bet · H301JuU24 · 2015-12-15 00:00:00 — Om man tog del av artiklar i och kunde man få uppfattningen att statsministern anser att vi inte längre har någon flyktingkris. Det står i visst motsatsförhållande till det som sägs från regeringens sida . Det är mycket angeläget att hantera den situation som vi upplever här och . Därför är det hög tid att vidta åtgärder. Att införa id-kontroller är en sådan åtgärd. Det innebär att vi delar justitie- och migrationsministerns beskrivning av innebörden av asylrätten. Problemet är bara att vi haft en väldigt för beredning av förslaget. Den beredningstiden har till och med varit extremt kort. Det har kommit till uttryck genom att vissa remissinstanser i princip har avråtts från att lämna skriftliga remissyttranden, trots att de velat det. Beredningsprocessen fortsatte i . Det måste vi givetvis förhålla oss till. Det är en del av verkligheten som vi måste ta in, även om det innebär en tillfällig anpassning till verkligheten, som en representant för ett av regeringspartierna uttryckte det. Vi tycker att man alltid ska vara anpassad till verkligen. har lämnat kammaren, annars hade han fått de svar han efterlyste. Ett av svaren är att vi anser att det är viktigt att göra någonting här och , men det innebär inte att man ska genomföra regler som efter den totala beredningsprocessen har karaktären av pappslöjd. Det som föreslås i lagförslaget om betänketid, där regeringen ska fundera över en uppkommen situation för att komma fram till om den fortfarande föreligger, har i praktiken varit 14 gånger längre än remisstiden. Det finns frågor som inte har behandlats, vilket framgår om man läser vad Lagrådet har sagt. En sådan fråga är enskildas rätt att i domstol föra talan om sina civila rättigheter enligt och regeringsformen. Den är över huvud taget inte behandlad. Inte heller är frågan om rättsprövning, hur den förhåller sig till lagstiftningen, behandlad. När vi under beredningen frågade om detta, om och rättsprövningslagen, var svaret att det visste man ingenting om. Jag kan nämna att under en tidigare regering var jag ansvarig i , i civilutskottet, för ett förslag om luftfartens lagar. Förslaget kom ursprungligen från . Man var tvungen att omarbeta det i för att det skulle hålla tillräcklig kvalitet. Nej, det finns inte en intressekonflikt på det sättet som har påståtts från regeringens sida. Den är skapad. Det är fullt möjligt att genomföra regler som behövs här och men också rätta de brister som finns i lagstiftningen. Det är en intresseavvägning som är situationsanpassad. Vi kan acceptera att man inte kan svara på alla frågor här och ifall man är beredd att rätta till de brister vi kan se. Lagrådets bedömning är att varje enskild transportör har möjlighet att överklaga ett beslut med hänvisning till och regeringsformen. Det måste man på något sätt förhålla sig till, inte bara tänka bort det. Det gäller särskilt sedan vi förstått att man visat ett förordningsförslag för vissa remissinstanser men undanhållit förslaget. Det är inte acceptabelt. Det är att begära carte . Sedan försöker man på olika sätt föra över ansvaret på oppositionen. Det är regeringen som har varit senfärdig. Det är regeringen som inte har tagit in verkligheten. Det är därför vi sitter i den här situationen. Det är bättre att göra någonting sent än att inte göra någonting alls. Men det måste göras rätt, och hinner man inte göra rätt från början får man ta med sig läxan hem och återkomma. Det är inget konstigt i det. De förklaringar som har hörts här från företrädare både för Socialdemokraterna och för om varför man inte vill ta in att det finns brister är enligt min mening i mångt och mycket obegripliga. Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1. och hennes familj kom till som flyktingar 1986. De flydde från där regimen hade jagat, fängslat och torterat Zaris man till oigenkännlighet. De tog sig ut ur via smugglare, utan att veta vart de var på väg eller i vilket land de skulle hamna. var gravid , och med sig hade de sin fyraåriga dotter. Smugglaren stal deras pass på vägen. arbetar som lärare på en mottagningsenhet här i , och hennes två barn arbetar som läkare. Fysun flydde till från . Hon hade inga id-handlingar eftersom hon var efterlyst av den turkiska militärjuntan, som tidigare hade torterat henne. Därför kunde hon inte be om ett pass. jobbar hon som verksamhetschef i en mellanstor kommun. flydde från efter att ha blivit fängslad och torterad, först till , sedan vidare till via bland annat och med båt från . har han varit här och driver eget företag. Han hade inget pass med sig när han kom. Mehdis familj flydde från till när han var . I levde de fattigt, och barnen fick aldrig några id-handlingar. jobbar på en förskola i , och hjälper han ensamkommande barn. och hans familj flydde från . Den övriga familjen hade pass, men för var det farligt att ansöka om pass eftersom han skulle ha blivit tvångsrekryterad till militären. går i svensk skola, precis som sina syskon. Alireza från kom till . Han hade inga id-handlingar. har han lärt sig svenska, startat och är en aktiv debattör i flyktingfrågor. Shivan är kurd från och kom utan pass till . För många kurder är det extremt svårt att få pass i . har han precis fått uppehållstillstånd och jobbar på ett snickeri. Tre bröder, 14, , är afghaner, men alla utom den äldsta brodern är födda i exil i . 14-åringen fick sluta skolan och börja arbeta, när pappan skadat sig på arbetsplatsen och inte kunde fortsätta att arbeta. gav sig familjen av mot . Det blev skottlossning vid gränsen mellan och , och föräldrarna sa åt barnen att springa. De tre bröderna tog sig vidare på egen hand och anlände till . Ingen av de tre har id-handlingar. En nioåring från kom till med sin äldre bror. Föräldrarna är döda, men två äldre bröder finns här. Nioåringen har ingen id-handling. från jobbar med it. från jobbar som projektledare. från jobbar på . från jobbar med marknadsföring. , , , , , , - jag kan fortsätta hur länge som helst. Ingen av dem hade id-handlingar när de sökte asyl i , men de fick stanna. De bedömdes ha skyddsskäl. Samma personer hade drabbats enormt hårt av det id-krav vi nu debatterar och som en majoritet här inne, oavsett begränsningar och reservationer, anser är rätt och rimligt. När man gör det omöjligt att resa lagligt med tåg, buss eller båt kommer det att innebära att de personer som saknar giltiga id-handlingar i stället hänvisas till farliga och olagliga vägar. Det kommer att göda kriminella organisationer och handeln med falska pass. Det kommer att leda till att människor gömmer sig under lastbilar för att ta sig över gränsen från till , sätter sig i livsfarliga båtar över vattnet från till eller går över fjällen från till - om de tar sig så långt, vill säga. Det som sker är ju snarare att land efter land signalerar att man vill hålla folk borta och stänga människor ute. Om övriga länder gör som har aviserat att man kommer att göra, vart ska då flyktingarna ta vägen? Det är de allra mest utsatta som kommer att förlora sin möjlighet att söka skydd. Vi ser redan nu hur de länder som gränsar till hittar på alla möjliga ursäkter för att inte låta människor passera gränsen. Man stänger inne personer i ett land som vi här i bedömer vara en enda stor konfliktzon. Det är verkligheten. Att vara realist är att se detta. Det här är vad som kommer att röstas igenom i det här rummet. Samma politiker som för sedan beklagade sig över att människor dog i är nu beredda att sätta upp exakt samma livsfarliga hinder runt . Det är en skam! Var och en som trycker på ja-knappen här och låter detta passera är medskyldig till det som sker. I detta anförande instämde (C). Den här debatten handlar om människor på flykt. Det handlar om dem som flyr från Asadregimens bombningar av civila stadsdelar och om dem som flyr från IS terror i . Det handlar om dem som inte kan leva kvar i laglöshetens och våldets . Det handlar om dem som tvingats lämna , som präglas av bilbomber och krig. Men den här debatten handlar också om vår förmåga att se dem. Den handlar om vår förmåga och vår vilja att skydda de människor som behöver vårt skydd. Inget annat än detta handlar den här debatten om. När människor flyr prövas även vi. kan vi se att vi inte höll för provet. var Europeiska unionens politik att hålla dem så långt borta som det gick. Det gick inget vidare med den politiken. Då flyktingarna blev allt fler, allt desperatare och bokstavligen började gå mot föll Europeiska unionens politik samman som ett korthus. Den yttre gränsen kontrolleras inte. Dublinförordningen fungerar inte. Direktiv följs inte. knakar i fogarna. Ingångna avtal om omfördelning av flyktingar struntar man i. Mer än hade vi behövt gemensamt ansvar, fördelning och asylrätt. Europeiska unionen kollapsade när den faktiskt hade behövts. EU provades och klarade inte provet. Det gemensamma ansvaret, solidariteten, fanns inte där. I stället blev det några som gjorde mycket, och jag är stolt över mitt land. Jag är stolt över vad har gjort. Jag är stolt över alla de frivilliga som tar kontakt med boendet för ensamkommande och står på järnvägsstationen. Jag är stolt över dem som jobbar övertid på och är borta från sina familjer. Jag är stolt över poliser och socialsekreterare för vad de har gjort den här hösten. De har visat från vårt lands bästa sida - ett välorganiserat land som tar sig an stora utmaningar och klarar dem utan stora åthävor. Det är ett land där många människor visar empati och omtanke. Det är det som jag vill se. Det är det som är en del av. Men lika mycket som vi har sett det bästa i vårt land under den här hösten har vi också sett det sämsta - de som hatar, de som föraktar, de som öppet visar sin rasism, de som förtalar och de som bränner flyktingförläggningar. För mig är det ett annat land. Det är inte det som jag vill leva i. Jag vet att det andra är det egentliga , det land som jag är stolt över. Under den här hösten var ett ljus i mörkret för människor på flykt. släcks det ljuset. Regeringen säger: när vi inte längre ska ta emot ska andra göra det. De tror inte ens på det själva! Besluten är redan tagna. har redan infört reglerna. ligger redo att trycka på startknappen och stänga sin gräns. Vilka andra länder som följer efter och när vet vi inte, men vi kan utgå från att det kommer att ske. Från att ha varit ljuset i mörkret är vi nu med och släcker ljusen i ett efter ett. Vi deltar i kapplöpningen mot botten, samma kapplöpning som smular sönder asylrätten. Vart ska de ta vägen, de som kommer från , och ? Kanske hamnar de i de tröstlösa lägren i , där barnen inte får gå i skola och föräldrarna inte får arbeta. Kanske fastnar de i lervällingen utanför i desperation. Kanske kommer de att drivas med hugg och slag mellan länder. En sak kan vi veta: När vi stänger gränserna och fler följer efter kommer några att utnyttja situationen. Människosmugglarna står redo och folk på deras tillgångar genom att utsätta dem för livsfara. Många flyktingar kommer att utsätta sig för livsfara. Det är en direkt konsekvens av det beslut som den här förväntas ta , och varje ledamot som trycker på ja-knappen är medansvarig. Ni borgerliga låtsas i den här debatten att ni har ett annat och bättre förslag, men ni vet att ni inte har det. Ni står för precis samma politik - några månader färre, men effekten med stängda gränser via är densamma. Det är en ganska ömklig uppvisning. Jag tycker inte om det regeringen gör. Jag kommer att rösta emot det, och alla ledamöter kommer att rösta emot det. Det är åtminstone ärligt att säga vad man vill och inte låtsas som om man hade ett annat förslag. Det är en mänsklig rättighet att få söka asyl. Syftet med lagförslaget är att människor inte ska kunna utöva den rätten, för de kommer att stoppas innan de når gränsen. Vi vet alla att målet, mer eller mindre uttalat, är att ska stänga sin gräns, så att vi slipper göra jobbet själva. Det är inte en åtstramning; det är sannolikt ett tvärstopp vi ser framför oss, och vi ser hur den nordiska passunionen, som fungerat så väl, bryts upp på vägen. Vilka är det som ska göra arbetet? Det är tågvärdar, busschaufförer och väktare som ska bli de nya passkontrollanterna för . De är inte utbildade för det. De vill inte göra det. Deras fackföreningar protesterar mot att de åläggs denna uppgift, men de vet att deras företag får enorma böter om de inte stoppar människor på flykt. Så sätter man asylrätten ur spel. Det är detta vi röstar om . Det skymmer över . Asylrätten, som funnits , är på väg att smulas sönder. Beslutet är en del av den utvecklingen. Men vi i vägrar bidra till den utvecklingen. Vi kommer att rösta emot den. Varje ledamot röstar ytterst efter sitt eget samvete. Många kommer att fråga oss, i kommande valrörelser eller kanske med barnbarnen: Hur röstade du i ? Jag vädjar till var och en av er: Rösta efter ert samvete! har så många människor varit på flykt undan krig och förföljelse. Det är en humanitär kris som drabbar i första hand den som lever under förtrycket, under hot och under förföljelse. Det största ansvaret för att erbjuda skydd tar länderna i närområdet. Så är det fortfarande, även om allt fler människor har sökt sig till . Men de flesta är kvar. Som alltid är de flesta kvar i sitt hemland eller i närmaste grannland, och så lär det fortsätta vara även framöver. Att så många av dem som sökt sig till har sökt sig till just innebär en stor påfrestning för våra samhällsinstitutioner. är hårt belastat. Polisens resurser har till stora delar fått riktas mot att hantera inre gränskontroll. Den bostadskris som rådde redan innan har blivit värre. Sjukvården är ansträngd när behoven ökar. Och inte minst socialtjänster runt om i landet är under enorm belastning. Alla de hjältar i civilsamhällets organisationer - som dag och natt har hjälpt till med att se till att mottagandet av asylsökande ska fungera så bra, så humant och så mänskligt som möjligt - kämpar för att orka fortsätta med det arbetet. Det är en mycket ansträngd situation. Det är ett allvarligt läge, och det läget kräver åtgärder. Men först och främst handlar det om åtgärder för att förstärka förutsättningarna för samhällsinstitutionerna, som - om inget görs - inte kommer att klara av situationen. Vi kan behöva ändra i lagstiftning, förordningar och myndighetsföreskrifter för att klara bostadssituationen, för att säkerställa omhändertagandet av utsatta barn och för att klara av att möta med skolgång och en fungerande arbetsmarknad. Men i de delarna ser vi långt ifrån den skyndsamhet från regeringen som skulle behövas. Vi kristdemokrater har full respekt för att det i ett akut läge kan behöva vidtas åtgärder snabbare än när läget är normalt. Men även i ett akut läge måste det finnas ett minimikrav på hur en beredningsprocess ska gå till. Om regeringen menar att man har uppfyllt det med detta förslag är det skrämmande. presenterade sin prognos på att antalet asylsökande kan komma att uppgå till 190 000 personer. Vi hörde här i kammaren från justitie- och migrationsminister att han bedömer att vi när året är slut kommer att ha tagit emot 160 000 asylsökande. Vi når alltså inte upp till den övre gränsen i den prognos som gjorde . Den situation som regeringen beskriver som ett allvarligt hot mot den allmänna ordningen och inre säkerheten - som enligt regeringens bedömning utgörs av det stora antalet asylsökande - borde därmed ha varit klar för regeringen . Regeringen lämnade ett första utkast på en hemlig remiss och gav ett fåtal intressenter mindre än på sig för att komma med synpunkter muntligt - på ett lagförslag som kan innebära omfattande konsekvenser både för asylrätten och för enskilda personer och näringsidkare. Det gäller allra mest såklart i den södra delen av landet, men som flera remissinstanser påtalar kan det också innebära konsekvenser för exempelvis hela landets livsmedelsförsörjning. Det är anmärkningsvärt med den korta remisstiden. Regeringsformen kräver att man vid beredning av regeringsärenden inhämtar behövliga upplysningar och yttranden från berörda myndigheter och kommuner samt även sammanslutningar och enskilda. För de myndigheter, kommuner, regioner, sammanslutningar och enskilda som hade önskat lämna synpunkter har regeringens sätt att hantera frågan - som de själva beskriver som att de inte har haft ett sedvanligt skriftligt remissförfarande - omöjliggjort för enskilda och sammanslutningar som inte blev utvalda av regeringen att inkomma med sina synpunkter. Regeringen tog fram ett arbetsmaterial, ett utkast till en lagrådsremiss. Det är ett arbetsmaterial som än inte är offentlig handling och som varken vi här i eller någon annan har rätt att ta del av. Det var vad regeringen skickade ut, som remissinstanserna skulle ha synpunkter på. Inte ens att det pågick ett remissförfarande, även om det inte var sedvanligt, var offentligt. Det fanns inte tillstymmelse till spår av detta på regeringens hemsida. Det fanns inget pressmeddelande och inga offentliga uttalanden. Hur ska då grundlagens krav kunna vara uppfyllda? En av de instanser som enligt egen uppgift ville bidra i beredningen med sina synpunkter var Röda Korset. Det var först när lagrådsremissen blev offentlig som de kunde ta del av detaljerna i förslaget. De skriver i sitt brev till regeringen: "Svenska Röda Korset har därför i kontakt med , mellan , bett om att få vara med i beredningsförfarandet av den nu föreslagna lagändringen, vilket inte blev fallet." Det finns alltså intressenter som har bett om att få lämna sina synpunkter men genom regeringens förfarande har hållits borta från den möjligheten. Är detta förenligt med svensk grundlag? Regeringen hade inte utsett någon remissinstans som har sitt huvudfokus på asylrätten och de mänskliga rättigheterna i övrigt. Vad hade sagt om de hade getts möjlighet? Vad hade Amnesty sagt om de hade beretts möjlighet? När man sedan läser propositionen från regeringen ser man att samma formulering står kvar som i beskrivningen av remisserna i lagrådsremissen. Regeringen skriver: "Av dem som har yttrat sig avstyrker Justitiekanslern de framlagda förslagen. avstyrker förslagen om särskilda identitetskontroller på buss. De övriga som har yttrat sig har varierande synpunkter." De övriga som har yttrat sig har yttrat sig muntligt. För att ta del av vad de har sagt måste man be regeringen om att få handlingarna. Det gjorde jag. Jag gjorde det , . Det tog regeringen två fulla arbetsdagar och en arbetsdag till fram till innan jag fick svar på frågan och kunde ta del av de handlingar som låg till grund för regeringens lagförslag. När man läser ser man att , som också hade lämnat synpunkter, skriver att de anser att förslaget i nuvarande form inte kan ligga till grund för utfärdande av förordning och att de anser att regeringen bör ta tillbaka förslaget. Regeringen har beskrivit det: "De övriga som har yttrat sig har varierande synpunkter." Men det är ett klart och tydligt avslag på regeringens förslag, och det har regeringen mörkat i sin proposition. När regeringen redogör för att några ytterligare har inkommit med synpunkter skriver man att bland annat Röda Korset och SJ har inkommit med synpunkter. Men ingenstans i produkten kan man läsa om vilka synpunkter de hade. Det är normalt något som man ska ha möjlighet att ta del av i ett lagstiftningsärende. Det framgår inte att Röda Korset avstyrker tydligt, med hänvisning till bland annat asylrätten. Det framkommer inte heller att SJ också avstyrker tydligt. Det är mycket beklagligt att regeringen förfar på ett sådant sätt att vi inte har förutsättningar att med god grund och gott underlag kunna ta ställning ordentligt till regeringens förslag. Att inser att vi är i ett hårt läge gör att vi framför allt här i kammaren har lagt fram förslag på hur vi ska hantera situationen, inte minst inom . Jag hoppas att regeringen är beredd att vidta åtgärder och lyssna på våra synpunkter i de delarna. Vi har accepterat att regeringen kan behöva - tillfälligt, då man bereder ett lagförslag ordentligt - ges en viss möjlighet, om man bedömer att det allvarliga läget uppstår. Men det är oklart om det läget infinner sig . I övrigt hänvisar jag till min partikollega , som har redogjort för våra förslag. Varningssignalerna runt om i landet blir allt tydligare om att inte klarar av att hantera den mycket stora mängd flyktingar som kommit till . Allt fler kommuner uppger att de inte klarar av sina åtaganden, går på knäna, sjukvården måste på vissa håll senarelägga undersökningar och operationer, det är brist på skolplatser runt om i landet, antalet sjukskrivna socialsekreterare inom ökar och bristen på bostäder gör att tillfälliga tältläger måste slås upp eller planeras att slås upp i olika delar av landet. Listan kan göras lång. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB, vidimerar denna bild och oron i sina rapporter om det nationella läget. Från uppger man att man inte hinner identifiera och registrera personer när de kommer till . varnar för att ett okontrollerat inflöde av flyktingar riskerar att göra det omöjligt att upptäcka eventuella terrorister i det stora flödet. Efter dåden i uppdagades att två terrorister hade kommit just i flödet av andra flyktingar. Vi måste återta denna kontroll i i syfte att undvika en systemkollaps för vår välfärd. Av denna anledning ställer vi i oss bakom införandet av id-kontroller, men med de invändningar och reservationer kring varaktighet, återkoppling med mera som min kollega har nämnt. Införandet kommer dock att medföra stora konsekvenser främst för trafiken över till och från . Detta bör tas på största allvar. Jag är skåning, bosatt vid sundet och har tidigare jobbat inom som tullinspektör. Därför vet jag lite grann om hur flödena över sundet ser ut. Ca 15 000 personer pendlar mellan och . Många av mina vänner gör det. Det kan handla om att de arbetar i en Faktabutik, på ett försäkringsbolag eller på ett läkemedelsföretag som . För oss i är det inte mer underligt att åka till än det är för en stockholmare att ta sig exempelvis till eller . Stora insatser har gjorts i för att kunna få till en integrerad arbetsmarknad och en integrerad region. Det är viktigt att detta fina arbete inte förstörs. Av denna anledning har i sin följdmotion till betänkandet uttryckligen yrkat på att regeringen vidtar de åtgärder som behövs för att begränsa de negativa effekterna som införandet oundvikligen innebär för resenärer och transportörer. Jag förutsätter att detta också i stor utsträckning beaktas från regeringen när de meddelar föreskrifter om införande av id-kontroller. Transportörsansvaret ställer självfallet stora krav på transportörerna, men kommer också att utsättas för stora prövningar när de ska kontrollera efterlevnaden av de föreskrifter som regeringen kan antas besluta om. I betänkandet anges att regeringen inte anser att detta kommer att medföra några större kostnadsökningar för polisen. Jag skulle bli mycket förvånad om polisens kostnader för detta inte ökar markant. Här måste regeringen vara beredd att ge polisen de förutsättningar som de behöver för att kunna utföra sitt viktiga uppdrag. När polisen besökte justitieutskottet för sedan var representanterna också mycket tydliga med detta. Polisens resurser går i stor utsträckning till att försöka kontrollera flyktingströmmarna över . Om inte erforderliga medel ges till myndigheten kommer polisen inte att kunna sköta sitt ordinarie polisarbete runt om i landet, i synnerhet inte i . Återigen förutsätter jag att regeringen noga övervakar utvecklingen avseende polisen och tillför de resurser som kan behövas. Slutligen måste jag ändå nämna den minst sagt mediokra hanteringen av detta lagförslag. Jag har full förståelse för behovet av skyndsamhet i denna fråga. Men det ger inte regeringen ett frikort till att presentera ett undermåligt berett förslag som detta - ett hafsverk. Det kan jag, som de facto ställer mig positiv till införandet av id-kontroller, säga.