bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Slutligen gäller det statsministerns delaktighet i processen att utse statsråd tillhörande ett annat parti. Ordningen är den att statsministern i respektive ärende först har möjlighet att göra en kort inledning och ge sina synpunkter. Därefter blir det frågor från ledamöterna, med anmälande parti först, sedan de övriga partierna i storleksordning. Jag ber att få hälsa statsministern varmt välkommen och inbjuda statsministern att inleda i ärendet om vårdvalssystem i primärvården. : Herr ordförande! Jag tackar för möjligheten att få komma till utskottet. Bredvid mig sitter Statsrådsberedningens rättschef . Jag kommer naturligtvis att svara på alla frågor jag kan svara på och medverka så gott jag kan i utskottets arbete i granskningen av dessa ärenden. Vi börjar med granskningsärendena 14 och 15 om regeringens beredning av lagförslaget om upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården. Det här ärendet handlar om beredningen av detta förslag. Anmälarna har begärt att utskottet granskar om beredningen av lagförslagen var förenlig med regeringsformens bestämmelser. Propositionen togs fram inom , och det var folkhälso-, sjukvårds- och idrottsministern som föredrog ärendet vid regeringssammanträdet. Låt mig inledningsvis säga några ord om lagförslagets karaktär och därefter gå in på beredningen av ärendet. Regeringen ansåg att det var mycket angeläget att skyndsamt upphäva det tvång som finns för landstingen att ha ett vårdvalssystem i primärvården. En demokratiskt styrd och gemensamt finansierad vård som ges efter behov är en av de viktigaste grundstenarna i svensk välfärd. Lagförslaget i denna proposition innebar att skyldigheten för landsting att ha vårdvalssystem i primärvården skulle tas bort, men att landstingen fortfarande skulle ha full möjlighet att ha valfrihetssystem i enlighet med lagen. Förslaget i propositionen syftade till att stärka landstingens självbestämmande som patienternas rätt att välja vårdcentral kvarstår. Förutsättningarna för landstingen i olika delar av landet skiljer sig åt starkt. När landstingen har frihet att utforma sina egna verksamheter kan de ta hänsyn till sina specifika förutsättningar liksom till medborgarnas önskemål. På så sätt kan skattemedlen användas på effektivast sätt. Förslaget skulle utöka landstingens möjlighet att själva styra sin verksamhet. Det skulle inte innebära någon inskränkning i patienters rätt att fritt välja offentligt finansierad vårdcentral enligt patientlagen. Detta är vad jag har att säga om lagförslagets karaktär. Jag vill nu kommentera själva beredningsprocessen. Jag vill börja med att säga att det är mycket viktigt att kvalitetssäkra beslut. Det är självklart för regeringen att bereda ärenden i enlighet med grundlagens bestämmelser. Tydliga rutiner och riktlinjer för hur ärenden ska beredas är självfallet en viktig garant för hög kvalitet i lagstiftningsarbetet. Lagförslaget bereddes på det sätt som framgår av det skriftliga material som utskottet tagit del av. När regeringen beslutade om propositionen bedömdes att den beredning som förekommit i ärendet varit tillräcklig. Regeringen gjorde även bedömningen att Lagrådets granskning skulle sakna betydelse. Den bedömningen hade sin grund i att lagförslaget både författningstekniskt och i övrigt bedömdes vara av sådan beskaffenhet att det inte fanns något som Lagrådet utifrån sina utgångspunkter skulle kunna ha synpunkter på. Vi har därefter kunnat konstatera att Lagrådet gjort en annan bedömning av detta ärende efter att socialutskottet remitterat lagförslaget dit. Regeringen lyssnade till detta och återkallade därför propositionen. Därmed, herr ordförande, är jag beredd att svara på utskottets frågor. (FP): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för de inledande orden. Lagrådet gjorde mycket riktigt en annan bedömning; jag tänkte dra igenom detta snabbt. Lagrådet skriver: ”Lagförslaget kan – vid ett ytligt betraktande – te sig tekniskt okomplicerat men får i andra hänseenden anses vara långt ifrån oproblematiskt. Trots det fick remissinstanserna på sig att yttra sig.” Något egentligt motiv till denna korta remisstid angavs inte, skriver Lagrådet. Lagrådet noterar också att ”valet av remissinstanser är påtagligt snävt” och att det inte fanns någon remissinstans med särskild lagstiftningskompetens. Lagrådet skriver vidare: ”Denna korta handläggningstid ger intrycket att regeringen inte har tagit regeringsformens beredningskrav på det allvar som förutsätts i lagregeln. [– – –] Promemorian är mycket kortfattad och ger ett intryck av att inte ha föregåtts av en grundlig analys av bl.a. konsekvenserna av förslaget.” Lagrådet konstaterar att ”de problem som redovisas som skäl för den föreslagna lagändringen” – och som också redovisas här av statsministern – ”är otillräckligt preciserade och belysta, att det är oklart om den föreslagna lagändringen är ägnad att lösa de problem som har angivits samt att det saknas en analys av konsekvenserna för bland annat patienter och utförare. Inte heller analyseras förslagets ekonomiska effekter för landstingen och privata utförare.” Trots att flera av remissinstanserna påpekade mycket av det som Lagrådet sedan också påpekade gjordes inte några stora ändringar i propositionen. Man gick fram med den ändå. Lagrådet konstaterar att ”regeringsformens beredningskrav således inte är uppfyllt. Det remitterade förslaget kan därför inte ligga till grund för lagstiftning.” Det här är Lagrådets brutalaste sågning sedan buggningsproposition . Hur kunde statsministern tillåta detta att ske? : Herr ordförande! Som jag sa var beredningen avslutad. Vår bedömning var att både tiden och antalet utsedda remissinstanser var av den karaktären att det skulle vara en fullgod beredning. Bedömningen av detta gjordes utifrån precis det jag sa, att detta inte ålade landstingen någonting som gjorde att man tvingades förändra per automatik. Vad vi gjorde i förslaget var att öppna för landstingen att få mer självbestämmande. Det var själva grunden. Patienternas rätt att fortfarande välja enligt den lagen låg kvar. Mot denna bakgrund menar vi att beredningen gjordes och avslutades i enlighet med de regler som finns. Vi konstaterar dock att Lagrådet gjorde en annan bedömning. Självfallet respekterar vi den bedömningen, och av det skälet drog vi tillbaka propositionen. (FP): Man kan tycka att det var fråga om en tillbakagång till en tidigare lagstiftning, som regeringen anfört i det skriftliga materialet och som statsrådet anförde i vår tidigare utfrågning. Men även om det är en tillbakagång på det sättet kan man inte hoppa över Lagrådet, har tidigare slagit fast. Kände regeringen till det som slagit fast? Om man kände till detta, varför struntade man då i det? : Herr ordförande! Det är sant att det var en återgång till lagen så som den var utformad tidigare. Men det var inte det som avgjorde bedömningen. Bedömningen avgjordes av att ärendet är av sådan beskaffenhet att lagen, om den införs, inte förändrar någonting per automatik för huvudmännen i landstingen. Den förändrar inte den enskilda patientens rätt att fortfarande välja i enlighet med den lagen. Därmed menar vi att det inte sker någon förändring per automatik, och det är det som avgör, inte huruvida det är en återgång till lagstiftningen som den såg ut före. (FP): Jag har en sista fråga. Även om detta inte ändrar någonting per automatik måste ändå er intention ha varit att några landsting skulle ändra någonting. Det måste ni ha förutspått. Då får det ju konsekvenser för patienter och utförare och för landstingens ekonomi, vilket Lagrådet pekar på att ni inte har analyserat. Varför hade ni inte analyserat detta? : Själva beredningen av ärendet sköts på ansvarigt departement i enlighet med de regler som finns. Det har utskottet fått skriftligt svar om, och det har också statsrådet redogjort för. Men återigen: Vi beredde ärendet i enlighet med de regler som fanns. Det skulle inte bli någon förändring per automatik, utan det skulle vara upp till varje landsting att sedan avgöra i enlighet med sina helt egna regler och processer – därav detta val. Beredningen genomfördes och avslutades i enlighet med grundlagens regler. Lagrådet gjorde en annan bedömning. Vi respekterar självfallet den bedömningen, och därför återkallades propositionen. Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för svaren så här långt. Den mest frapperande formuleringen i Lagrådets yttrande är: ”Av det anförda följer att beredningen av lagförslaget inte är godtagbar och att regeringsformens beredningskrav således inte är uppfyllt. Det remitterade förslaget kan därför inte ligga till grund för lagstiftning.” När statsrådet konfronterades med den här texten vid den utfrågning som utskottet hade sa han upprepade gånger: Det är alltid lätt att vara efterklok. Hur ser statsministern på den slutsatsen? : Det är statsrådets slutsats. Viktigast för regeringen är att se till att sköta beredningen av ärenden på ett sådant sätt att vi får ett fullgott underlag, och det menade vi att vi hade gjort i detta fall. Vi kan konstatera att Lagrådet gjorde en annan bedömning, och det respekterar vi. Av det skälet drogs propositionen tillbaka. Det är inte så att den här typen av ärenden alltid skickas till Lagrådet. Det har hänt förut att det inte har skett. Vi gjorde bedömningen att det inte var nödvändigt i detta fall. Men när Lagrådet gjorde en annan bedömning drog vi självfallet tillbaka propositionen. Skånberg (KD): Herr ordförande! Vi har facit . Här är Lagrådets bedömning, klar och entydig. Jag skulle önska att statsministern ordentligt tog avstånd från den ofullständiga och bristande – jag skulle vilja säga oskickliga – beredning som skett. Statsministern är ju huvudansvarig för beredningen, och här har den blivit underkänd. I inledningen sa statsministern att det är mycket viktigt att kvalitetssäkra beslut. Har statsministern gjort det i det här fallet? : Herr ordförande! Ja, som statsminister är jag självfallet ansvarig för att det finns beredningsrutiner. Det finns en förordning med instruktioner för och ansvarsfördelning. Det finns en arbetsordning för . Självfallet ska den följas, och den har följts. Det är mitt ansvar. Jag deltar inte i alla beredningsprocesser, utan det sköts på respektive departement. Där menar vi att vi har fullgjort beredningen. När vi fick beskedet om att Lagrådet gjort en annan bedömning återkallade vi propositionen. Skånberg (KD): Herr ordförande! Men hur kan statsministern säga att det var en god beredning när vi vet att det inte var det? Ni var oförberedda. Det var oskickligt gjort. Ni fick dra tillbaka propositionen. Har inte statsministern någon eftertänksamhet när nu till och med statsrådet sagt att det alltid är lätt att vara efterklok? Är statsministern efterklok? : Vi gör en bedömning innan Lagrådet gör sin. Regeringen gör bedömningen att lagstiftningen är av den karaktären att den inte behöver gå till Lagrådet, framför allt av det skälet att det här inte per automatik innebär något åläggande för någon. Det ger landstingen mer frihet, patienterna får fortfarande välja och det sker inget per automatik. Det är vår bedömning vid det tillfället. vet vi Lagrådets bedömning. När den kommer och vi får det beskedet gör vi självfallet så att vi återkallar propositionen. (S): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för svaren så långt. Av regeringsförklaringen framgår det att det är regeringens vilja att den tvingande lagen om vårdval i primärvården ska upphöra. En regeringsförklaring är ett dokument som är levande hela mandatperioden. Jag utgår från att för en regering är alla punkter angelägna. Den aktuella propositionen, Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården, beslutades av regeringen , alltså efter det att regeringsförklaringen hade avgetts. Varför var det så bråttom med denna proposition? Fanns det några särskilda skäl till att det var bråttom med just denna proposition? : Herr ordförande! Långt före valet var de partier som ingår i regeringen tydliga med att vårdvalssystemet inte var bra eftersom det tvingade kommuner till något som kanske inte alla ville. Vi ville självfallet få genomslag för denna politik så snabbt som möjligt, och därför genomfördes denna beredning – en beredning som enligt vår uppfattning ändå genomfördes på ett sådant sätt att remissinstanser kom till tals. Det var också ett speciellt remissmöte med de berörda. Det kom in en hel del remissvar. Hela beredningen finns beskriven i de skriftliga svar som vi har lämnat. Statsrådet har också gett uttryck för hur det bereddes. När regeringen fattade beslut var regeringen självfallet övertygad om att beredningen hade genomförts enligt kraven i grundlagen. Men när Lagrådet gjorde en annan bedömning respekterade vi självklart denna bedömning. (S): Skälen som statsministern anfört, att en regering är angelägen om att driva igenom den politik man har för avsikt att föra, känns igen från det sa till när han som dåvarande statsminister ådrog sig liknande kritik för kort och kanske slarvig beredning. valde att inte ha några invändningar mot den process som varit både snabb och förenklad. Var detta faktum något som statsministern noterat när beslutet om den aktuella propositionen togs? : Herr ordförande! Alla ärenden vilar på sina egna förutsättningar. När detta gjordes fanns en tydlig ambition att få genomslag för politiken så fort som möjligt. Vår uppfattning är att det är bättre för den svenska modellen att respektive landsting självt får välja huruvida man vill ha vårdvalssystemet enligt denna lagstiftning eller inte. Eftersom det inte åläggs respektive landsting att göra något speciellt utan respektive landsting får utökade befogenheter menar vi att beredningen är tillfyllest. Varje ärende måste vila på sina egna förutsättningar. (M): Herr ordförande! Enligt gällande konstitutionell praxis är normal remisstid cirka . egna riktlinjer säger dessutom att remisstiden kan behöva vara lite längre när det gäller kommuner och landsting. I detta ärende har praxis åsidosatts, och remisstiden har utgjorts av endast . Ser statsministern det som problematiskt att eget regelverk inte följs av regeringen? Hur ser statsministern på den kraftiga kritik som riktades mot regeringen av flera remissinstanser? : Herr ordförande! Eftersom det, precis som sägs här, finns en praxis och inga bestämda regler för hur kort eller lång en remisstid ska vara finns självfallet en flexibilitet. Vi menar att remisstiden ska vara sådan att man har en möjlighet att ge uttryck för det man vill och behöver ge uttryck för. Den tid som gavs i detta fall gav denna möjlighet. Det hölls dessutom ett remissmöte. I övrigt hänvisar jag till de skriftliga svar som har skickat in och det muntliga svar som det statsråd som var ansvarigt för beredningen har lämnat. Regeringens och den beredningsansvariges bedömning var att var tillfyllest. (M): Ska jag tolka statsministerns svar som att den praxis som sätter upp inte är att anse som ett regelverk som ska följas? Jag fick inget svar på hur statsministern ser på eget regelverk som säger att det kan krävas när det gäller frågor om kommuner och landsting, och ändå frångick man regeln med ganska bred marginal. : Regeringen anser att det är mycket viktigt att följa de steg som ska följas i en beredningsprocess så att vi när vi kommer till beslut har det beslutsunderlag som krävs för att kunna fatta beslut. Jag konstaterar att det inte är bestämt angivet hur lång en remisstid ska vara. Den kan vara olika lång, men den ska självfallet vara så utdragen att remissinstanserna ges möjlighet att lämna sina svar. I detta fall har ansvarigt statsråd svarat på utskottets frågor, och vi har skickat in svar på hur det bereddes. Regeringens bedömning var att beredningen var tillfyllest och att den när vi gick till beslut hade skett enligt de formella regler som finns enligt grundlagen med mera. (M): När remisstiden var slut tog det tills överlämnandet av propositionen skedde. Det var också en mitt i. Anser statsministern att var tillräckligt för att utvärdera den omfattande kritik som framfördes mot förslaget av flera tunga remissinstanser? Vilka överväganden gjordes av regeringen i denna fråga? : Herr ordförande! I sak: Det förslag som lades fram var av den karaktären att det inte ålade någon att göra något utan gav ökade befogenheter. I form: När propositionen lades fram ansåg regeringen självfallet att den var färdigberedd. Hänsyn togs till andra åsikter, men det fanns delade åsikter i sak. Regeringen gav tidigt uttryck för att vårdvalssystemet inte var bra för svensk välfärd och att vi hade för avsikt att fullfölja beslutet om beredningen var klar och visade oss detta underlag. (M): sa statsministern att man drog tillbaka propositionen när Lagrådet kom med sitt yttrande efter att socialutskottet skickat den dit. Men bara för att man drar tillbaka en proposition kan inte allt vara glömt och förlåtet. Vad har statsministern lärt sig av detta misstag? Har rutinerna på ändrats? Vidhåller statsministern att regeringens beredning var tillräcklig trots den massiva kritik hanteringen fick? : Alla ärenden vilar på sina egna förutsättningar. Ytterst är det mitt ansvar att se till att det finns regler och rutiner för ärendeberedning, och dessa rutiner och regler finns. Vid det tillfälle då beslutet fattades ansåg vi att vi hade en fullgod beredning bakom oss. Annars hade vi inte fattat beslutet. När Lagrådet därefter gav uttryck för sin uppfattning respekterade vi det och drog tillbaka propositionen. (SD): Herr ordförande! Jag tackar statsministern för svaren . Jag skulle vilja ha ett förtydligande av statsministern. Statsministern fick tidigare en fråga om statsrådet utfrågning i . Statsrådet fick frågan om han i efterhand kunde hålla med om Lagrådets bedömning att ni inte tagit beredningskravet på allvar. Statsrådet svarade att det med facit i hand givetvis hade varit bättre att gå till Lagrådet från början. Med facit i hand: Håller statsministern med om att det hade varit bättre att gå till Lagrådet från början? : När regeringen fattade beslut om propositionen gjorde vi en bedömning utifrån det underlag vi då hade på bordet. Det var enligt regeringen rätt beslut eftersom det var viktigt att få till stånd denna förändring. Vi hade berett det, det hade varit en remissomgång och det hade varit ett remissmöte med olika uppfattningar. När vi gick till beslut bedömde vi att det var färdigberett, och vi avsåg att fatta beslut om propositionen. I nästa skede sa Lagrådet att det inte var tillfyllest. Vi konstaterade att Lagrådet ansåg det, och då drog vi tillbaka propositionen. Det var konsekvensen av Lagrådets yttrande. Vi drog tillbaka propositionen av respekt för Lagrådets bedömning. (SD): Uppenbarligen kom ni och Lagrådet fram till helt olika slutsatser. Min naturliga följdfråga till statsministern blir därför: Har ni tagit del av Lagrådets yttrande på ett sådant sätt att ni tar till er det Lagrådet framför och kommer att vidta åtgärder så att detta inte upprepas ? : Herr ordförande! Propositionen drogs tillbaka som en konsekvens av Lagrådets yttrande. Av respekt för Lagrådet drogs propositionen tillbaka. När vi fattade beslut om propositionen gjorde vi bedömningen att underlaget var tillfyllest. Propositionen ålade ingen att göra något speciellt utan ökade friheten för landstingen. Karaktären på propositionen var sådan att vi gjorde denna bedömning. När Lagrådet senare gjorde en annan bedömning tog vi hänsyn till denna bedömning. (SD): Min fråga gällde kommande ärenden. Kommer regeringen i större utsträckning att vända sig till Lagrådet när propositioner bereds? Kommer regeringen att låta Lagrådet titta på ärendet innan i stället för att göra den bedömning man gjorde i detta ärende och riskera att åter hamna i förhör hos ? : Herr ordförande! Det finns regler och föreskrifter för när Lagrådet definitivt ska vara med. Vi har ingen annan uppfattning än att det ska prövas i Lagrådet när så krävs. Det finns ingen regel som säger att alla ärenden ska prövas i Lagrådet, och det här är inte det första ärendet som inte först har skickats till Lagrådet. Det har hänt förut. Karaktären på varje ärende får avgöra det. Vi kommer att fullfölja våra beredningsrutiner enligt det regelverk som finns för att uppfylla lagens krav. (SD): Kan jag tolka statsministern så att man inte kommer att ändra sina rutiner utan fortsätta med de rutiner man har ? : Herr ordförande! Det finns fastslagna rutiner för detta. Det är också uttryckt vid vilka ärenden som Lagrådet definitivt ska höras. Vi har inga principiella skäl att inte gå till Lagrådet, men jag konstaterar att reglerna inte är sådana att alla förslag ska skickas till Lagrådet. Vi har ingen annan ambition än att gå till Lagrådet när vi ska göra det. Det kommer att vara utgångspunkten, för det vanligaste är ju att man går till Lagrådet. Jag vill dock säga att det inte är första gången som ett ärende inte först går till Lagrådet, och det finns inget tvång på att alla ärenden ska gå till Lagrådet. (MP): Herr ordförande! Jag tackar statsministern. Det har varit klargörande att höra både och statsministern ge en genomlysning och förklaring av denna process. Jag har en fråga som kanske liknar en del andra frågor som har ställts men som är lite vidare. Vad finns det för lärdomar att dra av denna process, inte när det gäller regelverket utan mer generellt? : Herr ordförande! Det viktigaste i den här typen av ärenden är att vi följer lagen och de krav som ställs där och att vi följer de riktlinjer och regelverk som finns för beredning. Det kommer vi att göra, för det är viktigt att regeringen uppfyller lagkraven på beredning. I detta specifika ärende var det uppenbart att Lagrådet gjorde en annan bedömning, och därför drog vi tillbaka propositionen. (C): Statsministern lyfte här fram att man skapar en större frihet för landstingen när det gäller agerandet vad gäller vårdcentralerna. Den vårdcentralsproposition som den tidigare regeringen lade fram och som beslutade om hade till syfte att det skulle finnas inte bara landstingsdrivna vårdcentraler utan att det också skulle kunna finnas privatdrivna vårdcentraler i alla landsting. Den proposition som lades fram har konsekvensen att landstingen i fortsättningen kan se till att det bara finns landstingsdrivna vårdcentraler. Det innebär att det som är landstingens frihet är den enskilda patientens tvång. Ser inte statsministern att det finns en väsentlig skillnad och att propositionen innebar en väsentlig skillnad när det gäller möjligheterna för patienten att välja vårdcentral? : Herr ordförande! Det är ju den politiska bedömningen. I själva beredningsgången för regeringen är det avgörande hur vi bereder ärendet. Det politiska avgörandet – jag ska ändå svara på den frågan – är dock att det ger en större frihet där sjukvården faktiskt utförs. Det förändrade inte den enskilda patientens möjlighet enligt patientlagen att välja. (C): Jo, men i det här fallet är det just det som är innebörden i propositionen. Den innebär denna skillnad för den enskilda patienten. Som jag uppfattar det är det också det som Lagrådet ser. Den har alltså en betydande innebörd. Man kan då inte bara se på den formella beredningen, utan man måste också titta på vad ändringen innebär i praktiken. Den frågan behövde vara ordentligt beredd, och det är detta Lagrådet säger: Det finns inga sådana bedömningar som borde ha gjorts av den frågan. : Propositionen blev som sagt överlämnad till Lagrådet . Men vår bedömning var inte denna. De beredningar som har gjorts och de skriftliga svaren har utskottet fått, och även svaren från ansvarigt statsråd. Mitt ansvar som statsminister är att se till att det finns rutiner och regler för hur beredningen ska gå till. Jag är inte inblandad i alla ärendens beredning och alla avgöranden och beslut som tas i de delarna. Regeringen ville dock skyndsamt få till den här förändringen därför att vi ansåg det vara viktigt för svensk välfärdsmodell.