bet · H301FiU7 · 2015-05-20 00:00:00 — Detta krav utvidgas i propositionen till att omfatta att företaget ska uppfylla solvenskapitalkravet och minimikapitalkravet. gälla när ett försäkringsföretag avser att bedriva gränsöverskridande verksamhet i ett annat land inom EES. Den ändring i Solvens II-direktivet om friheten att tillhandahålla tjänster som görs genom Omnibus II-direktivet kräver enligt regeringen ingen Grundläggande bestämmelser om ett försäkringsföretags rörelse Regeringen föreslår att den s.k. stabilitetsprincipen behålls i sin nuvarande lydelse som en allmän portalparagraf i försäkringsrörelselagen. Detsamma gäller kravet på god försäkringsstandard. Även kravet på information till försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar behålls. Regeringen vill införa en uttrycklig proportionalitetsregel i försäkringsrörelselagen som ska gälla vid tillämpningen av de rörelserättsliga reglerna om tillgångar, skulder, försäkringstekniska avsättningar, investeringar, kapitalbas, kapitalkrav, interna modeller, företagsstyrning, tillsynsrapportering och grupper. Däremot föreslår regeringen inte att det införs någon särskild proportionalitetsprincip för gruppförsäkringar och kollektivavtalade försäkringar. Den allmänna proportionalitetsprincip som finns i Solvens II-direktivet ska inte gälla för de delar av försäkringsrörelselagen som inte grundar sig på Solvens II-direktivet. Principen gäller inte heller vid genomförandet av de krav i direktivet som på grund av sitt innehåll inte kan ändras genom proportionalitetsöverväganden. Tillgångar, skulder och försäkringstekniska avsättningar Värdering av tillgångar och skulder Enligt den nuvarande lagstiftningen ska beräkningen av kapitalbas och solvensmarginal utgå från den redovisning som företaget ska göra enligt lagen (1995:1560) om årsredovisning för försäkringsföretag. Det finns dock en särskild värderingsregel i FRL för skuldtäckningstillgångar. Dessa ska värderas till verkligt värde, dvs. Genom Solvens II-direktivet förändras den rådande ordningen. Direktivet förutsätter att försäkringsföretagen upprättar en särskild redovisning för tillsynsändamål. Ett försäkringsföretags tillgångar och skulder ska tas upp till verkligt värde i en särskild balansräkning för solvensändamål (solvensbalansräkning). Vid värdering av skulder ska hänsyn inte tas till företagets egen kreditvärdighet. Försäkringsföretagen blir tvungna att göra försäkringstekniska avsättningar. Avsättningarna ska motsvara det belopp som försäkringsföretaget skulle få betala om det skulle föra över sina åtaganden med anledning av ingångna försäkringsavtal till ett annat försäkringsföretag, som är oberoende och som har ett intresse av att transaktionen genomförs. Beräkningen ska grundas på antaganden om riskmått, räntesatser och driftskostnader som var för sig är ansvarsfulla, tillförlitliga och objektiva (ansvarsfull beräkning). Detta ska gälla för all försäkringsverksamhet. De försäkringstekniska avsättningarna ska utgöras av summan av en bästa skattning av framtida kassaflöden och en riskmarginal. Den bästa skattningen ska motsvara det förväntade nuvärdet av de framtida kassaflöden som kan uppkomma med anledning av ingångna försäkringsavtal. Den ska beräknas med en relevant riskfri räntestruktur. Riskmarginalen ska motsvara det belopp som ett annat försäkringsföretag kan förväntas kräva, utöver den bästa skattningen, för att ta över och infria försäkringsföretagets åtaganden mot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade. får i enskilda fall tillåta att ett försäkringsföretag använder en matchningsjusterad riskfri räntestruktur vid beräkningen av den bästa skattningen. Ett försäkringsföretag som har fått tillstånd att använda en matchningsjusterad riskfri räntestruktur får inte återgå till att använda en riskfri räntestruktur utan matchningsjustering. Ett försäkringsföretag ska underrätta om företaget inte uppfyller villkoren för användning av matchningsjustering. Ett företag som har fått ett föreläggande att upphöra med användningen av matchningsjustering får inte beviljas nytt tillstånd från föreläggandet. Ett försäkringsföretags tillgångar ska investeras på ett aktsamt sätt. Vid en intressekonflikt mellan försäkringsföretaget och försäkringstagarna ska tillgångarna investeras på det sätt som bäst gagnar försäkringstagarnas och andra ersättningsberättigades intressen. Investeringar får bara göras i finansiella instrument och andra tillgångar vars risker försäkringsföretaget kan identifiera, mäta, övervaka, hantera, kontrollera och rapportera samt på lämpligt sätt beakta i den egna risk- och solvensbedömningen. Samtliga tillgångar ska, med beaktande av företagets försäkringsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, investeras så att företagets betalningsberedskap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig. Investeringar i derivatinstrument får göras för att sänka risken i ett försäkringsföretag eller för att i övrigt effektivisera förvaltningen av företagets tillgångar och skulder. Investeringar i finansiella instrument och andra tillgångar som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad ska hållas på aktsamma nivåer. För tillgångar som svarar mot försäkringstekniska avsättningar gäller, utöver vad som följer av övriga bestämmelser, att dessa tillgångar ska investeras på ett lämpligt sätt utifrån åtagandenas art och löptid. Investeringarna ska göras på det sätt som bäst gagnar försäkringstagarnas intressen, med beaktande av de eventuella mål för investeringarna som ställts upp och offentliggjorts. Särskilda regler ska gälla för tillgångar som svarar mot avsättningar för vilka försäkringstagaren eller andra ersättningsberättigade bär placerings- i fondförsäkringar ska investeras så att de så nära som möjligt motsvarar andelar i sådana fonder som är knutna till försäkringen och som försäkringstagaren eller den försäkrade från tid till annan bestämmer. Försäkringspremier som är knutna till ett aktieindex eller till något annat referensvärde än det som gäller för fondförsäkringstillgångar ska investeras så att de så nära som möjligt motsvarar de förmåner som referensvärdet baseras Ett försäkringsföretag ska ha en kapitalbas som minst uppgår till solvenskapitalkravet eller det högre belopp som har beslutat. Kapitalbasen får dock aldrig vara mindre än minimikapitalkravet. Kapitalbasen består av primärkapital och av tilläggskapital som har godkänt. Primärkapitalet består av tillgångar efter avdrag för skulder samt efterställda skulder. Tilläggskapitalet får bestå av aktiekapital eller garantikapital som inte har betalats in och som inte heller har infordrats, kreditutrymme hos bank, garantier, framtida fordringar grundade på uttaxeringsrätt och andra rättsligt bindande utfästelser till försäkringsföretaget. Posterna i kapitalbasen ska delas in och klassificeras i tre kvalitetsnivåer beroende av dels om dessa är primärkapital eller tilläggskapital, dels i vilken omfattning posterna har full förlusttäckningsförmåga och full efterställdhet. Indelningen och klassificeringen av dessa poster ska också påverkas av om de har vissa särdrag, t.ex. löptider, belastningar, incitament att lösa in det nominella beloppet och obligatoriska fasta kostnader. Solvenskapitalkravet ska beräknas så att försäkringsföretaget kan infria sina åtaganden med 99,5 procents sannolikhet under . Beräkningen av solvenskapitalkravet ska beakta alla mätbara risker som företaget är utsatt för. Den ska även beakta effekterna av sådana riskreducerande tekniker som företaget använder. Solvenskapitalkravet ska beräknas enligt en standardformel eller med en intern modell som har godkänt. Det solvenskapitalkrav som beräknas enligt standardformeln ska utgöra summan av ett primärt solvenskapitalkrav och ett kapitalkrav för operativ risk, minskat med ett justeringsbelopp för förlustabsorberande poster. Det primära solvenskapitalkravet ska beräknas genom en justerad sammanläggning av kapitalkraven för minst försäkringsrisker, marknadsrisker och motpartsrisker. Vid beräkningen av kapitalkravet för försäkringsrisker och aktiekursrisk får i enskilda fall tillåta att ett försäkringsföretag får använda lämpliga parametrar som är specifika för företaget. Kapitalkravet för operativ risk ska beräknas med beaktande av sådana operativa risker som försäkringsföretaget är utsatt för och som inte har beaktats vid beräkningen av kapitalkravet för försäkringsrisker, marknadsrisker eller motpartsrisker. Justeringsbeloppet ska motsvara minskningen av de av försäkringsföretagets oförutsedda förluster som beror på att företagets åtaganden gentemot försäkringstagare eller andra ersättningsberättigade minskar till följd av villkoren i försäkringsavtalet, eller att företagets uppskjutna skatt förändras eller en kombination av dessa två fall. Ett försäkringsföretag får i vissa fall göra förenklade beräkningar av kapitalkravet för en specifik risk. Minimikapitalkravet utgör den minsta storleken på den kapitalbas som krävs för att försäkringsföretaget med 85 procents sannolikhet ska ha tillgångar som täcker värdet av åtagandena gentemot försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade på grund av försäkringar. Minimikravet ska beräknas med beaktande helt eller delvis av försäkringstekniska avsättningar, premieinkomst, positiv risksumma, uppskjutna skatter, administrativa kostnader och avgiven återförsäkring. Minimikapitalkravet får inte underskrida eller överstiga av solvenskapitalkravet. Minimikapitalkravet får aldrig vara lägre än det fastställda garantibeloppet. Dispensregeln att om det finns särskilda skäl får besluta att garantibeloppet för ett ömsesidigt försäkringsbolag eller en försäkringsförening ska sättas ned med högst en fjärdedel slopas. Ett försäkringsföretag får efter tillstånd av använda en intern modell för sin beräkning av solvenskapitalkravet. Ett sådant tillstånd kan avse en fullständig intern modell eller en partiell intern modell. De allmänna bestämmelserna om solvenskapitalkrav gäller även när kravet beräknas med en intern modell. De nuvarande reglerna om interna modeller slopas. ska ge ett försäkringsföretag tillstånd att använda en intern modell om kraven på en intern modell är uppfyllda, och om försäkringsföretaget har ett riskhanteringssystem som är lämpligt för detta Dessa krav gäller även vid större ändringar av en intern modell. att ett försäkringsföretag ska ges tillstånd att använda en partiell intern modell ska företaget därutöver uppfylla särskilda krav: det ska finnas godtagbara skäl för avgränsningen av tillämpningsområdet för modellen, solvenskapitalkravet ska kunna beräknas mer rättvisande utifrån försäkringsföretagets riskprofil än om standardformeln används och den interna modellen ska kunna integreras helt med de beräkningar som görs enligt standardformeln. Ett försäkringsföretag som har fått tillstånd att använda en intern modell får göra mindre ändringar av den interna modellen. För större ändringar krävs Försäkringsföretaget får ta hänsyn till inbördes beroenden inom och mellan olika risker (diversifieringseffekter) om de metoder som används är ändamålsenliga. Företaget får också i en sådan modell beakta effekterna av riskreduceringstekniker om företaget även fullt ut inkluderar de risker som är förenade med dessa tekniker. Hänsyn ska tas till värdet av garantier och optioner i ingångna försäkringsavtal. försäkringsföretaget beakta alla förväntade utbetalningar till försäkringstagare och andra ersättningsberättigade, oavsett om betalningarna är garanterade genom avtal eller inte. Den interna modellen ska regelbundet valideras. innefatta modellens funktion och en kontroll av att modellen är lämplig med hänsyn till företagets riskprofil. Ett försäkringsföretag ska ha ett företagsstyrningssystem som säkerställer att företaget styrs på ett sunt och ansvarsfullt sätt. Företaget ska regelbundet se över systemet. Försäkringsföretaget ska vidare säkerställa att styrelse ledamöterna och den verkställande direktören samt ersättare för någon av dessa, eller den som ansvarar för eller innehar en central funktion i företaget, är lämpliga. Med centrala funktioner ska avses riskhanteringsfunktionen, funktionen för regelefterlevnad, funktionen för internrevision och aktuariefunktionen. Ett försäkringsföretag ska upprätta och följa styrdokument för riskhantering, internkontroll, interrevision, verksamhet som omfattas av uppdragsavtal, uppgiftslämnande till och kvalitetskontroll av uppgifterna samt ändring av företagets interna modell, om en sådan modell används. Styrdokumenten ska fastställas av styrelsen och ses över minst en gång . Bestämmelserna om försäkringstekniska riktlinjer och beräkningsunderlag samt riktlinjer för hantering av intressekonflikter i nuvarande försäkringsrörelselag ska i huvudsak behållas. Ett försäkringsföretag ska ha system, resurser och rutiner som är lämpliga för att verksamheten ska kunna bedrivas med kontinuitet och i enlighet med gällande regler. Ett försäkringsföretag ska ha ett system för riskhantering som bl.a. ska innehålla de strategier som behövs för att säkerställa att företaget fortlöpande kan identifiera, värdera, övervaka, hantera och rapportera risker samt beroenden mellan risker. Systemet ska vara integrerat i företagets organisationsbeslutsstruktur och vara utformat med hänsyn till de personer som leder företaget eller annars ingår i en central funktion. Systemet ska omfatta försäkringsrisker, matchningsrisker, investerings risker – särskilt avseende derivatinstrument och liknande åtaganden – likviditets – och koncentrationsrisker, operativa risker, risker hänförliga till återförsäkring och andra riskreduceringstekniker samt beroenden mellan risker som företaget är eller kan komma att bli exponerat för. Ett försäkringsföretag ska regelbundet utvärdera företagets känslighet för de antaganden som ligger till grund för fastställandet av den ränta som används vid beräkningen av den bästa skattningen. Ett försäkringsföretag som använder matchnings- eller volatilitetsjustering ska upprätta en särskild likviditetsplan och regelbundet utvärdera användningen av justeringar. I ett försäkringsföretag som använder volatilitetsjusteringar ska styrdokument för riskhantering innehålla riktlinjer för justeringen. Ett försäkringsföretag som använder bedömningar från externa kreditvärderingsinstitut vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna eller solvenskapitalkravet ska, när det är möjligt, göra en egen bedömning av de externa värderingarna. Funktionen för riskhantering ska ges en struktur som underlättar genomförandet av riskhanteringssystemet. En egen risk- och solvensbedömning Ett försäkringsföretag ska genomföra en egen risk- och solvensbedömning. I denna bedömning ska följande ingå: företagets solvensbehov med hänsyn till dess specifika riskprofil, risktolerans och affärsstrategi, företagets fortlöpande efterlevnad av bestämmelserna om solvens- och minimikapitalkraven samt försäkringstekniska avsättningar. Bedömningen ska också innehålla information om hur pass betydande skillnaderna är mellan företagets riskprofil och de antaganden om risker som har legat till grund för beräkningen av solvenskapitalkravet. När det gäller bedömningen av solvensbehovet ska företaget ha processer som säkerställer att de risker som företaget är eller kan komma att bli exponerat för, på såväl kort som lång sikt, identifieras och värderas. Företaget ska kunna redovisa de metoder som använts vid bedömningen. Den egna risk- och solvensbedömningen ska ingå som en integrerad del i försäkringsföretagets affärsstrategier och ska beaktas vid företagets strategiska beslut. En egen risk- och solvensbedömning ska genomföras minst och utan dröjsmål om det har skett någon väsentlig förändring av de risker som försäkringsföretaget är utsatt för. Resultaten ska rapporteras till Ett försäkringsföretag som använder matchningsjustering, volatilitets- justering, justerad riskfri räntestruktur eller tillfälligt avdrag vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna ska inom ramen för sin egen risk- och solvensbedömning göra en bedömning av om företaget lever upp till solvenskapitalkravet såväl med som utan tillämpning av dessa justerings- Ett försäkringsföretag ska vidare ha ett system för internkontroll. ska det finnas funktioner för regelefterlevnad, internrevision och Det kommer att vara möjligt för ett försäkringsföretag att ge någon annan i uppdrag att utföra ett visst arbete och vissa funktioner som ingår i företagets försäkringsrörelse (uppdragsavtal). Ett sådant uppdrag inskränker dock inte företagets ansvar enligt försäkringsrörelselagen. avser att ingå ett uppdragsavtal i fråga om operativ verksamhet eller funktioner som är av väsentlig betydelse ska innan avtalet har börjat gälla anmäla detta Ett försäkringsföretag ska också anmäla till om det inträffar väsentliga förändringar inom den operativa verksamheten eller funktionerna. Ett försäkringsföretag ska offentliggöra en solvens- och verksamhetsrapport en gång . Om vissa förhållanden ändras ska rapporten uppdateras och offentliggöras. Solvens- och verksamhetsrapporten ska innehålla en beskrivning av försäkringsföretagets verksamhet och resultat, företagsstyrningssystem, riskprofil, värderingsmetoder för solvensändamål och solvenssituation. Ett försäkringsföretag som använder matchnings- eller volatilitetsjustering ska lämna särskild information om detta i rapporten. Uppgifterna som ska offentliggöras genom rapporten får göras genom hänvisning till uppgifter som företaget offentliggjort för att uppfylla andra rättsliga eller administrativa krav, om dessa uppgifter är likvärdiga både till art och omfattning. Om ett försäkringsföretag använder matchningsjustering ska solvens- och verksamhetsrapporten innehålla en beskrivning av matchningsjusteringen och den portfölj av åtaganden och motsvarande tillgångar på vilka justeringen används samt en kvantifiering av effekterna av en slopad matchningsjustering på företagets finansiella position. Rapporten ska även innehålla information om huruvida företaget använder volatilitetsjustering och en kvantifiering av effekterna av en slopad volatilitetsjustering på företagets finansiella position. får i enskilda fall tillåta att ett försäkringsföretag inte offentliggör uppgifter om verksamhet och resultat, företagsstyrningssystem, riskprofil och värderingsmetoder för solvensändamål. Ett försäkringsföretag ska ha lämpliga informations- och rapporteringssystem för att kunna upprätta och offentliggöra solvens- och verksamhetsrapporten samt även ha styrdokument som säkerställer att alla uppgifter som offentliggörs fortlöpande är relevanta. Solvens- och verksamhetsrapporter samt uppdateringar av dessa ska godkännas av försäkringsföretagets styrelse innan de offentliggörs. I många fall när det gäller tillsyn anser regeringen att det inte behövs några lagändringar för att genomföra bestämmelserna i . Som exempel kan följande bestämmelser nämnas: •att tillsynsmyndigheterna ska ha de medel och resurser som krävs •att ska ta hänsyn till potentiella procykliska och andra effekter av sina åtgärder på stabiliteten i det finansiella systemet •att tillsynsmyndigheterna ska utföra sina uppgifter på ett överblickbart sätt med tydlig ansvarsfördelning och vederbörlig hänsyn till skyddet av konfidentiell information samt ha transparenta rutiner för tillsättande och avskedande av ledamöter i tillsynsmyndigheternas styrelser och verkställande organ •kravet på tillsynsmyndigheters möjlighet att utarbeta kvantitativa redskap •det förtydligande av syftet med inhämtning av information från försäkringsföretagen som införs genom Omnibus II- direktivet •möjligheten för tillsynsmyndigheterna att medge begränsningar i eller undantag från krav på viss rapportering •nödvändiga befogenheter för tillsynsmyndigheten att kräva att försäkringsföretag åtgärdar svagheter eller brister som påvisats i den samlade tillsynsbedömningen •om tillsynsmyndigheters underrättelser till behöriga myndigheter i det land där en tjänsteleverantör är etablerad innan tillsyn genomförs hos denne och om en tillsynsmyndighets begäran om biträde av tillsynsmyndigheten i det land där tjänsteleverantören är etablerad för genomförande av en inspektion hos leverantören •om överlåtelse av försäkringsbestånd •om tillsynsmyndighetens informationsgivning i samband med att tillstånd ges till dotterföretag vars moderföretag har huvudkontor utanför EES •om den information som ska lämnas till EU-institutioner om behandlingen av försäkringsföretag som bedriver verksamhet utanför EES •om konfidentiell information och informationsutbyte •om att tillsynsmyndigheten i sin verksamhet ska beakta EU-dimensionen, beakta enhetligheten när det gäller tillsynsverktyg och tillsynsrutiner och ta vederbörlig hänsyn till den Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndighetens (Eiopa) riktlinjer och rekommendationer •om vilken rapportering som ska lämnas av de olika EU-institutionerna •skyldigheten för att rapportera vissa uppgifter till Eiopa •om skyldigheten för att underrätta tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsländerna när ett försäkringsföretags tillstånd återkallas eller upphör •om kravet att beviljande och återkallelse av tillstånd att bedriva försäkringsrörelse ska anmälas till Eiopa. tillsyn ska utgå från en proaktiv och riskbaserad metod. På begäran av ska ett försäkringsföretag upprätta och lämna en redogörelse till inspektionen om företagets förmåga att hantera händelser eller förändringar av ekonomiska förhållanden som skulle kunna påverka företagets finansiella ställning negativt. Detta gäller även verksamheter som omfattas av uppdragsavtal. I övrigt tillgodoses redan Solvens II-direktivets bestämmelser om tillsynsmyndigheternas befogenhet att vidta förebyggande eller korrigerande åtgärder, vidta lämpliga åtgärder av administrativ eller finansiell natur, kräva in uppgifter och genomföra platsundersökningar eller genomdriva dessa åtgärder på rättslig väg avseende försäkringsföretag av de nuvarande bestämmelserna i . får, utöver hos försäkringsföretag, genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av ett försäkringsföretag att utföra vissa funktioner eller verksamheter, om det behövs för tillsynen av försäkringsföretaget. Den allmänna bestämmelsen i FRL som innebär att i sin tillsynsverksamhet ska samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och Europeiska kommissionen i den utsträckning som följer av medlemskap i utvidgas till att även omfatta Eiopa. får hänskjuta en fråga till Eiopa för att lösa en tvist när det gäller tillsyn över ett försäkringsföretags filialer i en annan medlemsstat. Detsamma gäller tvistlösning avseende kontroll av information och vid överträdelse av beslut om rättelse. De nu gällande reglerna om revisorers och särskilda granskares rapporteringsskyldighet kompletteras med en skyldighet för dessa att genast rapportera till om de när de fullgör sina uppdrag i ett försäkringsföretag får kännedom om förhållanden som kan innebära att företaget brister i uppfyllandet av solvens- eller minimikapitalkravet eller ett kapitalkrav som ska uppfyllas av ett företag som har beviljats undantag från FRL:s tillämpningsområde till följd av sin storlek. I övrigt tillgodoser den befintliga lagstiftningen Solvens II-direktivets bestämmelser om externrevisorers rapporteringsskyldighet. På begäran av ska ett försäkringsföretag lämna en rapport till inspektionen som visar att nivån på de försäkringstekniska avsättningarna är lämplig och att beräkningen av dem utförs med relevanta metoder och med adekvata statistiska underlag. Om ett försäkringsföretag inte längre uppfyller villkoren för användning av matchningsjustering ska förelägga företaget att åtgärda bristerna från den dag då villkoren inte längre var uppfyllda. Om bristerna inte åtgärdas ska företaget föreläggas att upphöra med användningen av matchningsjustering.