bet · H201AU4 · 2015-03-06 00:00:00 — Arbete i ett annat EU-land kan också ge enskilda individer möjlighet att förverkliga drömmar och att få berikande upplevelser. Utskottet anser att en ökad rörlighet på de europeiska arbetsmarknaderna kan vara en viktig drivkraft för ekonomisk utveckling och vara värdefullt för både individen och samhället. Utskottet vill dock tydligt slå fast att denna rörlighet inte får ske till priset av social dumpning och konkurrens genom låga löner. Det är viktigt att det finns ett regelsystem för att förhindra ett sådant missbruk. Enligt utskottet bör utgångspunkten vara att de som arbetar i ska ha goda villkor i form av lika löner och lika villkor oavsett varifrån de kommer. Svenska villkor ska således gälla för alla som arbetar på den svenska arbetsmarknaden. För att arbetstagare här i ska tillförsäkras goda arbetsvillkor krävs att både svenska och utländska arbetsgivare i grunden behandlas lika. Goda arbetsvillkor i kräver även att alla arbetsgivare följer tillämpliga svenska lagar och kollektivavtal. Genom att har valt att tolka bestämmelserna i utstationeringsdirektivet som ett tak och genom de ändringar i utstationeringslagen som följde av lex har de fackliga organisationernas möjligheter att ställa krav på lika villkor inskränkts. Utskottet kan dela den allmänna uppfattning som får anses prägla motionerna i detta avsnitt om att lex har brister och att det går att ifrågasätta om lagstiftningen värnar kollektivavtalens ställning i tillräcklig omfattning. En nedvärdering av kollektivavtalens ställning kan enligt utskottet riskera att leda till en snedvridning av konkurrensen genom dumpning av löner och villkor. Det är inte en utveckling som utskottet vill se framöver. Utskottet anser i stället att den svenska arbetsmarknadsmodellen måste värnas och att kollektivavtalens ställning måste stärkas. Det är därför glädjande att har fått ett utökat uppdrag inriktat på att överväga vilka ändringar som krävs för att stärka kollektivavtalens ställning i utstationeringssituationer. Utskottet anser överlag att lagstiftningen bör utformas så att den främjar tillämpningen av sådana villkor som arbetsmarknadens parter kommit överens om i kollektivavtal. Utskottet kommer att följa kommitténs fortsatta arbete och redovisningen av uppdraget med stort intresse. Utskottet vill vidare påpeka att det finns skäl att uppmärksamma att utstationeringslagen är en svensk lag som det beslutas om på nationell nivå. Gränserna för hur långt man kan gå i den lagen sätts av utstationeringsdirektivet, som beslutas på EU-nivå. Eventuella ändringar av utstationeringslagen måste således ske med beaktande av den ram som utstationeringsdirektivet och i övrigt sätter. Utskottet välkomnar möjligheten att skärpa den nationella lagstiftningen inom ramen för gällande EU-rätt. När det gäller ändringar av utstationeringsdirektivet så kräver ett sådant arbete politiska initiativ på EU-nivå. Utskottet noterar i det sammanhanget att regeringen i budgetpropositionen tydligt slagit fast att den vill arbeta på flera fronter för att stärka och utveckla den svenska arbetsmarknadsmodellen, både nationellt och inom EU-arbetet. Utskottet välkomnar regeringens ambition att även inom EU verkar för att stärka kollektivavtalens roll och att detta är en prioriterad fråga för regeringen. Som utskottet har framfört tidigare (yttr. 2014/15:AU2y s. 4) välkomnar det att kommissionens ordförande har varit tydlig med att social dumpning inte har någon plats i unionen och att samma arbete på samma plats ska avlönas på samma sätt. Utskottet ser även fram emot att den riktade översyn av utstationeringsdirektivet som kommissionen förklarat ska ske resulterar i konkreta förslag på hur social dumpning och lönepress nedåt kan förhindras. Det behövs ändringar som säkerställer direktivets karaktär av ett minimidirektiv så att likabehandling av arbetstagare kan säkras. Utskottet anser inte att arbete bör föregripas och konstaterar att regeringen aktivt arbetar med frågor om regelverket för utstationeringar såväl på nationell som EU-nivå. Det finns därför inte skäl för något nytt tillkännagivande till regeringen om utstationering i den mening som avses i motionerna i detta avsnitt. Utskottet avstyrker därför motionerna 2014/15:194 (V) yrkande 5 och 2014/15:2812 (SD) yrkandena 19 och 20. Förhandlingsbehörig företrädare vid utstationering och anmälningsskyldighet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med krav på att alla utstationerande företag ska ha en förhandlingsbehörig företrädare i och att utländska företag ska ha en anmälningsskyldighet. Jämför reservationerna 10 (SD, V), 11 (SD) och 12 (V). På förslag av näringsutskottet beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma med förslag på åtgärder för att värna den svenska arbetsmarknadsmodellen genom krav på behörig representant för företag etablerade i utlandet eller näringsidkare bosatta utomlands med personal utstationerad till (bet. 2010/11:NU19, rskr. 2010/11:270). beslutade om nya bestämmelser i utstationeringslagen med huvudsyftet att arbetsgivare som utstationerar arbetstagare till enligt denna lag ska vara skyldiga att anmäla utstationeringen och att utse och anmäla en kontaktperson i (prop. 2012/13:71, bet. 2012/13:AU9, rskr. 2012/13:229). Kontaktpersonen ska enligt den nya 11 § i utstationeringslagen vara behörig att ta emot delgivningar för arbetsgivarens räkning och kunna tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda. begär i motion 2014/15:2813 av m.fl. att kontaktpersonerna för utstationerade företag ska ha rättskapacitet att ingå kollektivavtal. Motionärerna menar att bristen på rättskapacitet kan innebära att det kan komma att ta innan t.ex. en förhandlingsframställan besvaras. En sådan fördröjning kan i vissa fall, t.ex. vid kortare utstationeringar, äventyra möjligheten till meningsfulla förhandlingar och därmed underminera det skydd som utstationeringsdirektivet förutsätter ska ges genom kollektivavtal. anser i motion 2014/15:194 av m.fl. att det bör göras ett tillägg i utstationeringslagen om att alla utstationerande företag ska ha en förhandlingsbehörig företrädare i (yrkande 6). Att förhandla och teckna kollektivavtal är enligt partiet själva grunden i den svenska kollektivavtalsmodellen och en förutsättning för att utstationerade arbetstagare ska kunna garanteras likabehandling. Partiet framför även krav på att det ska införas en anmälningsskyldighet för utländska företag som verkar i (yrkande 7). Utländska företag kan agera i utan att myndigheterna vet om det, vilket kan öppna för svartarbete och social dumpning. (S) framhåller i motion 2014/15:739 att är i behov av mer ordning och reda på arbetsmarknaden. Motionären anser att regeringen bör se över möjligheten att lagstifta om att alla företag som är verksamma i ska ha anmälningsplikt. Utskottet konstaterar inledningsvis att det relativt infördes nya regler i utstationeringslagen som innebär att de utländska företag som utstationerar arbetstagare till ska anmäla utstationeringen och utse och anmäla en kontaktperson till . Syftet med de nya reglerna är att ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt utstationeringsdirektivet och att skydda de utstationerade arbetstagarna. En förutsättning för att ska kunna se till att utstationerande företag garanterar utstationerade arbetstagare de rättigheter som följer av utstationeringsdirektivet är just att myndigheterna och arbetstagarorganisationerna får kännedom om att en utländsk arbetsgivare utstationerar arbetstagare till . utövar tillsyn över att anmälningsskyldigheten följs. Utskottet vill betona att införandet av en anmälningsskyldighet, både vad gäller själva utstationeringen och kravet på en kontaktperson, var välkomna åtgärder. Förändringarna av regelverket kan bidra till att utstationerade arbetstagare får ett bättre skydd och rimliga arbets- och lönevillkor och till att risken för att människor utnyttjas minskar. Förändringarna bidrar således till att det blir mer ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Förändringarna kan även motverka att företag försöker konkurrera genom social dumpning och dåliga villkor. Utskottet bedömer att detta leder till att blir ett mer välkomnande land för arbetstagare från andra länder. Utskottet uppmärksammar vidare att det har tillsatts en utredning med uppdrag att föreslå hur tillämpningsdirektivet till utstationeringsdirektivet ska genomföras i svensk rätt, Utredningen om nya utstationeringsregler (dir. 2014:81 och 2014:150). En av de frågor som utredningen har att behandla rör förbättrad tillgång till information om kollektivavtal (artikel 5.4) och roll. Bestämmelsen i tillämpningsdirektivet slår fast att vissa arbets- och anställningsvillkor som anges i kollektivavtal på ett lättillgängligt och öppet sätt ska tillhandahållas utländska tjänsteleverantörer och utstationerade arbetstagare. För ändamålet ska arbetsmarknadens parter involveras. I gäller enligt utstationeringslagen att arbetstagarorganisationer till , som är förbindelsekontor för utstationeringsfrågor, ska lämna in sådana kollektivavtalsvillkor som de kan komma att kräva med stöd av stridsåtgärder. Sådan information har dock endast lämnats in till i begränsad omfattning. har därför svårt att i sin tur lämna ut den information som förväntas av dem. För att utstationerade arbetstagare ska kunna hävda sin rätt till goda villkor anser utskottet att det är nödvändigt att ha kunskap om tillämpliga kollektivavtal och den svenska arbetsmarknadsmodellen. Utskottet kommer därför att följa utredningens vidare arbete i denna del med stort intresse. Utskottet anser vidare att det är viktigt att det arbetsrättsliga regelverket är väl avvägt för att ge utstationerade arbetstagare en god skyddsnivå och goda villkor. Regelverket måste även se till att mota bort oseriösa företag som använder sig av svartarbete och social dumpning. Utskottet anser att det finns skäl att avvakta utfallet av de genomförda ändringarna på området och därefter utvärdera dessa innan eventuella nya ändringar undersöks, såsom t.ex. vilken behörighet en kontaktperson ska ha eller vilka företag inom landets gränser som ska ha en anmälningsskyldighet. Utskottet utgår från att regeringen kommer att agera kraftfullt om det visar sig att missbruk förekommer som skulle kunna undvikas genom ytterligare åtgärder från regeringens sida. Med hänvisning till vad som anförts ovan anser utskottet att det inte finns skäl för några initiativ från sida med anledning av motionerna 2014/15:194 (V) yrkandena 6 och 7, 2014/15:739 (S) och 2014/15:2813 (SD), som därför avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa ett entreprenörsansvar. Jämför reservationerna 13 (SD) och 14 (V). föreslog i betänkande 2011/12:AU9 ett tillkännagivande om att regeringen skulle återkomma till med initiativ i syfte att säkerställa ändamålsenliga regler för uppdragsgivares ansvar i utstationeringssituationer. Utskottet ansåg att gällande regelverk inte säkerställer att arbetstagare som utstationerats till får intjänade löner m.m., särskilt när flera underentreprenörer bildar entreprenadkedjor. följde utskottets förslag (rskr. 2011/12:176). Utstationeringslagen innehåller inte någon bestämmelse om entreprenörsansvar. Däremot finns det en ansvarsbestämmelse för uppdragsgivare och uppdragsgivare i tidigare led i 7 § lagen (2013:644) om rätt till lön och annan ersättning för arbete utfört av en utlänning som inte har rätt att vistas i . Lagen infördes på förslag från regeringen och trädde i kraft (prop. 2012/13:125, bet. 2012/13:SfU8, rskr. 2012/13:274). Artikel 12 i det ovan nämnda tillämpningsdirektivet innehåller bestämmelser som gör det möjligt för medlemsstaterna att införa olika former av entreprenörsansvar. Av bestämmelsen framgår bl.a. att medlemsstaterna får vidta åtgärder på icke-diskriminerande och proportionerlig grund vid kedjor av underentreprenörer för att åtgärda bedrägerier och missbruk. Som nämnts ovan har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att föreslå hur tillämpningsdirektivet ska genomföras i svensk rätt (dir. 2014:81 och 2014:150). Utredningen om nya utstationeringsregler ska, i fråga om tillämpningsdirektivets bestämmelser om entreprenörsansvar, redovisa sitt uppdrag . Tidsfristen för medlemsstaterna att införliva direktivets bestämmelser i sin nationella lagstiftning löper ut vid mitten av 2016. anser i motion 2014/15:2812 av m.fl. att samtliga företag och anställda inom byggsektorn bör omfattas av ett lagstiftat huvudentreprenörsansvar (yrkande 21). Det ska gälla oavsett ursprungsland, fackligt medlemskap eller om företaget är organiserat i arbetsgivarorganisation. begär i motion 2014/15:194 av m.fl. att företag som är etablerade i och som anlitar underentreprenörer eller bemanningsföretag, oavsett om dessa är svenska eller utländska, ska göras solidariskt ansvariga för inbetalningar av löner, försäkringar, skatter och sociala avgifter (yrkande 9). I motion 2014/15:1962 vill (S) att regeringen ser över möjligheten att tydliggöra huvudentreprenörers ansvar för arbets- och anställningsvillkor i entreprenörskedjor. Utskottets bedömning är att det blir allt vanligare med olika former av entreprenadkedjor i olika branscher och att längden på kedjorna verkar öka. Med flera nivåer av underentreprenörer ökar risken för att det uppstår problem – både för de anställda och för samhället. Det är inte ovanligt att arbetstagare som befinner sig i slutet av entreprenörskedjan stöter på problem med att t.ex. få sin intjänade lön utbetald. Problemet gör sig särskilt påmint för utländska arbetstagare som tillfälligt utstationerats till . För samhället kan det få följden att skatt och sociala avgifter undanhålls. För att förhindra oseriösa entreprenörer och exploatering av arbetskraften kan en väg att gå vara att införa någon form av entreprenörsansvar som föreslås av motionärerna i detta avsnitt. Utskottet välkomnar därför att det pågår diskussioner om sådant entreprenörsansvar för tillfället. Tillämpningsdirektivets artikel 12 innehåller bestämmelser som ger utrymme för flera olika modeller för entreprenörsansvar, dels när det gäller omfattningen av ansvaret, dels för vilka branscher det ska gälla. Dessutom kan ett entreprenörsansvar helt ersättas av andra lämpliga åtgärder. Direktivets genomförande i svensk rätt är som nämnts ovan nu under utredning. Av utredningens tilläggsdirektiv framgår bl.a. att utredningen bör överväga olika förslag och analysera vilket som är mest lämpligt utifrån den svenska arbetsmarknadsmodellen och befintliga bestämmelser i svensk rätt (dir. 2014:150). Det framgår vidare att en utgångspunkt för utredningen bör vara att ett entreprenörsansvar ska införas inom byggsektorn och att utredningen därför bör lämna ett sådant förslag. Utredningen bör enligt direktiven också överväga om ett entreprenörsansvar ska införas även i andra sektorer än i byggbranschen. Utskottet ser fram emot att få ta del av redovisningen av utredningens arbete framöver och kommer att följa arbetet med stort intresse. Utskottet noterar vidare att frågan om entreprenörsansvar engagerar parterna på den svenska arbetsmarknaden. Som exempel kan nämnas att och Byggindustrier har träffat avtal om en form av entreprenörsansvar som började gälla fullt ut . Utskottet välkomnar att parterna tar ansvar för arbetsmarknadens funktionssätt genom att på detta vis söka konstruktiva lösningar förhandlingsvägen. Utskottet vill inte föregripa den pågående utredningen och konstaterar att frågan är föremål för parternas intresse. Därmed är utskottet inte berett att med anledning av motionerna i detta avsnitt föreslå några initiativ. Utskottet avstyrker därför motionerna 2014/15:194 (V) yrkande 9, 2014/15:1962 (S) och 2014/15:2812 (SD) yrkande 21. Arbetsrätt och offentlig upphandling Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att arbetstagares skydd vid upphandlingar bör förstärkas och att bör ratificera konvention nr 94. Jämför reservationerna 15 (SD) och 16 (V). Syftet med Internationella arbetsorganisationens () konvention nr 94 angående arbetsklausuler i kontrakt däri en offentlig myndighet är part, nedan kallad konvention nr 94, är att motverka social dumpning vid offentlig upphandling, dvs. att arbetsvillkor försämras till följd av konkurrens vid anbudsgivning. I konventionen anges att offentliga kontrakt ska innehålla klausuler som tillförsäkrar arbetstagaren lön, arbetstid och andra anställningsvillkor som inte är mindre gynnsamma än de som fastställts i kollektivavtal eller annat godtaget förhandlingssystem, skiljedom eller den nationella lagstiftningen (artikel 2). konvention nr 94 antogs 1949, och frågan om en svensk ratifikation av konventionen har varit föremål för behandling . tillkännagav för regeringen att det är viktigt att kan ratificera konventionen (bet. 2005/06:AU3, rskr. 2005/06:174). beslutande om ett nytt tillkännagivande med krav på ratificering av konventionen under /11 (bet. 2010/11:AU10, rskr. 2010/11:299). Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppgift att analysera hur uttryckliga krav på villkor enligt kollektivavtal kan föras in i de tre nya kommande upphandlingslagarna om offentlig upphandling, upphandling inom försörjningssektorerna och upphandling av koncessioner som är en följd av tre EU-direktiv om offentlig upphandling och koncessionskontrakt (dir. 2014:162). Utredaren ska också analysera hur krav på att varor, tjänster och byggentreprenader ska produceras, tillhandahållas och utföras under förhållanden som uppfyller kärnkonventioner kan föras in i de tre nämnda upphandlingslagarna. Syftet med detta är att det handlingsutrymme som EU-upphandlingsdirektiv ger i fråga om sådana krav ska utnyttjas för att därigenom stärka det sociala skyddet. Av utredningens direktiv framgår det vidare att regeringen avser att återkomma med ytterligare direktiv till utredningen att analysera och lämna förslag som säkerställer att åtgärder vidtas så långt det är möjligt i enlighet med tillkännagivanden om konvention nr 94. Uppdraget ska redovisas . anser i motion 2014/15:68 av m.fl. att den arbetsrättsliga lagstiftningen och lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, förkortad , bör skrivas om så att anställda skyddas mot godtyckliga uppsägningar vid byte av entreprenör i samband med upphandlingar (yrkande 8). (S) noterar i motion 2014/15:1926 att flera europeiska länder har ratificerat konvention nr 94, däribland våra nordiska grannländer. Hon anser att det offentliga kan bidra till att villkoren på arbetsmarknaden upprätthålls genom att ratificera konventionen. Utskottet vill inledningsvis framhålla att en väl fungerande arbetsmarknad är beroende av att företag och andra arbetsgivare följer de regler för arbetsmarknaden som slagits fast i såväl lagstiftning som kollektivavtal. Utskottet anser att den svenska modellen erbjuder en lämplig ordning för hur dessa regleringar av förhållandena på arbetsmarknaden kommer till stånd. Det är viktigt att denna modell värnas och att politiken strävar mot att ge arbetsmarknadens parter möjlighet att ta ansvar för villkoren på arbetsmarknaden. Genom att ta ett sådant ansvar kan parterna både skapa stabilitet på arbetsmarknaden och på ett lämpligt sätt anpassa villkoren till de förutsättningar som råder i respektive bransch. Även om utskottets övergripande uppfattning är att den svenska modellen fungerar väl och att det arbetsrättsliga regelverk som vi har i stort är väl avvägt finns det skäl att vara på sin vakt så att villkoren på arbetsmarknaden inte försämras för arbetstagarna. Utskottet noterar att den arbetsrättsliga lagstiftningen har försvagats i vissa delar och att utvecklingen på arbetsmarknaden har skapat en ökad otrygghet för vissa grupper. Det kan därför finnas områden i det arbetsrättsliga regelverket som kan behöva ses över. Utskottet är övertygat om att regeringen bevakar utvecklingen och kommer att agera om det visar sig nödvändigt. Utskottet kan vidare konstatera att det pågår ett utredningsuppdrag om nya upphandlingslagar. I utredningsuppdraget ingår bl.a. att analysera hur krav på kollektivavtal ska kunna föras in i lagstiftningen och hur det sociala skyddet ska kunna stärkas. Som nämnts ovan är ytterligare direktiv att vänta om åtgärder med anledning av tillkännagivande om konvention nr 94, som tas upp i ett annat motionsyrkande. I det sammanhanget noterar utskottet även att regeringen i budgetpropositionen uppger att den har för avsikt att ratificera konventionen och att ett arbete kommer att påbörjas i den riktningen. Utskottet anser att det är tydligt att arbete pågår i de frågor som tas upp i motionerna 2014:15:68 (V) yrkande 8 och 2014/15:1926 (S) och att något initiativ därför inte är nödvändigt. Motionerna avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att turordningsreglerna bör ses över eller ändras på olika sätt. Jämför reservationerna 17 (SD), 18 (C), 19 (V) och 20 (FP). Turordningsreglerna i 22 § LAS är aktuella vid arbetsbristsituationer när personer ska sägas upp och valet står mellan flera arbetstagare. Huvudregeln är att arbetstagare med kortare anställningstid står först i tur att sägas upp, före arbetstagare med längre anställningstid. ger högre ålder företräde. Om en arbetstagare måste omplaceras för att få fortsatt arbete krävs att arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet. En domstol kan pröva om arbetsgivarens uppsägning står i strid med turordningsreglerna och i så fall döma arbetsgivaren att betala skadestånd. infördes ett undantag från den gällande turordningsprincipen, det s.k. tvåpersonersundantaget, i 22 § andra stycket LAS. Regeln innebär att en arbetsgivare med högst tio arbetstagare får undanta högst två arbetstagare som enligt arbetsgivarens bedömning är av särskild betydelse för den fortsatta verksamheten. Den eller de personer som undantas har företräde till fortsatt anställning oavsett turordningen. Arbetsgivarens beslut att tillämpa undantagsbestämmelsen kan i normalfallet inte prövas rättsligt. Reglerna i 22 § LAS är dispositiva genom att en avvikelse får göras genom kollektivavtal. Om avtalet inte har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation krävs att det finns ett sådant avtal mellan parterna i andra frågor. framhåller i motion 2014/15:2565 av m.fl. att dagens turordningsregler skapar trösklar som stänger ute framför allt unga och utrikes födda. Partiet vill i stället skapa en trygg flexibilitet på arbetsmarknaden (yrkande 3). Enligt partiet ska detta uppnås genom rättvisa turordningsregler baserade på kompetens i kombination med en stark omställningsförsäkring. Ett liknande resonemang förs av (C) i motion 2014/15:276. I motion 2014/15:1636 av m.fl. anser att dagens arbetsmarknadsregler behöver moderniseras för att öka sysselsättningen och ge fler grupper större chans på arbetsmarknaden. Enligt partiet bör de nuvarande turordningsreglerna i LAS vid uppsägning på grund av arbetsbrist avskaffas och ersättas med turordningsregler som baseras på den enskildes kompetens. LAS ska även i fortsättningen vara dispositiv, vilket betyder att arbetsmarknadens parter är fria att själva avtala om hur turordningsreglerna ska utformas inom deras bransch. Arbetsmarknadens parter bör avtala fram lämpliga kriterier för hur kompetens ska värderas i turordningen inom varje bransch. (M) pekar i motion 2014/15:1338 bl.a. på turordningsreglernas inlåsningseffekt och att reglerna är ett hinder mot att trycka tillbaka ungdomsarbetslösheten. Motionären anser att det behövs en översyn av turordningsreglerna. Både (C) i motion 2014/15:1341 och (M) i motion 2014/15:2277 vill att turordningsreglerna i LAS ska avskaffas. vill i motion 2014/15:2812 av m.fl. öka antalet undantag från turordningsreglerna från två till fem personer (yrkande 14).