· H201MJU6 · 2015-03-04 14:23:50 — Vad gäller fiskeavtalen säger man numera att fiskarna endast får fiska på överskott och att de fiskeriföretag som ingår avtalen ska få betala mer från egen ficka och få lite mindre från oss skattebetalare. Vidare ska man ha bättre övervakning och socioekonomiska utvärderingar för att se till att avtalen följs. Det är steg i rätt riktning, men det löser inte grundproblemet att det här är nykoloniala avtal som värnar EU-ländernas intressen och inte utvecklingsländernas intressen. Det är också svårt att säkerställa de fina intentioner som har kommit med den nya fiskeripolitiken. Hur ska man bevaka och följa upp att det verkligen blir så här? Man kan inte ha videokameror på varenda fiskebåt, och det är enorma arealer ute på haven som vi talar om. Det kommer att vara omöjligt att se till att det blir så som man har beslutat. Därför är det enda raka enligt att avskaffa dessa fiskeavtal helt och hållet och omvandla dem till biståndsprojekt för lokalt och hållbart fiske. Detta tar vi upp i reservation nr 1. För tids vinnande yrkar jag dock bifall bara till reservation nr 6. För att koppla till det sista som från tog upp är det nog ingen i denna kammare som tycker att partnerskapsavtalen är jättebra. Diskussionen har gällt hur man ska kunna påverka dem till det bättre, och den diskussionen har vi tagit tidigare. Som sagt tror jag inte att något parti tycker att partnerskapsavtalen är särskilt lyckade, utan de bör förändras. Jag yrkar bifall till reservation nr 2, som och övriga allianspartier står bakom. Det handlar om regelförenklingar och minskade administrativa bördor på fiskets område och med största fokus på det småskaliga och kustnära fisket. Jag yrkar avslag på övriga reservationer. EU:s gemensamma fiskeripolitik är nu reformerad och beslutad. Utgångspunkten har egentligen inte förändrats, utan den är fortfarande precis vad drev under reformeringen: att uppnå maximal hållbar avkastning, det vill säga att vi har fiskpopulationer på en nivå som gör att vi har goda fångster år . Den uppgiften kvarstår alltså. De två viktiga verktyg vi har att jobba med är de fleråriga flerartsförvaltningsplanerna. Jag vill betona flerart, för det fanns en tendens i planerna att vi lade det art för art. Vi har sett att det inte fungerar, speciellt inte när man anknyter till det som är aktuellt, nämligen utkastförbudet eller landningsskyldigheten, som började införas successivt från . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Sett ur ett internationellt perspektiv är det svenska fisket inte speciellt stort volymmässigt, men vi får inte glömma bort att fisket har en stor betydelse för många orter i , kanske främst längs våra kuster. Det finns även insjöfiske som har betydelse för vissa lokala samhällen. Det handlar om att förse konsumenter och industri med närfiskade produkter av hög kvalitet. Utöver detta har fisket en stor - ja, nästan avgörande - betydelse för sysselsättningen i kringverksamhet kopplad till fisket, inte minst utvecklingen av besöksnäringen. Lokalt producerad mat, som vi väl ändå får säga att det svenska fisket förser vårt samhälle med, har fått allt större betydelse när det gäller själva besöksanledningen. Det är den som gör att man åker till en viss ort. Inte minst det arbete som inleddes av den förra ministern genom Matlandet har visat på detta. Där har även fisk- och skaldjursprodukter varit inblandade. Vi måste uppmärksamma att det finns en nedre kritisk gräns för hur litet fisket får bli. Det är viktigt att ha det med sig i en sådan här diskussion. Det måste ha en viss omfattning för att säkra kringverksamheten. Om den börjar svikta får vi ett moment 22. Man rycker undan förutsättningarna för fortsatt fiske och så vidare, och då får man bara en nedåtgående spiral. Risken är att vi är ganska nära den punkten. Som har sagts tidigare här styrs en stor del av fisket av EU:s gemensamma fiskeripolitik, men det betyder inte att vi inte ska jobba nationellt med frågan. Det finns ett nationellt utrymme att jobba med. En av de grundläggande förutsättningarna är att vi kan skapa bra samarbetsmodeller där man har en dialog mellan fiskerinäringen, lokala och nationella politiker, forskare och myndigheter. Jag tror att alla måste förstå varandra och dra åt samma håll. Detta fungerar bra på många ställen, men när det inte fungerar får man motsättningar som egentligen är helt onödiga och som oftast bygger på missförstånd för att man har pratat förbi varandra. Jag har personligen vid ett flertal tillfällen upplevt att man, när man börjar prata med varandra och talar om var man står, brukar kunna lösa många problem. Vi har sett, inte minst hemma i , att det har fungerat väldigt bra. Det finns till exempel något som heter . Där har man verkligen kunnat ha en dialog och fått bra lösningar. För att återkomma till bottentrålning är det kanske just därför man faktiskt kan bottentråla även i en marin nationalpark. För att återgå till utkastförbudet eller landningsskyldigheten, som gäller från , är en av de avgörande faktorerna att vi fortsätter arbetet med att utveckla selektiva fiskeredskap, att man gör det på många sätt och att man provar många metoder. Som det står i betänkandet har det i en interpellationsdebatt hänvisats till , men vi får poängtera att det var de som alliansregeringen avsatte . De har varit avgörande för att många projekt har kunnat komma igång och jobba vidare. Som jag uppfattar det kommer ingen att ändra på detta, utan pengarna ligger på plats även framöver. Det är bra, för det krävs mycket arbete för att förfina selektiviteten. Man kan aldrig nå , men jag har en känsla av att man kan nå ganska långt. Det finns många hoppingivande projekt. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Vi har fått inriktningen på Europeiska havs- och fiskerifonden. Man torde kunna få ganska mycket stöd därifrån om man lägger saker och ting rätt. Det är viktigt att se om satsningen ger tillräckliga resultat. Vi har en skyldighet att få utkastförbudet att fungera. Då är selektiva redskap en av de absoluta huvudinriktningarna så att det inte blir så mycket fisk som man inte vill ha. Kopplat till detta infördes ändringar i lagen om överlåtbara fiskerättigheter. Det beslutade vi om . Vi har haft överlåtbarhet inom det pelagiska fisket, där det har haft ett syfte, nämligen att anpassa fiskeflottan till uttagsmöjligheterna. Med det sagt kanske syftet har uppnåtts med råge - det finns inte så många fiskebåtar kvar i just det segmentet. Men det är också kopplat till utkastförbudet. Om det inte finns någon överlåtbarhet får man det dilemma man får i alla fisken där man fiskar flera arter: Man måste ha kvoter för allt man tar i land. Det är en viktig faktor i sammanhanget att man kan få detta att fungera. Återigen upplever jag att vi i är oerhört eniga när det gäller systemet med överlåtbarhet. Det är nästan som ett mantra när vi pratar om att vi vill värna det småskaliga och kustnära fisket. Men vi måste även i dessa sammanhang se till att vi inte vidtar åtgärder som missgynnar det. finns det ett försök när det gäller räkfiske på , där man har överlåtbarhet för kvoter i tvåmånadersperioder. Det handlar inte om någon försäljningsbarhet - och det tycker jag heller inte att det ska göra - utan om överlåtbarhet mellan fartyg av samma storlek. Vi måste se vad detta kommer att leda till. Vi har fått lite löften om detta från Havs- och vattenmyndigheten, som har uttalat att de kommer att följa detta noggrant och se vad det leder till och att det inte får några oönskade effekter. Man kan säga att fisket totalt sett är oerhört reglerat . Man måste se att varje sak man gör får rätt effekter. Vi lyfter fram regelförenklingar i reservation 2, som jag yrkar bifall till. För att gå över till bottentrålning har kanske inte ett mantra, men de är konsekventa i sin reservation när det gäller att bottentrålning ska förbjudas i alla svenska vatten. Även har stått bakom denna reservation tidigare, och jag antar att de i grunden står fast vid den åsikten även om de inte uttalar den så tydligt här . Jag tycker att man gör det väldigt enkelt för sig - jag har sagt det förut. Det känns som om jag upprepar mig lite grann i den här frågan. Bottentrålning är inte svart eller vitt, utan det handlar om att man har konstaterat att det finns skyddsvärda områden där man inte ska bottentråla. Näringen har ingen annan uppfattning i frågan. Man har visat i många områden att man har tagit de hänsyn som behövts. Därför är det inte riktigt relevant att förbjuda bottentrålning rakt av. Kopplat till redskapsutveckling och de 38 miljoner jag nämnde förut pågår mycket utvecklingsarbete för trålar även i . Det har vi tagit upp tidigare i många debatter. Jag vill säga ett litet ord om ålen, som har varit ett slags huvudtema här . Vad man tycker beror kanske på varifrån man kommer. Som västkustbo har jag konstaterat att ålfiske har varit totalförbjudet . Jag tror det är eller kanske till och med två. Det är en av de saker som gör att antalet särskilda tillstånd för ålfiske har gått ned kraftigt. Det är förbjudet på . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Icke förty tycker jag att det är oerhört viktigt att vi följer den förvaltningsplan som finns. Man kan inte först lägga fast en förvaltningsplan och sedan börja rucka på den, för då försvinner all långsiktighet och förutsägbarhet. Det kommer att göras uppföljningar av den plan som vi har, och om det krävs ytterligare åtgärder kommer det naturligtvis att beslutas om det. nämnde vattenkraftens satsningar. Jag tror att vi måste ställa ännu högre krav på vattenkraftsbolagen. Förhoppningsvis ska den frivillighet som finns bestå. Jag har överskridit min talartid , så jag avstår från att säga något om vattenbruket och konstaterar bara att just musselodling är ett stort win-win-koncept. Det ger både föda och fånggröda, om man säger så. Eftersom tar upp frågan om bottentrålning tycker jag att det är bra att vi kan tala vidare lite om det. Jag tycker att det blir lite märkligt när varje gång vi har denna debatt rycker in som försvarare av bottentrålning, för jag tror inte att det egentligen är vare sig eller intention. Det jag hoppas att vill visa på är att det finns olika former av bottentrålar och att vissa påverkar de ekosystemen mindre än vad andra gör. Jag kan tänka mig att vara helt öppen för att formulera ett framtida totalförbud mot bottentrålning. Om man kan presentera bottentrålare som fungerar i samklang med de ekosystemen och som inte åsamkar de stora skador och leder till de ingrepp som jag talade om tidigare kan de undantas från ett sådant förbud. Det är ändå syftet med det hela som vi vill åt. Vi vill värna våra bottnar och våra ekosystem. Med det sagt skulle jag vilja fråga och : Skulle ni kunna ställa upp på en sådan formulering - ett lite flexiblare förbud där man tar hänsyn till just de olika trålarnas effekter? Jag skulle också vilja veta varför inte fullt ut backar upp att vi ska driva förbud mot bottentrålning i internationella sammanhang inom EU och i globala sammanhang där det är ett ännu större problem än här på hemmaplan. Problematiken hänger mycket på att just bottentrålning är en fiskemetod som det är lite svårt att vara utan. Man kan avstå från att fiska vissa arter; då behöver man inte bottentråla. Jag håller helt med om att det finns mycket dålig bottentrålning. Men det förbud som nu talar om gäller svenska vatten. Just i svenska vatten tror jag egentligen inte att vi har någon speciellt skadlig bottentrålning, men det är klart att den påverkar botten på ett eller annat sätt. Om vi nu ser till vad som är förbjudet finns det en trålgräns som ligger så långt ut man kan ha den. På de ställen där man går innanför trålgränsen - det finns tillstånd att gå in - är det noggrant karterat att man går in på mjukbottnarna och inte på de känsliga hårdbottnarna. Det är alltså hårt reglerat också . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Om man för in nästa faktor - att man får utveckla bottentrålarna - blir det dubbel nytta. Det finns också en energifaktor i detta. Det är ingen fiskare som vill dra omkring på och släpa en trål som hugger tag i bottnen och river upp den. Om inte annat kostar det helt enkelt för mycket. Alla har alltså en drivkraft att ha de skonsamma trålarna som släpper igenom vatten, inte river upp bottnen och så vidare. De drar dessutom mindre bränsle. Det finns dubbla aspekter på detta. Att bara gå in och förbjuda en sak lägger egentligen locket på för utveckling. Det är egentligen det jag vill hävda. Varken eller jag - och jag tror inte heller att någon annan gör det - försvarar dålig bottentrålning. Det handlar om att ett förbud bara lägger locket på för utveckling. Om man formulerar ett förbud på så sätt att vi inte ska ha fiskeredskap och metoder som ödelägger våra bottnar tänker jag mig att en stor del av dagens bottentrålning inte kommer att kunna bedrivas i fortsättningen. Det vore väl verkligen att ta ansvar för en teknikutveckling som blir skonsammare för miljön. Sedan finns också energiaspekten: Det är dumt att släpa de extremt långa och tunga garnen efter sig längs bottnarna. Det är också ett problem att det finns stora subventioner inom fiskeindustrin som går bland annat just till bränsle och som gör att man inte driver på effektiviseringsutvecklingen så hårt som man borde göra. Vår reservation handlar inte bara om svenska vatten, utan den handlar också om ett förbud på och på global nivå. Jag tycker att man har fått påminna både den nuvarande regeringens minister och den tidigare regeringens minister om detta: Glöm inte att driva på för en utfasning av bottentrålning! Då får man ofta höra: Ja, ja, just det - det kan vi ta med oss! Men det verkar liksom inte sitta riktigt i dna vare sig på eller hos de borgerliga partierna. Jag hoppas att det ska sätta sig lite bättre . Vi får väl se hur det fastnar i dna, men det blir säkert bra på något vis. Det är en beskrivning av verksamheten. Detta ödelägger våra bottnar. Det är klart att ingen stöttar ett fiske som ödelägger våra bottnar. Om vi nu diskuterar det svenska fisket, som vi ändå har störst påverkansmöjligheter på om vi talar om det nationella utrymmet, har vi gått från ett läge till att det fiske som pågår trots allt inte ödelägger våra bottnar. Det vill jag påstå. Det finns en utveckling och en förhoppning om att det kan bli ännu bättre. Jag tror inte alls som att ett förbud driver på utvecklingen. Svenskt fiske är inte i det läget att vi kan lägga bottentrålningen åt sidan och sedan hålla på att jobba med trålar och tro att det svenska fisket kommer att finnas kvar. Precis som jag nämnde i mitt anförande är vi vid en kritisk punkt, eller i alla fall i närheten av en kritisk punkt. Fisket måste vara av en viss omfattning för att det ska ske en utveckling. Annars har vi på något vis lagt ned det. Det är där vi är . Jag känner inte alls den oro som känner för att denna utveckling inte kommer och inte heller för att vi ödelägger några bottnar. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Vid något annat tillfälle har vi diskuterat trålningen i . Den har man skyddat för att den har en sådan rik bottenfauna, och där har det ändå trålats . Den trålning som sker är oerhört reglerad jämfört med vad den har varit tidigare. Precis som jag har framfört tidigare var den reglering som skedde där medan fiskarna tog ett stort ansvar en förutsättning för att skulle komma till över huvud taget. Jag ser hoppfullt på att vi kan få ännu bättre redskap, men jag tror absolut inte att ett förbud är vägen att gå. Betänkandet om fiskeripolitik är det tredje betänkande vi har från miljö- och jordbruksutskottet . Om talmannen hade varit här under debatten om alla tre betänkandena och inte hade kunnat vad han kan om politik här i skulle han ha trott att vi inte hade haft en alliansregering ; det är jag helt övertygad om. Men är det inte så. Vi har haft en alliansregering, och vi har varit utan en alliansregering i bara några få månader. Men om man har hört debatten skulle man kunna få den uppfattningen. I detta motionsbetänkande om fiskeripolitik finns det sex reservationer. Jag yrkar avslag på samtliga. Jag tänkte bemöta några av dessa reservationer. Något som det motioneras flitigt om är behovet av regelförenklingar. Jag vet att utskottet under alla år har lyft fram behovet av detta. Svenska fiskare har nog det mest övervakade yrket i nästan hela världen . Jag vet inte hur det är i och så där, men i övrigt ligger det nära till hands. Fiskaren kontrolleras av teknik och regler i all oändlighet. För att fiskaren ska få lov att lämna kaj och gå ut och jobba måste han först ha fått grönt ljus av myndigheten, och det visas på datorn. Han måste nämligen först meddela att han ska lämna kaj. Under hela fiskeresan följs han sedan av elektronik så att myndigheten kan se var han är, var han fiskar och hur fort fartyget går. När han är ute på sjön ska han redovisa fångsterna via den elektroniska loggboken. Förutom elektroniken som övervakare finns det hur många skriftliga regler som helst. Allt ska göras rätt. Annars blir det dryga böter. Jag är ganska säker på att det inte finns en enda fisketur där det inte går att leta upp minst ett fel enligt regelboken och för vilket fiskaren skulle kunna bötfällas. Jag var i med en debatt i radio för sedan angående regelverket och övervakningen. Då berättade en fiskare att han hade tagit av torsk för att ha till middagen. Dessa var inte loggboksförda, om jag förstod det rätt. För tilltaget med de fick han böter på . Jag skulle vilja höra reaktionen från en bonde om han fick böta för att han tog ett par kilo potatis till middagen. Det är precis samma sak. Ett annat exempel som jag har lyft fram tidigare i debatten är att svenska fiskare som händelsevis skulle fånga en hälleflundra som bifångst är tvungna att kasta tillbaka den i havet. Annars får de böta. Norska fiskare som fiskar i samma område får ta hälleflundran som bifångst, om den inte är mindre än 30 centimeter. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik fiskar svenska fiskare på norskt vatten. Vi har tillstånd att ta upp en viss kvot där. blev en svensk fiskare bordad av den norska kontrollen som såg att den svenska fiskaren hade fått en hälleflundra som bifångst. Den svenske fiskaren sa till den norske kontrollanten att han måste kasta tillbaka den i havet. Den norske kontrollanten sa då att han i så fall skulle rapportera fiskaren till direktoratet i Bergen. Och skulle det bli böter. Han skulle också ringa till den svenska polisen och tala om för dem att de skulle möta upp fiskaren på kajen för att se att han levererade hälleflundran till kaj. Fiskaren blev tvungen att ta med fisken till svensk hamn. Han blev åtalad, och det blev rättegång. Detta beror inte på EU-regler. Det beror på våra egna svenska regler. Det finns ingen ursäkt. Vi kan inte skylla på någon annan här. Det är svenska regler, och så har en svensk fiskare det. Vi har som sagt haft en borgerlig regering och en centerpartistisk fiskeriminister. Han hade ett anförande här i kammaren , men han har gått nu eftersom han inte var mer intresserad av fiskepolitiken än så här. Han har i varje stund hävdat att hans mission är att regelförenkla. Inom fisket har han misslyckats kapitalt. Det är svårt att säga hur stort misslyckandet är, men troligen handlar det om en ökning av reglerna för fisket med . , några månader efter att borgarna har lämnat regeringsställningen och hamnat i opposition, motionerar de om regelförenklingar som de har haft på sig att genomföra. Men för att inte skämma ögonen ur sig konstaterar de i sin motion att "i dessa tider av regelförenklingar synes fiskeföretagen ha satts åt sidan". Ni hörde helt rätt. "I dessa tider av regelförenklingar synes fiskeföretagen ha satts åt sidan." Så sant, så sant! och några månader kom de borgerliga partierna på att de har lämnat fiskeföretagen åt sitt öde. Då skrev de några motioner. Hipp, hipp, hurra! Jag är övertygad om att vi inom överskådlig tid ska kunna vända skutan och rädda det som den borgerliga alliansregeringen inte lyckades fördärva inom fisket . Jag menar inte att det ska ske . Jag menar att ska vi se till att regelförenklingar genomförs. Det har varit en debatt om bottentrålning. har i en reservation yrkat på att bottentrålning ska förbjudas i svenska vatten. Jag tyckte att det var en bra debatt. Men är bottentrålning förbjuden i svenska vatten. Det förbjöds genom att vi flyttade trålgränsen så långt ut man kan enligt EU-lagstiftningen. De undantag som gjordes var för trålfiske med selektiva redskap på några få områden. De områden som man har kommit överens om är mindre områden där det har trålfiskats . Det är viktigt att trålfisket kan fortsätta, inte minst för att utprova mer skonsamma trålar. Jämfört med de trålar som användes för bara några tiotals år sedan är trålarna betydligt mer skonsamma mot bottnar och inte minst mot det som finns på bottnarna. är ledande på att utveckla skonsamma och selektiva redskap. För att kunna fortsätta denna forskning måste vi också ha ett fiske med redskapen. Om man gick ned och tittade på en kaj utefter kusten kunde man förr se att där låg massor av som trålarna drog upp från bottnarna. är trålarna dyra, och man är duktiga på att utforma trålarna så att man kan undvika att plöja bottnarna på det sätt som man gjorde . STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Fiskeripolitik Några motioner berör också vattenbruket, vilket även har varit uppe till diskussion. Vattenbruket är ett område som har utretts nästan hur som helst under de senare decennierna. , med längsta kust och dessutom tusentals sjöar, borde ha potential att utveckla vattenbruket. Det har framfört gång efter annan. Men vi vet alla att det även finns negativa konsekvenser av vattenbruket. Fiskodlingar ger övergödning, och fisk rymmer från kassodlingar och kan sprida sjukdomar. Men problem är till för att lösas. av diskussioner har lagt fram en strategi som gäller för att utveckla ett långsiktigt lönsamt och hållbart vattenbruk. Denna strategi är framarbetad i samarbete med branschen. Till detta kan läggas att till den fiskerifond som antogs i EU för den kommande perioden läggs det ännu mer pengar för att främja utvecklingen av ett konkurrenskraftigt vattenbruk. har potential att utveckla vattenbruket, kanske mest genom landbaserad verksamhet som inte minst kan nyttja restvärme från många industrier. när vi äntligen tar ett samlat grepp om vattenbruksnäringen är jag övertygad om att det kommer att leda till många jobb ute i våra bygder. Jag vill också säga några ord om ål och ålfisket. Det väcker många känslor och motioner om alltifrån att rätten att fiska ål ska kunna ärvas till att förbjuda allt ålfiske. Att ålbestånden har minskat dramatiskt står helt klart. Det pratas om att det bara finns någon eller kvar av bestånden. EU bestämde 2007 att alla medlemsstater skulle upprätta förvaltningsplaner för ålen. I och med genomförandet av den svenska förvaltningsplanen för ål har ålfisket minskat dramatiskt. Mest har detta skett på där det är i stort sett totalförbjudet . De flesta ansåg att det var nödvändigt att minska ålfisket i , men sättet det skedde på kan diskuteras. Många yrkesfiskare blev plötsligt sittandes med redskap och annan utrustning för som blev helt värdelös. Ingen som helst ersättning utgick från staten eller EU. Vilken annan yrkesgrupp kan vi behandla på det sättet? Ingen kan väl tycka att det är orimligt att det utgår en viss kompensation. Att fisketrycket påverkar beståndssituationen i olika fisken är rimligt att anta. Men min övertygelse är att det som påverkar ålbeståndet mest är ålens möjlighet att ta sig till sina uppväxtområden och sedan därifrån. slaktas det tusentals kilo ål - stora som små ålar - vid våra kraftstationer. Om vi däremot kan få en miljöprövad vattenverksamhet i enligt det EU-direktiv som vi skrivit under kommer vi att se en ålstam som växer sig allt starkare. Det känns ju som att är med på tåget med en miljöprövning av vattenverksamheten.