälvutredning (dnr 6.1-1203-0204), som redovisades , visar att skredriskerna i området kommer att öka med ett förändrat klimat, framför allt till följd av ökad avrinning från . det är möjligt och rimligt att vidta åtgärder så att tappningen i älven kan ökas som skredriskerna minskas. Regeringen har mot bakgrund av gjort bedömningen att det är viktigt att nödvändiga åtgär- der kommer till stånd, både utifrån dagens situation och utifrån ett klimatan- fick SGI därför i uppdrag att ta fram för- slag på hur klimatanpassningsarbetet i kan samordnas både inom och i förhållande till klimatanpassningsarbetet i . redningen respektive rapporten (SGI dnr 0.1-13030220, ) har remissbehandlats, och bereder frågan vidare. MSB verkar också för utvecklingen av älvgrupper i landet och stöttar läns- styrelserna i det arbetet. Grupperna utgör ett forum för samarbete mellan och samordning av berörda intressenter inom vattendragets avrinningsområde. Samarbetet ger ökade kunskaper om berörda parters ansvar, funktion och ka- pacitet i frågor som rör vattendragen och högflödessituationer. brukar, med stöd av det regionala samordningsansvaret, vara sammankallande och ordförande i dessa grupper. Älvgrupperna har vattendragets avrinnings- område som bas, och dess medlemmar består av olika intressenter och aktörer I älvgrupperna ingår bl.a. representanter från läns- styrelser, kommuner, vattenkraftbolag, larmcentraler, , polisen, samt andra organisationer med ansvar och uppgifter längs det aktuella En annan viktig uppgift är att verka för att förebyggande åtgärder vidtas utmed vattendraget och att dessa samordnas så att inte ytterligare skador uppstår vare sig uppströms eller nedströms en eventuell åtgärd. Det nya för katastrofriskreducering, Sendai Framework for Disaster Risk Reduction 2015–2030, har ett brett anslag som betonar vikten av tvärsektoriell samverkan, bl.a. genom att det finns nationella plattformar i arbetet för att framgångsrikt kunna förebygga naturolyckor. MSB har inom ramen för det tidigare samordnat arbetet i genom den nationella plattformen för arbetet med naturolyckor. Regeringen anser att MSB fortsatt bör ha en central roll i genomförandet av det nya . Efter att stora översvämningar inträffat i antog EU ett direktiv för översvämningsrisker som reglerar hanteringen av översvämningar. Avsikten är att medlemsländerna ska arbeta för att minska de negativa konsekvenserna av översvämningar och på så sätt värna om människors hälsa, miljön, kulturarvet och ekonomisk verksamhet. Arbetet ska ske genom att medlemsländerna systematiskt kartlägger översvämningshot och översvämningsrisker samt tar fram riskhanteringsplaner för de översvämningshotade områdena. I genomförs översvämningsdirektivet genom förordning om översvämningsrisker (SFS 2009:956) och MSBFS 2013:1 föreskrifter om riskhanteringsplaner. MSB är ansvarig myndighet och genomför arbetet i nära samarbete med länsstyrelserna. Arbetet genomförs i cykler . Utskottet delar i huvudsak motionärernas oro för översvämningar, skred och andra naturolyckor och instämmer också i regeringens bedömning att det krävs ett ökat fokus på klimatanpassning och det förebyggande arbetet. Regeringens satsning på anslaget för förebyggande åtgärder mot jordskred och andra naturolyckor –2019 välkomnas därmed. Utskottet ser positivt på de möjligheter kommunerna med detta får på det förebyggande området. Utskottet instämmer fortsatt med regeringen i att för att bygga ett klimatsäkert och hållbart samhälle bör fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv. MSB:s uppdrag till länsstyrelserna i , och att kartlägga översvämningarnas konsekvenser för liv och hälsa, miljö, kulturarv och ekonomisk verksamhet välkomnas, eftersom naturolyckors konsekvenser ofta är kommunöverskridande. Det regionala förebyggande perspektivet i övrigt, t.ex. inom ramen för de s.k. älvgrupperna, är centralt bedömer utskottet som emotser beredningen av regeringens skrivelse 2015/16:88 med anledning av granskning av länsstyrelsernas krisberedskapsarbete, bl.a. mot bakgrund av skogsbranden i (RiR 2015:18). fortsatta beredning av förslagen i Götaälvutredning emotses, inklusive kopplingen till situationen för . Även om det förebyggande arbetet överlag är centralt får man inte bortse från kunskapen om hur man hanterar en eventuell översvämning. Utskottet finner därför att verktyg av typen MSB:s vägledning för uppföljning av hanteringen av översvämningar är viktiga. Det är av fortsatt vikt att MSB utifrån sitt uppdrag fortsätter att utveckla den stödjande rollen före, under och efter en kris liksom myndighetens sam- manhållande roll i den nationella plattformen för arbete med naturolyckor inom vilken viktig samordning äger rum. Utskottet välkomnar i samman- hanget MSB:s kommande utredning mot bakgrund av skogsbranden i Väst- manland, som också ska se om det finns behov av ytterligare åtgärder för att stärka samhällets krisberedskap. I sammanhanget är det viktigt att också höja blicken något till frågan om varför översvämningar, skred och andra naturolyckor sker. fram emot att lära mer om regeringens syn på klimat- och energimålen samt det fortsatta arbetet både nationellt och internationellt inom ramen för FN- ramverket för katastrofriskreducering och den kommande utredningen stärkt arbete för anpassning till ett förändrat klimat. Av det anförda finner utskottet att motionärernas intentioner i huvudsak är tillgodosedda och att det inte finns anledning för att vidta några yt- terligare åtgärder på området . Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att se över räddningstjänstens befogenheter vid översvämningar. Utskottet hänvisar till gällande ordning. (M) föreslår i motion 2015/16:966 att regeringen bör se över möjligheten att i samma lag som tillåter räddningstjänsten att öppna dammluckor och stämbord (dvs. en anordning i dammar för att avleda överflödsvatten) även inskriva rättigheten att stänga de som öppnats vid fara. Om markägare inte är kontaktbara kan brist på stängning leda till att hela vattenmagasin töms och närliggande områden läggs under vatten, framhåller motionärerna. Utskottet ansåg i betänkande 2014/15:FöU6, i likhet med betänkande 2013/14:FöU4, att de överväganden som legat till grund för bestämmelserna i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO) om räddningstjänstens befogenheter alltjämt ägde giltighet. Den aktuella motionen avstyrktes. Den rättsliga grunden för räddningstjänstens insatser finns i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO). Enligt lagen avses med räddningstjänst de räddningsinsatser som staten eller kommunerna ska ansvara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön. Staten eller en kommun ska ansvara för en räddningsinsats endast om detta är motiverat med hänsyn till behovet av ett snabbt ingripande, det hotade intressets vikt, kostnaderna för insatsen och omständigheterna i övrigt (1 kap. 2 §). Endast om en räddningstjänstsituation föreligger gäller de långtgående skyldigheter och befogenheter som enligt LSO tillkommer räddningsledaren. Dessa innefattar bl.a. ingripande i annans rätt, som innebär att räddningsledaren – om fara för liv, hälsa eller egendom eller för skada i miljön inte lämpligen kan hindras på något annat sätt – får bereda sig och medverkande personal tillträde till annans fastighet, avspärra eller utrymma områden, använda, föra bort eller förstöra egendom samt göra andra ingrepp i annans rätt, i den mån ingreppet är försvarligt med hänsyn till farans beskaffenhet, den skada som vållas genom ingreppet och omständigheterna i övrigt (6 kap. 2 §). När det gäller förutsättningarna för en räddningsinsats framgår av lagens förarbeten att räddningstjänstbegreppet har konstruerats med utgångspunkt i principen om den enskildes primära ansvar för att skydda sitt liv och sin egendom och vidta och bekosta åtgärder i syfte att förhindra olyckor. Syftet med kommunens organisation för räddningstjänst är inte att befria den enskilde från ansvar och kostnader för räddningsinsatser vid olyckor, utan att hålla en organisation som kan ingripa när den enskilde inte själv eller med anlitande av någon annan kan klara av situationen. Vidare framgår att hänsyn bör tas till tidsaspekten. Långsamma skeenden räknas inte som en olyckshändelse, utan det ska vara en plötsligt inträffad händelse eller överhängande fara för en plötslig händelse. Skyldigheten för samhällets organ att ingripa måste, betonar förarbetena, vara begränsad för att inte äventyra effektiviteten hos räddningstjänstorganisationen (prop. 2002/03:119). LSO innehåller även bestämmelser om åtgärder efter en avslutad räddningsinsats. En räddningsinsats är avslutad när räddningsledaren fattar beslut om detta i enlighet med vissa kriterier i lagen (3 kap. 9 §). Räddningsledarens beslut ska redovisas skriftligt i syfte att göra gränsdragningen mellan kommunens ansvar för räddningstjänst och den enskildes eller andra samhällsorgans ansvar för åtgärder efter en räddningsinsats klar och tydlig (prop. 2002/03:119). Ägaren eller innehavaren av egendom som har berörts av räddningsinsatsen ska underrättas om behov av t.ex. bevakning eller återställning (3 kap. 9 §). Vidare är kommunen skyldig att undersöka olyckan för att klarlägga orsaker, förlopp och hur insatsen har genomförts (3 kap. 10 §). Syftet med en sådan uppföljning och utvärdering är att bedöma både insatsens effektivitet och eventuella behov av förebyggande åtgärder (prop. 2002/03:119). Utskottet anser, i likhet med vad man gjort tidigare, att de överväganden som legat till grund för bestämmelserna i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (LSO) om räddningstjänstens befogenheter alltjämt äger giltighet. Enligt utskottets mening är dessa bestämmelser, tillsammans med de skyldigheter som lagen föreskriver när det gäller efterföljande åtgärder, en tillfredsställande ordning med hänsyn till ansvarsfördelningen mellan det offentliga och den enskilde. Den aktuella motionen avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att skapa fonder som ska användas vid naturkatastrofer. Utskottet hänvisar bl.a. till att har möjlighet att anvisa ytterligare medel till statsbudgeten vid behov. Jämför reservation 6 (SD). I motion 2015/16:3218 av m.fl. (SD) anförs att fonder ska byggas upp på nationell grund för att kunna användas vid naturkatastrofer. Fonderna ska uppmanas att söka landstings- och primärkommunala medel. Bi- drag för detta ändamål bör inte ges till EU (yrkande 83). När det gäller frågan om ersättning för skador vid naturkatastrofer ansåg utskottet i betänkande 2014/15:FöU6, liksom i betänkande 2013/14:FöU4, att betydelsen av skadeförebyggande arbete måste framhållas och att det var viktigt att inte undergräva incitamenten för sådana insatser. Utskottet konstaterade att frågor om utformningen av ersättningar vid naturkatastrofer höll på att ses över inom EU och välkomnade kommissionens initiativ att se över möjligheter till mer robusta försäkringslösningar på området. I sammanhanget påtalades det att efter förslag från regeringen har möjlighet att tillföra medel till det avsedda anslaget vid behov, vilket bl.a. skogsbranden i visat på. kan också anvisa ytterligare medel till statsbudgeten. Utskottet ville understryka att det inte finns några hinder mot privata försäkringslösningar på dessa områden och därmed inga starka skäl för att införa ytterligare statliga lösningar. Den aktuella motionen avstyrktes. behandlade försvarsutskottet, i utlåtande /13:FöU12, Europeiska kommissionens grönbok om försäkring mot naturkatastrofer och katastrofer som orsakats av människor. syftar till att öka kunskapen om ämnet och bedöma om åtgärder på EU-nivå vore lämpliga för att förbättra marknaden för försäkringar mot katastrofer i EU. Genom grönboken ville kommissionen uppmuntra försäkringsgivare att förbättra det sätt på vilket de bidrar till att hantera klimatriskerna.