bet · H201MJU12 · 2015-04-21 00:00:00 — Utskottet välkomnar att regeringen tar frågan om miljöskadliga subventioner och vikten av effektiva ekonomiska styrmedel inom klimat- och miljöområdet på stort allvar. Utskottet utgår från att regeringen kommer att arbeta för att fasa ut de miljöskadliga subventionerna på ett långsiktigt och ansvarsfullt sätt. Mot bakgrund av det anförda föreslås ingen åtgärd med anledning av motion 2014/15:848 (V) yrkande 17. När det gäller frågan om ett återinförande av den s.k. stoppregeln konstaterar utskottet att har bedömt att övriga bestämmelser skulle säkerställa en allsidig prövning av täkter. Utskottet anser att det är för tidigt att ändra detta ställningstagande och lämnar därmed motion 2014/15:848 (V) yrkande 16 utan vidare åtgärd. Utskottet avser dock att noga följa frågan om prövningen av täkter i förhållande till den biologiska mångfalden. När det gäller motionens yrkande 14 om odling av GMO-grödor konstaterar utskottet att yrkandet kan anses ha tillgodosetts med hänvisning till den införda möjligheten för en EU-medlemsstat att begränsa eller förbjuda odling inom sitt territorium. Med hänvisning till det anförda föreslås ingen åtgärd med anledning av motion 2014/15:848 (V) yrkande 14. När det gäller motionens yrkande 1 om ratificering av Nagoyaprotokollet om tillträde till och rättvis fördelning av vinster från genetiska resurser konstaterar utskottet vidare att regeringen avser att ratificera protokollet efter att har behandlat frågan. Riksdagsbehandlingen är planerad till . Utskottet föreslår mot bakgrund av det anförda att motion 2014/15:848 (V) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd i den mån den inte kan anses tillgodosedd. När det gäller motionens yrkande 2 om att regeringen bör lämna förslag till ett nytt etappmål för arealen skyddad skog konstaterar utskottet slutligen att regeringen i budgetpropositionen anger att ett nytt etappmål för skydd av skog ska utvecklas. Motion 2014/15:848 (V) yrkande 2 föreslås därmed lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på regeringens arbete med frågan. Utskottets förslag i korthet bifaller ett yrkande om att regeringen inom EU bör verka för att förändra art- och habitatdirektivet så att klassificeringen av hotade djur och växter i högre grad kan avgöras i . avslår övriga motionsyrkanden om förändringar av EU:s naturvårdsdirektiv. Jämför reservation 5 (S, MP, V). I flera motioner begärs att EU:s art- och habitatdirektiv samt fågeldirektiv (naturvårdsdirektiven) förändras. Enligt motion 2014/15:2496 av m.fl. (SD) yrkande 1 bör regeringen kraftfullt verka för att återta beslutsmakten för viltförvaltningen i de frågor som ryms inom EU:s art- och habitatdirektiv samt fågeldirektiv. Även i motion 2014/15:1246 av (M) anförs att beslut om jakt så långt det är möjligt ska fattas i och inte i EU (yrkande 1). Förvaltning av vilda djur är en nationell angelägenhet, förutsatt att vissa miniminivåer respekteras när det gäller utrotningshotade arter och djur. Art- och habitatdirektivet bör därför ses över (yrkande 2). I motion 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 5 framhålls att art- och habitatdirektivet utgår från den situation för hotade arter som rådde inom EU och att det inte har uppdaterats . Direktivets förteckning över hotade arter borde därför justeras så att ett antal djur som omfattas av direktiven tas bort medan andra arter som är hotade inkluderas, liksom att direktiven ändras för att bättre anpassas till regionala skillnader inom EU. På liknande sätt efterlyses att regelverket för skydd för värdefulla miljöer och arter i EU bör anpassas efter de olika nationella förutsättningarna enligt motion 2014/15:2974 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 17. Regeringen bör därför driva på inom EU för att förändra art- och habitatdirektivet så att klassificeringen av hotade djur och växter i högre grad kan avgöras i . I motion 2014/15:1246 av (M) yrkande 3 anförs att art- och habitatdirektivets förbud mot att använda halvautomatiska gevär med större kapacitet än två patroner vid björnjakt bör ses över. Vidare bör undersöka möjligheten att få undantag från EU:s fågeldirektiv för att införa allmän jakttid på korp och därmed kunna öka avskjutningen (yrkande 5). Även enligt motion 2014/15:75 av (SD) i denna del bör regeringen verka för att en allmän jakttid på korp införs. behandling och kompletterande uppgifter Ramarna för den svenska viltförvaltningen sätts av internationella konventioner och EU-direktiv. Konventionen om skydd av europeiska vilda djur och växter samt deras naturliga miljö () syftar till att främja ett mellanstatligt samarbete för att bevara vilda djur- och växtarter och livsmiljöer samt skydda hotade flyttande arter. Bland annat björn, järv och varg är strängt skyddade arter enligt konventionen, medan lodjur är en skyddad art. Både och EU har ratificerat konventionen. EU:s art- och habitatdirektiv (direktiv /43 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter) bygger på . Direktivets syfte är att bidra till att säkerställa den biologiska mångfalden genom att bevara livsmiljöer och vilda djur och växter. I direktivets bilaga 4 anges djur- och växtarter som kräver strikt skydd av medlemsstaterna, och här återfinns varg, björn och lodjur. De strikt skyddade arterna får inte fångas eller dödas annat än i vissa undantagsfall. Vidare finns EU:s fågeldirektiv (direktiv /147 om bevarande av vilda fåglar). Direktivet innehåller regler till skydd för samtliga naturligt förekommande och vilt levande fågelarter inom EU, liksom deras ägg, reden och boplatser. Både art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet är minimidirektiv, vilket innebär att medlemsländerna inte får införa regler som innebär ett mindre strängt skydd än vad direktiven föreskriver. När det gäller användning av halvautomatiska gevär vid björnjakt kan konstateras att art- och habitatdirektivet innebär att halv- eller helautomatiska vapen med en magasinskapacitet som överstiger två patroner inte får användas vid björnjakt. I svensk rätt finns dessa regler i jaktlagen (1987:259), jaktförordningen (1987:905) och i föreskrifter och allmänna råd (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt. Regelverket stadgar att endast halvautomatiska kulgevär som har en magasinskapacitet om högst två patroner (samt som kan laddas med ytterligare en patron i patronläget) får användas vid jakt efter varg, björn, lodjur, bäver, utter, skogshare, mård och fågel, förutsatt att de är avsedda för patroner i den klass som föreskrivs för respektive art. När det gäller jakt på korp föreskriver fågeldirektivet att samtliga fågelarter som naturligt förekommer inom medlemsstaternas europeiska territorium ska bevaras. Det innebär bl.a. att det finns ett generellt förbud mot att avsiktligt döda sådana fåglar. Undantag medges dock för arter som anges i direktivets bilaga 2. Dessa arter får jagas i enlighet med nationell lagstiftning förutsatt att hänsyn tas till populationsnivå, geografisk spridning och reproduktion inom gemenskapen. är inte en art som upptas i bilaga 2. Således medger inte fågeldirektivet att korpen omfattas av allmän jakt enligt nationella regler. Utöver undantaget för arter upptagna i bilaga 2 kan undantag från jaktförbudet även medges till skydd för vissa utpekade intressen, förutsatt att det inte finns någon annan lämplig lösning. Sådana särskilda intressen är t.ex. människors hälsa och säkerhet, flygsäkerhet, att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten samt att skydda flora och fauna. Fågeldirektivets regler är införda i den svenska jaktlagstiftningen. Enligt 7 § jaktlagen och 24 § jaktförordningen får besluta om s.k. tvångsjakt på korp, om det finns påtagliga risker för allvarliga skador orsakade av korp på grund av beståndets storlek. Vad gäller skyddsjakt på korp på enskilds initiativ föreskrivs i bilaga 4 jaktförordningen bl.a. följande. Jakträttshavare får bedriva jakt på korp i en anläggning för att där förhindra skada eller annan olägenhet, på mark med jordbruksgrödor eller som används till yrkesmässig trädgårdsodling om djuren där orsakar skada på grödor och odling samt om jakten sker på särskilt uppdrag av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. som uppträder vid flygplatser får jagas . får även jagas om det behövs för att skydda ungar av tamdjur inom områden för uppfödning av tamdjur och i renskötselområdets kalvningsland. Skyddsjakt på korp tillåts även inom områden för viltuppfödning, hönsgårdar eller liknande anläggningar samt inom ett avstånd av 200 m från sådana anläggningar, om det behövs för att förhindra skada inom anläggningarna. Slutligen kan enligt 31 § 2 jaktförordningen ge tillstånd till en selektiv jakt på ett litet antal djur under strängt kontrollerade förhållanden, om det behövs för att tillgodose viltförvaltningen, s.k. licensjakt. Ytterligare förutsättningar för licensjakt är att det inte finns någon annan lämplig lösning och att jakten inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Sammanfattningsvis finns det enligt dagens regler ett stort antal undantag från jaktförbudet för korp. När det gäller frågor om regelverket i EU:s naturvårdsdirektiv kan noteras att initierade en utvärdering av art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet (en s.k. fitness check). Utvärderingen inbegriper frågeställningar om huruvida direktivens mål har uppnåtts, om direktiven är kostnadseffektiva, om de är i överensstämmelse med annan EU-lagstiftning och om de fortfarande behövs. Utvärderingen omfattar även frågan om huruvida målen för direktiven på ett tydligt sätt bättre uppnås på EU-nivå än på nationell nivå. planerar kommissionen att publicera en rapport över utvärderingen. Utskottet har även erfarit att EU:s miljökommissionär har fått i uppdrag att bedöma om art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet kan slås samman och moderniseras. Utskottet anser att det naturvårdsarbete som bedrivs inom EU genom art- och habitatdirektivet och fågeldirektivet är angeläget för att bevara livsmiljöer och vilda djur och växter inom EU och för att säkerställa att EU lever upp till internationella åtaganden på området. Direktiven utgör även en viktig ram för de åtgärder som genomförs för hotade arters bevarande i . anser utskottet att viltförvaltningen behöver decentraliseras ytterligare – från europeisk nivå till nationell nivå och från nationell nivå till regional nivå. Regelverket för skydd av värdefulla miljöer och arter i EU bör anpassas efter de olika nationella förutsättningarna. Därför bör regeringen verka för att förändra art- och habitatdirektivet så att klassificeringen av hotade djur och växter i högre grad kan avgöras i . Detta bör ges regeringen till känna. Utskottet tillstyrker därmed motion 2014/15:2974 (C, M, FP, KD) yrkande 17. Motionerna 2014/15:1246 (M) yrkandena 1–3, 2014/15:1248 (M) yrkande 5, 2014/15:75 (SD) i denna del, 2014/15:2496 (SD) yrkande 1 och 2014/15:1573 (C) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd mot bakgrund av vad som anförts ovan. Utskottets förslag i korthet bifaller ett yrkande om att det även i fortsättningen bör vara tillåtet med en riktad, selektiv jakt på varg. Vidare bifaller ett yrkande om att förstärka viltförvaltningsdelegationerna. avslår övriga motionsyrkanden om den nya rovdjurspolitiken samt yrkanden om Århuskonventionen och den regionala rovdjursförvaltningen. Jämför reservationerna 6 (S, MP, V), 7 (M), 8 (C), 9 (M, SD), 10 (SD), 11 (C), 12 (S, MP, V) och 13 (M, SD). I ett antal motioner efterfrågas att den rovdjurspolitik som infördes i och med propositionen 2012/13:191 En hållbar rovdjurspolitik ska fortsätta. Enligt motion 2014/15:2974 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 18 är det angeläget att den införda rovdjurspolitiken ligger fast och att det genomförs en riktad, selektiv licensjakt på varg. Även i motion 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 2 betonas att den förda rovdjurspolitiken ska ligga fast för att uppnå en adaptiv förvaltning som tar hänsyn till de människor som berörs av rovdjuren. I motion 2014/15:2543 av (C) yrkande 2 anförs att licensjakt på varg fortsatt bör tillåtas i och att rovdjursförvaltningen ska vara regionalt förankrad. Detta förstärker acceptansen för vargen och är en förutsättning för att flyttning eller införsel av varg kan ske till den mellansvenska vargpopulationen i syfte att förbättra vargstammens genetik. På liknande sätt anförs i motion 2014/15:2024 av (M) att det är viktigt att vi har en rovdjurspolitik som det finns acceptans för och som ger möjlighet till en kontrollerad jakt. Enligt motionen är det viktigt att jaktbesluten inte stoppas av överklaganden. Enligt motion 2014/15:1574 av (KD) yrkande 2 behövs en fortsatt licensjakt på varg. Licensjakt lättar det på sina håll koncentrerade rovdjurstrycket och håller nere stammens skadeverkningar. Enligt motion 2014/15:1797 av (C) yrkande 1 bör regeringen se till att mål för vargstammens omfattning på 170–270 vargar tillämpas. Mot bakgrund av detta mål är det anmärkningsvärt att har beslutat att det i ska finnas minst 270 vargar. För att minska vargtrycket och angreppen på tamboskap m.m. bör enligt motion 2014/15:1276 av (M) försöksverksamhet med fri vargjakt i delar av landet övervägas. Ett par motioner behandlar frågan om rätten till skyddsjakt efter rovdjur. Enligt motion 2014/15:1797 av (C) yrkande 2 ska det vara tillåtet att bedriva skyddsjakt efter varg i områden med fårskötsel. För att tamdjurshållningen inte ska försvåras behöver det finnas en rätt till skyddsjakt efter varg redan efter det första tillfället då en varg rivit får. I motion 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 6 föreslås att skyddsjakt efter rovdjur ska kunna bedrivas i förebyggande syfte för att undvika attacker på tamdjur. Skyddsjakten är ett bra instrument för att öka acceptans hos lokalbefolkningen där rovdjurstrycket är stort. Slutligen påstås i motion 2014/15:1248 av (M) yrkande 6 att björnstammen ökar i . Eftersom björnen är ett svårjagat vilt efterfrågar motionären olika möjligheter att öka jakten på björn. Den nationella tillämpningen av Århuskonventionen bör enligt motion 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 5 ses över. Demokratiskt fattade beslut om t.ex. licensjakt och skyddsjakt på varg kan komma att fördröjas på grund av den rätt att överklaga som Århuskonventionen innebär. Det bör även göras en översyn av villkoret att miljöorganisationer ska ha minst 100 medlemmar för att få överklaga. Det antal medlemmar som krävs bör justeras upp så att överklaganderätten blir mer proportionerlig mot dess effekter. Dessutom borde undantag från konventionens regler få göras om det handlar om en förestående fara, exempelvis en vargattack. I motionerna 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 1 och 2014/15:2543 av (C) yrkande 4 efterfrågas att arbetet med att etablera en förvaltningsmodell som tar hänsyn till såväl naturvårdsintressen som intressen från djurägare och andra berörda i områden med högt rovdjurstryck fortsätter och förstärks. Enligt motion 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 4 bör viltförvaltningsdelegationernas beslutanderätt och befogenheter förtydligas som ett led i arbetet med ökad regionalisering av rovdjursbesluten. Även enligt motion 2014/15:2543 av (C) yrkande 3 behöver viltförvaltningsdelegationernas roll i rovdjursförvaltningen stärkas. I motion 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 2 föreslås att viltförvaltningsdelegationerna utvecklas genom att fler representanter från civilsamhället och berörda näringsorganisationer inkluderas, medan antalet politiska representanter minskar. Motionärerna och (båda C) anser enligt motion 2014/15:551 att landets viltförvaltningsdelegationer bör avvakta med beslut om regionala miniminivåer för antalet vargar till dess att den utredning som regeringen har beställt av () och som ska beskriva effekterna av ett ökat antal rovdjur för landsbygdsföretagen har presenterats. Även i motion 2014/15:1336 av och (båda M) yrkande 1 framförs synpunkter på viltvårdsdelegationernas och arbete. Viltvårdsdelegationen och bör enligt motionärerna vara lyhörda för behovet av skyddsjakt på varg. Handläggningen av skyddsjakt bör också kunna ske snabbare än . I motion 2014/15:1516 av (SD) yrkande 1 föreslås att kommunen ska vara remissinstans i ärenden om skyddsjakt för att den lokala kännedomen om problematiken i närområdet ska kunna tas till vara. Ett antal motioner behandlar frågan om att den som har fått en ansökan om skyddsjakt beviljad borde få ersättning för omkostnader i samband med jaktens utförande. Enligt motion 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 3 borde regeringen se över om länsstyrelserna ska vara skyldiga att genomföra alternativt ge vägledning och ersättning för att skyddsjakt efter rovdjur som har beviljats ska utföras. Arbetet med decentralisering är viktigt men kan leda till ett system som upplevs som orättvist när länsstyrelserna agerar olika i liknande fall. I motionerna 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 4 och 2014/15:1574 av (KD) yrkande 1 efterfrågas en bättre nationell samordning av skyddsjakten på varg av samma skäl. Även i motion 2014/15:1789 av och (båda C) förordas en översyn av de ekonomiska villkoren för jägare och jaktledare i samband med skyddsjakt på varg. Enligt motion 2014/15:1573 av och (båda C) yrkande 3 bör de nuvarande nivåerna för ersättning till ägare av rovdjursskadade djur ses över. För att kunna bibehålla en social acceptans för förekomsten av rovdjur när rovdjurstrycket i landet ökar, behövs större ekonomisk ersättning för förebyggande åtgärder och för skador orsakade av rovdjur. Enligt motion 2014/15:507 av i (S) bör samernas ersättning för rovdjursskador ses över med anledning av att det har visat sig att björn tar fler renkalvar än man har trott. Rovdjurspolitiken är beroende av att det ersättningssystem som finns fungerar tillfredsställande. behandling och kompletterande uppgifter I propositionen En hållbar rovdjurspolitik föreslog den dåvarande regeringen att det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken ska vara att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn i ska uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet, som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn tas. Den dåvarande regeringen föreslog även mål för de nämnda rovdjursstammarna med bl.a. referensvärden för populationsstorlek och utbredningsområde. Toleransnivån för skador på ren orsakade av stora rovdjur föreslogs vara maximalt räknat på samebyns faktiska renantal. godkände förslaget till mål för rovdjurspolitiken och förslaget om en toleransnivå för skador på ren orsakade av stora rovdjur (prop. 2012/13:191, bet. 2013/14:MJU7, rskr. 2013/14:99). Det mål för vargstammen som godkändes innebär att vargens referensvärde för gynnsam bevarandestatus när det gäller populationen ska fastställas av i intervallet 170–270 individer och att vargens referensvärde för gynnsam bevarandestatus när det gäller utbredningsområdet ska vara hela , förutom den alpina regionen och . Målet innebär vidare att vargstammens koncentration ska minskas där den är som tätast, att vargens förekomst i renskötselområdet i huvudsak ska begränsas till de områden där den gör minst skada och att vargens förekomst i län med fäbodbruk, intensiv fårskötsel eller skärgårdar i huvudsak ska begränsas till de områden där den gör minst skada. I propositionen redovisades att , efter behandling av frågan, skulle slutföra rapporteringen av gynnsam bevarandestatus enligt artikel 17 i art- och habitatdirektivet och ange var referensvärdet låg inom de föreslagna intervallen. rapporterade till EU enligt artikel 17 i art- och habitatdirektivet vilka referensvärden för gynnsam bevarandestatus som ska upprätthållas för de stora rovdjuren (NV-09661-12). Verkets ställningstagande innebär att referensvärdet för populationsstorlek för varg ska vara 270 individer i . Antalet vargar får således inte underskrida detta värde. Det mål för björnstammen som godkändes av innebär att björnens referensvärde för gynnsam bevarandestatus när det gäller populationen ska fastställas av i intervallet 1 100–1 400 individer, och att björnens referensvärde för gynnsam bevarandestatus när det gäller utbredningsområdet ska vara , , och samt delar av , och . Referensvärdet för populationsstorlek är enligt ställningstagande 1 400 individer. Till följd av att antog rovdjurspropositionen har reviderat förvaltningsplanerna för de stora rovdjuren. Förvaltningsplanen för björn gäller 2014–2019. I förvaltningsplanen för björn påpekas att den senaste populationsberäkningen tyder på att björnstammen minskar. Den förklaring som anges till björnstammens negativa trend är att både licensjakt och skyddsjakt på björn har ökat . När det gäller frågan om skyddsjakt kan redovisas att myndighetsbeslut om skyddsjakt efter björn, varg, järv, lo eller örn får fattas enligt jaktförordningen (1987:905) om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Beslutet måste också motiveras av något av följande skäl: 1) av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet eller av andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, inbegripet orsaker av social eller ekonomisk karaktär och betydelsefulla positiva konsekvenser för miljön, 2) av hänsyn till flygsäkerheten, 3) för att förhindra allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom, eller 4) för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter. När det gäller frågan om skyddsjakt på rovdjur i förebyggande syfte vill utskottet belysa att det finns sådana möjligheter. Den som riskerar att drabbas av rovdjursskada kan enligt jaktförordningen ansöka om tillstånd till skyddsjakt. Skyddsjakt kan medges om de förutsättningar som utskottet redovisade inledningsvis är uppfyllda. Om det finns stor risk för att allvarlig skada ska uppstå får beslut om skyddsjakt fattas även om någon skada ännu inte har inträffat. Även i fall då inget tillstånd har sökts får ett tamdjurs ägare eller vårdare döda ett rovdjur för att skydda tamdjuret antingen 1) om det är uppenbart att ett angrepp på tamdjuret är förestående, 2) om det finns skälig anledning att befara ett angrepp på tamdjuret och dödandet sker i omedelbar anslutning till att rovdjuret har angripit och skadat tamdjur eller 3) om rovdjuret befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret och det finns skälig anledning att befara ett angrepp där. Dessa åtgärder får även vidtas av annan som handlar på uppdrag av ägaren eller vårdaren för att antingen skydda jakthund som används i jaktlag, tamdjur som befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret eller vilt som hålls i vilthägn eller liknande anläggning. Rovdjuret får dock bara dödas under förutsättning att det inte går att avvärja angreppet på annat sätt. Den som på ovanstående grunder har dödat ett rovdjur ska möjligt anmäla händelsen till . I betänkande 2013/14:MJU7 En hållbar rovdjurspolitik redovisades rättsläget vad gäller rätten att överklaga respektive rätten till prövning i domstol när det gäller beslut om skydds- och licensjakt som har fattats av en länsstyrelse. När det gäller frågan om rätten till domstolsprövning har beslutat att ge prövningstillstånd för att avgöra om ett beslut som är överprövat av om licensjakt efter varg ska tas upp till prövning av domstol, trots att det enligt 58 § jaktförordningen inte får överklagas vidare (mål nr 312-15). Frågan är således under avgörande i domstol. När det gäller frågan om vilka miljöorganisationer som har rätt att överklaga vissa miljörelaterade beslut kan noteras att dessa organisationer enligt 16 kap. 13 § ska ha minst 100 medlemmar eller på annat sätt visa att verksamheten har allmänhetens stöd. Det tidigare föreskrivna medlemsantalet om 2 000 medlemmar ändrades eftersom det av ett avgörande av framgick att denna begränsning stod i strid med unionslagstiftningen (prop.