· H301SkU8 · 2015-12-03 16:25:32 — Jag yrkar bifall till reservation 1 i skatteutskottets betänkande SkU8 Beskattning av säkerhetsreserv. Säkerhetsreserv är en företeelse som finns för att skadeförsäkringsbolag ska kunna spara riskpremier med det uttalade syftet att skapa en säkerhet för att kunna klara av sina åtaganden gentemot sina försäkringstagare vid speciellt besvärliga och akuta skadelägen. Det är ett skattefritt sparande, omgivet av en mängd restriktioner, som får användas endast i detta syfte. Säkerhetsreserven är alltså till för att skydda försäkringstagarna. Det är i detta ljus man ska se det aktuella lagförslaget. Lagförslaget innebär att man gör livet mer osäkert för skadeförsäkringsbolagens kunder. Jag tror inte att det var avsikten när arbetet med propositionen inleddes, men det är det faktiska resultatet om beslutar att genomföra de lagändringar som föreslås. Vill man ha en fortsatt god säkerhet för försäkringstagarna ska man rösta för vår reservation i stället. Den bygger delvis på de påpekanden som Lagrådet har anfört i ärendet. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Beskattning av säkerhetsreserv ställer sig på skadeförsäkringsbolagens kunders sida. De övriga partierna ställer sig bakom den okänsliga skatteindrivningens ideologi. Lagförslaget berör framför allt två problematiska situationer då ett försäkringsbolag hamnar i ett begynnande eller fullbordat obestånd eller om företagskonstruktionen ändras genom fusion eller fission. Det tredje förslaget handlar om upplösning av reserven då bolaget inte längre ska beskattas i . Den delen är trivial och okej. De sakförslag som finns i de övriga delarna, som jag har nämnt ovan, innebär att man i en svår situation för ett skadeförsäkringsbolag riskerar att sätta enskilda försäkringstagare i ett mycket bekymmersamt läge utan skadeersättning, eller en starkt begränsad sådan, för vilket man erlagt till sitt försäkringsbolag. Det görs genom att man i stället för att avvakta med beskattning av en säkerhetsreserv till dess att försäkringsavtalen är undanröjda direkt vill beskatta resurser som kan behövas för att till exempel en konkursförvaltare ska kunna uppfylla de avtal som ett skadeförsäkringsbolag i obestånd har kvar. De som får ta smällen blir de enskilda försäkringstagarna. Om ett skadeförsäkringsbolag blir uppköpt eller delas finns de försäkringsavtal kvar som var utgångspunkten för att säkerhetsreserven byggdes upp. I det läget borde reserven kunna överföras till en ny organisation som tar över verksamheten. Det gäller att förstå vad säkerhetsreserven är till för och inte falla i farstun för ett okänsligt beskattningsbegär på det sätt som regeringen gör i det här förslaget. Lagrådet säger bland annat att "skälen för att reserven ska tas upp till beskattning även i de situationer konkursförvaltaren väljer att fortsätta att driva rörelsen samt i de situationer förvaltaren överlåter hela försäkringsbeståndet till ett annat försäkringsbolag inte utvecklas i lagrådsremissen". Det är, herr talman, därför högst anmärkningsvärt att regeringen skriver att man följt Lagrådets synpunkter när det är uppenbart att man inte gjort så. Det är enkelt att se eftersom den analys Lagrådet efterlyser inte finns vare sig i propositionen eller i betänkandet. Jag undrar vad det beror på att man gör ett så arrogant ställningstagande mot Lagrådet i en sådan här situation, när verkligheten är så enkel att kontrollera. Kanske kan från Socialdemokraterna utveckla den delen i sitt anförande om . Det skulle vara intressant. Jag hade hoppats att även den anmälda talaren från Alliansen, Per Åsling, skulle vara här och förklara, men det får vi väl ta . Det skulle vara intressant att få förklaringen eftersom Alliansen och de andra partierna inte har sett problemet, trots att vi har lagt upp det framför näsan på dem i vår motion. I motionen pekar vi på det faktum att denna regel i lagförslaget riskerar att sätta enskilda försäkringstagare i mycket besvärliga situationer. Hela sjuklövern kan alltså tänka sig att känslokallt utnyttja enskildas olycka i ett akut läge. Det kallas för att slå på dem som redan ligger! Det tycker jag är ett intressant besked till dem som lyssnar på denna debatt, om vi inte får en motsatt reaktion i de efterföljande kommentarerna. Låt mig avslutningsvis säga några ord om kopplingen till regelverket för periodiseringsfonder, som också berörs i betänkandet. Regeringen har också uttalat att man anser att det inte finns anledning att behandla säkerhetsreserven på annat sätt än vad som gäller för så kallade periodiseringsfonder. Även här har Lagrådet efterlyst en utredning av hur man ser på frågan. Det förstår jag eftersom periodiseringsfonder och säkerhetsreserver inte har någon egentlig mekanism gemensam annat än att de är skattefria. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Beskattning av säkerhetsreserv Även den utredningen lyser med sin frånvaro både i propositionen och betänkandet, sannolikt därför att man inser att argumentationen inte håller. En periodiseringsfond är ett sätt att flytta vinstbeskattning mellan olika verksamhetsår i ett företag. Periodiseringsfonden sätts av i deklarationen som en bokslutsdisposition och är omgärdad av ett precist regelverk för att det inte ska gå att hålla kvar den obeskattade reserven hur länge som helst. Det är också förenat med en räntekostnad att hålla en periodiseringsfond vid liv. Syftet med den är alltså en allmän resultatregleringsmekanism för att skapa en så jämn beskattning som möjligt i ett företag. Säkerhetsreserven har däremot, som jag redan har redogjort för, syftet att säkra försäkringsbolagets kunders möjligheter att få ut sina skadeersättningar vid speciellt akuta tillfällen och situationer. De har alltså ingenting med varandra att göra, och försöken att jämställa de båda är totalt irrelevanta. Även detta skulle det vara intressant att få synpunkter på. I detta anförande instämde (SD). Propositionen handlar om när säkerhetsreserven i försäkringsbolag ska tas upp till beskattning. Jag yrkar självklart bifall till förslaget i betänkandet, som skatteutskottet i stort sett enigt har samlats runt. Jag lyssnade på , som har lämnat en reservation. Jag kunde höra att det är fråga om lite olika utgångspunkter. sa till exempel att säkerhetsreserven är skattefri. Nej, det är inte vad det handlar om. Säkerhetsreserven är en skattekredit, det vill säga skatt som inte är inbetald. Då är det högst rimligt att när den typen av händelse som regleras, vilket är tydligt i propositionen, till exempel att ett företag som har en sådan skattekredit säljs till utlandet, att reserven tas upp till beskattning. När ett sådant företag upphör med sin försäkringsverksamhet, vilket det är fråga om vid både fusion och fission, är det väl högst rimligt att skattekrediten betalas tillbaka. Jag tycker att den jämförelse som regeringen gör med periodiseringsfonder i högsta grad är relevant. Reserven finns till för det tillfälle då ett sakförsäkringsbolag råkar ut för stora skadeersättningar och hamnar i en besvärlig situation. Säkerhetsreserven är självklart ett sätt att utjämna resultatet. Det är en skattekredit, och skattekrediter ska återkrävas. Därför yrkar jag, herr talman, bifall till förslaget i betänkandet. Jag tror faktiskt att missuppfattade mitt inlägg. Jag menar inte att säkerhetsreserven är skattefri. Tvärtom är det fråga om en obeskattad reserv. Jag tror jag använde den beteckningen, och det är den gängse beteckningen. Det innebär att man sätter av pengar i en fond för att kunna betala vissa specifika skaderegleringskostnader till sina kunder i särskilt akuta fall. Det är för att det ska vara möjligt att fullfölja sina avtal som avsättningen är skattefri till dess den är upplöst eller har använts. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Beskattning av säkerhetsreserv Det innebär i praktiken att när skadefallet inträffar som reserven kan användas till plockas de pengar ut som man inte har betalat skatt för och ersätter kunderna. Det blir alltså en kostnad i bolaget. Den är avdragsgill i verksamheten. Det innebär att som kostnaden uppstår lyfts uttaget ur reserven som en intäkt. Därmed blir det en beskattning av det belopp som har satts av tidigare. Det är precis så den reserven ska användas. Vid avsättning till periodiseringsfonder finns en förutbestämd regel för när de ska lösas upp. Det är inte för ett specifikt tillfälle, utan det är fråga om en hårt och strikt reglerad ordning för hur periodiseringsfonder ska upplösas. De har ingenting med specifika händelser att göra. Det är en ren resultatutjämningsfråga som används för att få en jämnare beskattning i företaget. Det är en viktig funktion, men den har ingenting att göra med säkerhetsreservens förutsättningar och funktioner att göra. Jag reagerade därför att jag hörde säga att säkerhetsreserven är skattefri. Men då var det väl en felsägning. Vi kan titta i protokollet. Det handlar om den grundläggande inställningen. Det är bara att läsa i betänkandet, nämligen att försäkringsföretagen har en extra reserveringsmöjlighet genom säkerhetsreserven. Den utgör ett komplement till de försäkringstekniska skulderna och syftar också till att utjämna ett skadeförsäkringsföretags stora resultatvariationer . Det är samma syfte som periodiseringsfonder har. Det är väl uppenbart. Vi tycker att när ett försäkringsbolag som har en skattekredit upphör att vara försäkringsbolag ska pengarna betalas in bums. Det är vår ståndpunkt. Det finns något slags teoretisk likhet mellan funktionerna i och med att det finns obeskattade avsättningar som sedan kan tas upp till beskattning när de används. Periodiseringsfondens funktion är allmän, och säkerhetsreserven är specifik. Därmed blir det helt olika förutsättningar. Att tvinga ett skadeförsäkringsbolag i obestånd, som drivs av en konkursförvaltare, att direkt skatta av sina avsättningar i säkerhetsreserven innebär att man utsätter försäkringsbolagets kunder för fara eftersom det kanske inte finns pengar att betala ut i ett skadeärende i det läget. I det fallet drivs verksamheten vidare precis som tidigare men i konkursförvaltarens regi. Då minskar konkursförvaltarens möjligheter att få till ett bra avslut och sälja verksamheten. Det skadar försäkringstagarna ytterligare. Om konkursförvaltaren får möjlighet att sälja bolaget till en annan aktör - man kanske delar upp det i delar - finns ju försäkringsavtalen kvar. Det slår också mot försäkringstagarna genom att man tvingas ta bort den säkerhetsreserv som är uppbyggd för att klara av att hantera de avtal som man har tecknat för kunderna. För kundernas bästa måste man ha kvar det här. I slutändan är frågan i så fall om det är staten som ska stå för de förlusterna. Det anser inte vi. Om ett sakförsäkringsbolag skulle gå i konkurs och delar av verksamheten skulle köpas upp av någon annan med försäkringstillstånd som driver verksamheten vidare kan ju den nya ägaren använda säkerhetsreserverna genom att öka sina i förhållande till vilken omfattning det är på de avtal som man köper. Jag yrkar alltså bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .)