bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Jag vet att jag i denna intervju, liksom i TT-intervjun, var tydlig med att mitt beklagande gick ut på att vi inte hade förmått att inom på den korta tid som den nya regeringen hade suttit möjliggöra en utformning av jaktförordningen på ett sådant sätt att vi hade lagt oss vinn om att det fanns ett tydligt rättsläge även inför den här vinterns vargjakt. (C): Då förstår jag inte varför statsrådet beklagar beslut. Då borde man kanske snarare beklaga tingens tillstånd och regeringens saktfärdighet på området, även om det kanske hade varit väl snabbt jobbat att få bukt med en förnyelse, en reform, av den här politiken på detta område. Varför beklagar statsrådet beslut? : Det som jag beklagar är beslutets innebörd, det vill säga att vi skulle gå mot en vinter med ett rättsosäkert läge kring licensjakten på varg. Det är en situation som varken regeringen, jägarna eller rovdjursorganisationerna tycker är en bra ordning, alltså att ha ett rättsosäkert läge när det gäller hur vi sköter vår viltförvaltning på varg. Det var det jag beklagade, och det var det som var andemeningen i frågan från journalisten. (C): Då är jag intresserad av vad som var syftet med den här kritiken. I redogörelsen hävdar statsrådet att kritiken inte syftade till att påverka beslut. Och det hade kanske varit förmätet eftersom det redan var fattat. Men min fråga är då: Syftade kritiken till att påverka innehållet i de beslut som länsstyrelserna ska fatta om licensjakt, kanske i riktningen att ingen licensjakt ska tillåtas? : Nej, som jag sa är jag väldigt medveten om att vi har självständiga beslutsfattande myndigheter i och att de har att fatta beslut enligt de regler och riktlinjer som riksdag och regering sätter upp, men att vi som politiker också har att lägga oss vinn om att vi har en politisk debatt om de vägval som man gör när man sätter upp dessa regler och riktlinjer. Här var det så att vi inom regeringen hade haft ett arbete, där mitt förslag om att se över reglerna inom jaktförordningen för att få tid att se över det osäkra rättsläget när det gällde delegering av licensjakten på varg skulle hinnas med. Men det arbetet var inte gjort. Det var anledningen till min kommunikation i samband med att jag fick frågor när redan hade fattat sitt beslut också om sina riktlinjer till länsstyrelserna om hur de sedan skulle gå vidare i sitt beslutsfattande. Jag har inte gjort några uttalanden om hur länsstyrelserna bör hantera den här frågan över huvud taget. Det skulle vara mig främmande. (C): Jag är ändå nyfiken på vilket syfte kritiken hade, om det inte var för att påverka tingens tillstånd eller länsstyrelsernas bedömningar. Vilket syfte hade kritiken? : Syftet var att svara på journalisternas frågor. Journalisterna var uppenbarligen nyfikna på hur jag, som ansvarig för artbevarande, för implementering av art- och habitatdirektivet och för Århuskonventionen kring rättslig prövning av miljöfrågor, såg på att vi skulle få en licensjakt på varg trots att dessa rättsliga osäkerheter fanns. Jag tycker att det är viktigt att man som statsråd på sitt ansvarsområde också kan svara på mediernas frågor kring dessa frågor. Jag hade ingen anledning att säga annat än som det var, nämligen att jag hade föreslagit regeringen att vi skulle frysa möjligheterna för den kommande vintern för att hinna reda ut det osäkra rättsläget, så att vi inte skulle få den situation som vi nu har fått att EU:s instanser fortsätter med sina överträdelseärenden, att Högsta förvaltningsrätten fortfarande inte har avgjort huruvida det var rätt enligt svensk och internationell rätt att ta de beslut som har fattats och huruvida det för både jaktorganisationer och rovdjursorganisationer ger en tydlighet i hur vi ska bedriva en hållbar viltförvaltning i . (C): Är det statsrådets uppfattning att man i länsstyrelserna kanske kunde ha uppfattat den här kritiken, liksom de argument som statsrådet bär fram , som en inriktning att man bör tänka på detta när man fattar beslut om licensjakt? : Nej, absolut inte. Det fanns ingenting i mina uttalanden som antydde att detta handlade om någonting annat än regeringens interna arbete med det som är regeringens verktyg, det vill säga hur man utformar förordningar som ligger på regeringens bord och hur man utformar regelverk som myndigheterna sedan ska ha att hantera. Det var också det som slogs upp med stora rubriker i den stora mediedebatten. Därför tror jag att det vid det tillfället inte var någon som hade någon annan tolkning av något av dessa uttalanden eller dessa intervjuer än att det just fanns olika uppfattningar mellan olika departement på , en debatt som vanligtvis slås upp ganska stort om det är så att den kommer till uttryck. Och i detta fall kom den till uttryck. Jag är glad att regeringen efter detta har tagit ett tydligt grepp om viltvården också för varg, där man har samlat initiativ och gett en rad uppdrag för att vi ska komma ifrån detta rättsosäkra läge och också tydliggöra att vi har en viltförvaltning som bättre möjliggör att minska konflikterna mellan rovdjur och tamdjur i hela vårt land. (S): I samband med beslut uttalade sig ministern i medierna och beklagade beslut om licensjakt. Anmälaren menar att det framstår som att statsrådet uttalar kritik mot hur myndigheterna har agerat i detta specifika fall. Jag skulle också vilja förtydliga att har konstaterat att statsråden går under yttrandefrihetsgrundlagen. Ser vi efter vad som står i regeringsformens 2 kap. 1 §, det vill säga frihet att i tal, skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor, skulle jag vilja fråga klimat- och miljöministern vad hon menade i detta specifika fall där hon beklagade beslutet om licensjakten. Kan ministern förtydliga detta ytterligare? : Det är inte helt ovanligt att man som minister på sitt sakområde får frågor från journalister efter att konkreta beslut enligt regelverk och regler har tagits av myndigheter. Det vanliga är naturligtvis att man i sittande regering säger att man välkomnar besluten på olika sätt. Det är absolut den vanliga formuleringen. Det är ovanligt att man väljer att ta intervjuer där man så att säga inte kan säga att man välkomnar beslutet. Det är jag medveten om. Men i fråga om att det skulle vara konstitutionellt ifrågasatt att inte bara välkomna utan använda ett annat ord när man talar om ett myndighetsbeslut, eftersom frågan handlar om saken i sig och inte om myndighetens beslut utan om så att säga det faktum att beslutet skulle leda till delegering av licensjakt på varg inför den kommande vintern, valde jag ändå att göra två intervjuer där dessa frågor fick ställas och där jag gav ett ärligt svar. Jag tror nämligen att den politiska debatten i ibland behöver politiker som också försöker förklara hur man hanterar saker som man vill få rätsida på. Mitt bekymmer som ansvarig för artbevarande i och som ansvarig för implementering av det svenska art- och habitatdirektivet och Århuskonventionen om rättsprocesser i miljöfrågor var naturligtvis att jag såg att detta rättsläge är väldigt osäkert. Det var väldigt osäkert, och det är fortfarande osäkert. De svenska domarna har, som jag sa, snarare konkluderat att 2013 och jakt inte var enligt reglerna. Det är ett väldigt starkt ansvar för mig som minister att försöka hantera att vi har en viltvårdsförvaltning och en rovdjursförvaltning i som är rättssäkra. Därför valde jag att också vara öppen med att jag inom hade haft en process för att försöka bringa reda i en mer rättssäker process kring rovdjursförvaltningen och att jag därför hade önskat att vi hade fått en vinters respit för att bringa reda i det men att vi ännu inom regeringen inte hade kommit så långt i vårt arbete. Jag är glad att vi nu har en väldigt tydlig inriktning på att jobba med vargförvaltningen på ett aktivt sätt, både för att få en gynnsam bevarandestatus och för att få ett tydligare rättsläge, inte minst att jobba med hur vi i kan minska konfliktriskerna mellan varg och tamboskap och husdjur. Det tror jag egentligen är den stora frågan som många människor bär med sig i denna del. (S): Ska jag då uppfatta det som att de svar som du har gett i dessa intervjuer är dina personliga tankar och åsikter? : Jag redogör för hur jag har agerat och hur jag har tyckt att man ska göra saker. Jag ger ingen annan bild. Jag var snarare medveten om att den tydliga bild som jag gav var mina åsikter och min uppfattning om hur vi skulle ändra reglerna, och det var inte en uppfattning som regeringen delade. Det var snarare så att det blev mer tydligt än i de allra flesta ärenden, nämligen att det inte fanns något beslut från regeringen att ändra jaktförordningen, utan den förordning som var gällande då är fortfarande gällande, och den är gällande för de beslut som både och länsstyrelserna har att fatta. (M): Självklart har ett statsråd i likhet med alla andra rätt att yttra sig i olika sammanhang. Men med hänsyn till statsrådets speciella ställning i förening med regeringsformens bestämmelser om myndigheternas självständighet i förhållande till regeringen bör statsrådet iaktta viss återhållsamhet, för att uttrycka det lite högtidligt, till exempel när man uttalar sig i medierna och så vidare, alltså att man inte är för markerande mot myndigheter. Vi har hört här att syftet med statsrådets uttalande inte var att påverka . Syftet var att påverka regeringen. Vad ville då statsrådet uppnå med sitt starka fördömande av licensjakten? Det var min nästa fråga, men vet jag det också. Det var att få med sig regeringen på vagnen så att säga. Och det lyckades statsrådet med, vad jag förstår. Det är bara att gratulera. Men allt detta är sådant som har kommit in efteråt. Jag undrar hur statsrådet, just när uttalandet gjordes, bedömde att uttalandet kunde uppfattas av beslutande myndighet och länsstyrelserna. Skulle de tolka det som nonsenskäbbel eller något som de inte alls behövde bry sig om? Eller hur skulle de uppfatta uttalandet? : Jag uttalade mig för att ge svar på frågor som många ställde. Jag kan säga att det fanns möjlighet att uttala sig väldigt mycket i den här frågan, både före detta tillfälle och senare, vilket jag valde att inte göra. Jag valde att vara tydlig i kommunikationen då jag uppfattade att otydligheten från regeringen, både gentemot myndigheten men framför allt mot medborgarna såklart där vi har ett kommunikationsansvar, skulle bli mycket större om jag valde att inte ge en bild av hur dessa beslut hänger ihop med arbetet kring vargförvaltning i och hur jag som sakminister såg på det. Jag kunde naturligtvis ha valt att inte uttala mig. Jag kunde ha valt att tumma på sanningen och säga någonting som jag inte tyckte eller inte hade framfört eller inte hade agerat för i regeringen. Eller jag kunde välja att vara tydlig med hur jag hade agerat för att, som jag såg det, möjliggöra för ett tydligare rättsläge i en fråga som var ytterst svår för i samband med att vi hade denna rättsosäkerhet från EU inte minst. Som jag tidigare sa får man ofta frågor om myndighetsbeslut där man som statsråd alltid säger att man välkomnar beslut. Det är en brygga in för att tala om vilken bra politik som genomförs. I det här fallet var det en omvänd intervju där man snarare var tvungen att säga att ett beslut om delegering av licensjakt för den här vintern är komplicerat på flera sätt. Det har jag i min roll som statsråd försökt arbeta aktivt med. Jag har gjort det genom att föreslå att vi skulle göra ändringar i jaktförordningen som tillfälligt möjliggör en frysning av vargjakten, detta för att kunna säkerställa att vi gör viltförvaltningen på ett sätt som är i överensstämmelse med våra internationella åtaganden. Jag blev informerad om att en företrädare till mig, i alliansregeringen, hade gjort på ett liknande sätt när man hade samma rättsliga problematik med till exempel EU:s överträdelseärenden. Jag valde att vara ärlig med det i den intervju som gjordes. De intervjuer som och TT gjorde var ganska likartade. Däremot gjordes det i TT-intervjun, i den artikel som gick ut, en inte helt korrekt återgivning av det jag sa. Det var ett referat där det stod att jag skulle ha föreslagit landsbygdsministern att vi skulle upphäva beslutet. Det kan låta som att vi skulle upphäva redan fattade beslut. Det är naturligtvis helt fel. Det är bara att titta på utskriften så ser man att jag i intervjun var oerhört tydlig med att jag talade om en process inom för att göra ändringar i jaktförordningen, inte att uttala mig om hur jag tycker att myndigheterna ska följa de reglerna. Vi har självständiga myndigheter som följer de lagar och regler som riksdag och regering har satt upp. (M): Jag tog fasta på statsrådets beskrivning av klargörandet av rättsläget, att du blev frågad av journalister och svarade på hur du uppfattade rättsläget. Det kanske är det som lite grann är pudelns kärna i det här ärendet. De beslutande myndigheterna, länsstyrelserna, som hörde intervjuerna är till för att tillämpa rätten, så att säga. Det är det som är oberoendet. statsråd sedan i medierna beskriver hur rättsläget ska tolkas och hur det ligger till kan det tänkas att man som myndighet upplever det som att statsrådet är inne och trampar på ens oberoende. Statsrådet får gärna utveckla lite mer vad hon menade med att klargöra rättsläget för myndigheterna. : Jag kan inte se att det i återgivningen av någon av intervjuerna finns fokus på det som handlar om rättsläget. Det jag ville tydliggöra för utskottet var bakgrunden till mina uttalanden om att ändra jaktförordningen för den kommande vintern. Det var bakgrunden till att beklaga det beslut som skulle innebära att det blev vargjakt . Jag kan inte se att det i återgivningen, i de artiklar som finns, finns något som helst fokus på det osäkra rättsläget. Jag vill minnas att debatten om vargjakten inte hade fokus på det osäkra rättsläget förrän framåt januari, ungefär som anmälan till kom. Det var efter att intervjuerna hade gjorts. (M): Jag vill göra det tydligt att inte heller jag kan se sådana uttalanden i de pressklipp vi har framför oss. Det är inte det jag syftar på. Jag tog fasta på det statsrådet sa här och , att det fanns en, som det sas, bakomliggande ambition att kanske just klargöra rättsläget. Det var det jag reagerade på. : Det jag menade var att det var bakgrunden till att jag uttalade mig som jag gjorde. De uttalanden jag gjorde var ju inte för att tala om vilket rättsläge det var. Det finns det dömande myndigheter i och EU som gör. Det är inte min roll som minister att uttala mig om vad som är rättsläget, men när det finns en osäkerhet måste jag konstatera det. Det hade jag konstaterat, och därför valde jag att agera på det sättet inom regeringen, för att ge oss möjlighet att ändra vargförordningen. Det jag sedan uttalar mig om, och berättar för journalisterna att jag försökt göra, handlar just om att ändra reglerna, inte att rätta myndigheters agerande och självständiga beslutsfattande utifrån reglerna. Jag kan också konstatera att jag gör uttalandena efter det att beslutet är fattat hos . Jag har alltså inte haft för avsikt eller syftat till att påverka det beslutet. (M): Jag har en avslutande fråga för att det ska bli tydligt. Klargöra rättsläget därför att det var ovisst, sa statsrådet. Det var alltså ambitionen, att vara lite pedagogisk och klargöra rättsläget. Därför undrar jag om statsrådet kanske tycker att det inte är statsrådet som ska tolka lagstiftning här i landet utan just domstolar och myndigheter. Men om ett statsråd känner pressen på sig att klargöra rättsläget, är man då inte inne och naggar lite på oberoendets område? Det är lite grann där jag vill ha ett svar. : Jag tar det åter igen så att det blir tydligt. Det jag redogjort för är bakgrunden till mitt ansvar som minister med ansvar för artbevarande, för implementering av art- och habitatdirektivet och för Århuskonventionen om processer gällande miljöfrågor. Att jag i min roll som minister visste att det fanns tydliga tecken på osäkerhet om rättsläget var bakgrunden till att jag inom regeringen agerade för att vi skulle ändra jaktförordningen på ett sådant sätt att vi fick betänkandetid för att göra eventuella ändringar som behövdes på grund av det osäkra rättsläget. Det i sin tur var det som jag berättade i intervjun, det vill säga att jag som minister inom regeringen hade föreslagit en ändring av jaktförordningen så att det inte skulle bli licensjakt på varg under den vinter som kommer. När journalisten frågar vad jag tycker om ett beslut som så att säga leder till att det blir licensjakt på varg en vinter är mitt svar att jag inte kan vara glad åt ett sådant beslut, för jag har agerat för att regeringen ska möjliggöra att det inte ska vara jakt på varg den här vintern så att vi skulle få tid att se över det rättsläge vi har gentemot EU och därmed ändra jaktförordningen. Jag tror att jag har varit tydlig med att jag inte varit inne och agerat som domare över vad våra självständiga myndigheter ska fatta för beslut utan gjort tydligt vad som är deras regler att hålla sig till, men också att det är vårt ansvar som ministrar att se om vi ska ändra eller inte ändra. Inte heller har jag varit inne på domstolarnas gebit som handlar om att avgöra vad som är rätt och riktigt agerat enligt de regler som finns. (SD): Ordförande! Jag skulle vilja backa bandet lite grann och återgå till där det enligt den svarspromemoria som är tillsänd står att statsrådet är felciterad. Framför allt gäller det formuleringen ”föreslagit till landsbygdsminister att upphäva beslutet”, vilket skulle kunna tolkas som att statsrådet på något sätt försöker påverka eller upphäva myndighetens beslut i frågan. När man upptäckte det och konstaterade att det nog inte var helt rätt, utan statsrådet var felciterad – det var ju en artikel som spreds i flera medier, den återgavs i kvällstidningarna och så vidare – blir min raka fråga: Reagerade statsrådet på något sätt? Tog du kontakt med TT för att försöka få felcitatet rättat? : Nej, jag reagerade inte annat än att jag tyckte att reportern hade gjort en väldigt kortfattad artikel av en ganska lång intervju och att jag såg att det var flera delar av intervjun som inte fanns med i artikeln. Det tillhör ju inte ovanligheterna att journalisterna jobbar på ett sådant sätt när de har ett mer begränsat utrymme än vad vi som blir intervjuade ibland tycker om. Jag vet inte vad ledamoten har för erfarenhet av det, men jag har lagt mig vinn om att säkerställa att det blir rätt. Jag har också gått tillbaka och tittat på avskrifter av de svar jag gett, och då är det tydligt att jag aldrig sagt att jag föreslagit landsbygdsministern att upphäva beslutet. Det står inte heller som ett citat utan som ett referat, och det är alltså felaktigt återgivet. Jag reagerade inte då och inte heller senare eftersom alla artiklar, och de var ganska många de dagarna, hade fokus helt inriktat på att vargjakten splittrar regeringen, som var rubriken på TT:s artikel. Över huvud taget hörde jag ingen göra den tolkningen av artikeln förrän när en ledamot anmälde det till . Det var alltså mer än . Att jag skulle lyfta på luren och höra av mig till TT-journalisten för att få en rättelse tillhör inte mitt arbetssätt med medierna. (SD): Statsrådet uppmärksammade att artikeln spreds till många medier och valde ändå att inte kontakta medierna för att korrigera den. Kan det tolkas som att det helt enkelt inte fanns något att rätta till? : I den stora bilden av artikeln, som handlar om att frågan om vargjakt splittrade regeringen, var det knappast något som kunde hanteras genom att ringa till journalisten och säga att det var felaktigt, eftersom det inte var felaktigt. Jag hade gett en tydlig bild av att vi inom regeringen hade arbetat för att göra ändringar i jaktreglerna och inte blivit överens. Jag ska inte säga ”för en gångs skull” eftersom TT sitter närvarande här, men i den delen gavs det på det stora hela inte någon felaktig bild. Att just den formuleringen inte är korrekt återgiven och att ett citat av mitt svar senare kom att tolkas, i alla fall av någon ledamot av riksdag, som att det hotade att inkräkta på myndigheternas självständiga beslutsfattande var inte en tanke som jag hade för ögonen just de dagarna. Jag hade andra saker att hantera då. (SD): Tack för svaret! Fick du möjlighet att läsa något utdrag ur artikeln eller möjlighet att läsa artikeln innan den publicerades på TT? (SD): Jag antar att inte heller någon i din stab fick möjlighet att läsa artikeln innan den blev publicerad? : Det kan jag inte svara på. Det är väldigt olika arbetsrutiner med olika medier och också olika relationer mellan pressekreteraren och journalisterna. Med tanke på att artikeln gick ut 16.24 den dagen kan den rimligtvis inte ha passerat så många vändor att någon i min politiska stab hade sett den. Det är inte heller något krav som vi ställer för att ge intervjuer. Jag tycker att journalister har rätt att ställa frågor, och jag litar på att de, särskilt TT-journalisterna, gör en tillräckligt korrekt återgivning av det man säger. (SD): Jag tackar för svaret. Du fick senare också möjlighet att korrigera det, när kontaktade dig om artikeln Romson KU-anmäld för varguttalande. I stod att de hade sökt dig och er pressekreterare för att få en kommentar om ärendet. Där valde ni att avböja. Hade det inte varit ett lämpligt tillfälle för statsrådet att kommentera ärendet och få det rättat? : Som ledamoten säkert vet är det rutin att när en fråga är anmäld till är man som statsråd extra försiktig med uttalanden i just den frågan för att inte störa den granskning som det ligger på er att göra. Det var med respekt för den hanteringen som jag avböjde alla intervjuer om den frågan vid det tillfället. (MP): Herr ordförande! Tack, statsrådet! Precis som flera sagt tidigare, och som statsrådet sagt, är det inte lätt att påverka en myndighet direkt efter att beslutet har fattats. Har du eller några av dina medarbetare haft direkta kontakter med inför det beslutet i syfte att påverka dem? : Det finns naturligtvis en lång rad kontakter mellan Miljö- och energidepartement och , som är vår största miljömyndighet. Men det är en inarbetad rutin, och det finns en stark medvetenhet på departementet, att i beslutprocesser som är , eller länsstyrelsernas för den delen, är de kontakter vi har från departementet inte på något sätt inne i de processerna och verkligen inte vad gäller kontakterna från den politiska staben. Vi har vinnlagt oss om att självfallet inte ha några som helst kontakter i det här ärendet med eller med någon annan myndighet. Det tillhör respekten för att vi har självständiga myndigheter som ska fatta beslut enligt de lagar och regler som gäller. Det är jag väldigt medveten om. (V): Jag har inga frågor. (FP): Herr ordförande! Jag tackar statsrådet för de inledande svaren. Först skulle jag vilja ha ett klargörande från statsrådet. Det var uppe här lite tidigare i vilken roll du uttalade dig. Uttalade du dig till och TT som statsråd? : I TT:s meddelande står det vad ”miljöminister” sa. Så är det. Jag är alltid medveten om att jag kan få frågor både som statsråd och som språkrör för . Det måste man tänka på när man svarar, så att det är tydligt för journalister. Framför allt måste man säga samma sak. Det går inte att säga helt olika saker. (FP): Nej, just det. Det står ”miljöminister” också i artikel. Tack för det klargörandet! intervju har varit uppe tidigare här, med citatet ”Nej jag beklagar dagens beslut hos NVV om licensjakt .” Du har angett vilka skäl du hade för att säga så. Men jag undrar ändå om det är lämpligt att ett statsråd så skarpt kritiserar för något de beslutat efter att de fått den möjligheten via ett riksdagsbeslut. : Som jag redogjort för är jag medveten om att man som statsråd väldigt ofta får frågor om beslut från myndigheter och gärna också gör politik av det. Man säger att det var bra beslut som visar att regeringens politik kan förverkligas på det ena eller det andra sättet.