bet · H201MJU13 · 2015-05-21 00:00:00 — Inför och vid COP 21 i ska därför prioritera frågan om hur ett avtal bör utformas och fyllas med innehåll för att kunna omfatta tillräckliga utsläppsminskningar för att hålla den globala temperaturökningen så långt under två grader som möjligt. Utformningen av avtalet ska också vara sådan att det lägger grunden för transparens och uppföljning kring länders åtaganden och genomförande. Avtalet ska också ge möjlighet att följa upp om länder uppfyller sina åtaganden och ha en stark koppling till vetenskapen. ska bidra till att lyfta fram och belysa resultat av olika analyser av länders sammantagna bidrag om utsläppsminskningar som väntas presenteras inför . Ett fortsatt stöd till projektet kommer bl.a. att inriktas på analyser av hur internationella initiativ och åtgärder kan bidra till att sluta det gap i utsläppsminskningar som finns för att hålla den globala temperaturökningen under två grader. kommer att engagera sig i multilaterala processer, projekt och initiativ för att öka ambitionen och lyfta fram möjligheter och fördelar med att agera tidigt i klimatarbetet. Regeringen ska fortsätta arbetet med att minska kortlivade klimatpåverkande luftföroreningar inom ramen för bl.a. klimatkoalitionen för att minska kortlivade föroreningar (CCAC), och med det nordiska samarbetet som en plattform. Inom ramen för Montrealprotokollet om ozonnedbrytande ämnen ska vara pådrivande för att fasa ut fluorerade kolväten (HFC) som har en stark klimatpåverkan. Andra exempel på centrala sammanhang och sammanslutningar där aktivt ska verka för att öka ambitionen och lyfta möjligheter och fördelar med att agera tidigt i klimatarbetet är IPCC, New Climate Economy och vängruppen för utfasning av subventioner av fossila bränslen. När det gäller samarbete med andra länder kan även nämnas att ett avtal mellan och om klimatsamarbete slöts . öppnar för en fördjupad dialog med kinesiska förhandlare och beslutsfattare i klimatfrågan. Det möjliggör också samarbete med experter och forskare om ekonomiska styrmedel, tekniska innovationer, klimatsnål teknik och systemlösningar för hållbara städer. är enligt Miljö- och en viktig del i arbetet för ett ambitiöst klimatavtal i . När det gäller internationella klimatinvesteringar och pris på utsläpp av koldioxid anför regeringen i budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 utg.omr. 20) att en fortsatt utveckling av globalt samarbete i klimatfrågan är nödvändig för att begränsa uppvärmningen till två grader och för att nå miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan. Regeringen avser att utveckla hur fortsatta svenska internationella klimatinsatser bör inriktas för att fortsätta bidra till utveckling av effektiva styrmedel, ett globalt pris på utsläpp av växthusgaser och till att stödja sårbara länders omställning till en ekonomi med låga växthusgasutsläpp. erfarenhet visar att ekonomiska styrmedel är effektiva verktyg för att minska utsläppen av växthusgaser. Ett pris på utsläpp av koldioxid behövs i alla länder. Legitimiteten för marknadsbaserade styrmedel bygger på att de anses relevanta och att de bidrar till de långsiktiga målen. Utbudet av utsläppsrätter inom EU:s handelssystem måste nu minska. Regeringen avser också att ta en aktiv roll i internationellt samarbete kring marknadsbaserade styrmedel. EU:s stats- och regeringschefer beslutade om ett nytt ramverk för EU:s klimat- och energipolitik . Beslutet innebär att EU nu kommer att lämna in sitt bidrag till de internationella klimatförhandlingarna, för att ingå i det globala klimatavtal som just nu förhandlas inom om klimatförändringar (UNFCCC). Den anser enligt uppgift från Miljö- och att ambitionsnivån borde vara väsentligt högre än det beslut som antagits av . Därför arbetar regeringen nu för att skapa en process som möjliggör ökade ambitioner inför klimatmötet i , COP 21, . Målet om minst 40 procents utsläppsminskning kommer vara EU:s bidrag inför mötet i . Regeringen driver på för att EU ska höja sin ambition och anser att utsläppsminskningar om till 2030 är i enlighet med EU:s ansvar och förmåga. Vid rådsmötet antog miljörådet EU:s och medlemsländernas nationellt beslutade bidrag (intended nationally determined contribution, INDC) till de globala klimatförhandlingarna. Att beslutet om EU:s INDC kunde fattas var viktigt eftersom EU vill visa ledarskap i de internationella klimatförhandlingarna. måste också andra länder, särskilt höginkomstländer, formulera sina bidrag, så att man kan få en överblick av de sammantagna utsläppsminskningarna inför COP 21. åsikt är att ytterligare ställningstaganden inför COP 21 krävs från EU , inte minst vad gäller anpassning till ett förändrat klimat och finansiering av klimatåtgärder. EU måste också driva på för att det nya klimatavtalet blir dynamiskt, så att länderna kan höja sina ambitioner . Regeringens ovannämnda strategi för ett framgångsrikt klimatmöte i behandlar även regeringens syn på EU:s klimatarbete. Regeringen framhåller i strategin att ska verka för att EU genom ett gemensamt och sammanhållet agerande ska kunna spela en så stor roll som möjligt inför och under COP 21. EU bör helst tydliggöra hur den totala ambitionen för utsläppsminskningar ska höjas. Regeringen framhåller i strategin att en ambition för utsläppsreduktioner om till till 2030 avspeglar EU:s ansvar och förmåga. En sådan ambitionsnivå skulle skicka en positiv signal i klimatförhandlingarna. ska vara pådrivande för att EU minskar klimatpåverkan i den takt som behövs för en globalt hållbar utveckling och att EU:s bidrag till ett klimatavtal omfattar minst 40 procents inhemska utsläppsminskningar till 2030 jämfört med . Ett sätt för EU att höja ambitionen utöver de inhemska åtgärderna är genom internationella utsläppskrediter. Insatserna för att påverka EU:s ambitionsnivå inför COP 21 kräver kontinuerligt arbete . Gruppen för grön tillväxt () med progressiva länder inom EU blir viktig för att identifiera och verka för åtgärder inom EU. Bördefördelningen i klimatavtal m.m. En av klimatkonventionens grundprinciper är att parterna bör skydda klimatsystemet åt nutida och framtida generationer på grundval av rättvisa och i överensstämmelse med sitt gemensamma men olikartade ansvar och respektive förmåga. Principen om rättvisa förkortas ofta CBDR-RC, vilket står för Common but differentiated responsibilities and respective capabilities. Enligt Miljö- och går åsikterna om hur dessa principer ska tolkas isär. En ökad förståelse för olika perspektiv och närmande mot en samsyn för begreppet rättvisa samt länders olika uppfattning om vad ett rättvist avtal innebär är centralt för att förhandlingarna om den nya klimatöverenskommelsen som ska beslutas i och träda i kraft . Olika länder lägger olika vikt vid hur tungt aspekter som socioekonomisk utveckling, fattigdomsbekämpning, historiskt ansvar för utsläpp för perioden före klimatkonventionens ratificering och nationella förutsättningar för att vidta åtgärder m.m. ska väga när parternas åtaganden i den nya överenskommelsen fastställs. Vid partsmötet i (COP 19) beslutade parterna att länderna ska presentera sina förslag på nationellt beslutade utsläppsminskningsbidrag innan COP 21 i och om möjligt . Nivån på det nationellt föreslagna bidraget, liksom den information som bifogas för att förklara vad bidraget innebär i faktiska utsläppsminskningar, kommer att innebära en möjlighet för parterna att redogöra för hur principerna om rättvisa och CBDR-RC bör tillämpas i praktiken i den nya överenskommelsen. har tillsammans med har arrangerat flera workshops om hur equity bör utformas i den nya klimatöverenskommelsen. Av regeringens strategi för ett framgångsrikt klimatmöte i som nämns ovan framgår att regeringen avser att göra en särskild strategisk satsning för att stödja utvecklingsländernas klimatansträngningar och deras möjlighet att bidra till ett nytt klimatavtal i . I ett meddelande från , Åtgärdspaket för en energiunion, Parisprotokollet – en plan för att möta de globala klimatförändringarna efter 2020 (KOM(2015) 81) anförs att Parisprotokollet bör sträva efter några angivna mål som bl.a. berör frågor om att säkra långtgående utsläppsminskningar, säkra flexibilitet genom en omfattande översyn , förbättra öppenheten och ansvarsskyldigheten och främja internationellt samarbete. En part som vill ansluta sig till protokollet måste göra ett begränsningsåtagande. Alla parter kommer att kunna delta i beslutsprocessen enligt protokollet och ha tillgång till finansiella och andra resurser för att stödja dess genomförande. Begränsningsåtaganden enligt protokollet bör vara likvärdigt rättsligt bindande för alla parter. före måste alla parter enligt kommissionens meddelande välja vilken typ av begränsningsåtagande man ska ange samt definiera dess ambitionsnivå och räckvidd mot bakgrund av skiftande ansvarsfördelning, förmåga och nationella förhållanden. Åtaganden från länder med störst ansvar och förmåga måste ha högst ambitionsnivå. Alla parters planerade nationellt fastställda bidrag bör vara betydligt mer ambitiösa och långtgående än nuvarande utsläppsminskningsåtaganden. De bör sikta mot lägre utsläppsnivåer globalt och per capita och lägre utsläppsintensitet . Regeringen har anfört bl.a. följande i en preliminär svensk ståndpunkt om meddelandet om Parisprotokollet (fakta-PM 2014/15:FPM25). Regeringen stöder kommissionens syn att det avtal som ska antas i bör vara ett protokoll med rättsligt bindande åtaganden för utsläppsminskningar för att ge den stabilitet, förutsebarhet och uppföljningsbarhet på lång sikt som är nödvändig för ett starkt och trovärdigt internationellt avtal. Regeringen anser att alla länder som vill bli part till protokollet ska anta och upprätthålla ett åtagande för att begränsa eller minska sina utsläpp. Regeringen instämmer i kommissionens syn att parternas bidrag bör innebära att länder åtar sig att göra mer än i nuvarande åtaganden samt att avtalet bör främja att länderna rör sig mot alltmer ambitiösa och omfattande åtaganden. De rika länderna i västvärlden har fortsatt ett ansvar för att gå före och leda arbetet med att minska utsläppen. Oavsett form på åtagandet behöver innehållet i parternas målsättningar och åtgärder vara tillräckligt för att driva fram den nödvändiga omställningen av samhället och för att undvika fortsatta investeringar i fossil teknik. Regeringen anser att ett bra avtal i bara kan möjliggöras om de länder som har störst vilja att nå ett sådant agerar gemensamt. Stärkt samarbete med de minst utvecklade länderna och de som är mest utsatta för klimatförändringarnas effekter behövs särskilt. Finansiellt stöd, teknikutveckling och teknikspridning samt kapacitetsutveckling är viktigt för fattiga och särskilt utsatta länder. Enligt och Kyotoprotokollet har de industrialiserade länderna en skyldighet att inventera och beräkna hur stora utsläpp av växthusgaser som sker inom respektive land. samlar in och sammanställer uppgifterna för del. Verket tar fram nationell statistik och rapporterar regelbundet till regeringen, och . Utsläppen i rapporteringen (1990–2013) är beräknade baserat på IPCC:s metodriktlinjer för nationella växthusgasutsläppsinventeringar . års utsläppsstatistik används nya rapporteringsriktlinjer. rapporterar enligt det generella formatet som FN efterfrågar i rapporteringsriktlinjerna. publicerade ny statistik över den svenska konsumtionens påverkan på klimatet. Den uppdaterade tidsserien omfattar . Statistiken visar att en allt större del av utsläppen från svensk konsumtion sker i andra länder som utsläppen i minskar. Utsläppen från svensk konsumtion i andra länder har ökat . Mat och internationellt resande står för de största ökningarna. Enligt är det viktigt att visa att svenska konsumtionsmönster bidrar till utsläpp även utanför gränser. Statistiken understryker behovet av krafttag både i , EU och internationellt för att de globala utsläppen ska minska. Ett ökat medvetande leder också till förändringar . Utsläpp inom gränser rapporteras under samt till EU och används för att sätta och följa upp nationella utsläppsmål. För att belysa ett lands påverkan på andra länder kan enligt ett konsumtionsperspektiv användas. Då beräknas i stället utsläppen utifrån vad som konsumeras i ett land, oavsett i vilka länder utsläppen sker. Detta sätt att räkna är modellbaserat och starkt beroende av antaganden och tillgängliga dataunderlag. Resultat från olika modeller kan ge olika resultat. Utsläpp från konsumtion bör därför enligt användas för att studera en trend , snarare än absoluta nivåer enskilda år. I till åtgärder för en mer hållbar konsumtion (NV-00685-14) har tagit fram förslag som ska bidra till en mer hållbar konsumtion. Förslagen ska underlätta för konsumenten att göra hållbara val. Därutöver behöver enligt befintliga styrmedel ses över och nya styrmedel utvecklas, och det behövs även enligt verket en svensk nationell strategi för hållbar konsumtion. uppdrag redovisades till . Miljö- och har uppgett att många av förslag i rapporten är på gång, andra är redan genomförda och några förslag är under beredning. När det gäller redovisning av utsläpp anges i tilläggsdirektiven till Miljömålsberedningen (M 2010:04) – förslag till klimatpolitiskt ramverk (dir. 2014:165) att det på ett tydligare sätt än vad som gäller bör regleras hur klimatpolitiken ska redovisas och följas upp. Utgångspunkten ska vara internationellt vedertagna principer och regelverk för mätning, rapportering och bokföring av växthusgasutsläpp. Beredningen ska därför föreslå hur systemet med beräkning, uppföljning och redovisning bör se ut. Uppdraget ska redovisas . Det kan även nämnas att utskottet har uttalat sig om konsumtionsbaserade utsläpp (bet. 2013/14:MJU20). Utskottet påminde då om att 2010 beslutade om att införa ett nytt inriktningsmål för den svenska miljöpolitiken, vilket lyder: ”Det övergripande målet för miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser.” Skillnaden jämfört med tidigare är att man skärper kraven på att miljöförbättringar i ska ske utan att miljö- och hälsoproblemen ökar utanför . Utskottet anförde även att frågan om huruvida miljö- och hälsoproblem förknippade med våra konsumtionsmönster successivt flyttas till andra länder är en mycket aktuell fråga, och för att kunna belysa detta behöver utveckla möjligheterna att följa upp den svenska konsumtionens miljöpåverkan i andra länder. I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 utg.omr. 20) framhåller regeringen att klimatförändringarna har en direkt koppling till utvecklingen i fattiga länder, särskilt i de minst utvecklade länderna och för de mest sårbara befolkningsgrupperna där förändringarna försvårar fattigdomsbekämpning. Behovet av anpassning till pågående och kommande klimatförändringar är stort, liksom behovet av investeringar i hållbar energiförsörjning. Många fattiga drabbas särskilt av klimatförändringar eftersom de har små möjligheter att hantera de utmaningar de ställs inför. ska höja ambitionsnivån vad gäller multilateral klimatfinansiering som ett led i att utveckla sitt ledarskap inför FN:s 21:a partsmöte under klimatkonventionen (COP 21) i och därmed ge möjligheter till hållbar utveckling för fattiga länder. Enligt beslut på FN:s klimatmöten har höginkomstländerna ett åtagande om en målsättning att via olika finansieringskällor – privata, offentliga och innovativa – mobilisera till klimatåtgärder. ska enligt regeringen vara ledande i dialogen med andra länder om hur denna målsättning ska nås. Regeringen avser att verka för att EU som helhet blir pådrivande för att utveckla källor till klimatfinansiering och intar en konstruktiv hållning i fråga om klimatfinansiering efter 2020. Den gröna klimatfonden förväntas bli den mest framträdande aktören i den framtida klimatfinansieringsarkitekturen. kommer enligt budgetpropositionen att delta aktivt i fondens styrelsearbete och avser att ge ett betydande bidrag till fondens verksamhet i syfte att vara mönsterbildande för såväl andra EU-länder som andra givare. I sitt svar på interpellation 2014/15:123 (, 7 §) om klimatpolitiken inför toppmötet i anförde klimat- och miljöminister bl.a. att nya finansieringskällor är en viktig komponent för att nå de utvecklade ländernas mål att gemensamt mobilisera till 2020 för klimatåtgärder i utvecklingsländer. Ett tydligt och konkret exempel på utvecklingen inom detta område är den privatsektorfacilitet som är etablerad inom den gröna klimatfonden. Tanken bakom denna facilitet är att FN:s gröna klimatfond ska kunna använda offentliga medel som hävstång för att mobilisera privat kapital. Ministern framhöll även att en ökad tillgång till teknik i utvecklingsländer är centralt för att de ska kunna minska utsläppen som de utvecklas hållbart. Tillgång till teknik är en viktig fråga särskilt för de sårbara och minst utvecklade länderna. Finansiering och brist på investeringsfrämjande miljöer, ofta förknippade med bristande institutionell kapacitet och kunskap om vilka lösningar som finns, utgör väsentliga hinder mot tekniköverföring till utvecklingsländer. Detta behöver åtgärdas, och regeringen stöder aktivt uppbyggnaden av sådan kapacitet. Regeringens stora satsning på klimatfinansiering, t.ex. den gröna klimatfonden, kommer att vara betydelsefull i detta sammanhang och för att underlätta överföring av teknologi för förnybar energi och energieffektivisering till utvecklingsländerna. Genom klimatförhandlingarna har också ett nytt teknikcenter (, CTCN) inrättats. Genom att bistå utvecklingsländer med kunskap om teknik som bidrar till att minska utsläppen av växthusgaser kommer det också att bli en viktig byggsten. Satsningar av detta slag är centrala. Patenträtten har enligt klimat- och miljöministern lämnats utanför de beslut om tekniköverföring som fattats inom ramen för FN:s klimatförhandlingar. Frågan om patenträttens betydelse för överföring av klimatteknik hanteras i stället i särskild ordning inom . Regeringen delar andra industriländers bedömning att patenträtten är en av flera viktiga förutsättningar för att nå den storskaliga utveckling och spridning av klimatteknik som krävs för att minska utsläppen. När det gäller additionaliteten anförde ministern att det är tydligt att de klimatfinansieringspengar som indikerar till den gröna klimatfonden är additionella till det som traditionellt räknas inom biståndsramen. I vårändringsbudgeten (prop. 2014/15:99) anför regeringen att man i budgetpropositionen föreslog att 28 skulle anvisas anslaget 1:1 Biståndsverksamhet (prop. 2014/15:1 utg.omr. 7 avsnitt 2.7). beslutade dock att 28 skulle anvisas anslaget (bet. 2014/15:UU2, rskr. 2014/15:75). Regeringen anser alltjämt att ytterligare medel bör tillföras anslaget för att med additionella medel finansiera klimatinsatser i utvecklingsländer och föreslår därför i propositionen att anslaget ökas med . Klimat- och miljöminister anförde i ett svar på interpellation 2014/15:123 (7 §) att jämställdhet är viktigt för att effektivt och rättvist hantera klimatutmaningen. Miljö- och klimateffekter har störst inverkan på människor i fattigdom som har små möjligheter att påverka sin situation. Kvinnor och barn drabbas ofta särskilt. Frågan om jämställdhet har aktualiserats i förhandlingarna , och vid COP 18 i fattade parterna beslut om att förbättra jämställdheten och kvinnors deltagande i klimatförhandlingarna. verkar även aktivt för att jämställdhetsaspekter ska tas i beaktande i de institutioner som skapats under för klimatförändringar och Kyotoprotokollet. I utformningen av den gröna klimatfonden har enligt ministern med framgång drivit jämställdhetsperspektivet, vilket exempelvis har resulterat i att fonden nu tar fram en jämställdhetspolicy. Också i den globala miljöfonden GEF och klimatfonder har fått genomslag i jämställdhetsrelaterade frågor. anser att jämställdhet bör vara en vägledande princip och att den bör integreras i den nya klimatöverenskommelsen. Utskottet har tidigare vid behandling av liknande motioner nämnt det nätverk för kvinnliga miljöministrar som bildades i med syftet att föra samman kvinnliga miljöministrar och ledare inom miljö- och klimatområdena som har ett intresse av att diskutera och föra fram frågor om betydelsen av kvinnors deltagande i arbetet med att minska miljö- och klimatpåverkan (bet. 2012/13:MJU11). FN:s miljöprogram samordnar nätverkets aktiviteter. Nätverket träffas regelbundet för att diskutera frågor om behovet av kvinnors deltagande i miljö- och klimatförhandlingar och inkluderande av frågor om jämställdhet i miljöpolitiken. Nätverket hade ett möte i under vilket dåvarande miljöminister var ordförande. Som särskilt tema diskuterades klimat och jämställdhet, bl.a. i ljuset av det beslut om att öka kvinnors deltagande i UNFCCC:s klimatförhandlingar som lades fram av EU under den första förhandlingsveckan. Utskottet välkomnade att beslutet antogs under COP 18 i . Under mötet i huvudstad träffades de kvinnliga miljöministrarna och ledarna för ett heldagsmöte för att diskutera hur nätverket skulle arbeta vidare. Ett möte arrangerades även under COP 20 i , då bl.a. framtida utmaningar diskuterades. Utskottet ansluter sig till den uppfattning som regeringen ger uttryck för bl.a. i budgetpropositionen om att klimatförändringarna är en ödesfråga för mänskligheten. Som regeringen anför behöver politiken utformas för åtgärder och insatser på alla nivåer i samhället, såväl internationellt som inom EU och nationellt. För att nå målet om högst två graders global temperaturökning jämfört med den förindustriella nivån måste alla länder vidta åtgärder. Utskottet anser i likhet med regeringen att ska vara ledande i omställningen till ett samhälle med mycket låga utsläpp av växthusgaser och ska minska utsläppen av växthusgaser i den takt som behövs för en globalt hållbar utveckling. Utskottet stöder den svenska strategin för ett framgångsrikt klimatmöte i som regeringen har tagit fram och som har som övergripande målsättning att i ska resultera i ett globalt, rättvist och rättsligt bindande klimatavtal som bidrar till att hålla den globala uppvärmningen så långt under två grader som möjligt. Med anledning av de motioner som behandlas om internationellt klimatarbete vill utskottet särskilt lyfta fram att det i strategin anförs att ska fortsätta att arbeta med insatser för internationella klimatinvesteringar med utvecklingsländer och stödja insatser inom utvecklingssamarbetet som bidrar till utsläppsminskningar och koldioxidsnål utveckling. ska även bidra till en globalt mer tillgänglig och billig miljö- och klimatvänlig teknik. ska enligt strategin göra en särskild strategisk satsning för att stödja utvecklingsländernas klimatansträngningar och deras möjlighet att bidra till ett nytt klimatavtal i . kommer även att särskilt bidra till att stärka samarbetet med de minst utvecklade länderna och de som är mest utsatta för klimatförändringarnas effekter. Klimatfrågan prioriteras därför inom det svenska bi- och multilaterala utvecklingssamarbetet. Enligt strategin ska regeringen fortsätta arbetet med att minska kortlivade klimatpåverkande luftföroreningar inom ramen för bl.a. CCAC och och med det nordiska samarbetet som en plattform. I det internationella klimatarbetet ska bl.a. använda sitt inflytande i det multilaterala samarbetet och de internationella finansiella institutionerna för att fasa ut stöd till subventioner av fossila bränslen och för ökade investeringar i förnybar energi. När det gäller globalt klimatmål anförs i strategin att ska prioritera frågan om hur ett klimatavtal bör utformas och fyllas med innehåll för att kunna omfatta tillräckliga utsläppsminskningar för att hålla den globala temperaturökningen så långt under två grader som möjligt. Utskottet föreslår med det anförda att motionerna 2014/15:2461 (C) yrkande 9, 2014/15:2981 (C, M, FP, KD) yrkande 11 i denna del och 2014/15:136 (V) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. Bördefördelningen i klimatavtal m.m.