· H201KrU8 · 2015-04-08 15:14:19 — behandlar vi kulturutskottets betänkande KrU8, Folkbildningsfrågor. Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation 1 gällande kvalitetssäkring av folkbildningen samt reservation 2 gällande mångkulturalistisk verksamhet. Låt mig inleda med hjälp av en av de folkbildningspionjärer som var bland dem som var mest tidigt ute med att förstå och belysa behovet av allmän folkbildning i avlånga land. lär ha sagt följande: "Även i funnos många, som hellre ville se en vidskeplig än en upplyst allmoge, hellre ett barnsligt och omyndigt folk än ett folk av fria och myndiga män. Men i bondeståndet hade de nya folkupplysningstankarna slagit rot, och man släppte dem ej. ord vid riksdag målade tankegången: 'Den tid skall komma, då namnet god medborgare och upplyst svensk man framför andra skall tilläggas den, som för undervisningens befrämjande är färdig till de största uppoffringar.'" Folkbildningen kan liknas vid ett kunskapens träd med rötter från vår tidiga demokratiseringsprocess, ett viktigt och värdefullt arv. Det är ett stort grenverk med många löv, men det är tre bärande grenar: bibliotek, folkhögskolor och studie- eller bildningsförbund. Folkbildningsområdet är tillika ett av våra största utgiftsområden inom utgiftsområde 17. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor värnar studieförbundens och folkbildningens roll i stort. Dessa bildningsformer kompletterar andra utbildningsalternativ, bidrar till social gemenskap och sprider lusten att lära. har däremot delat den analys som tidigare gjort om att dagens system för kontroll och granskning av folkbildningens verksamhet har brustit på flera punkter. Vi har sett ett behov av att en risk- och väsentlighetsanalys genomförs inför de interna kontrollerna och särskilt att man i största möjliga mån använder sig av externa aktörer för denna analys, liksom naturligtvis för annan granskning, för att säkra en så objektiv analys som möjligt. Därför välkomnar vi nu att en översyn och ett arbete kring detta är sjösatt och på gång. Statskontorets översyn är välkommen, och vi ser fram emot en god och vital process. Vi välkomnar också den översyn av förordningen om statsbidrag till folkbildningen som pågår inom . Det är en viktig översyn. Med anledning av den och att det arbetet inte bör föregripas instämmer vi i utskottets ställningstagande i detta stycke. Det är kopplat till vår intention om att se över fördelning, förvaltningslag etcetera. har, som jag nämnt, två reservationer i detta betänkande. De handlar om kvalitetskrav och om mångkulturalistisk verksamhet. Bakgrunden till vår reservation om kvalitetskrav handlar om att det, utan att detaljreglera den skattefinansierade folkbildningen, är nödvändigt att i viss utsträckning skärpa kvalitetskraven och förtydliga direktiven om vilka typer av verksamheter som ska kunna få statligt stöd. Enligt oss bör en viktig princip för all skattefinansierad utbildning vara att den ska sträva efter största möjliga objektivitet, saklighet och allsidighet. Det finns ett antal statliga mål som är bra och som är satta för folkbildningen att följa. Vår reservation kring mångkulturalistisk verksamhet berör det faktum att det i politik är centralt att skattemedel ska användas för att stärka välfärd, interna sammanhållning och nationella gemenskap och inte samhällssplittrande projekt eller idéer som leder till motsättningar och utanförskap. Det är precis det vi är oroliga för att statlig subventionering av kulturell åtskillnad gör. Mot bakgrund av det bör det statliga stödet till mångkulturalistiska verksamheter dras in, bortsett från stöd till de nationella minoriteterna. Mångkulturalistiska verksamheter som syftar till att bejaka och förstärka kulturella, religiösa och identitetsmässiga skillnader baserat på etnisk bakgrund rymmer tvivelsutan mindre samsyn, mindre värdegemenskap, mindre sammanhållning och mer av skilda meningar, olika värderingar, ökad splittring och större segregation och utanförskap. Statligt stöd för att aktivt underblåsa en försvårad integration är svårmotiverat, som vi ser det. Därför har vi en reservation i frågan. Bildning är det vi har kvar när vi har glömt allt vi lärt oss. Så beskrev bildningen. Radioprogrammet rummet i P1 hade härförleden ett avsnitt om just bildning. Där gjorde man skillnad mellan bildning och institutionell, instrumentell utbildning. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Att vara bildad innebär inte att ha läst vissa böcker eller att ha lyssnat på rätt musik, för vem avgör vad som är rätt? I stället handlar bildning om att kunna göra kunskaper och insikter till sina egna. Bildningen ligger i själva den reflekterande processen, och det här är en process som aldrig upphör. Bildning handlar om en känsla av sammanhang, att förstå sig själv, andra och vår omgivning. I sin tur lägger detta grunden för kritiskt tänkande och för att kunna förändra ens villkor och samhället i stort. Behovet av bildning för att förstå sitt sammanhang och hur samhället fungerar är lika stort hos en analfabet som hos en hjärnkirurg. Detta tål att tänka på. Det ligger även ett värde i sökandet, i detta bildande hos människor, även om det i första hand inte leder till att en vara eller någon tjänst köps eller säljs. I folkbildningen finns också en stark tradition av frihetsrörelse som bygger på insikten om att kunskap är makt och att bildning ger självkänsla och dessutom ska vara till för alla. Fattig ska inte behöva innebära maktlös. Det är grunden för en folkbildning som vill ge alla människor möjlighet att förändra samhället. En folkbildning som motverkar klassamhället, som bygger jämlikhet och jämställdhet leder till ett friare samhälle med aktiva och självständiga medborgare där förmågan att förstå, anpassa och ställa om i takt med utvecklingen generellt är högre. Folkstyret blir helt enkelt bättre om det bärs av folkflertalet. Kultur och bildning kan på så vis liknas vid mjukvaran i samhällsbygget. Därför ger vi också bidrag till folkbildningen, där syftet är att stärka och utveckla demokratin att människor ska kunna påverka sin livssituation och delta i samhällsutvecklingen att utjämna utbildningsklyftor och höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället att öka delaktigheten i kulturlivet. I den budget som regeringen lade fram fanns förslag om fler platser på folkhögskolan. Det handlade om platser för en summa av 90 miljoner. Men den budgeten röstades ned av Alliansen och SD, och därmed försvann satsningen på folkhögskoleplatserna. Dessa platser behövs, både för att lyfta kunskapsnivån i samhället och för att tillgodose antalet sökande. En viss grupp sökande är människor som tidigare befunnit sig långt ifrån arbete och studier men som genom förberedande och motiverande kurser blivit redo att gå en allmän linje. Att platserna röstades ned innebar en stor risk för bakslag för skolornas arbete och för dessa människors möjligheter att gå vidare. Därför är det viktigt att antalet platser på folkhögskolornas allmänna linje nu utökas. Ser vi till det betänkande som behandlas anser åtminstone jag att det visar på en hög tilltro till folkbildningen när det gäller vilka insatser studieförbund och folkhögskolor skulle kunna göra för samhällsutvecklingen. Det vittnar också om ett förhållningssätt som värdesätter effekterna av att människor tillsammans, under fria och frivilliga former, tar sig an en bildningsresa och förändrar samhället. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Sedan kommer vi till . I sitt budgetförslag föreslog SD en neddragning på folkbildningen med hundratals miljoner. Här i betänkandet vänder sig SD emot det som de kallar för "mångkulturalistisk verksamhet". Inga pengar ska få gå till detta, eftersom det sägs skapa "samhällssplittring, motsättningar och utanförskap". I stället ska pengar gå till att, som de säger, "stärka den nationella gemenskapen". Det här reser en del frågetecken. För det första, att vilja begränsa vilken kultur, vilka uttryck och intryck som människor ska få ge sig hän åt och sedan vilja styra in det efter en egen mall går emot själva grunden och syftena med folkbildningen - mot det fria och frivilliga och mot att det ska utgå från människors eget sökande. För det andra kan man fråga sig när i historien det här landområdet inte har präglats av en mångfald av kulturella influenser. För det tredje skulle det vara ganska bra att reda ut vilka så kallade mångkulturalistiska verksamheter som människor alltså inte ska kunna ägna sig åt på folkhögskolor eller studieförbund om SD får bestämma. Handlar det om musikstudier i samba, jazz, rock och blues? Handlar det om att dansa hambo, polska eller lindyhop? Handlar det om språkkurser i spanska, latin och persiska? Handlar det om att få lära sig receptet på knödel, kebab eller att koka ris? Handlar det om att förstå sats? Handlar det om att få delta i en studiecirkel i upplysningsfilosofi? Allt det jag räknade upp ägnar vi oss åt eftersom kulturer har mötts och människor med olika bakgrunder har träffats och utbytt erfarenheter. Dessa möten är en förutsättning för att kultur och bildning ska leva och utvecklas. Att dra upp gränser för kultur och bildning - vad som ska vara den enes eller den andres, eller vem som får göra vad - är varken meningsfullt eller önskvärt. Vi ska vara glada för att människor inte drar upp godtyckliga, konstgjorda gränser mellan varandra. Folkbildningen är ett forum där människor möts och lär sig förstå sina sammanhang och varandra. Där skapas tolerans, tillit och mänsklig utveckling. Med det vill jag yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag kan instämma med om att kultur är en dynamisk och levande process. Det betyder ju i sin ursprungliga form "odling". Där är vi ganska överens. Jag kan också lugna med att våra förslag, vår budgetmotion och våra invändningar när det gäller stöd till mångkulturalistisk verksamhet inom folkbildningen naturligtvis inte handlar om banala exempel som salsa, hambo eller matlagning. Det handlar inte heller om att styra folk ifrån att få söka, uppleva eller aktivera sig med det man tycker verkar intressant på sin fritid. Det handlar inte heller om att sätta gränser för vad människor får eller inte får göra. Det som det handlar om som jag lyfte upp i mitt anförande och som man också kan läsa väldigt tydligt handlar om vad vi vill göra med de gemensamma skattemedlen inom folkbildningen. Man kan se att folkbildningen i globalt sett har ett väldigt starkt stöd från staten. Innebär det att det i länder där det statliga stödet är lägre till vissa folkbildningsinsatser helt saknas civilsamhälle, ideell sektor, bildningsinsatser och ett levande ideellt engagemang? Jag tror inte det. Jag har en känsla av att så inte är fallet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Det här handlar helt enkelt om ifall vi vill att stöd ska gå till verksamheter som faktiskt separerar kulturer i stället för att kitta ihop samhället, vilket vi behöver . Om man då vill ha en verksamhet som håller isär kulturer, hur skulle vi någonsin ha kunnat förstå sats i ? Vad är det ni vill begränsa om ni inte vill begränsa alla dessa saker som är ett resultat av att människor har mötts, av att folk från olika delar av världen med olika erfarenheter har fått ta sig an en bildningsresa, förstått sina egna sammanhang, fördjupat dem och sedan träffat andra människor och - kolla här! Så kan man göra! Vad är det ni ska ta bort? Jag tycker att slutklämmen, att hålla isär, visar på nyckeln. Om man säger vad man ska hålla isär, då drar man upp godtyckliga gränser. Det betyder att när jag spelar samba, vilket jag gör ibland , så ska jag inte få göra det - eller? Jag tror att kan dansa på. Jag har ingenting emot salsa. Man missuppfattar digniteten i våra invändningar i reservationen om mångkulturalistisk och samhällssplittrande verksamhet. Låt oss se på helheten. Jag tror att även känner till att det finns folkbildningsförbund och studieförbund med en tveksam agenda som ändå uppbär statligt stöd. De arbetar aktivt med att underblåsa religiösa och kulturella motsättningar. De arbetar med att lära ut politisk extremism, inte minst på vänsterkanten. Det är fine om man som parti eller intresseförening vill driva sådan verksamhet inom sina egna ramar. Men ska det verkligen vara gemensamma skattemedel som ska finansiera ensidiga intresseorganisationers verksamhet? Det finns ett problem med ett växande utanförskap, en växande segregation och växande klyftor mellan grupper. På vilket sätt överbryggar vi klyftorna? På vilket sätt kan vi begrava segregationen och utanförskapet genom att fortsätta att underblåsa föreningar, förbund och studiecirklar som är aktivt ute efter att separera och hålla isär minoriteter från majoritetssamhället? Jag kan i min värld inte förstå detta. måste också inse att det finns den typen av organisationer som uppbär statligt stöd, om vi tittar på den långa lista av folkbildningsförbund som får statlig subventionering. Så är det . Hur ska vi kunna se till att vi inte håller isär minoriteter? Var det inte just det sa? Jo, genom att vi möts. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor sa tidigare att ni vill hålla isär folk. Det var precis vad du sa. undrar du vad vi ska göra för att inte hålla isär folk. Jo, genom att vi möts. Det kommer många antydningar om saker inte gillar. Kan du ge mig ett konkret exempel? spelar jag på trummor - upplysningsvis! Människor från olika sammanhang som får genomgå en bildningsresa är det viktigaste för att alla medborgare i samhället ska mötas. Det gör att vi får nya influenser, som jag talade om tidigare, men det innebär också att människor kan befria sig från förtryck - klassförtryck, könsförtryck, rasism och så vidare. Var och en måste förstå sin egen bakgrund, lära känna sig själv och andra - ta sig an världen. Det är att människor möts. Det är integration. Men det bygger på att vi inte håller isär utan att vi möts. När vi möts uppstår nya saker. Vi tar till oss kultur. Vi bildas, och samhället utvecklas. Det är egentligen inte märkligt. Först vill man hålla isär för att sedan ställa sig frågan hur man ska göra för att inte hålla isär. Jag föreslår att vi ger mer pengar till bildningsförbunden så att människor som möts kan utveckla bildningen och kulturen i samhället. Det är mycket bra! Folkbildning, utbildning och bildning är områden som berör varandra och gemensamt bidrar till att människor utvecklas och växer. De får möjlighet att påverka sin livssituation. De utjämnar utbildningsklyftor, och de höjer bildningsnivån i samhället. Folkbildningen har traditionellt omfattat fyra grenar, nämligen folkbibliotek, folkhögskolor, föreläsningsföreningar och studieförbund. Men det är bara folkhögskolor och studieförbund som får statsbidrag. Statligt stöd till folkbildningen har lämnats sedan folkbildningen startade . byggdes folkbildningen ut i snabb takt, och den nioåriga infördes och gymnasieutbildningarna utvecklades. Andra skolreformer genomfördes. Det ändrade också förutsättningarna för folkbildningen. Den kunde starta på en högre nivå, och den kunde också möta nya behov. Även folkhögskolorna expanderade kraftigt . Folkbildningen har sedan sin framväxt, alltid tillsammans med folkrörelserna, spelat en viktig roll för svensk demokrati. efter den allmänna folkskolans införande inrättades de första folkhögskolorna i , och finns 150 folkhögskolor i landet. Drygt 100 av dessa är knutna till nationella folkrörelser, lokala och regionala organisationer. Landsting driver drygt 40 folkhögskolor. Folkhögskolornas metodik och pedagogik skiljer sig från grund- och gymnasieskolorna, och det gör att folkhögskolorna fungerar som ett värdefullt komplement till den vanliga skolan för de elever som av olika anledningar inte har avslutat sin utbildning i den vanliga skolan. Folkhögskolan är en utbildningsform med stor frihet och självständighet. Den är fri att lägga upp utbildningsplaner och att anställa de lärare den behöver. Den har en framgångsrik lärandemiljö med exempelvis anpassad studietakt för dem som vill ha det. Det är en kreativ miljö att studera i. Dessutom finns utrymme för individuellt, självstärkande arbete och social stöttning - för att nämna några av de faktorer som gör folkhögskolorna så framgångsrika. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Studieförbunden växte fram och erbjöd ett brett utbud för dem som ville utbilda och utveckla sig på sin fritid. är tio studieförbund statsbidragsberättigade via . Studieförbunden har verksamhet i landets samtliga kommuner genom 180 lokalavdelningar. För att inse omfattningen av studieförbundens verksamhet kan jag nämna att 1,8 miljoner deltagare går i 280 000 studiecirklar . Det är imponerande. Folkbildningens särart är ett begrepp som ofta återkommer i diskussionerna. Det handlar om frihet, frivillighet och en annorlunda pedagogik - om man jämför med det vanliga utbildningssystemet. Och det är den idémässiga grunden, pedagogiken och självständigheten som ger folkbildningen en sådan särställning. Dagens betänkande, KrU8, handlar om vissa folkbildningsfrågor med utgångspunkt i tio motioner från den allmänna motionstiden. Motionerna rör bland annat digital folkbildningssatsning, arbetsförberedande etableringskurs vid folkhögskola, föräldralyft som gäller skolan, kvalitetssäkring av folkbildningen, risk- och väsentlighetsanalys samt ensamkommande barn och ungdomar på folkhögskola. Det är totalt tio motioner. Som med allt annat i samhället finns också inom folkbildningen behov av förändring och utveckling. För folkbildningen innebär det att till exempel Statskontoret ska genomföra en utvärdering av folkhögskolornas och studieförbundens verksamhet. Utvärderingarna ska ge svar på i vilken utsträckning syftena med statens stöd till folkbildningen uppnås. En översyn av förordningen om statsbidrag till folkbildningen pågår också inom . sammanställer en övergripande redogörelse för folkbildningens effekter som en del av sin årsredogörelse. Mot bakgrund av detta, fru talman, yrkar jag avslag på samtliga motionsyrkanden och bifall till förslaget i KrU8. Jag vill knyta an till två saker som tog upp i sitt förträffliga anförande. Det första är att beklaga det nederlag som regeringen drabbades av då 1 500 platser på folkhögskolorna försvann i ett slag när Alliansen och gemensamt ströp resurserna till folkbildningen. Folkhögskolorna fyller en viktig funktion för människor och berikar deras liv. Det är alltså inte 1 500 platser i en tom statistik, utan det handlar om 1 500 personer som inte får genomgå den utbildning de drömt om och önskat att genomgå. Det andra är de frågor som riktade till men där inte gav några svar. Jag hoppas att nu tar tillfället i akt att besvara frågorna. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Ni är svaret skyldiga vad gäller att ni skriver att skattemedel ska användas för att stärka interna sammanhållning och nationella gemenskap. Vad menar ni med det? Vad är det skattemedlen ska användas för inom folkbildningen när ni säger att de ska användas enbart för att stärka interna sammanhållning och nationella gemenskap? Det motsatta perspektivet är när ni skriver att skattemedel inte ska användas för att stödja mångkulturalistisk verksamhet. Vad är det ni menar att skattemedel inte ska kunna användas till då i folkhögskolorna? tog upp några exempel, och det går att fylla på med område efter område. Gäller det reggae, hiphop? Vad är tillåtet och inte tillåtet i folkbildning? Är andra språk än ärans och hjältarnas språk okej att bedriva undervisning i? Är det okej att ha undervisning i andra språk än svenska i folkhögskolor? har det framstått så tydligt vilket kulturellt fattigt samhälle politik leder till. Jag är därför glad att vi i övrigt har ett brett samförstånd i kulturutskottet om att värna mångfalden. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Jag ska om möjligt försöka att vara ännu tydligare för . Det blir lite banalt och jag tycker att man ska göra en omvärldsbevakning om man försöker koka ned detta till en nivå om att förbjuda olika danser, matlagningskurser, internationella utblickar och så vidare inom folkbildningen. Jag tror att bättre än så kan förstå yrkandet och intentionerna i vår motion och reservation. Folkbildningsområdet är som sagt ett av våra största utgiftsområden. Det är på långt över 3 miljarder. Vi gör en besparing på 170 miljoner på detta område, och då är det plötsligt som att vi skrotar all folkbildning som bidrar till det jag lyfte fram i mitt anförande: social gemenskap, utbyte, lärande utanför de vanliga utbildningsinstitutionerna och så vidare. Det är givetvis inte så. Jag beskrev i mitt anförande betydelsen av folkbildningen, hur vi ser på studieförbunden, hur vi ser på stora delar av folkbildningen och vilken vinst och vilka viktiga egenskaper den har i . Vi säger att verksamheter som syftar till att bejaka och förstärka kulturella och religiösa identitetsmässiga skillnader, ofta baserade på etnisk eller kulturell bakgrund, blir problematiska att aktivt skattesubventionera. Vilka möten görs i dessa föreningar? Hur många med svensk bakgrund från olika socioekonomiska svenska grupper går in i en folkbildningsinstitution som till exempel strävar efter att främja den svensk-muslimska identiteten? Hur många möten mellan svenskar och invandrare eller muslimer och kristna sker inom folkbildningen? Att ni skär ned med är allvarligt i sig, för det försvagar givetvis folkbildningen. Men det är inte den kritiken som är det viktigaste här, utan det är de begränsningar ni föreslår för folkbildningen som vi debatterar. undrar om dessa mötesplatser finns. Ja, folkhögskolorna är utomordentliga mötesplatser. Här får människor med olika bakgrund förutsättningar att träffas. Därmed blir det ett utbyte mellan kulturer. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Folkbildningsfrågor Ni är fortfarande svaret skyldiga. Ni måste redovisa för folkhögskolorna vilka kurser de inte ska kunna bedriva i samhälle. Vilka kurser måste de lägga ned? Vad är det för kurser ni kräver att de ska anordna i stället? Jag är inte skyldig att här och rabbla upp de hundratals kurser eller så som skulle läggas ned med våra anslagsminskningar. Den översynen gör Statskontoret. De tittar på hela folkbildningsområdet med kvalitetsuppföljning, utredning och översyn av det totala anslagsområdet. Vi ska inte förlänga debatten med att gå in på enskilda kurser och börja dra i handbromsen. vet också att det finns folkbildningsförbund och studiecirklar som aktivt underblåser till exempel religiösa och extremistiska motsättningar inom samhället. Låt oss titta på vilka som söker sig till dessa folkhögskolor. Sker det så många möten mellan olika bakgrunder på folkhögskolor med tydlig politisk eller religiös grund? Hur många möten mellan olika utbildningsbakgrunder, olika socioekonomiska bakgrunder, olika identitetsbakgrunder och olika geografiska bakgrunder sker på dessa folkhögskolor? Ofta söker kaka maka i dessa fall. Jag upprepar att många av folkbildningsförbunden och studiecirklarna gör ett fantastiskt arbete. Det stora flertalet gör det. Det är nordiska folkhögskolor, det är studiecirklar inom Sensus och det är kristna folkhögskolor. Det finns mängder som är bra, men det finns också de som är problematiska utifrån ett samhällssplittrande perspektiv. Det skulle också se om han gjorde en utblick och såg den problematik vi ser över de nordiska nationsgränserna där man tar detta på allvar. Utanförskap, segregation och att vi aktivt från statligt håll underblåser separation är inte en vinnande väg. Min bild är den motsatta. Vi har tiotusentals möten på folkhögskolorna där människor från olika grupper möts och utvecklas gemensamt. Man bryter kultur mot kultur och får ett mervärde av det. Du är fortfarande svaret skyldig, , när du påstår att det finns folkhögskolor som har en negativ påverkan. Du måste ge exempel i stället för att tala i generella termer om detta.