bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Men själva avgörandet i ärendet – de detaljerade avgörandena – sköts av respektive departement. Statsministern ska se till, och ser till, att det finns nödvändiga rutiner och regler för detta. (C): Statsrådet var efterklok och menade att man fick dra lärdom av detta. Som jag uppfattar det menar statsministern att man inte behöver göra några ändringar i sina rutiner. Jag uppfattar att det finns en skillnad i synen på beredningsarbetet, och jag uppfattar att regeringen inte har gjort något för att förbättra rutinerna när det gäller beredningen av propositioner. : Statsrådet gav uttryck för vilka lärdomar han drar av detta. Det finns tydliga regler från den förordning som ger instruktion till . Det finns en arbetsordning, riktlinjer och regler för hur beredningen ska gå till. Det enskilda avgörandet i det specifika ärendet sköts av beredande departement och ansvarigt statsråd – inte av statsministern. De regler som finns uppfyller självfallet dagens krav, och de ska följas. De enskilda avgöranden som görs i respektive ärende är upp till det beredande departementet och ansvarigt statsråd. (V): Herr ordförande! Tack, statsministern! Jag tycker att det framgår väldigt tydligt i underlag och i svar vi får hur detta har gått till, så jag har inte någon ytterligare fråga. Ordföranden: Då har vi genomfört den första rundan i ärendet, och vi ska se om det finns ytterligare frågor. (FP): Ordförande! Det är flera som har varit inne på detta här och som jag uppfattar inte har fått ett tydligt svar. Det gäller alltså bedömningen här och i efterhand. Så här i efterhand och med facit i hand – borde remisstiden ha varit längre enligt praxis, eller åtminstone längre? Borde regeringen ha skickat detta till Lagrådet? Vi vet nu statsministerns inställning till vad regeringen gjorde för bedömning då. Vad jag undrar är vad statsministern gör för bedömning . : Herr ordförande! Med all respekt: Den fråga som hanteras just nu är huruvida vi har uppfyllt kraven på beredning. Det menade regeringen att vi hade gjort därför att vi hade haft hela den beredningskedja som fanns från det att vi avlämnade regeringsförklaring och fram till ett beslut. Det var enligt regeringen tillfyllest för att få fram ett tillräckligt bra underlag för att fatta ett bra beslut om propositionen. Efter det – för det är ändå viktigt att ha sagt det – fattade Lagrådet ett annat beslut, och det har vi att respektera. Men granskningen i det här rör huruvida vi i ärendet när det togs fram följde reglerna och lagens mening, och det menar vi att vi har gjort, ja. (FP): I den granskningen är det högst relevant att veta hur statsministern ser på beredningen . Att regeringen gjorde en annan bedömning då vet vi . Men frågan är hur statsministern ser på det . Var remisstiden tillräckligt lång? Är statsministerns bedömning fortfarande att den var det? Borde det ha skickats till Lagrådet? Då gjorde ni bedömningen att det inte behövdes. Men vad anser statsministern nu? Jag skulle verkligen vilja ha svar på den frågan. : Herr ordförande! Jag kan svara på det. Ärendet prövas nu om huruvida vi har följt de regler och lagar som finns för beredning när vi tar fram ärendet. Ja, det anser vi att vi har gjort. Det finns inga tydliga regler för exakt hur en remisstid ska vara. Det finns praxis, men det finns inget för exakt hur det ska vara. Det finns ett antal ärenden även före detta med andra regeringar som har tagits fram och med kortare remisstid. Det måste ärende för ärende avgöra. Men självfallet är regeringens uppfattning och inställning att vi ska följa lagens krav. Vi ska tillse att de remissinstanser som får möjlighet att svara också har tid att svara på remissen. Annars är den ju fullständigt meningslös. I detta fall menade vi att det fanns möjlighet att svara. Det inkom 27 remissvar, och det inkom faktiskt fler remissvar än vad som hade efterfrågats, innebärande att det måste ha bedömts som tillräckligt också av de remissinstanserna. Det genomfördes ett remissmöte. Det var alltså inte så att det inte efterhördes uppfattningar, utan det genomfördes en sådan omgång. Därutöver skedde beredningen enligt de lagar och regler som finns. Det är regeringens uppfattning att vi skötte det enligt de lagar och regler som finns. Skånberg (KD): Herr ordförande! Tack, statsministern! Statsministern säger att han har respekt för Lagrådet. vidhåller statsministern att detta var rätt beslut. Då säger att lagförslaget inte är godtagbart och att beredningskravet inte är uppfyllt. De två påståendena går inte ihop. Man kan inte både ha respekt och säga att det var rätt beslut. Dessutom ger inte statsministern några som helst utfästelser för att rätta sig för framtiden och bereda sig bättre. Hur kan det vara? : Herr ordförande! Mitt besked är att regeringen ska följa, och har till uppgift att följa, lagen och de regler som finns. Det kommer vi att göra. Det torde innebära att i de allra flesta fall av denna karaktär går ärendet till Lagrådet. Jag konstaterar dock att det inte finns några regler som säger att det obönhörligen måste dit, utan det finns också regler för när det måste till Lagrådet och vilka typer av ärenden det är. Vi kommer att följa lagen. Det är viktigt. Man ska ha beredningsrutiner som ser till att man får tillräckligt bra underlag, och det kommer regeringen att göra. Det är det tydliga beskedet till . Skånberg (KD): Herr ordförande! Då måste jag erinra statsministern om att regelverket finns – det regelverk som statsministern och statsrådet kunde ha följt. Enligt regeringsformens 8 kap. 21 § ska yttrande från Lagrådet inhämtas av regeringen innan beslutar om bland annat åligganden för kommuner och landsting. Så var det i detta fall. Undantagen är om Lagrådets granskning skulle sakna betydelse på grund av frågans beskaffenhet eller skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling. Vi vet med säkerhet att Lagrådets granskning inte saknar betydelse. Vi sitter här just därför att Lagrådets granskning och uttalande har största betydelse. Alltså är inte regeringsformens 8 kap. 21 § uppfylld. Kommer statsministern att uppfylla den ? : Herr ordförande! Regeringen kommer att uppfylla lagens krav, ja. Vår bedömning var att lagförslaget och propositionen inte ålägger kommuner någonting, utan ger kommuner ökad frihet att besluta hur man vill göra. Men det ålägger ingenting. Det var bedömningen som gjordes. Vi kommer att följa lagen, ja. (S): Jag vill bara poängtera att uppgift är att granska det som har varit och inte det som ska komma. Jag är nöjd med svaren från statsministern på det som har varit och har inga ytterligare frågor. (M): Jag har hört att statsministern säger att regeringen har tagit till sig av Lagrådets yttrande. Men jag har inte uppfattat att statsministern säger att man har gjort fel i det här. Man säger att man ska följa reglerna framöver. I detta ligger också en liten tyst kritik mot sig själv. Om man ska följa reglerna framöver – säger man då inte indirekt att man inte har följt reglerna i detta fall när det gäller att inhämta lagråd, men även när det gäller remissrundan och remisstiderna, där det faktiskt finns en utvecklad praxis från ? Jag undrar också vilken diskussion och dialog som fördes med tjänstemän. Fördes det i den diskussionen ett resonemang kring om man skulle inhämta Lagrådets yttrande eller inte? Fanns det inga som helst invändningar från tjänstemannahåll mot denna grova felbedömning från regeringens sida? : Herr ordförande! Återigen: Regeringens bedömning var att vi hade följt regelverket – annars hade inte propositionen lagts – inklusive det som gäller för remisstider och andra inslag i processen. Vad gäller de enskilda avvägningar som görs under beredningsprocessen vill jag återigen hänvisa till de skriftliga svar som utskottet har fått och den redogörelse som ansvarigt statsråd har gjort. Ansvaret som statsminister är självfallet att se till att det finns tydliga regler för hur detta ska ske, och de reglerna finns där. Det finns en instruktion för , och det finns en arbetsordning för . Jag utgår självfallet från att i de enskilda ärendena följs de rutinerna och de reglerna. (M): Herr ordförande! Tack, statsministern! Jo, jag förstår det. Men är det ändå statsministern som leder regeringens arbete. Det är statsministern som sitter och är med och beslutar och tar det slutgiltiga beslutet om huruvida en proposition ska läggas fram eller inte i regeringen. Då är det lite intressant att veta om det i slutdiskussionen mellan remisstidens utgång och fram till det att propositionen lämnades till fanns invändningar från om att man borde ha inhämtat Lagrådets yttrande. Fanns den diskussionen över huvud taget? : Herr ordförande! Det torde vara tusentals ärenden. 2012–2013 tror jag att det var 5 500 ärenden som beslutades av regeringen. Det går inte för en statsminister att ha detaljkontroll över alla de ärendena – hur exakt de bereds och vilka som gör vilka bedömningar. Enligt instruktionen för finns det en ansvarsfördelning över vilka departement som är ansvariga för vad, vilka statsråd som har ansvaret, vilka som är chefer för departementen och vilka som har så kallade § 5-förordnanden. Mitt ansvar är självfallet att se till att det finns regler och instruktioner för hur en beredning ska gå till. De reglerna finns, och de ska självfallet respektive statsråd och hela hålla sig till. Jag utgår från att det görs. Men det är omöjligt för en statsminister att hålla koll på tusentals ärenden, på vem som gör vilka eventuella invändningar och på vilka avvägningar som görs. Så fungerar inte . Men mitt ansvar är att se till att det finns regler. Regeringen ska följa reglerna. Regeringen ska följa lagen och vara noggrann med sina underlag. Ordföranden: behöver gå ned för landning. Vi har fem ärenden och begränsat med tid. Eftersom det inte finns fler frågor än avslutande fråga går vi vidare efter den. (M): Tack herr ordförande! Under beredningen av ärendet framfördes även kritik från egna myndigheter, framför allt Myndigheten för vårdanalys. Man påpekar att det inte finns någon konsekvensanalys kopplad till lagförslaget. Vilket förtroende har statsministern för de egna myndigheterna och de synpunkter som framförs på lagförslag innan en proposition läggs fram till ? : Självfallet har statsministern förtroende för myndigheterna. Hur beredningen av ärendet och de olika avvägningarna har gjorts i detta ärende, vilka olika synpunkter som har kommit fram, hur de har hanterats och vilka för- och nackdelar som har vägts, allt detta sköts av ansvarigt departement och ansvarigt statsråd. När vi går till beslut anser vi att vi har I övrigt hänvisar jag till de skriftliga kommentarerna och utfrågningen av ansvarigt statsråd. (M): Jag tackar statsministern för svaren. Ordföranden: så mycket! Då lämnar vi granskningsärende 14–15 och går vidare till granskningsärende 8 om deklarationen om i regeringsförklaringen. Även här har statsministern möjlighet att hålla en inledning. : Tack herr ordförande! Det här ärendet rör vad som sas om i regeringsförklaringen. Anmälaren har begärt att ska granska om jag som tillträdande statsminister har brutit mot regeringsformens krav genom att ärendet enligt anmälaren ”de facto avgjorts utan hörande”. Som tillträdande statsminister lämnade jag inför och svenska folket min och den tillträdande regeringens regeringsförklaring. Jag lämnade då besked om hur regeringen hade för avsikt att handla i regeringsställning. Jag poängterade att ”vårt land ska vara en ledande och inspirerande kraft i världen, där vi sluter klyftor och förverkligar de löften om frihet som vi har ställt ut till våra barn, och där vi investerar gemensamt i människor och miljö, i kunskap och konkurrenskraft, i trygghet i och i hopp om framtiden.” Jag förklarade då också regeringens uppfattning att konflikten mellan och endast kan lösas genom en tvåstatslösning som ska framförhandlas i enlighet med folkrättens principer, att den måste garantera såväl palestiniernas som israelernas legitima krav på nationellt självbestämmande och säkerhet och att en tvåstatslösning förutsätter ömsesidigt erkännande och vilja till fredlig samexistens. Därför gav jag uttryck för ambitionen att skulle komma att erkänna Staten . I valrörelsen som föregick regeringsbildningen hade de två regeringspartierna varit mycket tydliga i den här frågan. Som redogör för i sin promemoria framgår av motiven till riksdagsordningen att regeringsförklaringen är tänkt som ett underlag för den allmänpolitiska debatten. Den regeringsförklaring som jag lämnade var just det, ett inlägg i debatten, en avsiktsförklaring. Att en ambition anges i en regeringsförklaring innebär inte att regeringen har fattat beslut. Liksom när det gäller aviserade inrikespolitiska reformer förutsätter oftast aviserad utrikespolitik en beredningsprocess innan ett beslut kan fattas. Så skedde också här, bland annat genom information till . har i skriftliga svar till utskottet redogjort för beredningsprocessen innan regeringen fattade beslut om att erkänna Staten . Även utrikesministern har, här inför utskottet, redogjort för detta. Mötet med ägde rum , således innan då regeringen fattade beslut om att erkänna Staten . En regeringsförklaring skulle troligen uppfattas som urvattnad om den inte innehöll regeringens målsättningar och avsikter även på det utrikespolitiska området. Och en regering måste kunna ge avsiktsförklaringar i en regeringsförklaring även på det utrikespolitiska området. Därmed är jag beredd att svara på utskottets frågor. Ordföranden: så mycket för inledningen! Vi börjar med anmälande parti, och . (M): Tack herr ordförande! Och tack, statsministern, för redogörelsen! satt jag och mina riksdagskollegor i kammaren och lyssnade till statsministern som då avgav sin regeringsförklaring. När statsministern kom till delen med utrikespolitik och läste följande formulering ”Därför kommer att erkänna Staten ” studsade jag högt i min stol. Den formuleringen är inte bara entydig och reservationslös utan också slutgiltig i sin utformning, på ett sätt som jag inte har hört tidigare i regeringsförklaringar. Och det var inte bara jag som studsade högt i min stol, utan det var faktiskt en hel omvärld. Ambassadörer kallades hem, och diplomatiska förbindelser med flera för viktiga länder komplicerades. Vid det här tillfället var statsministern ännu inte statsminister. Regeringsförklaringen hade därför utformats av regeringspartierna. En vild gissning är att det skedde på . Och min fråga är: Deltog statsministern själv i arbetet med utformandet? : Får jag bara för tydlighetens skull fråga om frågan gäller ifall statsministern deltog i utformandet av regeringsförklaringen? (M): Svar ja. : Jag som statsministerkandidat, som ledare för det socialdemokratiska , ledde arbetet inför ett eventuellt regeringsövertagande. Det är självfallet att jag inte bara deltog, utan jag ledde detta. När jag läste regeringsförklaringen hade jag, precis som påpekar, inte tillträtt som statsminister. Regeringsförklaringen har två syften. Det ena är att vara ett inslag i den allmänpolitiska debatten, och det andra är självfallet att ange en ambition för den tillträdande regeringen. Vi ville erkänna Staten . Och det var inget nytt ställningstagande, varken vad gäller Socialdemokraterna eller . Vi har varit väldigt tydliga på det området . Det var en känd uppfattning. Jag gav uttryck för den ambitionen. Regeringens beslut fattades dock . (M): Tack för svaret! För tydlighetens skull, statsministern, min fråga gällde om statsministern själv deltog i formuleringarna i regeringsförklaringen och om det över huvud taget förekom någon diskussion om dess determinativa, slutgiltiga formulering på ett sätt som inte har förekommit i regeringsförklaringar tidigare. Kan jag få ett tydligt besked från statsministern? : Herr ordförande! Självklart deltog jag i utformningen. Jag ställer mig inte och läser en regeringsförklaring som jag inte har utformat. Det är självklart. (M): Tack för det beskedet! Det var inte lika tydligt från utrikesministern. Hon undvek den frågan. Anledningen till att ställer frågan är den anmärkningsvärda formuleringen kring . Vi vet alla att utifrån vår grundlag och vår regeringsform – efter vilken statsministern ska styra riket och som är just lag till skillnad från praxis – måste regeringen när den tar beslut om utrikespolitiska frågor av stor betydelse först överlägga med . Det sägs i 10 kap. 3 § – ett tips. Och överläggning görs i som leds av vår statschef, kung . Jag vill gärna höra lite mer om statsministerns värdering av sitt erkännande av . Anser statsministern att det här är ett utrikes ärende av stor vikt? : Herr ordförande! Ja, det är det. Och det var därför ärendet drogs i . Vid tillfället då regeringsförklaringen lästes upp hade jag inte tillträtt som statsminister. Landet hade då en annan statsminister. Men i regeringsförklaringen angav jag regeringens ambitioner, vad vi vill göra både på det inrikespolitiska området och på det utrikespolitiska området. När vi sedan tillträdde började beredningsprocessen. Jag kan konstatera att , , läste jag upp regeringsförklaringen i . , , tillträdde regeringen efter en konselj hos statschefen. påbörjades beredningen av det här förslaget till beslut om erkännandet av Staten . Det gjordes inom . överlade regeringen med . var beredningen avslutad och färdig. Och fattade regeringen beslut om erkännandet av Staten . (M): Tack så mycket för redogörelsen och klargörandet vad gäller kalendariet för ärendet. Icke desto mindre, om vi stannar vid då regeringsförklaringen lades står det inte i meningen om erkännandet av Staten att regeringen avser att eller skulle komma att utan det står ”kommer att”. Det är en determinativ mening. Vi får också en kraftig reaktion från hela omvärlden på just denna formulering. Den har alltså uppfattats som betydligt mycket mer än ett tänkt underlag i debatten, som statsministern själv uttrycker det. Det uppfattades som att regeringen redan hade tagit beslutet. Och regeringen hade inte ens tillträtt och hade absolut inte ens överlagt med , vilket man i regeringsformen är ålagd att göra. Förekom det ingen som helst diskussion om den här förklaringen när det gäller detta erkännande? Jag vill också uppmärksamma statsministern på att det i de svar vi har fått från framgår att det , alltså en hel månad eller åtminstone sammankallades, utgick information till våra utlandsmyndigheter där det explicit står ”erkännandet”, som också de facto hade gjorts. Hur ställer sig då statsministern till denna formulering? Var det någon diskussion? Och hur ställer sig statsministern till att ett departement och statsministerns egen utrikesminister skickar ut information till våra egna myndigheter i utlandet, som om detta redan var avgjort? : Herr ordförande! Återigen, regeringsförklaringen lästes upp innan vi hade tillträtt som regering. Och hade naturligtvis ingen beredning skett. Det var en ambition; det här ville vi göra. Jag sa också offentligt, innan beslutet fattades, att vi inte visste när ett beslut skulle komma att fattas, att ett beslut om erkännande inte var fattat. Den instruktion som skickades ut till beskickningarna lyder så här, i just den här avgörande delen: Recognition. Det står inte ”the recognition” utan ”recognition”, erkännande. Det var alltså inte bestämt; erkännandet hade inte skett, utan det var en hänvisning till att ett erkännande skulle följa de folkrättsliga principerna, vilket vi naturligtvis hävdar. Det var alltså inte fastslaget att ett erkännande hade skett, utan det var tal om erkännande i obestämd form. (M): Herr ordförande! Jag tackar statsministern. Jag vill bara uppmärksamma att i det underlag fått uttrycks det så här: samt att erkännandet av Staten var i enlighet med folkrätten. Även där, i den svenska översättningen i det underlag vi har fått från , uppfattas det som determinativt. Jag vill avrunda med det tema vi var inne på under det tidigare ärendet. Med facit i hand hade det kanske varit bättre om statsministern hade tittat igenom regeringsförklaringen och funderat över om formuleringen var tillfyllest och fortsättningsvis, som ett underlag för den tänkta debatten, använt en annan klarhet i sina avsiktsförklaringar i stället för den determinativa, som de facto lästes upp. : Återigen: Det är självfallet jag som har lett arbetet med regeringsförklaringen. Vi har valt de ord vi har valt. Vi uttryckte en tydlig ambition. Beslut var inte fattat. Jag har redogjort för gången för hur vi kom fram till ett beslut, inklusive hörande av . Det missförstånd som jag tror blev med förklaringen om utskick till utlandsmyndigheterna tror jag har utretts genom det dokument som utskottet har fått, där det står tydligt vad som skickades ut på engelska. Där står det inte i bestämd form, utan där står ”recognition”. Jag hoppas att det missförståndet har utretts. (S): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för föredragningen och för påpekandena om de misstag som funnits i de dokument vi har fått ta del av. Precis som statsministern nämnde fick vi in en ny handling där detta misstag påpekades. Med det klargjort vill jag höra med statsministern om han kan förtydliga sig lite. Anser han att utrikespolitiska frågor ska hanteras annorlunda i regeringsförklaringen än inrikespolitiska? : Herr ordförande! Som jag sa i inledningen tror jag att det skulle upplevas som konstigt om en regering i sin regeringsförklaring inte har några utrikespolitiska ambitioner. Jag tror att det är vanligt att man har det. För den tillträdande regeringen var det viktigt att ge uttryck för hur vi ser på viktiga utrikespolitiska frågor. Jag skulle kunna vända på frågan. Om vi inte hade sagt något i regeringsförklaringen och sedan hade återkommit med ett beslut om erkännande gissar jag att det hade blivit väldigt konstigt och ett antal frågor om varför ett sådant viktigt utrikespolitiskt ställningstagande inte nämndes i regeringsförklaringen. (S): Herr ordförande! Jag tackar statsministern. Vi har i och med beslutet sällat oss till en majoritet av världens stater. Jag vill höra om statsministern anser att frågan har hanterats på ett annorlunda vis än andra frågor fram till beslut som kräver hörande av eller om det har varit en helt normal hantering. : Herr ordförande! Som jag redogjorde för genomfördes en överläggning med . Beredningen avslutades , och beslut fattades . Detta var självfallet i akt och mening att följa lagens mening och riksdagsordningen, genom att höra innan beslut fattades. (S): Tack! (SD): Herr ordförande! Jag vill ställa en fråga till statsministern gällande det uttalande som utrikesutskottet gjorde gällande de mest grundläggande kriterierna för att man ska kunna erkänna stater. Där påpekas bland annat följande: ”Grundläggande för erkännande av en stat är existensen av ett bestämt territorium och av en befolkning. Vidare krävs en regering som med ett rimligt mått av stabilitet utövar effektiv kontroll över detta territorium. Regeringen ska§ också ha vunnit ett rimligt mått av självständighet utåt och någorlunda allmänt accepterats internationellt.” Kan statsministern redogöra för hur man anser att dessa mest grundläggande kriterier för ett erkännande är uppfyllda i detta fall? : Herr ordförande! Ärendet bereddes på . Jag utgår från att utskottet har fått redovisningen av de avvägningar som gjorts. Regeringens övertygelse var att folkrättens krav var uppfyllda. De exakta bedömningarna gjordes på , men det är precis de tre faktorer som nämns av ledamoten. är inte det första landet att erkänna . Ett antal länder har gjort det före . Det har aldrig hävdats att det skulle vara något brott mot folkrätten, utan beslutet fattades efter den prövning och den beredning som ska göras. (SD): Min fråga till statsministern var om han som statsminister kan redogöra för hur man har resonerat kring de grundläggande kriterierna. Min fråga kvarstår: Hur resonerar statsministern? : Herr ordförande! Det är precis de tre kriterier som nämns.