· H201FöU11 · 2015-06-15 13:41:18 — Det skulle rent teoretiskt kunna vara så att vi blev utsatta för en blockad kopplat till att man också saboterade vägar och järnvägar, utförde cyberangrepp och så vidare. Kanske skulle det ske angrepp mot livsmedelslager och annat. Självförsörjningsgraden är en sak vi diskuterar. Att vi bör ha lager är en annan sak vi diskuterar. Jag undrar vilken din inställning är till att på något sätt återställa lagren och driftvärnet och se över det civila försvaret och kanske även hemvärnets uppgifter kopplat till det här. Jag undrar om du skulle kunna utveckla dina tankar, så att man förstår ungefär hur det största av regeringspartierna tänker i de här frågorna. Jag antar att vår beredskap inte är tillräckligt god på det här området. Jag tror att vi måste börja från början, och jag tror att försvarsministern gör rätt när han börjar med att försöka göra en inventering. Det inkluderar en lång rad olika områden. Livsmedelsförsörjningen är en del av det hela, liksom elförsörjningen och möjligheterna till kommunikationer. Det handlar också om infrastrukturella frågor. När jag gick på Försvarshögskolan hade vi ett rollspel som handlade om att till exempel en isstorm skulle drabba . En isstorm är inte så dramatisk som det låter. Det innebär bara att vädret går ned på x minusgrader och stora delar av vår infrastruktur helt plötsligt blockeras. Hur skulle vi agera i ett sådant scenario, som inte alls är omöjligt ? Hur evakuerar vi människor? Har vi beredskapsplaner? Jag tror att det är mer sannolikt att vi skulle hamna i kriser kopplade till naturfenomen i vårt land än i en faktisk krigssituation. Men jag tror att de här planerna måste uppdateras. Den inventering som försvarsministern har berättat om tror jag är början på en resa. Vi måste alla vara konstruktivt kritiska för att driva på den här processen, så att vi kan landa i någonting som är bra för vårt land. Men på den detaljnivå som frågan gäller har jag ingen egentlig kompetens att svara. Jag tackar för svaret. Lagren är en väsentlig del av ett gott civilförsvar. Det måste finnas någon sorts vilja att återupprätta dem, och det måste vi förstå. Det finns olika siffror som bollas fram och tillbaka, och jag vet inte vilka man ska tro på. Vissa säger att vi bara har en 50-procentig självförsörjningsgrad, andra säger att vi har en 82-procentig. Det beror väl helt på hur man räknar, om det gäller kalorier, kronor, kilon eller något annat. Man kan alltid använda statistik som man bäst vill. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 Hur som helst är det en intressant fråga. Just lagerhållning känns spontant som en väldigt viktig sak. Till exempel kommer vi att behöva bränsle för att kunna transportera saker över vårt avlånga land. hade vi lagerhållning av drivmedel. Blockader, isstormar och vad vet jag - en ny istid? - man måste i alla fall ha beredskap för det. Jag upplever att viljan finns, men det är någonting som det känns som att man måste diskutera. Jag håller med: Självklart ska man inte bara kolla på krig och krigsliknande situationer utan även på naturens påverkan, som tar upp. Jag frågade en gång i vad som skulle hända om elnätet havererade på grund av väder och vind, vilket skulle kunna inträffa. Jag frågade om vad man hade för beredskapsplaner, om man skulle ha drifttekniker på plats och så vidare. Försvaret har ju också en roll där i att kunna köra ut dieselgeneratorer och annat. Svaret var oroväckande. Under den tiden var jag fortfarande aktiv i försvaret. Jag kände: Herregud, det här klarar vi inte av om det skulle hända! Det kändes inte bra, kan jag ärligt säga. Jag tror att förhållandena är undermåliga inom en lång rad av de här områdena - bränslelager, depåstationer och annat. Det är min känsla. Jag tror att vi måste göra det här på ett seriöst och systematiskt sätt, bygga upp det från grunden med inventeringar via länsstyrelserna och initiera den planering som regeringen nu aviserar . frånvaro av planering på det här området måste vi nu åter börja planera för hur det civila försvaret ska fungera i en krissituation. Ett förtydligande: Isstormar har inte med istid att göra. Men vi kommer att få se fluktuationer i väderleken som ger dramatiska situationer i vårt samhälle. Vi kommer att se fler och fler bränder och förändringar i väderleken. Att göra en sådan inventering och bygga upp och stärka det civila försvaret är nog helt nödvändigt för vårt samhälle och för framtiden. Det måste ske i bredd, så att vi har en beredskap för varje eventualitet inom såväl det civila som det militära området, vilka ska stärka varandra, som regeringen också skrivit i betänkandet. Jag tror att detta kommer att tjäna vårt samhälle och vårt land väl. Det kommer att vara en styrka om vi gör vårt arbete ordentligt, tar vara på den möjlighet som genererats av den kris som tyvärr skett och får en ordentlig debatt. Om vi inte tappar tråden utan följer den hela vägen kan vi få en bra beredskap inom det civila området. När debatten nu gått in på sin nionde timme börjar salen återigen fyllas. Det visar på det intresse som finns för försvarsdebatten. Tillåt mig att komma med några kommentarer i denna nionde timme. Tyvärr har försvarsministern lämnat oss, förmodligen av utmattning, vilket även många av oss andra här har drabbats av. Han nämnde i alla fall att han tyckte att det var väldigt många som hade synpunkter på försvarsuppgörelsen, trots att en så stor del av står bakom den. Så är det givetvis. Vi förbehåller oss givetvis att ha de synpunkterna, även om vi kommer att yrka bifall till förslaget. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 När försvarsministern blev tillfrågad vad han tänkte om försvarets framtid svarade han att alla hans tankar fanns sammanfattade i den lilla gröna boken. Vi moderater kan väl säga att vi förbehåller oss att också tänka lite grann utanför den gröna boken emellanåt. Det har väl att göra med flera saker. Vi har angett att vi har vissa förbehåll. I en föränderlig omvärld kan vi inte säga hur världen kommer att se ut om ett, två eller . i ungdomsförbundet brukade vi lite skämtsamt fråga: Hur ofta får en sovjetmedborgare åka utomlands? Svaret var: . Då refererade vi till 1956, 1968 och . Men vi har en föränderlig omvärld. kanske man med samma typ av jämförelse kan säga att medborgare får åka utomlands ; det var bara mellan konflikterna i respektive . Det finns givetvis en anledning till att hålla de här frågorna levande. Saker och ting förändras väldigt fort. Försvaret har också genomgått väldigt stora förändringar. Något som kanske är en av de största förändringarna är de facto-avskaffandet av värnplikten, ett system som tjänat oss . Det är klart att det är en ny verksamhet som sker i grunden. Det är inte någonting som bara skett i staber och kanslihus, utan det är något som skett på varje övningsfält och på varje kaserngård. Det är klart att det i stora delar ändrar hur försvaret arbetar, och det får man också ha stor förståelse för. Jag som inte har suttit i försvarsutskottet tidigare kan meddela att inte allting har varit smärtfritt. Det har varit problem. Givetvis innebär så stora reformer ibland att man måste tänka om och göra rätt. Jag kan i alla fall konstatera att vi utbildar fler soldater och sjömän utan tvång än vad vi gjorde med tvångsinkallade värnpliktiga, då de som inte ville göra värnplikten sattes i fängelse. Trots att de små kullar som vi då kallade till värnpliktstjänstgöring kanske hade kunnat väljas ut bland dem som ville kallade vi personer som inte ville och därför sattes i fängelse. Vi kan också konstatera att dagens soldater, framför allt verifierat via de internationella insatser som vi skickar soldater på, håller en mycket hög klass. Jag tror att vi ska ha stor respekt för det arbete som görs. Det är ett arbete som är mer komplicerat än många andra arbeten. Ordet värnplikt har används här . I någon mening får man intrycket att värnplikt är svaret. Men om värnplikt är svaret, vad är då frågan? Jag tror att det svenska försvaret har möjlighet och är duktigt på att utbilda soldater. Frågan om värnpliktens vara eller inte vara är en fråga som återkommer inte minst genom denna försvarsuppgörelse. Kanske på grund av att vi nu i praktiken inte har ett värnpliktsförsvar i traditionell mening är folkförankringen rätt viktig. Att människor går mellan Försvarsmakten och andra arbetsgivare är i detta avseende mycket viktigt. kan det ske på olika sätt. Det kan ske som soldat i utlandstjänst, reservofficer, anställd eller som kontrakterad inom hemvärnet. Dessa grupper inom Försvarsmakten måste därför värnas. Jag tycker inte att man gör det i alla delar. Man har inom Försvarsmakten i vissa delar en läxa att göra. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 Dock är Försvarsmakten en attraktiv arbetsgivare. Det är många som söker och många som antas. Men inte alla fullföljer de kontraktstider som överenskommits. Det leder till problem med bemanning av våra krigsförband. Det leder också till ökade kostnader, och det leder till att soldater lämnar kaserngården och går ut i ett civilt liv utan att de färdigheter som de har tagit till sig tillvaratas. Även här måste vi ha en viss förståelse för att det är en stor omställning. Tar vi exempelvis detta med anställda soldater trädde bestämmelsen för dem i kraft . Det är en ganska att rekrytera de soldaterna. Inom Försvarsmakten möts man inte alltför sällan av en viss trötthet. Man utbildar dugliga soldater och lägger mycket kompetens och tid på dem, och sedan försvinner de duktiga soldaterna ut i det civila samhället utan att de har någon fortsatt koppling till Försvarsmakten och utan att de kunskaperna tillvaratas. Därför har vi som majoritet i försvarsutskottet tillkännagett att ett ökat incitament måste vara en del av Försvarsmaktens fortsatta arbete. Vi har exemplifierat det med ekonomiska . Men det kan vara också andra saker. Försvarsmakten måste också fortsätta sitt arbete med att validera de färdigheter som tjänstgöring i försvaret innebär för det civila arbetslivet och underlätta kombinationer av militärt och civilt arbete. Detta behövs inte bara för att försvaret ska vara en attraktiv arbetsgivare utan också för att civila arbetsgivare ska ha förståelse för att arbete inom Försvarsmakten är ett sätt att kompensutveckla sig i både det civila och det militära. Försvarsmakten är en attraktiv arbetsgivare. Men man har misslyckats på ett område. Det gäller de anställda soldaterna. Vi tycker därför att det är bra att försvarsuppgörelsen innehåller en ny soldatform som gör att man även via plikt kan krigsplacera soldater som inte väljer att gå vidare som kontinuerligt eller anställda soldater. Värnplikten har diskuterats rätt mycket. Också jag hör till dem som har arbetat inom Försvarsmakten och jobbat med utbilda och leda värnpliktiga soldater i strid. Det är klart att man reflekterar över detta i som denna. Det finns några frågor som jag ställer mig. Vi hade en krigsförbandsövning som var ganska besvärlig på grund av att rätt många av våra soldater var fulla. Med professionella eller anställda soldater, skulle det vara färre eller fler fulla soldater i tälten under en krigsförbandsövning? Vi hade ganska allvarliga trafikolyckor. Skulle det vara färre eller fler sådana om vi hade haft en professionell armé jämfört med värnpliktsarmén? Jag frågor mig också om vi hade haft fler eller färre förfrysningar eller fler eller färre olyckor. Att vara soldat är ett arbete som kräver en hög utbildning. Jag tror att vi ska ha respekt för det. Det finns också vissa problem. Exempelvis har man konstaterat att det är ganska ineffektivt att utbilda soldater som inte har en rekryteringsanställning. Därför förlänger vi nu rekryttiden inom försvaret från tre till sex eller beroende på vilken utbildning de ska ha. Jag tror att det är bra. Men vi måste ändå fortsatt följa de frågorna ganska noga. Det är inte så att värnplikten är lösningen, utan värnplikten kan lika gärna vara en fråga. Jag tänkte till slut tala en del om reservofficerare. har tidigare uttalat att användningen av reservofficerare ska öka. Trots att man i flera försvarsbeslut har sagt att användningen av reservofficerare ska öka har den minskat. Försvarsberedningen konstaterade också att reservofficerssystemet inte används på varken det sätt eller i den omfattning som beredningen anser vara nödvändigt. Man skriver i inriktningspropositionen att halva behovet av taktiska reservofficerare i de stående förbanden och kontraktsförbanden bör personalförsörjas genom grundutbildningen med reservofficerare. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 Då ska vi veta att grundutbildning av reservofficerare inte innebär att man plockar en gammal yrkesofficer in i ett krigsförband och på så sätt har löst utbildningen, utan det innebär att man har en specifik utbildning för att läsa till reservofficerare. har det grundutbildats noll reservofficerare. Det finns givetvis ett stort arbete att ta tag i. Jag vet att jag själv som reservofficerare och mina 6 000 kollegor som är anställda - de flesta av oss får ingen lön, eftersom vi inte kallas in till övningar - känner oss förbisedda. Jag är inte säker på att Försvarsmakten vet vilken kompetens eller vilka förmågor dessa 6 000 reservofficerare har. Jag tror avslutningsvis att vår Försvarsmakts stora omställning och vårt förändrade omvärldsläge gör att det finns ökade behov av folklig förankring. Det är viktigt att vi tar hand om de anställningsformerna och värnar dem. Försvarsmakten måste bli bättre att se de frivilliganställda, de anställda, hemvärnsmännen och de som går både in och ut i försvaret. Det är de som utgör en stor del av vår folkförankring i försvaret. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. står bakom uppgörelsen. Fast i likhet med en del andra talare här låter det som att han står ganska långt bakom den i vissa fall. myntade ett nytt uttryck här, i varje fall nytt för mig. Han talade om restalliansen som hade gjort upp om försvaret. Jag trodde först att han syftade på opinionsläget, men så var det alltså inte. Teologer talar ibland om de obotfärdigas förhinder. Det föll mig i sinnet när talar om värnplikten. Det var väl bra och så med förslaget, och vi kan titta på , och så vidare men, och sedan kommer en massa olika halva invändningar som slutar med hur många fulla det finns i tälten. Det är viktigt att titta på detta. Det gäller förslaget och beslutet om en yrkesarmé, för det är vad det handlar om. Att tala om frivillighet låter konstigt för ett jobb. Vad gör vi då med frivilligorganisationerna? De är de riktiga frivilliga i sammanhanget. Detta har inte gått särskilt bra. Jag tror att man ska vara väldigt tydlig på den punkten och erkänna att det inte blev som ni hade tänkt er. Vi har nästan hälften vakanta på olika sätt av de tänkta 28 000 i organisationen. Det är 6 000 befattningar som är obesatta, och 7 000 är bemannade med värnpliktiga. Det var inte så det var meningen. Då måste man väl våga tänka om. Någon sa: Förmågan att tänka om skiljer den vise från den envise. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 I detta sammanhang när min kollega från står framför mig kan jag inte undgå att dra mig till minnes skriften Då vapnet vrides ur förtryckets hand. Det var då socialisterna var värnpliktsmotståndare. är tydligen rollerna omvända. Man måste delvis erkänna att alla delar inte gick bra. En anledning till att man kanske inte tog in och utbildade så många soldater var att man inte hade resurser. En annan del är att man har fått en förtida avgång av de soldater som har ryckt in. Vi diskuterar väldigt mycket ur ett effektivitetstänkande. För mig är effektivitet viktigt. För det första: Tar man en årskull från skola eller arbete kostar också det pengar om man ska plikta in dem i Försvarsmakten. För det andra: Tycker man att det här arbetet är så oviktigt att man inte vill ge dem en riktig ersättning, en riktig lön och kollektivavtal? Det handlar om att ge dem ett riktigt jobb. Men man tycker att det inte är så viktigt utan kallar dem med plikt och låter dem tjänstgöra. Jag tror att motivationen hos de soldater som frivilligt söker sig till Försvarsmakten höjs om de gör det utan tvång. tycker jag inte att vi i fredstid ska ha ett system där vi sätter folk i fängelse för att de inte vill bära vapen. Det finns många anledningar till att jag inte vill gå tillbaka till ett värnpliktsförsvar, men jag utgår från att jag får återkomma om det. Det sista tror jag att jag kan hålla med om, det vill säga att vi får återkomma till detta men också att man inte ska sättas i fängelse. driver en linje om att vi ska utreda en modern form av värnplikt som ska vara könsneutral och där man efter mönstringen ska kunna få militära uppgifter eller andra uppgifter. Jag tror att förutsättningarna för att gå vidare med detta är goda. Det finns egentligen ett stort stöd för detta, inte bara politiskt utan även ute bland befolkningen, förutom att det också skulle bli billigare. Det är ju erfarenhet. Där säger man att man aldrig skulle ha råd att ha en yrkesarmé. kan sätta upp 225 000 man när man mobiliserar; vi klarar oss med 50 000 om alla tjänster vore besatta, vilket de inte är. är 6 000 tjänster vakanta. Det är egentligen inte rekryteringen som är problemet utan snarare att folk går för tidigt - jag tror att det är i genomsnitt i stället för beräknade sex. Men om man skulle lyckas med att fylla alla dessa positioner skulle det naturligtvis också vara en stor ekonomisk belastning på Försvarsmakten. För samhället skulle det dock, med tanke på den stora ungdomsarbetslöshet vi har skaffat oss , vara en mindre kostnad än man kunde tro. Jag tycker att detta är en intressant diskussion, och jag tycker att det är bra att man i propositionen öppnar för att titta på och erfarenheter av en blandmodell. Vi får väl se det som ett första steg. Men vi vill gärna ha en allmän och könsneutral värnplikt. Man måste ändå konstatera fakta. Den rekrytering som framför allt har misslyckats är den som gäller tjänstgörande soldater. Det är också dessa soldater som i grunden är väldigt billiga, eftersom de bara tjänstgör . Jag tror att kostnadsskillnaden mellan att ha en värnpliktig eller en tjänstgörande soldat är ganska marginell. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 Vi jämför oss ofta med . Man ska veta att den finska soldaten har en utrustning som inte är speciellt lik den svenska. Vi har en helt annan personlig utrustning och en helt annan teknisk utrustning. Mycket av det som har är materiel som inte kan beskrivas som en del av ett kommande materielberg utan snarare som en del av militärhistorien. Så är det de facto. Exempelvis ha den finska soldaten fortfarande en variant av AK47, som används i värnpliktsarmén. Men den kanske gör sitt jobb. Om jag vill skicka soldater på svåra uppdrag vill jag ge dem god utrustning. Om man i skulle ha den utrustningsnivå som vi har i skulle kostnaderna bli väldigt stora. Kostnaden att bygga upp materiel för en värnpliktsarmé gör att man också måste titta på kvaliteten. Då hamnar man i en situation där man måste välja mellan att ha ett mängdförsvar där vi inte kan ha så mycket stående förband eller att ha stående förband, och då måste man tjänstgöra kontinuerligt. Det försvarspolitiska övervägandet är ändå att de stående förbanden är viktiga. Ingen tror ju att ett eventuellt anfall skulle gå i marsch via , utan det kommer att ske ganska snabbt. Därför behöver vi ha förband på plats och varje timme. Värnplikt eller inte värnplikt är en oerhört intressant fråga. Det finns för- och nackdelar med alla system. Det ska man vara ärlig med i debatterna. Det finns mycket att säga. Jag ska försöka begränsa mig. Låt mig ta ett pedagogiskt exempel. Den här stora traven var rekryteringsunderlaget när vi hade värnplikt. Den här lilla bunten är rekryteringsunderlaget , när vi bygger på frivillighet och de få vi får in till intervjuer och så vidare. Egentligen skulle bunten vara ännu mindre. Man inser lätt att vi i den stora gruppen kommer att hitta fler som faktiskt passar att vara soldater än i den lilla. Vi sverigedemokrater förespråkar ett system där vi har dels värnpliktiga, dels stamanställda. I stället för tjänstgörande, som är dyra att ha i drift, har vi värnpliktiga, som är billigare att ha i drift. Utöver detta finns det naturligtvis vinster med att ha stamanställda också, men vi kommer att få betydligt fler soldater att välja och vraka bland om vi har ett stort urval. Min erfarenhet är att på grund av det undermåliga system som GMU har varit, även om man nu försöker göra förbättringar, var soldaterna helt slutkörda när de var klara med GMU och kom ut på förbanden. Jag har varit med om soldater som inte orkade genomföra ett fullständigt anfall, och det handlade om ett kortare anfall, på grund av att de helt enkelt inte klarade av att bära. Jag tror att detta kan ha att göra med att vi har rekryterat från den lilla bunten, och det skapar i sig ett tryck på oss som utbildade GMU:are att godkänna fler än vi kanske borde. Vi försökte vara noggranna med att ställa höga krav, men det fanns tyvärr de som släppte igenom sådana som kanske inte borde ha släppts igenom. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Försvarspolitisk inriktning - försvar 2016-2020 Ska man göra en förändring måste man utgå från Försvarsmaktens behov. Det var därför jag ställde frågan: Är värnplikt frågan eller svaret? Man kan se på detta på olika sätt. är faktiskt rekryteringsgruppen lika stor eller till och med större, för kan alla killar och tjejer söka sig till Försvarsmakten. Det du säger, , är att rekryteringsbasen har minskat. Nej, det är bara urvalet som har minskat. Du säger att Försvarsmakten, som du företräder både politiskt och som yrkesman, vill ha fri dragningsrätt. Man vill mönstra alla, plocka ut de bästa och tvinga dem att göra tjänst i försvaret. Hade jag jobbat i försvaret hade jag kanske tyckt att detta var en bra idé, för det underlättar ju en del rekrytering. Hade jag varit en 17- eller 18-åring som funderar på vilket val jag ska göra hade jag haft en helt annan uppfattning. Vi får väl se. Plikten är ju inte avskaffad, men i grunden bygger mycket av de behov vi har på stående förband, som i huvudsak flygvapnet och marinen har. Men de finns också i armén - vi har stående förband, vi har Nordic Battlegroup och vi skickar förband på utlandsmissioner. Där har vi det största behovet. Vi vet att de förband som var värnpliktsförband hade ett problem i och med att de aldrig skulle nå fram innan kriget var slut. Deras mobiliseringstider var mellan och . De förband som skulle ha mobiliserat tror jag knappast skulle ha nått sin mobiliseringsplats. Både du och jag, , har ju på något sätt arbetat med detta. Du vet lika väl som jag att hade vissa värnpliktsförband så kort reaktionstid som . Att mobiliseringstiderna blev långa har att göra med den politik som själv har företrätt, där man har nedmonterat förmågan inte bara ekonomiskt utan även strukturellt. Man har fråntagit förbanden förmågan att mobilisera tillräckligt snabbt, bland annat genom att ta bort mobiliseringsförråd. Det var inte länge sedan vi på nytt började leta efter var våra mobiliseringsförråd fanns. Man har länge haft centrallager, men ska man återgå till någon form av mobiliseringsplatser som är spridda, vilket är bra som skyddsfaktor. Det beror helt på hur man lägger upp systemet. Men jag tycker att det är bra att jag upplever någon form av ärlighet här för en gångs skull. Du erkänner ju att det här är bättre, för här kan vi få tag i fler duktiga. Därmed belyser du den ideologiska motsättning som finns gentemot oss som har en mer konservativ syn och som ser plikt som en självklarhet. Om man växer upp i ett samhälle och tar del av alla fördelar har man också en plikt att försvara det. Det är en självklarhet för mig.