bet · H301FöU7 · 2015-12-09 00:00:00 — vidare till räddningsledare och B (yrkande 2) och att utbildningarna till rädd- ningsledare och B bör ses över i fråga om utbildningens längd och innehåll (yrkande 3). Konsekvensen av den försämrade utbildningen är att den kommunala rädd- ningstjänsten är avsevärt sämre för att möta de olyckor som förekom- mer i ett modernt samhälle, anförs i motionen. Detta beror enligt motionärerna på bristande kompetens, minskade styrkor och mindre övningstid. ärerna anför att MSB:s utbildningssystem bör ses över och att det motsvarar kraven i lagen om skydd mot olyckors (LSO) intentioner och att konsekvenserna av de olyckor som sker i samhället ska minimeras (yrkande 4). I frågan om deltidsbrandmän har försvarsutskottet vid en rad tillfällen under tidigare riksmöten behandlat frågan om rekrytering av deltidsbrandmän. Ut- skottet konstaterade i betänkande 2010/11:FöU2 att regeringen i budgetpropositionen påtalat att det på landsbygden hade blivit svårare att rekrytera deltidsanställd personal till räddningstjänsten och att alternativa lösningar behövde prövas. Utskottet välkomnade de åtgärder som vidtagits i syfte att uppnå en för medborgarna god tillgänglighet av hjälp vid nödlägen och en rimlig trygghets- och säkerhetsnivå i fråga om allmän ordning, säkerhet och hälsa. Utskottet ansåg dock att även andra faktorer spelar in när det gäller att lösa problemen med bemanningen av deltidsbrandkårerna. Det gällde t.ex. försämrad ersättning, bristande försäkringsskydd, förändringarna i a-kassan när det gäller deltidsarbete och de generella förändringarna på arbetsmarknaden. Ut- skottet ansåg att det var angeläget att en översyn av rekryteringsfrågan gjordes för att ta fram förslag på åtgärder som kunde falla på statsmakterna att vidta. Översynen borde bl.a. belysa om ytterligare ekonomiska incitament eller regeländringar var nödvändiga för att trygga bemanningen framöver. kom sedermera att tillkännage detta som sin mening för regeringen (rskr. 2010/11:213). I betänkande 2013/14:FöU11 välkomnade utskottet det utredningsförslag som MSB just hade lagt fram om bl.a. ytterligare satsningar på utbildning, information och samverkan, och om att se över möjligheten att använda frivilliga som inte normalt har en anknytning till räddningstjänsten i verksamheten. Utskottet konstaterade vidare att en utredning pågår genom Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet om allmänna villkor för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen och arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa. Utskottet ansåg sammanfattningsvis att den vidare behandlingen av genomförda regeringsuppdrag och att den pågående utredningen inte borde föregripas och att det därmed inte fanns behov av ytterligare åtgärder från sida. Motionsyrkandena avstyrktes därmed. Vad gäller brandmanna- och räddningstjänstutbildningen behandlades denna i betänkande 2009/10:FöU9 och 2010/11:FöU2, dock främst ur ett monopolperspektiv. Utredningen räddningstjänstutbildning för framtiden (), som tillsattes 1999, konstaterade att de ökade krav på kompetens som följer av utökade och ändrade arbetsuppgifter för personalen borde återspeglas i utbildningen. Kompetenskraven borde enligt utredningen författningsregleras för befattningar som är förknippade med myndighetsutövning och där särskilda befogenheter tillkommer befattningshavaren. ringen uppdrog därefter till att vidareutveckla RUFF-utred- Uppdraget drevs av som ett projekt där också och kommunerna deltog. anslöt sig till de förslag som projektet läm- nat när det gäller författningsreglering av kraven på kompetens och utbildning Det nya utbildningssystem för den kommunala räddningstjänsten som beslutades innebar att SMO-utbildning och skorstens- fejarutbildning blev författningsskyddade utbildningar (SFS 2003:477). Utskottet konstaterade i betänkande 2009/10:FöU9 att utredningen med uppdrag att pröva möjligheterna att låta en annan huvudman bedriva verksam- het vid räddningsskolorna i och inte fann någon principiell anledning till att staten skulle ha monopol på att genomföra utbildningar för den kommunala räddningstjänsten eller de andra verksamheter som förekom- Utredaren framhöll dock att det krävdes en författningsändring för att SMO-utbildningar skulle kunna genomföras av privata aktörer. stitutionella förutsättningar för delegering av de uppgifter som innefattar myn- dighetsutövning till en juridisk person som ägs antingen av staten eller av en privat aktör (Fö 2008:05). Utskottet vidhöll i betänkande 2010/11:FöU2 sin uppfattning att andra än staten borde kunna genomföra utbildningar inom området. dock att den kommunala räddningstjänsten självständigt avgör vilken utbild- ning personalen behöver. Det är således fritt för kommunen att anställa perso- ner med vitt skilda utbildningsbakgrunder, och det är fritt för kommunen att själv utbilda eller köpa utbildning för sin personal. Däremot ges den s.k. SMO- utbildningen (skydd mot olyckor) endast av MSB, vilket sker i enlighet med förordningen (2003:477) om utbildning i skydd mot olyckor. att MSB ska ”bedriva utbildningar som leder fram till examen i säkerhets- och Utskottet ansåg att utbildningen borde kunna konkurrensut- sättas men enbart i de fall detta inte var omöjligt till följd av legala hinder. Enligt utskottet borde detta övervägas även ur ett ekonomiskt perspektiv, kva- litetsperspektiv och verksamhetseffektivt perspektiv. Regeringen redovisar arbetet med en stärkt räddningstjänst genom ökad sam- verkan i budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. kommunala räddningstjänsten är organiserad med brandmän anställda på hel- (ca 11 000) av personalen inom den kommu- nala räddningstjänsten utgörs av deltidsanställda brandmän. problem med att rekrytera deltidsanställda brandmän särskilt i glesbygd och landsbygd och kan behöva stöd i det arbetet. MSB har vidtagit ett antal åtgär- der för att stödja kommunerna i arbetet med att organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän. Utöver befintlig utbildningsverksamhet och omfattande stöd och informationsmaterial har myndigheten tagit fram en internetbaserad utbildningsplattform. Myndigheten har vidare i samverkan med Kommuner och Landsting påbörjat ett gemensamt arbete med fokus på rekrytering av deltidsanställda brandmän. Arbetet med att rekrytera och organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän behöver fortsätta att utvecklas, anser regeringen. MSB bör fortsätta att stödja kommunerna i detta arbete. Det är av vikt att kommunerna själva är aktiva i utvecklingsarbetet eftersom de är huvudansvariga för att organisera räddningstjänsten. Regeringen kommer ingående att följa utvecklingen på detta område, anges i budgetpropositionen. När det gäller tillkännagivande för regeringen om en översyn av rekryteringsfrågan i fråga om deltidsbrandmän samt med anledning av motioner från den allmänna motionstiden (bet. 2010/11:AU9 om allmänna villkor för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen och om arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa) har regeringen redovisat att den har beslutat om tilläggsdirektiv (dir. 2012:90) till Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet (skr. 2013/14:75 s. 36, se vidare yttr. 2013/14:FöU2y). Kommittén redovisade sitt arbete med efterföljande remissbehandling. Ärendet bereds i . MSB har en viktig uppgift i att utveckla räddningstjänstens förmåga inom området skydd mot olyckor. Myndigheten ska tillhandahålla grund- och vidareutbildning av räddningstjänstpersonal. En central del i myndighetens arbete är att kontinuerligt utveckla utbildningsverksamheten utifrån samhällets förändrade behov. MSB beslutade om en översyn av myndighetens utbildningsverksamhet. Målsättningen är att föreslå ett framtida hållbart system som tillgodoser målgruppernas behov, efterfrågan och önskemål om utbildning som det också uppfyller kravet på att hushålla med statens resurser. MSB:s utredning Den framtida utbildningsverksamheten (diarienummer 2014-5263) publicerades . Utredningen lämnar bl.a. fyra alternativ till hur utbildningen inom skydd mot olyckor kan tillhandahållas på ett långsiktigt, effektivt och hållbart sätt. Avgörande är hur grundutbildning för räddningstjänstpersonal i beredskap, dvs. deltidsbrandmän, tillhandahålls. För varje alternativ redogörs bl.a. konsekvenserna för kommunerna, för MSB:s utbildningsverksamhet, samt de ekonomiska konsekvenserna för MSB:s förvaltningsanslag. De alternativ som redovisas är att: 1.all Utbildning för räddningsinsats sker vid MSB:s verksamhetsställen, 2.MSB ansvarar för Utbildning för räddningsinsats men genomför den i högre utsträckning lokalt eller regionalt, 3.MSB ansvarar för Utbildning i räddningsinsats men utbildningen upphandlas, samt 4.kommunerna ansvarar för grundutbildning av räddningstjänstpersonal i beredskap och får statlig ersättning för detta. Utredningens förslag kommer att tas om hand inom MSB. Den kommunala räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän har stor betydelse för räddningstjänstverksamheten. Det stöd som MSB och länsstyrelserna ger kommunerna på olika sätt i arbetet med att organisera räddningstjänsten med deltidsanställda brandmän bör fortsätta att utvecklas, särskilt när det gäller möjligheten att ge deltidsbrandmän utbildning på regional och lokal nivå i enlighet med motionerna 2015/16:2171 (FP, M, C, KD) yrkande 1, 2015/16:2321 (M) och 2015/16:3020 (C) yrkande 5. Utskottet vidhåller sin syn att frågan behöver få en långsiktig lösning. Ytterligare satsningar på information och samverkan och översyn av möjligheterna att använda frivilliga som inte normalt har en anknytning till räddningstjänsten i verksamheten, vilket MSB tidigare föreslagit, bör fortsätta liksom de möjligheter remissbehandlingen ger av utredningen genom Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet om allmänna villkor för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen och arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa. Utskottet instämmer med MSB:s tidigare konstateranden att andelen kvinnor inom den kommunala räddningstjänsten måste öka, att kontakterna mellan kommunen som arbetsgivare för den deltidsanställde brandmannen och dennes ordinarie arbetsgivare bör förbättras och att kommunerna bör vidta åtgärder för att kombinera kommunala tjänster med uppdrag som deltidsanställd brandman. Dessutom bör en större kulturell mångfald inom den kommunala räddningstjänsten eftersträvas. Dessa förslag har tidigare lagts fram, men frågorna behöver ägnas fortsatt uppmärksamhet. Här är det viktigt att kommunerna är mer aktiva. Det är där arbetsgivaransvaret ligger, och det är där man behöver ägna mer tid åt rekryteringsåtgärder. Kommuner och Landstings engagemang välkomnas. Vad gäller kravet på SMO-utbildning för att bli brandman har utskottet inhämtat information om att de flesta kommuner bara anställer personer till som genomgått denna utbildning. I dessa frågor bedömer utskottet att det inte finns några behov av ytterligare åtgärder från sida på grund av pågående arbeten, t.ex. översynen av MSB:s utbildningsverksamhet. Översynens målsättning – att föreslå ett framtida hållbart system som tillgodoser målgruppernas behov, efterfrågan och önskemål om utbildning som det också uppfyller kravet på att hushålla med statens resurser – är i linje med många av motionärernas intentioner. Sammanfattningsvis föreslår utskottet att ställer sig bakom det som utskottet anför om att regeringen bör se över förutsättningarna för att ge utbildning på regional eller lokal nivå för räddningstjänstens deltidsbrandkår och tillkännager detta för regeringen. Motionerna 2015/16:2171 (FP) yrkande 1, 2015/16:2321 (M) och 2015/16:3020 (C) yrkande 5 tillstyrks därmed. Öv- riga motionsyrkanden avstyrks med hänvisning till pågående initiativ, t.ex. MSB:s samarbete med Kommuner och Landsting i fråga om deltidsbrandmannaskapet och det pågående översynsarbetet inom MSB. Det finns därmed inte behov av ytterligare åtgärder från sida just på dessa områden. Jämställdhet och mångfald inom Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om jämställdhet och mångfald inom . Utskottet anser bl.a. att beaktandet av dessa aspekter när det gäller rekrytering är en viktig principfråga. Jämför reservation 4 (SD). (SD) anför i motion 2015/16:2836 att de fysiska kraven vid brandkårsantagningen ska höjas för båda könen till den nivå som tidigare gällde männen. ska vidare inte tillåtas att bedriva s.k. positiv särbehandling eller kvotering genom att anta mindre kvalificerade till respektive utbildning endast för att de är av ett visst kön eller har invandrarbakgrund. ska inte heller tillåtas att bedriva riktade kampanjer i syfte att rekrytera personer från minoritetsgrupper eller av ett visst kön (yrkande 2). I betänkande 2014/15:FöU6, liksom i betänkande 2013/14:FöU11, uttryckte utskottet i likhet med regeringen att jämställdhets- och mångfaldsaspekter i måste beaktas för att denna ska kunna återspegla samhället fullt ut och därmed kunna stärka sin kompetens och möjlighet att bedriva verksamhet. Liksom i betänkande 2012/13:FöU14 om Försvarsmakten kunde utskottet konstatera att det är en självklarhet att båda kvinnor och män ska utgöra en naturlig rekryteringsbas för . Det är sålunda viktigt att även arbetar med att säkra sin långsiktiga kompetensförsörjning genom att försöka rekrytera och behålla kvinnor och personer med olika bakgrund, med lämplig kompetens. Utskottet ansåg inte att uppföljningen av ett genomfört regeringsuppdrag om lämplighetstester och den kommande utvärderingen av MSB:s arbete på området borde föregripas. Det ansågs därmed inte finnas något behov av ytterligare åtgärder på området från sida. Samtliga motionsyrkanden avstyrktes därmed. I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. 6) anger regeringen att andelen kvinnor inom den kommunala räddningstjänsten är . Andelen personer med annan bakgrund än nordisk är ännu lägre. En jämnare könsfördelning och en större mångfald inom den kommunala räddningstjänsten är enligt regeringens bedömning av betydelse för att ytterligare stärka den samlade kompetensen och kvaliteten i stort inom räddningstjänsten. MSB bör därför även i fortsättningen stödja kommunerna i arbetet för ökad jämställdhet, förbättrad könsbalans och större etnisk mångfald inom räddningstjänsten. Det är av vikt att kommunerna själva är aktiva i detta arbete eftersom de är huvudansvariga för att organisera räddningstjänsten, understryker regeringen. MSB:s verksamhet för att stödja kommunerna i arbetet med jämställdhet, jämn könsfördelning bland personalen och mångfald –2014 slutfördes och utvärderades . Resultatet av utvärderingarna visar att räddningstjänsterna behöver stödja varandra och dela kunskap och resultat från olika åtgärder för att främja arbetet med jämställdhet och mångfald. För att åstadkomma ett sådant utbyte har ett antal räddningstjänster i samverkan med Kommuner och Landsting och MSB bildat . En ny inriktning för MSB:s stödverksamhet har utarbetats och beslutats –2018. En del i den fortsatta inriktningen är att bidra med stöd till detta. Utskottet anser, i likhet med tidigare, att jämställdhets- och mångfaldsaspekter inom måste beaktas för att denna ska kunna återspegla samhället fullt ut och därmed kunna stärka sin kompetens och möjlighet att bedriva verksamhet. Liksom i betänkande 2012/13:FöU14 om Försvarsmakten kan utskottet konstatera att det är en självklarhet att båda kvinnor och män ska utgöra en naturlig rekryteringsbas för . Det är sålunda viktigt att även arbetar med att säkra sin långsiktiga kompetensförsörjning genom att försöka rekrytera och behålla kvinnor och personer med olika bakgrund, med lämplig kompetens. och den nya inriktningen för MSB:s stödverksamhet som har utarbetats och beslutats –2018 välkomnas som viktiga steg i utvecklingen. Det finns därmed inte något behov av ytterligare åtgärder på området från sida. Mo- tionsyrkandet avstyrks. Nationellt låssystem för vägbommar Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ett nationellt låssystem för vägbommar så att ambulanser kan komma fram i alla lägen. Utskottet hänvisar bl.a. till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 5 (SD). (M) efterlyser i motion 2015/16:1944 incitament till ett nationellt låssystem för vägbommar i bostadsområden, på campingplatser m.m. så att ambulanser kan komma fram. Ambulansfordonen har inte som räddningstjänsten i sin utrustning en nationell universalnyckel, en s.k. räddningstjänstnyckel, som passar i många bommar. Om inte universalnyckeln kan brukas forceras bommen med fordon. Ambulansfordonen är dock inte byggda för att forcera bommar. Tillverkare av vägbommar samt de mark- och fastighetsägare som önskar eller har vägbommar bör stimuleras att införa ett låssystem där en nationell universell räddningstjänstnyckel ger åtkomst för samhällstjänstgörande ändamål, bl.a. ambulanssjukvården. I betänkandena /13:FöU8, 2013/14:FöU11 och 2014/15:FöU6 avstyrkte utskottet motionsyrkanden om ett nationellt låssystem för vägbommar. Utskottet hade fått veta att berörda aktörer på olika sätt arbetar för att åtgärda det problem som uppmärksammades i motionen och bedömde därför att det från sida inte behövde vidtas några ytterligare åtgärder. Enligt uppgifter från räddningstjänsten och ambulanssjukvården finns det en medvetenhet om det problem som motionären beskriver. Problemet uppgavs inte vara omfattande, men det konstaterades att framkomligheten för ambulanssjukvården i viss mån är en fråga om lokalkännedom. Berörda aktörer påpekade dock att framkomlighetsproblemet inte enbart avsåg låsta vägbommar utan även andra typer av hinder, såsom stora stenar, betongsuggor och portkoder. Vikten av samråd med och information till räddningstjänsten och ambulanssjukvården vid upprättandet av olika typer av hinder betonades. Utskottet har vid tidigare behandling av frågan fått veta att det bland berörda parter finns en medvetenhet om det problem som anförs i motionen men att frågan inte drivits vidare mot bakgrund av att de styrningsproblem, säkerhetsproblem och administrationskostnader som skulle följa av ett nationellt låssystem för vägbommar sannolikt skulle vara större än det problem som låsta vägbommar utgör. när behov uppstår förefaller det finnas en förmåga att öppna eller forcera låsta vägbommar med hjälp av den utrustning som finns på respektive fordon eller med hjälp av . Vikten av samråd med och information till räddningstjänsten och ambulans- sjukvården vid upprättandet av olika typer av väghinder i samhället betonas än Utskottet finner därför inga skäl för att fö- reslå några ytterligare åtgärder på området. Motionen avstyrks i linje med ut- skottets tidigare uppfattning i frågan. Översvämningar, skred och andra naturolyckor Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om översvämningar, skred och andra naturolyckor. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbeten. I motion 2015/16:351 föreslår m.fl. (S), i enlighet med förslag från (), att det införs en delegation för klimatanpassningsinsatser när det gäller skredrisker i mot bakgrund av att , dess tillflöden och avrinningsområden är ett av mest utsatta områden, vilket Klimat- och sårbarhetsutredningen har konstaterat tidigare. Motionärerna anför som argument för sitt förslag att det finns prognoser som säger att de pågående klimatförändringarna ger ökade flöden till och en höjning av vattennivån i havet. En höjning av nivån i havet gör att tappningen ur måste minskas (yrkande 3). och (båda M) anför i motion 2015/16:1665 att riskerna vid höga vattennivåer i och höga vattenflöden i bör ses över. Hotet av ständigt varierande vattennivåer utgör en betydande fara för allmänheten och riskerar – om inte nödvändiga åtgärder vidtas – att medföra omfattande kostnader för samhället. Då behöver avvattnas är det av central betydelse att flödet i ökar. Det ger konsekvensen att översvämningsriskerna ökar för de kommuner som ligger nedströms längs med älven, inklusive en starkt ökad skredrisk. En komplicerande faktor är att ansvaret i den här frågan är spretigt. Samtliga berörda kommuner har ett ansvar att bidra till ett samarbete. Motionärerna föreslår en uppföljning av regeringens uppdrag, i ett särskilt regleringsbrev 2008 (M2008/4694/A), till SGI att utföra en kartering av riskerna för skred längs hela med bäring på ett alltmer flexibelt klimat med ökad frekvens av flöden i älven. Utredningens samlade bedömning är att det är av största vikt och geotekniskt genomförbart att genomföra åtgärder med syfte att öka tappningen i som de nuvarande skredriskerna minskar i omfattning. Med anledning av detta anser motionärerna att riskerna bör ses över och ett uppdrag ges för att utreda möjliga former för samordning Beroende på hur uppdraget utformas bör SGI eller vara de naturligt ansvariga för en sådan samordning. I motion 2015/16:1667 av och (båda M) anförs vidare att dalgången kring är mest skredfrekventa dalgång och ett område där skred medför stora konsekvenser, särskilt som just nu är inne i en stor exploateringsperiod. SGI:s utredning och tillgängliga utredningar visar på höjd temperatur och ökad nederbörd. Därför behöver skredrisksäkrande åtgärder vidtas omgående. Genom att säkra säkerhet kan man också få bort vattnet lättare från och dess område vid en eventuell översvämning. I SGI:s Götaälvsutredning bedöms det att det är möjligt och rimligt att vidta åtgärder så att tappningen i älven kan ökas som skredriskerna minskas. I utredningen föreslås olika geotekniska förstärkningsarbeten samt inrättandet av en delegation för klimatanpassning i för att klargöra ansvarsförhållanden, samordning av investeringar och finansiering av åtgärderna. Finansiering av skredsäkerheten riskerar att bli en tung belastning på kommunerna i , anförs i motionen. Därför ombeds regeringen av motionärerna att skyndsamt se över möjligheten att skapa en långsiktigt hållbar modell för de åtgärder som krävs för att förbättra skredsäkerheten i . I motion 2015/16:546 hävdar (FP) att åtgärder behöver vidtas mot bakgrund av att de södra delarna av län upprepade gånger har drabbats av kraftiga regn. Dagvattenavrinningen har inte klarat av att hantera de stora vattenmängderna, och stora delar av kommunerna har översvämmats med stora materiella förluster som följd. Det har dessutom blivit svårt att försäkra sig mot något man vet ska inträffa. Något som kan ses som ett lokalt problem som en enstaka kommun har att hantera drabbar dessutom i stort om det skulle drabba , som är en knutpunkt för tågtrafiken. Det är tydligt att det behövs ett nationellt krafttag, anför motionären som föreslår att analyser genomförs där konsekvenserna av extrema regn utreds (yrkande 1) och att den nationella beredskapen mot översvämningar ska stärkas genom samordning (yrkande 2). I motion 2015/16:2406 uttrycker och (båda C) att ett utredningsarbete borde fördjupa bilden av hur samhället på olika nivåer och på olika sätt kan förbereda sig bättre för extrema vädersituationer som leder till stora vattenflöden. Det handlar både om att bygga upp kompetens och att genomföra praktiskt arbete ute i landet. Ett centralt framarbetat underlag som skapar ett enhetligt utgångsläge för fysisk planering och praktiska åtgärder ute i landet skulle underlätta i det lokala arbetet ute i kommunerna och bli effektivare än om det ska ske organiserat ute i varje kommun. Därtill är vattenflöden kommun- och länsgränsöverskridande, vilket ytterligare pekar på komplexiteten av ett delat ansvar i denna del, anför motionärerna som dock vill betona vikten av att kommunerna har det primära ansvaret för den praktiska planeringen med det centrala underlaget som grund. Motionärerna anför att det också gäller att se till att den samlade bered- skapen är tillräcklig, och inte minst att planering finns, att snabbt få igång till- räckligt med resurser för att möta konsekvenserna antingen det handlar om t.ex. översvämnings-, storm- eller brandkatastrofer. ovanstående föreslår motionärerna att en översyn görs av samhällets bered-