bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Regeringsförklaringen är den politiska deklaration som en tillträdande statsminister vill verka efter. Han presenterade i det här fallet detta för och svenska folket. Därefter följer beredning av samtliga ärenden, också de inrikespolitiska. Det är först när det blir en proposition eller ett beslut i regeringen som man verkligen har förverkligat de avsikter som presenteras i regeringsförklaringen. (C): Det besked som gavs i regeringsförklaringen var något som intresserade hela världen. Jag kan inte se att det finns något utrymme att backa från ett sådant besked för en regering. Dessutom ger regeringen beskedet att det är regeringen själv som fattar beslutet; det är ingen annan. Men samråd ska ske först. : Samråd skedde via utrikesnämnden, herr ordförande och ärade ledamöter. Om det hade varit en väldigt dramatisk förändring av verkligheten i situation på marken eller om någonting hade hänt kunde man rent teoretiskt förstås backa. Men man får utgå från att också här har man tänkt igenom en fråga så noggrant att när den presenteras som en avsiktsförklaring eller formuleras i en regeringsdeklaration är det en politiskt väl förankrad och genomtänkt idé och ett förslag om vad den nya regeringen vill göra. Så rent teoretiskt: Ja. Men naturligtvis var det här en välkänd politisk position , och den var väl genomtänkt. (V): Jag har inga frågor till utrikesministern. Jag får återkomma med frågor till partier i debatten i stället. (FP): Ordförande! Tack så mycket, utrikesministern, för svaren ! Detta beslut har bland annat naturligtvis påverkat olika diplomatiska relationer med andra länder, till exempel . Men även har haft synpunkter på detta. hade under den förra mandatperioden uppnått de bästa diplomatiska relationerna någonsin, tror jag, med under vår historia med nu tvåhundraåriga diplomatiska relationer. Bland annat manifesterades detta genom president besök här i och . har naturligtvis all rätt i världen att tycka som vi vill och fatta de beslut som vi vill. Men inför och efter regeringsdeklarationen – förde ni då diskussioner om hur detta skulle formuleras just med hänsyn till och andra länders reaktioner på detta beslut? : Herr ordförande! Tack för frågan! Naturligtvis diskuterades i beredningen också vilka reaktioner detta kan skapa runt om i världen, framför allt hos de parter som vi förutsatte skulle ha störst intresse i frågan. Det handlade också om att försöka förutse deras reaktioner. Kritiken från var väntad, men vi ansåg den vara måttfull och saklig, i alla fall initialt. Kritiken som kom var också saklig. Den handlade om vårt beslut; den var inte inriktad mot som land. Vi har en väldigt lång och god relation med . Den rymmer områden från handel till innovationer, kultur och så vidare. Vi värnar denna goda relation. Jag ringde personligen upp också utrikesminister och informerade om att beslutet förbereddes på samma sätt som vi också informerade, så snart det var möjligt, ambassadör. Det var nödvändigt att göra detta. Vi kan väl säga att reaktionerna var väntade. Vi tycker att de var sakliga och hyfsat måttfulla, får man säga. Vi arbetar förstås för att engagera oss med samtliga parter. Vi är intresserade av att fortsatt ha en god relation med . Ambassadören kom tillbaka . Vi är övertygade om att vi ska kunna upprätta och hålla en god relation med också med den nya regering som ska tillträda där. Det är på samma sätt med , förstås, där vi har en utmärkt dialog och relation . (FP): Tack så mycket! Övervägde ni att ha någon mildare formulering i regeringsförklaringen just för att ha möjligheten att backa? Som påpekades här tidigare gör den här skarpa formuleringen det omöjligt, eller i alla fall väldigt svårt, att backa från detta. Övervägde ni att ha en mildare formulering inledningsvis för att kunna ha en dialog med länderna först? : Herr ordförande! är detta ett faktum. Beslutet är taget. ska vi agera konsekvent och följa upp så att vi motiverar och arbetar med våra partner på ett sätt som för dem tillbaka till förhandlingsbordet. Vi vill ha en framförhandlad lösning, och vi vill fortfarande hålla hoppet vid liv om en tvåstatslösning. Jag vet att vi också delar den ambitionen med övriga EU- länder. Det är viktigt att vi inte backar på något sätt. Det här var väl genomtänkt och en politik som vi står för. Jag tycker att vi har fått otroligt mycket positiva reaktioner på detta, inte minst från unga människor i . Där handlar det om att öppna den politiska möjligheten och hoppet i , och det här beslutet har definitivt bidragit till det. Det är alltid så att om en regering formulerar en regeringsdeklaration gör man det efter noggranna diskussioner och överväganden. Beslutet är nu fastställt och taget, och vi agerar i enlighet med det. Skånberg (KD): Herr ordförande! Tack för svaren så här långt! Återkommande säger utrikesministern att ”man” hade tänkt igenom ställningstagandet. Ingick utrikesministern i dem som tänkte igenom ställningstagandet ? : Herr ordförande! inledde vi den från sida med en väl utarbetad plan, enligt rutiner som är vanliga på och med beaktande av att vi har goda relationer med så många länder. Det var nödvändigt att informera och att engagera oss, så det har vi gjort. Skånberg (KD): tillskrev utrikesministern och departementet och fick svar daterat . Ledamoten läste ur det svaret. Där har utrikesministern svarat på våra frågor. som regeringsförklaringen , alltså när utrikesministern var nytillträdd, skickade , alltså utrikesministern, information till utlandsmyndigheterna om regeringsförklaringen gällande regeringens avsikt att erkänna Staten . Där skriver utrikesministern att erkännandet av var i enlighet med folkrätten. Det går inte att skruva till det här så att det är en efterhandskonstruktion. Detta var den information som gick ut undertecknad av – uppenbarligen, eftersom utrikesministern svarar detta – utrikesministern. Då sällar sig utrikesministern till och ställer sig bland dem som uppfattade detta som ett de facto-beslut. Erkännandet av var i enlighet med folkrätten, nämligen det som hade hänt . : Herr ordförande! Då måste vi gå tillbaka till texten. Inledningen på just detta stycke börjar så här: som regeringsförklaringen, , skickade information till utlandsmyndigheterna om regeringsförklaringen gällande regeringens avsikt att erkänna Staten . Det är själva kappan och inledningen. I ett antal streckpunkter motiverar och förklarar man sedan hur ärendet ska ses och hur motiven ser ut. Det viktiga här, och det som jag antar är det viktigaste för , är att det fortfarande handlar om en avsiktsförklaring. Det framgår mycket tydligt att vi har beskrivit regeringens avsikt att erkänna , och så har vi motiverat det utifrån det som statsministern sa redan i regeringsdeklarationen. Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag är helt klar över att utrikesministern här och vill göra gällande att det är en skillnad mellan en avsiktsförklaring och att det uppfattas som ett de facto-erkännande. Det är klart. Men var tydligen inte ens utrikesministern, som skickade ut detta, klar över skillnaden, utan blandar ihop avsikt på ena sidan och att erkännande av var i enlighet med folkrätten, alltså i förfluten tid. Om utrikesministern inte kunde göra skillnad mellan avsikt och de facto är det kanske inte konstigt att hela världen inte kunde göra skillnad på det, bland andra , de palestinska myndigheterna, , EU och alla EU- medlemmar. Hela världen inklusive utrikesministern uppfattade det här som sak samma. Stämmer det, utrikesministern? : Herr ordförande! Jag kan bara referera till den text som står här och att man ska förstå sammanhanget och de streckpunkter som kommer under den text som säger att det här gäller information till utlandsmyndigheterna om regeringsförklaringen gällande regeringens avsikt att erkänna Staten . Sedan motiveras bakgrunden till detta. Det framgår alldeles tydligt, anser jag, av det som vi har skickat in skriftligt till både att detta var en avsiktsförklaring och hur hela proceduren och hela beredningen har gått till. Skånberg (KD): Ordförande! Det är utrikesministerns egna ord i det svar som utrikesministern har skickat till oss – erkännandet av var i enlighet med folkrätten. Så sas det . Det kan hända att det är fel på svaret och att verbformen är satt felaktigt, men det är likväl det svar som utrikesministern har skickat och som utrikesministern försöker komma undan: att utrikesministern inte gjorde skillnad mellan erkännandet av som hade skett och avsiktsförklaringen. : Jag kan bara hänvisa tillbaka till texten. Alla kan läsa och se under kappan, som handlar om att vi refererade till regeringsdeklarationen, att vi där beskrev att det var regeringens avsikt att erkänna Staten och att det är ett beslut som faller på regeringen. Det är ett beslut som regeringen kan ta. Därefter beskrivs i ett antal streckpunkter bakgrunden och motiven till detta. Det var också bland det som redogjordes för och redovisades i regeringsdeklarationen. Jag tycker inte att det kan förstås på något annat sätt än att man beskriver motiven. Det handlade inte om att beskriva ett fait accompli, utan det är tydligt att det återstår att fatta beslutet och att vi har redovisat avsikten. Beslutet är inte taget. Hur man än ser det finns det inget beslut, utan regeringsbeslutet togs . Då ska vi se om det finns ytterligare frågor. Det blir samma ordning som tidigare, alltså först. Då har jag bara ett par kompletterande frågor. Skälet till att vi sitter här är den formulering som användes i regeringsförklaringen, alltså att kommer att erkänna Staten Som det står i anmälan har den uppfattats som slutgiltig och oåterkallelig. Anser utrikesministern i efterhand att det hade varit bättre att skriva ”regeringen kommer att pröva frågan att erkänna Staten , ”regeringen överväger att överväga Staten ” eller någon annan formulering som inte var så definitiv? : Herr ordförande! Jag kan bara konstatera att det politiska ställningstagandet, synen på denna fråga och regeringspartiernas hållning till den var känd . Det är en fråga som har diskuterats politiskt . Därför tycker inte jag att det var anmärkningsvärt att det beskrevs i regeringsdeklarationen på det här tydliga sättet. Det är tanken att en ny regering beskriver sina ambitioner och vad man vill uträtta både inrikespolitiskt och utrikespolitiskt. Det var förstås ett väldigt tydligt ställningstagande. Det var avsikten att göra detta. Sedan följde en sedvanlig beredning i som också inbegrep att informerades och kallades till sammanträde. Beredningen har skett på sedvanligt sätt. Det följdes sedan av ett regeringsbeslut där själva erkännandet gjordes av regeringen . Ordföranden: Det finns en skillnad mellan inrikespolitiska ställningstaganden och avsikter och utrikespolitiska. Det är just att regeringsformen föreskriver att regeringen innan den fattar beslut i viktiga utrikespolitiska frågor överlägger med . Syftet med det är att ska ha en reell möjlighet att påverka regeringens beslut i viktiga utrikespolitiska frågor. Vi vet att sammanträdde . Regeringen skriver till KU att beredningen av ärendet avslutades . Frågan blir då: Under de timmar som gick mellan att sammanträde avslutades och att beredningen avslutades, på vilket sätt påverkade synpunkter regeringens ställningstagande i frågan? Det fanns ju inte så gott om tid att omhänderta synpunkter. : Herr ordförande! Vi brukar inte återge vad som har sagts på . Rent teoretiskt kan man förstås tänka sig att samtliga partier på skulle säga: Detta är absolut felaktigt. Det är omöjligt för . Eller att de skulle kunna presentera argument av ett sådant slag att regeringen skulle vilja ändra sig inför ett kommande regeringsbeslut. Det händer ytterst sällan. Det är ett samråd, men det är inte de enda kontakter som har förevarit. Självklart kände samtliga politiska partier representerade runt det här bordet till både sakfrågan och förstod hur hanteringen var. Det var inte på något sätt okänt för något av partierna i att den här frågan var uppe till behandling. Deras positioner var inte okända. Men den formella beredningen skedde enligt konstens alla regler. Ordföranden: utrikesministern förstå att frågan ändå kan resas om regeringen har respekt för och när regeringen avslutar en beredning efter att har haft möjlighet att framföra sina synpunkter? : Herr ordförande! Det är nog inte alls ovanligt att det sker på det sättet. Mycket handlar om: Kan man kalla så att man får både Hans Majestät Konungen, statsministern och alla andra inblandade ministrar och partiledarna samlade så att man sedan kan fullfölja en beredning? Så går beredningar till. Det är inte alls ovanligt att det sker. Vi har förstås i hela processen lyssnat väldigt noga till alla argument som har framförts och har stor respekt för dem. De flesta är väl kända, precis som regeringens ståndpunkter och regeringspartiernas ståndpunkter var väl kända . Så var det också i den här frågan. Det var väldigt lite nytt som kom upp under beredningen. Den skedde genom att vi kallade till möte. Vi informerade såväl ambassadör som ambassadör om vad som skulle hända. Vi försökte också förse alla med nödvändig information därför att det hade stor uppmärksamhet både nationellt och internationellt. Ordföranden: : Under beredningen som pågick mellan den 15 och i , analyserade man å ena sidan argumenten för att erkänna just nu och konsekvenserna av ett erkännande och å andra sidan argumenten för att inte erkänna just nu och konsekvenserna av ett sådant ställningstagande? : Herr ordförande! Självklart gör man det i en beredning. Man tittar på alla argument både för och emot. Man tittar på vad reaktionerna kan bli. Man tittar på vad effekterna blir för landet . Det var en viktig del. Det gällde framför allt att granska den folkrättsliga grunden och de argument som har förts fram folkrättsligt. Vi tittade på tidigare erkännandefrågor, till exempel av och Kosovo, och hur det gick till. Vi granskade verkligen den här frågan från alla olika synvinklar. Ordföranden: 15 till , tänkte utrikesministern tanken att inte borde erkänna just nu? : Herr ordförande! Det är klart att i en sådan beredning måste man fundera över: Är det rätt tidpunkt just nu? Har vi den folkrättsliga grunden? Är det bra för som land? Är det bra för vår internationella ställning? Är det bra eller dåligt utifrån alla dessa synpunkter? Vi hade naturligtvis en mycket livlig debatt där vi granskade argument. De var som sagt väl kända. Vi vet att olika partier representerade i riksdag har olika synpunkter på den här frågan. Det var viktigt att titta på alla argument. (SD): Herr ordförande! Tack, utrikesministern. Förutom själva regeringsförklaringen och informationen om densamma som gick ut till de svenska utlandsmyndigheterna har i varje fall jag förstått förarbetena och praxis som att det inte bara handlar om vad vi avser och menar i vårt agerande utan också hur det genom konkludent handlande kan komma att uppfattas av andra. Anser utrikesministern att utrikesministerns agerande med till exempel de många upprepningarna i press och olika internationella sammanhang skulle kunna utgöra ett exempel på ett sådant konkludent handlande att det de facto kan ha kommit att uppfattas som att har fattat ett officiellt beslut i frågan trots att beredningen inte ens har påbörjats? : Herr ordförande och ärade ledamöter! Det viktiga är just att ständigt referera till att här har inletts en beredning och en politisk procedur som avser leda till ett erkännande av . Sedan är det omöjligt för någon att ta ansvar för hur det till exempel beskrivs i alla medier. Vi har gått igenom det som har sagts och det som har framförts på olika sätt. Det har framgått tydligt att det är en avsiktsförklaring och att det är någonting som den nya ville göra från regeringsdeklarationen och att den hade påbörjat ett arbete och en beredning i berörda departement för att åstadkomma och lägga fram ett sådant beslut. Det inbegrep förstås att vi samrådde med . Ordföranden: går vidare till ärendena G10 och G12 Utrikesministerns handlande att informera EU:s medlemsländer om kommande erkännande av . Utrikesministern är välkommen att säga några inledande ord även i det ärendet. : Herr ordförande och ärade utskottsledamöter! Jag är lika glad att inför utskottet redogöra för det här ärendet. Det handlar om min information informellt till EU-kolleger om regeringens avsikt att erkänna Staten och hur det förhåller sig till bestämmelserna om samråd med . Jag ska redogöra för det noggrant, men jag vill först göra en mycket kort sammanfattning av mitt svar inledningsvis. Denna min information som jag gav informellt faller utanför samrådsskyldigheten med nämnden. Det är mitt korta svar. Men för att sätta frågorna i sammanhang ska man erinra sig att den tillträdande regeringens avsikt att erkänna Staten fick bred uppmärksamhet inte bara i utan också internationellt. Det fanns en nyfikenhet på hur den nya resonerade kring denna fråga. Det var bakgrunden när jag inför redogjorde för att jag avsåg att svara på frågor och informellt informera om den kommande regeringens avsikt i frågan vid rådet för utrikesfrågor . Att jag informerade nämnden om det berodde på att jag ville vara öppen även i frågor som inte föll under nämndens arbete vid det aktuella tillfället. 2014/15:KU20 BILAGA B UTFRÅGNINGAR Sammanfattningsvis har jag inte brutit mot samrådsskyldigheten med nämnden. Jag har inte brutit mot informationsskyldigheten. Tvärtom har jag lämnat information om vad jag avsåg att informera om informellt, och jag har också följt syn då jag inte tagit upp frågan innan beslut fattats men däremot svarat på frågor och informerat informellt om den nya regeringens avsikt. Får jag ge några mer detaljer som rör ärendet. Den första detaljen gäller den kommenterade dagordningen till där delar av innehållet faller under samrådsskyldigheten. Punkterna på dagordningen består av två delar. Den första är en beskrivning av sammanhanget för det aktuella ärendet. Under rubriken eller beslutspunkt redogör regeringen för bakgrunden till den fråga som ska behandlas. Den andra delen är den text som nämnden ska ta ställning till under . Där presenterar regeringen sin politik i det aktuella ärendet. Det är alltså enbart i den senare delen som regeringen i enlighet med regeringsformen begär samråd med nämnden. Eftersom frågan inte stod på rådsmötets dagordning ingick den följaktligen heller inte i den redovisade inriktningen av regeringens politik och ståndpunkter inför rådsmötet. Den andra detaljen gäller själva mötesstrukturen i rådet för utrikes frågor, även om det säkert är väl känt för alla er här runt bordet. Mötet inleds med att den preliminära dagordningen antas. Därefter godkänns de så kallade A- punkterna, det vill säga frågor som redan är färdigförhandlade och där medlemsländerna är överens. Därefter vidtar behandlingen av de så kallade B- punkterna, frågor som framgår av dagordningen. De frågorna kan vara antingen diskussions- eller beslutspunkter. De beslut som antas som B-punkter vid rådet för utrikes frågor är normalt rådsslutsatser. Frågan om regeringens avsikt att erkänna Staten stod inte på dagordningen för rådsmötet vare sig som A- eller B-punkt. Den ingick således inte i den för nämnden redovisade inriktningen av regeringens politik inför rådsmötet, varken i det muntliga samrådet eller i den kommenterade dagordningen. Inga rådsslutsatser om fredsprocessen i eller antogs heller vid rådsmötet. I samband med diskussionen under den formella dagordningspunkten om fredsprocessen i berörde jag över huvud taget inte heller frågan om den svenska avsikten att erkänna Staten . Jag vill upprepa att vid samrådet betonade jag att informationen om avsikten att erkänna Staten skulle ges utanför den ordinarie rådsdiskussionen, och jag underströk att inte avsåg att driva frågan vid rådsmötet. Jag tydliggjorde också att erkännandefrågor faller under medlemsstaternas nationella kompetens. Sammanfattningsvis: Frågan som behandlas var alltså vid sidan av den aktuella dagordningen vid mötet med . Därmed, som jag redan har sagt, var det inte en fråga som omfattades av regeringens samrådsskyldighet. Eller med andra ord: Nämnden uttalade sig om en fråga som låg utanför detta samråd. Jag vill säga något kort om de informella diskussionerna vid utrikesministermötena. Regeringens avsiktsförklaring, som lämnades i regeringsförklaringen , väckte förstås intresse också i EU- medlemsstatskretsen. Det stod klart att jag skulle komma få frågor av mina ministerkolleger i samband med rådsmötet. Just det ville jag redovisa öppet och transparent gentemot . Jag ville därför informera nämnden om att jag i samband med rådsmötet, då jag som ny utrikesminister träffade mina ministerkolleger samlat, skulle komma att rent faktuellt redovisa vad som står i regeringsförklaringen. Informella diskussioner är viktiga, och det är ett sätt för oss att informera varandra om aktuella händelser och frågor som också ligger utanför rådets dagordning men som är av gemensamt intresse. Sådana diskussioner är viktiga också för sammanhållningen i unionen. Jag ombads av den dåvarande höga representanten för utrikesfrågor, , att informellt vid ministrarnas lunch utanför rådsmötets dagordning redogöra för den svenska avsikten att erkänna Staten samt svara på eventuella frågor från ministerkolleger. svarar jag gärna på era frågor. Ordföranden: ärende är anmält av och . Och jag ska börja med att ställa några frågor. Denna så kallade informella lunch äger rum, såvitt jag förstår, mellan formella delar av utrikesministermötet. Det låter trots allt som ett ganska formellt och styrt lunchsammanträde. Såvitt jag förstår förs också protokoll över vad som sägs under dessa lunchmöten. När någon utrikesminister säger någonting och gör ett uttalande under ett sådant lunchsammanträde uppfattas det då av övriga närvarande som att ministern har framfört sin och sin regerings position i frågan, eller uppfattas det som en personlig och privat reflexion? : Herr ordförande! Alltid när man är på dessa sammanträden företräder man sitt land och sin regering. Men de informella diskussionerna under en lunch är just sådana att man tillåter sig en friare debatt och ofta icke förberedda inlägg på dessa sammanträden. Men man kan aldrig träda ur sin roll att företräda sin regering och sitt land, inte ens under en informell lunch. Men det är ofta mindre förberedda och färdigskrivna inlägg. Ordföranden: utrikesministern kunnat avböja att kommentera frågan när bad utrikesministern att säga några ord? : Herr ordförande! Nej, det hade jag nog inte kunnat göra. Det hade upplevts som väldigt underligt. Vi träffas ju i utrikesministerkretsen också med avsikt att faktiskt lära känna varandra och att förhoppningsvis bli goda vänner. Vi anser att detta gynnar det europeiska samarbetet på alla sätt. Jag skulle inte bli förvånad om min italienske kollega på det kommande utrikesministermötet kommer att nämna något om den situation nu har uppstått i och det som har drabbat också och den utmaning som de har kring en sådan fråga. Det händer förstås att utrikesministrarna på det sättet försöker att hålla varandra informerade och svarar öppet och är konstruktiva och samarbetsvilliga i alla olika sammanhang. Ordföranden: det diskuterats i utrikesministerrådet om EU ska ha någon uppfattning i frågan om medlemsstaternas eventuella erkännande av eller vilken betydelse erkännanden av har? : Naturligtvis, herr ordförande, har detta diskuterats tidigare i utrikesministerkretsen. Den höga representanten svarade på en fråga i , där hon klargjorde att detta var en nationell angelägenhet. Det faller under nationell rätt att fatta beslut om erkännanden. Det finns ingen sådan samordning eller ett sådant EU-beslut som är gemensamt. Däremot finns det en politik för , och det var den som diskuterades under den formella dagordningspunkten. Men den rör inte erkännandefrågor.