bet · H201FöU110 · 2015-01-01 00:00:00 — övningsverksamhet och en större redundans med fler besättningar ökar ubåts- De fem Visbykorvetterna kompletteras med två Gävlekorvetter vilka halvtidsmodifieras även i fråga om ubåtsjaktförmåga inklusive sensorer Regeringen redovisar även att fler plattformar skapas för ubåtsjakt jämfört med dagens planering och att den sjöoperativa versionen av Dessutom omsätts rörliga sensorer, och minsystem vidmakthålls för att säkerställa en viktig del av sensorfunk- tionen i ubåtsjaktförmågan. Regeringen lägger särskild vikt vid tillgänglighet i stridsflygsystemet över Med de nya flygflottiljerna bedömer regeringen att det skapas krigsför- band med hög tillgänglighet i fred och hög beredskap för intagande av höjd Tillgängligheten ska enligt propositionen medge ett ökat flygtids- uttag, vilket bidrar till att säkerställa den flygoperativa förmågan under ombe- väpningsfasen från JAS 39C/D till JAS 39E. Sammantaget ställer dessa uppgifter specifika krav på Försvarsmaktens Regeringen anser att Försvarsmakten ska kunna lösa sina uppgifter enskilt och tillsammans med andra myndigheter, länder och organi- I motion 2014/15:3094 av m.fl. (FP) yrkar motionärerna att re- geringens förslag avslås (yrkande 1). Motionärerna framhåller även vikten av ökad ubåtsjaktförmåga och anskaffning av Seahawk (yrkande 10) och att an- talet flygtimmar måste öka (yrkande 11). I motion 2014/15:3095 av m.fl. (SD) beskriver motion- ärerna vilka uppgifter Försvarsmakten måste klara (yrkande 4) och nämner bl.a. följande uppgifter: Avvisa vid kränkningar och möta alla angrepp. Tillfoga en angripare svåra och kostsamma förluster genom ett skalförsvar. Kunna slå ett angrepp av mekaniserade förband av en brigads storlek i en riktning och möta angrepp i två andra riktningar genom ett djupförsvar. Skydda rikets ledning och krigsbaserna genom skydd och spridning. Vidmakthålla en försvarsplanering mot alla relevanta hotbilder. Även i motion 2014/15:2961 av m.fl. (SD) beskrivs vilka upp- gifter Försvarsmakten ska lösa på ungefär motsvarande sätt (yrkande 19). I motion 2014/15:3095 av m.fl. (SD) beskriver motionärerna dessutom vilka arméns strategiska uppgifter (yrkande 15), fält- arméns taktiska mål (yrkande 16) och territorialarméns taktiska mål bör vara (yrkande 17). I motionen beskrivs därutöver vilka marinens och flygvapnets strategiska uppgifter bör vara (yrkandena 22 och 25) och vilka taktiska mål såväl stridsflygdivisionerna som flottiljerna bör verka mot (yrkandena 23 och 26). I motionen anförs även att den särskilda beredskapspolisen (SBP) bör åter- skapas med 1 500 civilpliktiga i länsvisa avdelningar (yrkande 19) och att po- (improvised explosive device, dvs. hemmagjorda spräng- laddningar) bör avvecklas och föras över till Försvarsmakten (yrkande 18). Motionärerna anser dessutom att såväl mekaniserade brigader som amfibiebri- gader bör repetitionsutbildas (yrkande 24). I motion 2014/15:3093 av m.fl. (V) anför motionärerna att Försvarsmakten bör få ett tydligt uppdrag att bistå samhället med såväl sjö- räddning som brandbekämpning vid extraordinära händelser och naturkata- strofer (yrkande 5). Regeringen föreslår i propositionen att de krav på Försvarsmaktens operativa förmåga som fattade beslut om vid det förra försvarsbeslutet (2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292) ska upphöra vid utgången av 2015. Ut- skottet föreslår att godkänner regeringens förslag. Regeringen anför i propositionen följande. Försvarsberedningen anser att Försvarsmaktens förmåga ska svara mot operativa behov i , i närområ- det och när det anses lämpligt utanför närområdet, utan krav på återtagning eller komplettering. Regeringen delar Försvarsberedningens syn och menar därför att Försvarsmaktens operativa förmåga bör utgå från de förslag till mål för det militära försvaret, samt krav på tillgänglighet i fredstid och beredskap för intagande av höjd beredskap, som ges i denna proposition (s. 53). Vidare anför regeringen: Försvarsmaktens operativa förmåga utgörs främst av dess krigsförband. Genom sin förmåga och beredskap att lösa ställda upp- gifter vid höjd beredskap, och då ytterst i krig, samt genom att främja svenska intressen i fred, utgör det militära försvaret en tröskel mot angrepp, hot och påtryckningar. Om trots detta utsätts för angrepp, hot eller påtryck- ningar ska det militära försvaret försvara riket med alla till buds stående medel. Det förutsätter att det finns bemannade, utrustade och samövade krigsförband, att det finns kunskaper om hur de kan användas på ett effektivt sätt samt att det finns planering och förutsättningar för att fatta politiska beslut för att an- vända dessa stridskrafter (s. 55). Utskottet ställer sig bakom ovanstående redogörelse för vad regeringen an- för om Försvarsmaktens operativa förmåga i propositionen. När det gäller de motionsvis framförda kraven på förändrad ambitionsnivå för Försvarsmakten vill utskottet anföra följande: Utskottet välkomnar att re- geringen framhåller att alla delar av Försvarsmaktens organisation som har uppgifter vid höjd beredskap bör organiseras som krigsförband och ges krigs- Utskottet instämmer vidare i regeringens bedömning att krigs- förbanden i första hand bör utformas för att kunna möta ett väpnat angrepp. Krigsförbanden består av stående förband, kontraktsförband och hemvärnsför- band och utöver dessa finns även en förbandsreserv och en personalreserv. är av avgörande betydelse att alla krigsförband är bemannade, utrustade och samövade för att lösa sina uppgifter vilket även regeringen framhållit. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att det militära försvaret snabbt behöver stärkas och att det därför är viktigt att vidta åtgärder för att förbättra krigsförbandens förutsättningar att verka. detta sammanhang bl.a. vikten av övningar, mobiliseringsplanering, mobilise- rings- och beredskapsövningar och förstärkningar av vissa förmågor. pelvis beskrivs åtgärder som vidtas för att säkerställa ubåtsjaktförmågan så tidigt som möjligt och den flygoperativa förmågan under ombeväpningsfasen från JAS 39 C/D till JAS 39 E. När det gäller det senare bedömer regeringen att det med de nya flygflottiljerna skapas krigsförband med hög tillgänglighet och att detta i sin tur medger ett ökat flygtidsuttag. När det gäller ubåtsjaktför- mågan kan utskottet konstatera att även Försvarsmaktens redovisade planering för marinförbanden inkluderar delar som kan bidra till en ökad förmåga till Försvarsmakten har i sitt budgetunderlag bedömt att en högre prio- ritering av ubåtsjaktförmågan inom de nuvarande ekonomiska ramarna skulle leda till att såväl marinförbanden som Försvarsmakten i sin helhet fick en sam- mantaget lägre operativ effekt och därmed en försämrad förmåga att möta väp- nat angrepp (FM2014-5882:46, bil. När det gäller Försvarsmaktens operativa förmåga delar utskottet helt regeringens bedömning att det enskilt viktigaste är att öka den operativa förmågan i krigsförbanden och att säkerställa den samlade förmågan i totalförsvaret. skottet lägger stor vikt vid väl avvägda prioriteringar som tar hänsyn till den samlade operativa effekten och förmågan att möta ett väpnat angrepp. anförda avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden som avser Försvars- maktens operativa förmåga, utbildning och uppgifter. När det gäller Försvarsmaktens uppdrag att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser anser utskottet att det är positivt att re- geringen beskriver det som en av myndighetens fyra uppgifter. att uppgiften är viktig och tydligt formulerad men att den aldrig får bli dimen- sionerande för Försvarsmakten. Av det följer även att polisen och andra myn- digheter själva bör ha de personella och kompetensmässiga resurser som krävs för att lösa organisationens grundläggande uppgifter i den dagliga verksam- heten. Utskottet avstyrker därför de två motionsyrkanden som avser polisen och beredskapspolisen. Sammanfattningsvis avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden. Det civila försvaret och dess mål Utskottets förslag i korthet godkänner regeringens förslag om det mål för det civila försvaret som ska gälla och avslår motionsyrkanden om det civila försvaret. Utskottet anser att regeringen bör fullfölja det förbättringsarbete kring resultatredovisning som ger möjligheter att bedöma regeringens genomförande av inriktningsbeslutet som helhet. Jämför reservationerna 6 och 7 (SD, FP). Målet för det civila försvaret Regeringen anger att målet för det civila försvaret ska vara att säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna bidra till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp eller krig i vår omvärld. Regeringen delar i allt väsentligt Försvarsberedningens syn när det gäller må- let för det civila försvaret och vill betona att de tre delarna i målet är ömsesidigt förstärkande. är det av särskild betydelse att plane- ringen av det civila försvarets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap, och då ytterst i krig, omhändertas. I propositionen betonas att civilt försvar är den verksamhet som de ansva- riga aktörerna genomför i syfte att göra det möjligt för samhället att hantera situationer då beredskapen höjs. Det civila försvaret är därmed inte en organi- sation. Inriktning för det civila försvaret Regeringen anser att planeringen för det civila försvaret bör återupptas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. Helhetssynen gäller också vilka aktörer som bör delta i planeringen. Plane- ringen bör därför ske i samverkan mellan statliga myndigheter, kommuner, landsting, frivilligorganisationer, det privata näringslivet m.fl. som är berörda. Särskilda medel bör kunna användas för att utveckla nya beredskapsförmågor. Samordning, planering och ledning i det civila försvaret Med utgångspunkt i en helhetssyn som omfattar hela hotskalan, ett gemensamt regelverk och en sammanhållen planeringsprocess anser regeringen att plane- ringen för det civila försvaret bör samordnas såväl med Försvarsmaktens för- svarsplanering som med planeringen för fredstida krissituationer. Planeringsarbetet bör utgå från att förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid också ska ge en grundläggande förmåga att hantera krigssituationer. Det är angeläget att lärdomar och resurser samt strukturer och processer från arbetet med skydd mot olyckor och krisberedskap används i planeringsarbetet för det civila försvaret. Det bör övervägas om effekt-, resultat- och verksam- hetsmål som har formulerats för krisberedskapen också kan beaktas i det civila försvaret. I flera avseenden motsvaras de mål som gäller för krisberedskapen av det mål som gäller för det civila försvaret. Regeringen bedömer dock att det civila försvaret kräver ytterligare åtgärder som inte har ansetts behövas inom krisbe- redskapen. Det kan t.ex. gälla särskilda krav på att skyddsåtgärder vidtas, att särskilt viktiga samhällsfunktioner säkerställs och att knappa resurser kan för- delas till prioriterade verksamheter vid höjd beredskap. Försvarsmaktens arbete med försvarsplaneringen bör samordnas med myn- digheter som har bevakningsansvar enligt förordningen (2006:942) om kris- beredskap och höjd beredskap. För att förbättra förutsättningarna för en sam- ordnad planering bedömer regeringen att den samverkan som sker inom krisberedskapen också bör omfatta planeringen för det civila försvaret. I detta arbete har Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) en central roll. MSB ska företräda det civila försvaret på central nivå i frågor som har betydelse för avvägningen mellan civila och militära behov av samhällets re- surser om inte annat följer av särskilda föreskrifter. Myndigheten anser att dess uppgifter bör förtydligas och utvecklas när det gäller ledning, samordning och planering för det civila försvaret, liksom även uppgiften att företräda det civila försvaret på central nivå. Dessa förslag bereds nu inom . Försvarsberedningen har konstaterat att förmågan att prioritera och fördela resurser på central nivå bör förbättras. Vidare har Försvarsberedningen påtalat att det bör övervägas om den ansvarsprincip som gäller för berörda myndig- heter vid höjd beredskap, och då ytterst i krig, behöver kompletteras med ett övergripande, centralt ansvar för att fördela resurser till verksamhet som be- höver prioriteras vid höjd beredskap. Frågan om hur man kan förbättra för- mågan att på central nivå prioritera och fördela resurser bereds i . När det gäller arbetet med samhällets säkerhet krävs en omfattande regional samverkan. Länsstyrelserna ska vara den statliga aktör som på regional nivå uppträder enhetligt och överbryggar de nationella myndigheternas mer sek- torsinriktade perspektiv. Regeringen bedömer att civila myndigheter som har särskilt ansvar inför och vid höjd beredskap enligt förordningen (2006:942) om krisberedskap och höjd beredskap bör stödja och samverka med Försvarsmakten i försvaret av och främjandet av svensk säkerhet. Denna samverkans- och stödförmåga bör även i fortsättningen utvecklas och planeras i samverkan mellan myndighet- erna på såväl nationell som regional nivå. Regeringen anser också att det finns skäl att bl.a. utveckla samverkan på regional nivå mellan länsstyrelserna och Försvarsmakten och ser därför behov av att närmare överväga strukturen för samverkan mellan länsstyrelserna och Försvarsmaktens regionala staber. MSB pekar bl.a. på möjligheten att några länsstyrelser har en förmåga att ta ett större ansvar för flera län. Det militära försvaret är beroende av att samhället i övrigt fungerar och kan stödja Försvarsmakten och att verksamheten civilt försvar bidrar till Försvars- maktens operativa förmåga. Regeringen bedömer att det försämrade omvärldsläget aktualiserar behovet av ett psykologiskt försvar anpassat efter dagens förhållanden med syftet att så långt det är möjligt under störda förhållanden säkerställa ett öppet och demo- kratiskt samhälle med åsiktsfrihet och fria medier. Regeringen delar Försvars- beredningens bedömning att möjligheten att påverka beslutsfattare och opi- nioner utgör en central komponent inte bara i konflikter utan också i samband med fredstida kriser och att arbetet med detta ska bedrivas inom ramen för det civila försvaret. Vid höjd beredskap skulle det psykologiska försvaret särskilt verka för en fri nyhetsförmedling, motverka psykologisk krigföring samt vid behov föreslå regeringen åtgärder som kunde minska angriparens psykolo- giska motståndskraft. Psykologiska försvarsåtgärder bör kunna utföras av berörda myndigheter och aktörer såväl under fredstida förhållanden inom ramen för krisbered- skapen som inom ramen för totalförsvaret vid höjd beredskap. De berörda ak- törernas samverkan för att stärka det psykologiska försvaret bör utvecklas. De- lar av Styrelsen för psykologiskt försvars verksamhet fördes 2008 över till MSB som har en viktig stödjande roll för samverkan. Påverkanskampanjer som kan nyttja såväl öppna som dolda metoder är en särskild utmaning. MSB:s och de övriga berörda myndigheternas verksamhet rörande psykologiskt för- svar bör därför med tillgängliga medel, och med respekt för den grundlags- skyddade tryck- och yttrandefriheten, tydliggöras och utvecklas. Regeringens och verksamhet vid höjd beredskap Ett särskilt område med anknytning till försvarsplaneringen utgörs av reger- ingens och verksamhet i samband med militära operationer i fred och under höjd beredskap. I dessa fall antar regeringens styrning en mer direkt karaktär såsom att på strategisk nivå ange mål och ramar för Försvars- maktens operativa agerande och för totalförsvarsmyndigheter i övrigt. Det är centralt att regeringen i varje givet tillfälle har tillräckligt beslutsun- derlag för att kunna fatta väl avvägda beslut. För att regeringen ska kunna agera krävs ändamålsenliga bestämmelser, övad personal, tillgång till experter och möjligheter till informationsförsörjning. Under höjd beredskap har För- svarsmaktens stöd till regeringen stor betydelse. och Försvarsmakten samt andra berörda myndigheter inför och under höjd beredskap är av stor vikt. Även relationen till krigs- delegation bör uppmärksammas. Ett fördjupat försvars- och säkerhetspolitiskt samarbete med andra länder och aktörer bör även beaktas i detta sammanhang. Regeringen vill bl.a. upp- märksamma vikten av skyddade kommunikationer med viktiga samarbetspart- I motion 2014/15:3094 av m.fl. (FP) yrkar motionärerna att re- geringens förslag till mål för det civila försvaret avslås (yrkande 1). I motionen framhålls att utfallet av försvarsuppgörelsen och innehållet i inriktningspropo- sitionen –2020 är en stor besvikelse för dem som värnar försvarets behov av betydande resursförstärkningar i en orolig tid. m.fl. (SD) anför i motion 2014/15:3095 (yrkande 5) att de övergripande målen för det civila försvaret ska vara följande: Att värna civilbefolkningen. Att säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna. Att stärka Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp eller krig i vår omvärld. Motionärerna uttrycker vidare att den nationella krisledningen måste bli mer skyddad, redundant och övad (yrkande 6), att MSB ska avvecklas som egen myndighet och dess forskningsdelar flyttas över till Totalförsvarets forsk- ningsinstitut (FOI) (yrkande 7), att en civilförsvarsmyndighet ska återupprät- tas (yrkande 8), att SOS Alarm ska omvandlas till en avdelning i den före- slagna civilförsvarsmyndigheten (yrkande 10) och att civilförsvarsstrukturen ska likna den militära med befälhavare på alla nivåer (yrkande 9). Det sistnämnda anförs också av m.fl. (SD) i motion 2014/15:2961 där det föreslås att en nationell civil överbefälhavare behöver inrättas när det civila försvaret återuppbyggs. Svåra beslut i stora katastrofer kan inte bygga på oklar delegation, menar motionärerna som uttrycker att den svenska modellen är en effektiv modell där bestämda myndigheter har krisbe- redskap på sitt verksamhetsområde och där regeringen har ett nationellt områ- desansvar, länsstyrelserna ett regionalt och kommunerna ett lokalt ansvar. För- svarsmakten bör upprätthålla en tätare kontakt med det civila regionala och kommunala områdesansvaret (yrkande 77). Det sistnämnda utvecklas i yrkandena 55 och 56 där det föreslås att ärenden av regional civil beredskapskaraktär bör beredas hos länsstyrelserna efter ytt- rande av Försvarsmakten, samt att ärenden av lokal civil beredskapskaraktär bör beredas hos kommunerna efter yttrande av Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. Motionärerna menar att nya hotbilder kräver att län och kom- muner kan mobilisera i aktiv krishantering på höga våldsnivåer. Regements- ledningarna inom territorialarmén bör ha del i länsstyrelsernas krisledning, och detta kan ske genom direktiv och ett riktat anslag för en kontaktperson per regementsstab gentemot civil krishantering. Motionärerna föreslår vidare att en egen myndighet för psykologiskt för- svar bör upprättas. En del av försvaret utgörs av det psykologiska försvaret med uppgift att skydda mot fiendens felaktiga propagandaspridning och föra ut den korrekta bilden av skeendet till den svenska och internationella publi- ken. Detta är en viktig uppgift i en konflikt eftersom krigföringen alltmer har utvecklats mot att inte bara undergräva motståndarens förmåga till strid utan också dennes vilja att strida. För att kunna uppnå detta behövs en nystart av en särskild myndighet för detta ändamål – Styrelsen för psykologiskt försvar, an- för motionärerna (yrkande 8). Boriana (M) anför i motion 2014/15:837 att behovet av skyddsrum samt fördelningen av kostnadsansvaret mellan staten och fastighetsägaren bör utredas. Motionären menar att det är en väldigt stor kostnad både för staten och inte minst för de fastighetsägare som har ett skyddsrum i sin källare att bevara, besiktiga och underhålla de skyddsrum som är byggda , en- ligt MSB:s beslut. Så fort något arbete ska utföras i skyddsrummet måste fas- tighetsägaren anlita en sakkunnig som är certifierad av MSB samt åtgärda en- ligt myndighetens typlösning, vilket är komplicerat och kostsamt. Även av- veckling, som ska föregås av en s.k. avvecklingsbesiktning, är kostsamt för en fastighetsägare, menar motionären. Eftersom de gällande bestämmelserna om skyddsrum har på nacken och det säkerhetspolitiska läget liksom åtskilliga andra faktorer i vårt samhälle har förändrats bör en översyn göras av såväl behovet av skyddsrum som frågan om hur regelverket om kostnadsfördelning mellan staten och be- rörda fastighetsägare fungerar, anför motionären. Utskottet delar regeringens bedömning att planeringen för det civila försvaret bör återupptas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotska- lan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap. Utskottet in- stämmer också i att det är av särskild betydelse att planeringen av det civila försvarets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd be- redskap, och då ytterst i en krigssituation, omhändertas. Utskottet välkomnar att det i målet för det militära försvaret också uttrycks att det militära försvaret ska kunna ge stöd till civila myndigheter för att skydda samhället och dess Förmågan att samutnyttja militära och civila resurser bör öka. Utskottet tillstyrker därmed regeringens förslag till mål för det civila försvaret. Utskottet vill också i detta sammanhang erinra om nödvändigheten av en utvecklad resultatredovisning i förhållande till de mål nu samman- taget beslutar om för att förbättra möjligheter att bedöma regering- ens genomförande av inriktningsbeslutet som helhet. från att regeringen fullföljer det förbättringsarbete med bl.a. bedömningsgrun- der och resultatindikatorer över längre tidsserier som regeringen aviserade i Som tidigare anförts anser utskottet att det civila försvaret till stor del byg- ger på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisberedskapsverk- samhet (bet. 2013/14:FöU11). Ansvarsprincipen är fortfarande central. viktigt att konstatera att utvecklandet av det civila försvaret har en god grund- platta att stå på i och med detta, men likt regeringen bedömer dock utskottet att det civila försvaret kräver ytterligare åtgärder som det inte har ansetts finnas behov av inom krisberedskapen för fredstida krissituationer. I sammanhanget är samverkan mellan de berörda aktörerna mycket viktigt, inte minst mellan Försvarsmakten och aktörer på central, regional och lokal nivå i samhället. Det civila försvaret är inte en organisation utan många aktö- rers gemensamma strävan att förbereda och kunna hantera en höjd beredskap. Försvarsmaktens regionala staber är centrala för att samverkan ska kunna ske. Utskottet inväntar resultatet av den fortsatta beredningen inom Regerings- kansliet om hur resurser kan prioriteras och fördelas bättre på central nivå vid höjd beredskap, och hur den gällande ansvarsprincipen kan kompletteras. Utskottet delar också regeringens bedömning om behovet av ett psykolo- giskt försvar med syftet att så långt det är möjligt under störda förhållanden säkerställa ett öppet och demokratiskt samhälle med åsiktsfrihet och fria me- MSB:s roll i fråga om psykologiska försvar, och det civila för- svaret som helhet, är central och bör vidareutvecklas med beaktande av att detta är en uppgift för flera myndigheter och aktörer, varför en utvecklad sam- verkan är nödvändig. Hela hotskalan – från fredstida förhållanden till höjd be- redskap och krig – bör tas i beaktande i detta arbete. Utskottet instämmer också i att det förberedande och hanterande arbete som regeringen och utför i samband med militära operationer i fred och under höjd beredskap är viktigt. Ändamålsenliga bestämmelser, övad personal, tillgång till experter och möjligheter till informationsförsörjning för att regeringen ska kunna agera är nödvändiga i sammanhanget. stämmer med regeringen i att det är viktigt med gemensamma övningar för och Försvarsmakten samt andra berörda myndigheter inför en situation med höjd beredskap, och att relationen till krigsdele-