bet · H201KU20 · 2015-06-05 00:00:00 — Det krävs därför en viss förankringsprocess, och det krävs lyhördhet, ödmjukhet och ansvarstagande. I detta fall handlar ansvarstagandet också om att se till att ett sådant här stort och dyrbart projekt är väl förankrat. Jag har inte sagt att det är lite pengar. Det är mycket pengar. Men i relation till projektets totala kostnad på 27 miljarder är det en liten fördyring, och det står jag för. En mer effektiv framdrift av ett projekt i ett senare skede kan i sin tur innebära minskade kostnader . Det är alltså inte givet att det är en fördyring till ingen nytta. När det gäller storleken på kostnaderna vet jag inte vilka siffror vi ska använda om vi inte använder dem som självt har redogjort för, nämligen mellan 170 och 250 miljoner. Om de inte ska gälla som vederhäftiga kan vi ju ta till lite vad vi tycker. De siffror som har redovisat är de 170–250 miljoner som står i interpellationssvaret, och jag tror att det är bra att vi utgår från det vi ändå vet. Vi är beredda att lyssna på parterna i frågan, ta till oss av deras synpunkter och om så önskas tillsätta en förhandlingsperson för att se om det går att hitta andra lösningar vad gäller finansieringen av Förbifart . Om inget nytt avtal finns mellan parterna startar bygget igen . Det är det som har redovisats tidigare, och det står jag fast vid. Vad personer utanför regeringskretsen tycker, säger, anser och skriver i frågan kan jag tyvärr inte ta ansvar för, men regeringens besked är att om inget nytt avtal mellan parterna föreligger startar bygget av Förbifart . Jag förstår att det är lockande att ställa kostnaderna i relation till skol- eller vård- och omsorgssatsningar, men jag tror att vi som befinner oss här nu vet skillnaden mellan investeringar och löpande drift. Det är en kostnad på som kommer att betalas av under många decennier framöver, bland annat genom trängselskatteavgifter. Den fördyring som blir kommer naturligtvis att påverka projektkostnaden därför att den kommer att läggas på det projektet och ingen annanstans. Men det kan också vara så att om man får en snabbare framdrift i ett senare skede finns det en möjlighet att det faktiskt blir billigare. Det finns projekt numera som blir billigare än beräknat, och det är bra. besvarade statsrådet två ytterligare interpellationer om effekterna av en frysning av Förbifart (ip. 2014/15:178 och 184). Hon anförde bl.a. följande (prot. 2014/15:44): har frågat mig hur jag kommer agera för att säkerställa att bygget av Förbifarten återupptas samt om jag har gjort ställningstagandet att regeringen inte behöver följa ett tillkännagivande som beslutat om. har frågat mig om några infrastrukturprojekt i riskerar att påverkas av regeringens hantering av Förbifart . beslutade regeringen att frysa produktionen i projekt fram till . Syftet var att ge tid till förhandlingar om eventuella omfördelningar av resurser från den del av överskottet från trängselskatten i som ska tilldelas projekt . En förutsättning för att förhandlingar skulle komma till stånd var att både och hemställer till regeringen om sådana förhandlingar. Företrädare för tydliggjorde dock på ett möte med mig och andra företrädare för att inte hade för avsikt att hemställa om eller delta i förhandlingar. Förutsättningarna för regeringsbeslutet hade därmed förändrats. Därför beslutade regeringen att avbryta frysningen och gav i uppdrag att från återuppta produktionen av Förbifart . Regeringen kommer också att ge i uppdrag att utreda förutsättningarna för att förbättra för kollektivtrafik på Förbifart samt att utreda förutsättningarna för att ytterligare reducera de närmiljöproblem i form av exempelvis buller och lokala luftföroreningar som förväntas bli följden vid anslutningspunkterna till Förbifart . ska tidplanen för bygget hållas. När det gäller frågan om jag gjort ställningstagandet att regeringen inte behöver följa ett tillkännagivande som beslutar om kan jag i detta fall konstatera att regeringens beslut ligger i linje med vad också valde att tillkännage för regeringen. Regeringen hade dock fattat sitt beslut redan innan tillkännagav sin mening om projektets återupptagande. När det gäller kostnaden för frysningen har uppskattat att en frysning fram till skulle uppgå till 170–totalt – alltså inte de som hävdar. ser nu över vad kostnaden för frysningen i slutändan har uppgått till. Jag vill också påminna om att när alliansregeringen tillträdde 2006 valde man att stoppa projektet för att senare återuppta det. Precis som Förbifart är en nationell angelägenhet för hela landet. På frågan om några infrastrukturprojekt i riskerar att påverkas är svaret nej. När det gäller bygget kan jag glädja både interpellanterna och andra med att det är påbörjat. Som jag sa i mitt svar – och som jag har sagt i den här frågan – har vi varit väldigt tydliga med att påpeka att eventuella förändringar av projektet inte får innebära en fördyring eller fördröjning, utan projektet ska slutföras inom den tidsram som finns. I en nyhetsartikel i anges bl.a. att kostnaden för ett beslut att skjuta upp Förbifart kan bli en bra bit . I en artikel i samma tidning anges bl.a. det vilande projektet för innebär merkostnader på 170–. I en artikel i anges bl.a. att infrastrukturminister som svar på en fråga om hur hon kan försvara kostnaderna för byggstoppet av förbifarten har sagt: ”Det här är ett projekt som totalt sett landar på ungefär 27 miljarder. Då är det här en ganska liten fördyring.” Vidare svarade hon på en fråga från tidningen om regeringen kände till kostnaderna när beslutet fattades. Som svar anges infrastrukturminister ha sagt: ”Jag hade i alla fall ingen uppgift om exakt summa.” I en nyhetsartikel på webbplats anges att vid en pressträff informerade om kostnaderna och konsekvenserna av förseningen med bygget av Förbifart . En företrädare för projektet anges ha uppgett att förseningen totalt kommer att kosta . I 7 kap. regeringsformen återfinns bestämmelser om den institutionella ramen för regeringsarbetet och om förfarandet. Bestämmelserna är avsiktligt knapphändigt utformade. Om detta anfördes i förarbetena att regeringens arbetsformer inte borde göras till föremål för en ingående grundlagsreglering som tynger regeringsarbetet med formaliteter och hindrar anpassning av arbetet till växlande förhållanden (prop. 1973:90 s. 179). En allmän utgångspunkt borde därför vara att man visar återhållsamhet med att binda regeringens arbetsformer. Vad gäller beredningen av regeringsärenden föreskrivs i 7 kap. 1 § regeringsformen att det för denna uppgift ska finnas ett regeringskansli i vilket ingår departement för skilda verksamhetsgrenar. Regeringen fördelar ärendena mellan departementen, och statsministern utser bland statsråden chefer för departementen. I förarbetena anfördes att själva systemet med departement borde slås fast i grundlagen, men att man med detta i det väsentliga borde göra halt (prop. 1973:90 s. 181). Enligt 7 kap. 2 § regeringsformen ska vid beredningen av regeringsärenden behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter. Upplysningar och yttranden ska också i den omfattning som behövs inhämtas från kommuner. I den omfattning som behövs ska också tillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig. I förarbetena ansåg man att det var ett karakteristiskt och betydelsefullt inslag i den svenska politiska beslutsprocessen att det som ett led i beredningen av regeringsärenden i stor utsträckning inhämtas yttranden från myndigheter, organisationer och andra enskilda sammanslutningar (prop. 1973:90 s. 287). Enligt 9 kap. 8 § regeringsformen står statens medel och dess övriga tillgångar till regeringens disposition, med undantag för tillgångar avsedda för eller dess myndigheter eller tillgångar som i lag har avsatts för särskild förvaltning. Som statsmedel räknas penningmedel och andra likvida tillgångar samt fordringar av kortfristig natur. Statens övriga tillgångar utgörs av annan statlig egendom, såväl fast som lös (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 452). Ordet ”disposition” är avsett att innefatta både förvaltningsåtgärder – rättsliga och faktiska – och förfogandeåtgärder, såsom avhändelse och pantsättning (prop. 1973:90 s. 346). Enligt 1 kap. 2 § budgetlagen (2011:203) avses i lagen med statens verksamhet sådan verksamhet som sköts av regeringen, domstolarna och de förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen. I 1 kap. 3 § budgetlagen anges att i statens verksamhet ska hög effektivitet eftersträvas och god hushållning iakttas. I förarbetena (prop. 1995/96:220 s. 20) anges att med hög effektivitet åsyftas att den statliga verksamheten bedrivs så att de mål har satt upp nås i så hög grad som möjligt inom ramen för tillgängliga resurser. Verksamheten kan då sägas vara ändamålsenligt utformad. God hushållning innebär att onödiga utgifter undviks och att verksamheten bedrivs med hög produktivitet. Det innebär vidare att statens medel hanteras säkert samt att statens tillgångar i övrigt och dess skulder förvaltas väl. Vidare anges i förarbetena (s. 82) att hög effektivitet i en verksamhet inte kan nås i en absolut bemärkelse. Detta markeras i lagtexten genom att uttrycket ”eftersträvas” används. När det däremot gäller god hushållning är kraven mindre relativa. Vissa minimikrav på ordning och sparsamhet måste uppfyllas. Därför används uttrycket ”iakttas”. granskade utskottet (bet. 2008/09:KU10) hur beredningskravet för regeringsärenden fullgörs för en rad olika typer av regeringsärenden. I sitt ställningstagande påminde utskottet om att beredningskravet enligt 7 kap. 2 § regeringsformen gäller alla ärenden i vilka regeringen fattar beslut. Den ordning som där föreskrivs ska, ansåg utskottet, tillmätas stor vikt. Genom att låta förslag och pågående ärenden komma myndigheter, organisationer och andra till del kan de bli allsidigt belysta och konsekvenserna av dem så långt möjligt kända på förhand. Kvaliteten på regeringens och, i förlängningen i vissa fall även , beslutsfattande ökar därmed till gagn för demokrati, rättssäkerhet och effektivitet. borde enligt utskottet också påminnas om att beredningskravet inte är absolut. Upplysningar och yttranden ska enligt bestämmelsen i regeringsformen inhämtas i den mån det är behövligt. Vidare borde även påminnas om att det i regeringsformen inte föreskrivs någon särskild form för hur inhämtande av upplysningar och yttranden ska ske. Granskningen gav vid handen att sättet på vilket beredningskravet uppfylls varierar stort mellan olika ärendetyper. För vissa ärendetyper inhämtas yttranden och upplysningar som regel genom ett traditionellt remissförfarande, för andra är underhandskontakter med berörda myndigheter det gängse förfarandet för inhämtande av yttranden och upplysningar, och för ytterligare några förekommer inget särskilt inhämtande av yttranden och upplysningar. Att sättet på vilket beredningskravet uppfylls således varierar mellan olika ärendetyper var, enligt utskottets uppfattning, naturligt med hänsyn till ärendetypernas skiftande karaktär, och det var även förenligt med bestämmelserna i regeringsformen. I en svarsskrivelse från i granskningsärendet lämnades beskrivningar om beredningsförfarandet i olika typer av ärenden. I svarsskrivelsen anfördes vad gällde särskilda beslut om utredningsuppdrag till myndigheter att upplysningar och yttranden från berörda myndigheter som regel inhämtades. Ett särskilt beslut har ibland sin upprinnelse i förslag i en upprättad promemoria eller i ett betänkande. Sådana promemorior och betänkanden remitterades regelmässigt till berörda myndigheter och sammanslutningar. Remisstiden var normalt . Därutöver inhämtades som regel upplysningar under hand i en process där myndigheten på ett tidigt stadium är med och arbetar fram uppdraget. Myndigheten gavs tillfälle att lämna synpunkter på utkast till uppdrag. Som regel skedde ingen annan dokumentation än att minnesanteckningar fördes vid möten med myndighetsföreträdare. Vanligtvis inbjöds inte sammanslutningar och enskilda att yttra sig under beredningen av ett särskilt beslut om utredningsuppdrag till en myndighet. I uppdragen skrevs ofta in att den utredande myndigheten skulle ha kontakter med exempelvis fackliga organisationer och andra berörda sammanslutningar. Utskottet ansåg i sitt ställningstagande att det inte framkommit något som motiverade någon invändning från utskottets sida mot de beredningsförfaranden som normalt tillämpas i . De skilda rutiner som har beskrivits för inhämtande av yttranden och upplysningar i olika typer av regeringsärenden fick således anses förenliga med de krav som kan ställas på beredningen av regeringsärenden. I flera granskningsärenden har utskottet framhållit kraven i 1 kap. 3 § budgetlagen på effektivitet och god hushållning (t.ex. bet 2008/09:KU20 s. 205 och 220, bet. 2011/12:KU20 s. 101 och bet. 2012/13:KU20 s. 92). Utskottet beslutade att skicka vissa frågor i en skrivelse till . Som svar fick utskottet en promemoria upprättad inom (bilaga A2.6.2). I svarspromemorian anförs att inför regeringsbeslutet inhämtades underlag från som beskrev konsekvenserna av ett eventuellt stopp i verksamheten i projekt fram till . I underlaget beskrivs enligt promemorian konsekvenser, både monetära och , av ett sådant stopp utifrån ett antal scenarier. I underlaget finns även en nulägesbeskrivning av arbetet i projektet inklusive vilka pågående kontrakt respektive planerade upphandlingar av kontrakt som fanns . I promemorian anges att i underlag beskrevs och analyserades olika scenarier utifrån såväl ett risk- som ett kostnadsperspektiv. Dessa scenarier analyserades även internt inom . Analyserna visade att kostnaden för att frysa projektet kunde ligga och att projektet skulle komma att slutföras senare än ursprunglig plan. Vidare anförs i promemorian att inga ytterligare upplysningar och yttranden inhämtades inför regeringsbeslutet . De båda besluten bereddes inom i enlighet med gängse rutiner. Ingen information hade erhållits om att eventuellt skulle vara berett att delta i förhandlingar om eventuella omfördelningar av resurser från den del av överskottet från trängselskatten i som ska tilldelas projekt . Vidare anges i promemorian, att någon information om att inte hade för avsikt att delta i sådana förhandlingar inte hade kommit in före . I promemorian anförs vidare att det kom ett brev från Alliansen i där Alliansen skrev att man inte var intresserad av att riva upp tidigare ingångna överenskommelser om Förbifart och en utbyggd tunnelbana i . Det var dock enligt promemorian oklart för om denna framförda åsikt var förankrad i . Infrastrukturministern svarade därför i ett brev daterat att regeringen avvaktar formellt besked från båda parter, dvs. På ett önskemål från utskottet om en kommentar till hur de två regeringsbesluten förhåller sig till 1 kap. 3 § budgetlagen anförs i promemorian att resultatet från folkomröstningen om trängselskatt i , att dela intäkterna mellan kollektivtrafiken och vägsatsningar, inte respekterades i den s.k. Stockholmsförhandlingen. Samtliga intäkter gick i stället till vägsatsningar. Beslutet om en frysning av projekt skulle ge tid till förhandlingar om eventuella omfördelningar av resurser från den del av överskottet från trängselskatten i som skulle tilldelas projekt . En regionalt förankrad fördelning av trängselskattemedel ansågs vara nödvändig för att säkerställa att offentliga medel kom till användning på bästa sätt i ett långsiktigt perspektiv, vilket enligt promemorian är förenligt med budgetlagen. Vidare anförs i promemorian att det i granskningsanmälan anges att när beslutet om frysning av projekt fattades arbetade omkring 700 personer med projektet till en kostnad av per dag. Enligt promemorian visar de beräkningar gjort att kostnaden för en frysning av projektet till dock skulle vara väsentligt lägre och uppgå till 170–. Vidare uppges i promemorian att vid en pressträff meddelade att verket uppskattar att frysningen kan komma att leda till cirka 6 månaders förlängning och maximalt fördyrning. I granskningsärendet har begärts in det underlag som regeringen hämtade in från inför regeringsbeslutet (bilaga A2.6.3). I promemorian från redovisades läget för projekt , planeringen samt vilka delar av projektet som skulle gå att frysa och vilka konsekvenser ett sådant beslut skulle medföra. Det noterades särskilt i promemorian att den inte speglar konsekvenserna av ett stopp och avveckling av verksamheten. Vidare anfördes i promemorian att regeringen gav tillstånd för Förbifart 2009. Sedan en förstudie hade totalt investerats i projektet. Projektet var fullt finansierat i enlighet med det avtal som skrevs på vid den s.k. Stockholmsförhandlingen /10 mellan staten, , i och . Där definieras att den totala kostnaden är penningvärde. Av kostnaden finansieras genom statliga anslag och resterande del genom lån i , vilka återbetalas med medel från trängselskatten i . I promemorian beskrevs närmare fyra överlappande processer i projektet, nämligen – sökande av tillstånd och planer – projektering och framtagande av förfrågningsunderlag – upphandling och genomförande av förberedande arbeten – upphandling av byggentreprenader. En eventuell senareläggning av projektet kunde ske på flera olika nivåer, nämligen: Beslut tas att inga huvudkontrakt för påbörjas innan . Beslut tas att inga nya arbeten får påbörjas i fält innan . Beslut tas om att även samtliga projekt i fält måste avbrytas. Beslut tas om att även pågående projekteringsarbete måste avbrytas. I promemorian poängterades att samtliga beslut skulle leda till minskat intresse hos leverantörer att lämna anbud och leder också till svårigheter vid rekrytering av ny personal. Beslut a innebar enligt promemorian att pågående arbete med att söka tillstånd, planer, ta fram förfrågningsunderlag, entreprenörernas anbudsräkning och förberedande och inledande entreprenader skulle fortsätta. De kontrakt som tecknas för de stora entreprenaderna vid och skulle ges startdatumet . Det noterades att i de inledande entreprenadarbetena ingår bl.a. en omläggning av Akallalänken. Beslut a skulle få minst konsekvenser för projektet och leda till en total försening på . Skulle beslut fattas om att även de inledande entreprenaderna ska frysas fram till skulle projektet enligt promemorian drabbas av cirka fyra till sju månaders försening, vilket skulle motsvara interna kostnader på 60–, utebliven samhällsnytta på 430–och ersättning för försening till kontrakterade entreprenörer på uppskattningsvis 25–. Beslut b innebar enligt promemorian att förberedande arbeten som är tänkta att göras inte skulle påbörjas. Delar av detta arbete är knutet till växt- och häckningssäsong. Om arbetena inte kunde påbörjas skulle projektet försenas mer än de som återstod . Totalt bedömdes enligt promemorian förseningen bli . Den totala extrakostnaden bedömdes i promemorian uppgå till 90–135 miljoner i interna kostnader och 25–i externa kostnader. Utebliven samhällsnytta skulle enligt promemorian komma att uppgå till eller sammanlagt 650–. Beslut c skulle enligt promemorian få samma ekonomiska konsekvenser som beslut b. Beslut d skulle enligt promemorian förutom en försening innebära att de pågående arbetena med att avsluta framtagandet av förfrågningsunderlag skulle avbrytas. Detta skulle innebära att en etablering av samtliga konsultorganisationer avbröts. Den totala kostnaden för detta med återstart bedömdes i promemorian överskrida kostnaderna för att färdigställa förfrågningsunderlagen. Den totala förseningen i projektet skulle bli betydligt större än vad som indikeras för de andra alternativen. Detta alternativ bedömdes i promemorian därför inte som rimligt. Utskottet höll en offentlig utfrågning med statsrådet (bilaga B10). anförde i huvudsak följande: Inledningsvis beskrev bakgrunden till regeringens beslut. Hon beskrev att Förbifart är en ny sträckning för E4 väster om mellan i och Häggvik i . Leden binder samman de norra och södra länsdelarna. Projektet omfattar en ny väg som är , varav går i tunnel. har beräknat investeringen till penningvärde, vilket är prisnivå. Av avtal om medfinansiering i framgår att finansiering om fördelas på statliga anslag om och trängselskattemedel om . Vidare anförde att den dåvarande regeringen beslutade att tillsätta en särskild förhandlingsman för infrastruktur. Till förhandlingsman utsågs tidigare finansborgarrådet i . Uppdraget gällde att genomföra förhandlingar om infrastruktur med syftet att ta fram en samlad trafiklösning för en bättre miljö och tillväxt i landet och i . nåddes en uppgörelse mellan statens förhandlingsman och företrädare för , även kallad Stockholmsförhandlingen. anförde att det dock förtjänar att påpekas att varken Socialdemokraterna eller i och i kunde ställa sig bakom överenskommelsens resultat när det gällde fördelningen av trängselskattemedel. Efter valet blev det maktskifte i , och det stod tidigt klart vilka som skulle styra kommunen. Det var Socialdemokraterna och tillsammans med och Feministiskt initiativ som fick majoritet i . anförde vidare att det stod klart att dessa inte stod bakom överenskommelsen när det gällde finansieringen. Den nya majoriteten presenterade sin plattform för . Där framgick att kommer att begära förhandlingar med och staten i syfte att omförhandla trängselskattesystemet. Vidare anförde att regeringen har bedömt att det är av stor vikt att ha en regional förankring bakom det stora infrastrukturprojekt som E4 Förbifart utgör. Att som nytillträdd regering ha som sin första åtgärd att bortse från den uttalade viljan hos en ny majoritet i när det gäller finansieringen av ett infrastrukturobjekt i den här storleken kan få konsekvenser för kommande objekt. anförde att man har viktiga investeringar av stort nationellt intresse framför sig, t.ex. höghastighetsjärnväg och bostadsbyggande, där staten, kommunerna och landstingen måste samarbeta för största möjliga samhällsnytta. anförde vidare att det var mot den bakgrunden som regeringen fattade beslutet att ge i uppdrag att frysa produktionen i projekt fram till . Med det beslutet gavs tid till förhandlingar om eventuella omfördelningar av resurser från den del av överskottet från trängselskatten i som skulle tilldelas projektet. Inför regeringsbeslutet inhämtades underlag från som beskriver konsekvenserna av ett eventuellt stopp i verksamheten i projektet fram till . I underlaget beskrivs konsekvenser, både monetära och , av ett sådant stopp utifrån ett antal scenarier. Vidare anförde att det kom ett brev till från företrädare för de fyra allianspartierna i . De klargjorde i brevet att de inte var intresserade av att riva upp tidigare ingångna överenskommelser. Eftersom brevet inte var något besked från utan ett ställningstagande från Alliansen uppmanade regeringen i ett brev av både och att lämna ett formellt besked. inkom en hemställan från om att inleda förhandlingar. anordnades ett möte där deltog tillsammans med representanter för och . Vid mötet diskuterades bl.a. frågan om projekt . hade då formerat sig i fullmäktige, och representanter tydliggjorde på mötet att de inte var intresserade av att inleda någon förhandling om projektet. anförde vidare att eftersom en förhandling alltså inte var aktuell gav regeringen i uppdrag åt att fr.o.m. återuppta produktionen av projektet. anförde vidare att det har florerat en del olika siffror över vad regeringens beslut om frysning av projekt har kostat. Innan beslutet om frysning fattades hade man utifrån underlaget från uppgifter på att kostnaden kunde ligga i intervallet 65–. , när fått mer tid att räkna på detta, kom ett muntligt besked om att kostnaden skulle landa på 170–. Det innebär att de , eller , som har nämnts i medierna inte är en siffra som har fått från . uppger att kostnaden för frysningen kommer att hamna på 147–. Den exakta siffran kan man få först när alla förhandlingar med leverantörerna är klara. Vidare anförde att fördyringen kommer att belasta projektet, och således kommer inga andra infrastrukturprojekt att påverkas.