bet · H201JuU15 · 2015-03-24 00:00:00 — Kommittén ansåg vidare att det kunde finnas skäl att överväga att inrätta ett särskilt integritetsskyddsråd med ett brett uppdrag att vaka över integritetsskyddet i dess helhet (s. 333 f.). Regeringen beslutade om direktiv till en parlamentariskt sammansatt kommitté (dir. 2014:65) med uppdrag att utifrån ett individperspektiv kartlägga och analysera sådana faktiska och potentiella risker för intrång i den personliga integriteten som kan uppkomma i samband med användning av informationsteknik i såväl privat som offentlig verksamhet. Kommittén ska dessutom inom ramen för detta arbete följa upp effekterna i lagstiftningsarbetet av det förstärkta grundlagsskydd för den personliga integriteten som infördes . Kommittén ska vidare följa upp förslag om att inrätta ett integritetsskyddsråd och särskilt överväga om de uppgifter som ett sådant råd i så fall bör ges lämpligen kan fullgöras av en befintlig myndighet. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag . Regeringen beslutade vidare att ge en särskild utredare i uppdrag att utvärdera inhämtningslagen (dir. 2014:101). Utredaren ska också föreslå de ändringar som bedöms vara lämpliga för att stärka skyddet för den personliga integriteten vid tillämpningen av bestämmelserna om elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen. Uppdraget ska redovisas . Härutöver har en särskild utredare fått i uppdrag att se över det straffrättsliga skyddet för den personliga integriteten (dir. 2014:74). Detta uppdrag ska redovisas . tillsatte regeringen en särskild utredare (dir. 2014:164) vars uppdrag är att utreda hur ett i högre grad samlat integritetsskydd kan fungera inom en och samma myndighetsstruktur genom att tillsynen över behandling av personuppgifter samlas hos en myndighet. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har tidigare behandlat motioner om att utöka möjligheterna att använda hemliga tvångsmedel, senast (bet. 2014/15:JuU2). Utskottet ställde sig då bakom regeringens lagförslag och var inte berett att ytterligare utöka möjligheterna att använda hemliga tvångsmedel. De aktuella motionsyrkandena avstyrktes. biföll utskottets förslag (rskr. 2014/15:22). För en effektiv brottsbekämpning är det i vissa fall nödvändigt att myndigheterna har tillgång till hemliga tvångsmedel. Användningen av hemliga tvångsmedel medför emellertid inskränkningar i grundläggande rättigheter som skyddas av regeringsformen och . Som utskottet tidigare uttryckt måste det därför alltid göras en noggrann avvägning mellan intrånget i den enskildas integritet och det intresse som lagstiftningen har till syfte att värna. För att ett tvångsmedel ska få användas bör krävas att det framstår som nödvändigt, proportionellt och försvarligt i ett demokratiskt samhälle. Som framkommer ovan pågår det ett omfattande utredningarbete, som bl.a. syftar till att stärker skyddet för den enskildes integritet, vilket utskottet ser positivt på. Vidare är det för utskottet en självklar utgångspunkt att tvångsmedelsreglerna och deras tillämpning måste leva upp till högt ställda rättssäkerhetskrav. Utskottet, som vidhåller sin tidigare inställning i dessa frågor, är inte berett att föreslå några ändringar av lagstiftningen i enlighet med önskemålen i motion 2014/15:340 (M) yrkandena 1 och 2, 2014/15:2535 (SD) yrkande 2 och 2014/15:3004 (SD) yrkandena 3, 4 och 5 om att utöka möjligheterna att använda hemliga tvångsmedel. Motionerna avstyrks därför. Utskottet delar inte heller önskemålet i motion 2014/15:3004 (SD) yrkande 6 om att ändra reglerna för användandet av abonnemangsuppgifter, och avstyrker därför även denna motion. Frågor som rör domstolsförhandlingar Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör utreda hur reglerna för ordning och säkerhet i domstolarna kan tydliggöras och skärpas. avslår motioner om förstärkt vittnesskydd, försöksverksamhet med tv-sända rättegångar, avskaffande eller utvidgande av det generella fotograferingsförbudet samt om införande av avgift för part som uteblir från huvudförhandling. Flera motionärer begär en utredning av tryggheten och ordningen vid domstolsförhandlingar. I motion 2014/15:341 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör se över förutsättningarna för att skapa trygghet och ordning vid domstolsförhandlingar. Motionärerna pekar bl.a. på att det förekommer att kriminella gängmedlemmar är närvarande vid förhandlingar i syfte att sprida fruktan bland vittnen och målsägande så att de ska ändra sina uppgifter. I motion 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 11 begärs en skärpning av reglerna för ordning och säkerhet i domstolarna. I motion 2014/15:1887 av (M) föreslås ett förstärkt vittnesskydd och ett rättsväsende som tydligt markerar mot dem som skrämmer vittnen. I motion 2014/15:532 av (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att det finns behov av en försöksverksamhet med tv-sända rättegångar. I yrkande 2 föreslås att det generella fotograferingsförbudet i våra domstolar ska avskaffas. I motion 2014/15:1527 av (KD) begärs en utredning av om det är möjligt att utvidga fotograferingsförbudet i domstolarnas förhandlingssalar till att även gälla i väntrummen utanför. I motion 2014/15:1693 av (M) begärs ett tillkännagivande till regeringen om att införa en avgift för parter som uteblir från huvudförhandlingar i domstol. I 5 kap. 1 § (RB) fastslås den grundläggande principen att förhandlingar vid domstolar ska vara offentliga. Denna princip är grundlagsskyddad i 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen. Vid tillkomsten av den bestämmelsen förklarade den föredragande departementschefen (se prop. 1975/76:209 s. 127) att regeln utgör en värdefull komplettering av den allmänna informationsfriheten. Offentligheten vid en domstol får begränsas endast genom lag. Det är rättens ordförande som ska upprätthålla ordningen vid rättens sammanträden, ordföranden får visa ut den person som stör och ordföranden får också begränsa antalet åhörare för att undvika trängsel (5 kap. 9 § RB). I 5 kap. 9 § andra stycket stadgas att bildupptagning i eller bildöverföring från rättssalen får ske endast om det följer av lag. I regleringsbrevet har fått i uppdrag att särskilt redovisa de åtgärder som har vidtagits för att förbättra ordningen i domstolarna och öka skyddet för säkerheten för de anställda, parter och andra som deltar i en rättegång i enlighet med slutsatserna i myndighetens rapporter Ordning i domstol (2012:2) och Säkerheten i domstol för målsägande och vittnen (2014:1). I rapporten i domstol identifierar ett antal åtgärder som har stor betydelse för ordningen i domstolarna och där ytterligare insatser kan effektivisera ordningsarbetet. föreslår bl.a. en ökad närvaro av ordningsvakter i väntsalarna och utökade utbildningsinsatser för de domstolsanställda i bemötande- och ordningsfrågor. En säkerhetskontroll i en domstol får genomföras om det behövs för att begränsa risken för att det i en domstols lokaler eller i andra lokaler som används vid domstolsförhandlingar begås brott som innebär allvarlig fara för någons liv, hälsa eller frihet eller för omfattande förstörelse av egendom. Förutsättningarna för säkerhetskontroll anges i 1 § lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll i domstol. Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelse , då lagen ändrades på vissa sätt för att stärka säkerheten i domstolarna och skapa förutsättningar för alla som besöker eller verkar i en domstol att känna sig trygga och säkra där (prop. 2011/12:63). I detta lagstiftningsärende gjorde ett tillkännagivande om att regeringen borde låta utvärdera säkerheten i domstolarna för målsägande och vittnen. menade att det saknades en heltäckande bild av det arbete som utförs i domstolarna för att skydda målsägande och vittnen och av vilken effekt arbetet haft. Det fanns därför skäl att genomföra en sådan utvärdering (bet. 2011/12:JuU24, rskr. 2011/12:234). Pågående utrednings- och beredningsarbete I regleringsbrevet fick i uppdrag av regeringen att göra en utvärdering utifrån det tillkännagivandet som lämnade i betänkande 2011/12:JuU24. Vid genomförandet skulle verket samråda med , och . lämnade sin rapport i domstol för målsägande och vittnen (2014:1). Som nämnts ovan har i regleringsbrevet fått i uppdrag att särskilt redovisa de åtgärder som har vidtagits för att förbättra ordningen i domstolarna och öka skyddet för säkerheten för de anställda, parter och andra som deltar i en rättegång i enlighet med slutsatserna i myndighetens rapporter Ordning i domstol (2012:2) och Säkerheten i domstol för målsägande och vittnen (2014:1). I budgetpropositionen konstaterar regeringen att bekämpningen av grov organiserad brottslighet är beroende av att vittnen vågar medverka i rättsprocesserna.Rädslan att vittna vid denna typ av brottslighet är utbredd och antalet anmälda fall av övergrepp i rättssak har ökat under . Ett väl utbyggt vittnesskydd är en förutsättning för en fungerande rättstrygghet. Rättstryggheten förutsätter också att säkerheten i domstolarna är hög. Såväl domstolens personal som målsägande, vittnen, gärningspersoner och andra besökare måste kunna lita på att säkerheten i domstolarna fungerar fullt ut. Regeringen anför vidare att rättssystemet i stor utsträckning är beroende av att de som har utsatts för brott har förtroende för rättsväsendet så att de anmäler brotten och medverkar i utredningarna. Rättsprocessen upplevs ofta som påfrestande av både brottsutsatta och vittnen. För att de utsatta ska kunna känna sig trygga med att berätta vad de har varit med om och orka fullfölja rättsprocessen är det centralt att rättsväsendets myndigheter bemöter dem med professionalism och empati. Det kräver medvetenhet om brottsutsattas behov och reaktioner. Ett sådant förhållningssätt är lika angeläget vid bemötande av vittnen till brott. Utan målsägandes och vittnens utsagor är det ofta mycket svårt att nå framgång i rättsprocesserna. Samhället behöver därför försäkra sig om att stödet till målsägande och vittnen är väl utbyggt och fungerar väl (2014/15:1 utg.omr. 4 s. 23 f.). Förbudet mot bildupptagning och bildöverföring Bildupptagning i eller bildöverföring från rättssalen får endast ske om det följer av lag (5 kap. 9 § andra stycket ). Med begreppet bildupptagning avses både fotografering och sådan inspelning med t.ex. videoteknik som innebär att upptagningen kan användas . Bestämmelsen omfattar även bildöverföring, dvs. alla former av direktsändning, t.ex. tv-sändningar eller sändningar på internet. I de ursprungliga motiven till anfördes att fotografering i rättssalen i allmänhet verkar störande på förhandlingarna och kan, då det gäller en tilltalad i ett brottmål, vara ägnad att utsätta denne för ett onödigt lidande (NJA II 1943 s. 63). Med hänsyn till detta, och för att undvika ojämnhet i tillämpningen, infördes ett ovillkorligt förbud mot fotografering i rättssalen. Det förklarades att förbudet endast avsåg fotografering under en pågående rättegång. Utgångspunkten är alltså att bildupptagning eller bildöverföring inte är tillåten om lagstöd saknas. För att rätten själv ska kunna ta upp bilder har särskilda bestämmelser förts in i (se t.ex. 6 kap. 6 och 6 a §§). Någon lagstiftning till förmån för t.ex. nyhetsmediernas rapportering finns däremot inte. Fotoförbudet gäller endast i rättssalen under pågående förhandling och regeln hindrar inte att fotografier tas utanför rättssalen, t.ex. av de personer som går in och ut ur en rättssal. Förbudet omfattar inte heller fall då fotografen står utanför salen och fotograferar in i rättssalen. Den som under en pågående förhandling tar upp eller överför en bild i strid mot fotoförbudet kan straffas med penningböter. Förbudet hindrar dock inte att en bild som har tagits upp i strid mot förbudet publiceras (att publicera en sådan bild kan dock strida mot pressetiska regler). Fotograferingsförbudet och andra frågor med anknytning till domstolsförhandlingarnas offentlighet behandlades i proposition /05:131 En modernare rättegång. Regeringen uttalade (s. 114) att de överväganden som låg bakom införandet av fotograferingsförbudet fortfarande i allt väsentligt gällde. Med hänsyn till att integritetsfrågorna vid tiden för införande helt fokuserade på den tilltalades förhållanden lade regeringen till att fotograferingsförbudet måste anses ha lika stor betydelse för skyddet av målsägandes och vittnens personliga integritet. Regeringen anförde vidare att frågor om fotograferingsförbudet hade debatterats och att integritetsfrågorna då hade ställts mot framför allt massmediernas behov av att rapportera om rättegångar. Enligt regeringens mening hade dock inget framkommit som gjorde att frågan om fotograferingsförbudets vara eller icke vara hade kommit i ny dager. delade regeringens uppfattning om bl.a. fotograferingsförbudet (bet. 2004/05:JuU29 s. 16, rskr. 2004/05:307). Vidare föreslår en översyn av reglerna om det s.k. fotoförbudet. I den delen anför (s. 33 f.) att det av enkätresultatet och verkets kontakter med olika företrädare för rättsväsendet och advokater har framgått att förekomsten av mobiltelefoner i rättssalarna utgör ett ordningsproblem när de används för att ta fotografier eller spela in video. Enligt vad verket har fått veta har det även blivit allt vanligare att parter, vittnen och åhörare blir utsatta för fotografering under okontrollerade former av privatpersoner utanför rättssalarna. Sådan fotografering har i flera fall lett till oordning, hotfull stämning och våld såväl i domstolarnas väntrum som utanför domstolarnas entréer. konstaterar (s. 35 f.) att regeln om fotoförbud instiftades 1948, dvs. i då de tekniska förutsättningarna för såväl fotografering som spridning av fotografier var drastiskt annorlunda jämfört med . Det finns inte några möjligheter att efter en avslutad förhandling beivra publicering av fotografier som tagits i strid mot fotoförbudet, om dessa inte tagits i ett sådant sammanhang som anses som brottsligt i övrigt (olaga hot, övergrepp i rättssak m.m.). I kontakter med domare, externa aktörer och ordningsvakter har det klart framgått att i princip samtliga anser att fotoförbudet bör finnas kvar. Många anser att det främsta skälet för ett fortsatt förbud är omsorgen om målsägandes och vittnens integritetsskydd i lika stor utsträckning som de tilltalades. Såväl en fotografering som en bildpublicering kan upplevas som kränkande av parter, vittnen och åhörare. Enligt kan det ifrågasättas om parter och vittnen som har kallats att inställa sig i en domstol – med påföljden vite och eventuell polishämtning om de inte inställer sig – ska behöva utstå en sådan integritetskränkning. Sammantaget gör bedömningen att det alltjämt finns ett behov av ett fotoförbud i domstolarnas rättssalar, men att de behoven inte står i samklang med de principer som låg till grund för regleringen. [1] Verket förespråkar därför en översyn av fotoförbudet samt att en sanktionsregel för spridning av bilder, oberoende av form och sammanhang, som har tagits i strid med fotoförbudet övervägs. Det bör även införas möjligheter att ingripa mot upptagning av bilder i strid mot fotoförbudet efter det att en förhandling har avslutats. Vidare bör en utvidgning av fotoförbudet till att omfatta alla domstolarnas lokaler övervägas. Pågående utrednings- och beredningsarbete Utskottet har fått information från regeringen () om att man bereder de förslag som lämnade i 2012:2 inom . En s.k. bokstavsutredare fick i uppdrag att genomföra en sådan översyn av fotoförbudet som förordar och utredaren skulle ha redovisat uppdraget senast . Någon utredning har dock inte lämnats då utredaren inte kunde slutföra uppdraget. Regeringen planerar att tillsätta en ny utredning. behandlade utskottet en motion om att utvidga fotograferingsförbudet samt en motion med en begäran om en översyn av förutsättningarna för trygghet och ordning vid domstolsförhandlingar. Utskottet avstyrkte motionerna mot bakgrund av utredningen om fotoförbud och förslag som bereds i (bet. 2013/14:JuU16 s. 8 och prot. 2013/14:86). Som svar på en skriftlig fråga om tv-sända rättegångar (skr. fr. 2008/09:93) uttalade justitieministern bl.a. följande, För att allmänheten ska ha förtroende för rättsväsendet är det nödvändigt att domstolsprocessen präglas av öppenhet och insyn. Principen om att en rättegång ska vara offentlig är grundläggande i vår rättsordning. Detta innebär att allmänheten i princip har fritt tillträde till den lokal där förhandlingen hålls. Det är som regel även tillåtet att spela in eller direktsända ljudet från en rättegång. Däremot är det förbjudet att fotografera eller filma i rättssalen. Det finns flera skäl för detta förbud. Mål i domstol rör ofta personliga och mycket känsliga förhållanden och för många parter och vittnen upplevs det ofta som mycket pressande att behöva uppträda vid en domstolsförhandling. Att i tv få dessa förhållanden exponerade och bli allmänt igenkänd får en rad konsekvenser för alla berörda. Risken är stor att den oro och osäkerhet många känner inför att framträda i domstol förstärks. Mediasamhället innebär en rad nya möjligheter och utmaningar för domstolarna. Jag är tveksam till om det finns ett allmänintresse av att sända rättegångar i tv. Det finns andra sätt att förbättra allmänhetens insyn i domstolsprocessen. Jag planerar inga initiativ i frågan om tv-sända rättegångar. behandlade utskottet en motion om behovet av tv-sända rättegångar. Utskottet avstyrkte motionerna och anförde att utskottet instämde i justitieministerns anförande . Utskottets uppfattning var att det finns andra sätt att förbättra allmänhetens insyn i domstolsprocessen än att luckra upp fotoförbudet (bet. 2012/13:JuU11, prot. 2012/13:78). Enligt 21 kap. 2 § första stycket är den misstänkte som huvudregel skyldig att infinna sig personligen vid en huvudförhandling i tingsrätten och hovrätten. I styckets andra mening görs undantag från huvudregeln. Undantag förutsätter dels att målet kan avgöras även om den misstänkte inte infinner sig vid huvudförhandlingen, dels att hans eller hennes närvaro kan antas vara utan betydelse för huvudförhandlingen. Förutsättningarna för att ett mål ska få avgöras i den tilltalades frånvaro anges i 46 kap. 15 a § . En grundläggande förutsättning är att saken kan utredas tillfredsställande. Utöver denna allmänna förutsättning ska ett av tre villkor vara uppfyllt. Dessa villkor upptas i tre skilda punkter. Enligt den första punkten får saken avgöras i den tilltalades frånvaro om det inte finns anledning att döma till någon annan påföljd än böter, fängelse , villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening. Enligt den andra punkten får saken avgöras i den tilltalades frånvaro om han eller hon, sedan stämning har delgetts, har avvikit eller håller sig undan på sådant sätt att han eller hon inte kan hämtas till huvudförhandlingen. Enligt den tredje punkten får saken avgöras i den tilltalades frånvaro om han eller hon lider av en allvarlig psykisk störning och hans eller hennes närvaro på grund av det inte är nödvändig. Om den tilltalade uteblir från huvudförhandlingen ska rätten, enligt 46 kap. 15 § , i första hand pröva om målet kan avgöras enligt 15 a §. Om det inte är möjligt att avgöra målet ska rätten ta ställning till om förelagt vite ska dömas ut samt besluta att den tilltalade ska kallas på nytt vid vite, hämtas till rätten antingen eller till en senare dag, eller häktas, om det finns förutsättningar för det. I betänkandet Brottmålsprocessen (SOU 2013:17) föreslogs en rad åtgärder för att komma till rätta med det stora antalet inställda huvudförhandlingar. Till följd av detta föreslog regeringen i proposition 2013/14:170 utökade möjligheter att förverka villkorligt medgiven frihet i situationer då den tilltalade är frånvarande. Reglerna om utdömande av vite samt om hämtning och häktning när den som kallats inte kommer till förhandlingen gjordes tydligare. Även möjligheterna att använda förenklad delgivning med den tilltalade utökades. Lagändringarna trädde i kraft (bet. 2013/14:JuU29, rskr 2013/14:254). Pågående utrednings- och beredningsarbete I betänkandet En modernare rättegång del II – en uppföljning (SOU 2012:94) föreslås att rätten får utvidgade möjligheter att ta upp bevis utom huvudförhandling i samband med inställd förhandling. Förhör ska således kunna hållas med vittnen och andra förhörspersoner som infunnit sig till en rättegång som ställs in, exempelvis på grund av att den tilltalade uteblivit. Vidare föreslås att bestämmelserna om parts frånvaro vid huvudförhandling i hovrätten ändras. Om en part förelagts att inställa sig personligen ska överklagandet förfalla om han eller hon endast infinner sig genom ombud, såvida det inte finns särskilda skäl mot att överklagandet förfaller. Betänkandet bereds inom . Den grova organiserade brottsligheten orsakar lidande och stor skada för både enskilda människor och företag, men också för samhället i stort. För att bekämpa den grova organiserade brottsligheten måste de brottsbekämpande myndigheterna ha tillgång till effektiva arbetsmetoder. Det är i detta sammanhang viktigt att kunna genomföra rättegångar på ett effektivt och rättssäkert sätt. Utskottet anser att det i detta sammanhang finns ett behov av en utredning för att tydliggöra och skärpa reglerna kring ordningen och säkerheten i domstolarna. Utredningens uppdrag ska vara att överväga och föreslå ett förbud mot att vid rättegången bära symboler som kan uppfattas som ett hot mot personer som medverkar i rättegången eller mot domstolens personal. Därutöver ska utredningen göra en bred översyn av ordningsreglerna vid, och kring, huvudförhandlingar i domstolarna. Utredaren ska särskilt överväga om ordföranden vid en huvudförhandling bör åläggas tydligare regler om ansvar att upprätthålla ordningen vid förhandlingen, lämna förslag på en reglering av bruket av elektronisk utrustning, exempelvis mobiltelefoner, vid huvudförhandling och lämna förslag på reglering för kameraövervakning i rättssalen vid huvudförhandlingar. Utskottet anser att det är angeläget att en sådan utredning nu tillsätts och föreslår därför att bifaller motion 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 11. Genom det tillkännagivande som utskottet föreslår får motion 2014/15:341 (M) anses vara i huvudsak tillgodosedd. Utskottet finner inte något skäl att vidta några åtgärder med anledning av vad som anförs i motion 2014/15:1887 (M), som därför avstyrks. För många parter och vittnen är det en ovan situation att behöva uppträda vid en domstolsförhandling, och det upplevs ofta som mycket pressande. Utskottet har förståelse för att det i en sådan situation kan upplevas som kränkande att bli fotograferad eller filmad även om det sker utanför själva rättssalen. Enligt har privatpersoners fotografering utanför rättssalarna i flera fall lett till oordning, hotfull stämning och t.o.m. våld. Detta är allvarligt, och det är därför beklagligt att den utredning som regeringen tillsatte med uppdrag att se över fotoförbudet inte har kunnat slutföras. Regeringen har dock uppgett att en ny utredning ska tillsättas och det saknas därmed skäl för att ta något initiativ med anledning av motion 2014/15:1527 (KD), och motionen bör alltså avslås. Mot bakgrund av den kommande utredningen bör även motion 2014/15:532 (M) yrkande 2 avslås. När det gäller motionsyrkandet om att införa tv-sända rättegångar vidhåller utskottet sitt tidigare ställningstagande (bet. 2012/13:JuU11) och anser alltså inte att bör ta något sådant initiativ, utan avstyrker motion 2014/15:532 (M) yrkande 1. Som framgår ovan har åtgärder vidtagits för att komma till rätta med det stora antalet inställda huvudförhandlingar. Bland annat utökades möjligheterna att förverka villkorligt medgiven frihet och möjligheten att utdöma vite när den tilltalade är frånvarande. Utöver detta bereds ett förslag om att rätten ska få utvidgade möjligheter att ta upp bevis utom huvudförhandling i samband med inställda förhandlingar.