bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — I frågan som ställer kan man kanske tolka in att det skulle finnas några fler texter än det som står i beslutet. För min del följer regeringen detta väldigt noga. Vi grundar oss i det beslut vi har fattat. Utöver det blir det ren spekulation från min sida. (M): Det känns betryggande att regeringen grundar sig i sina egna beslut. Det tycker jag känns skönt. Mot bakgrund av att det måste ha stått fullt klart för regeringen att det saknas underlag i för att lägga ned undrar jag: Vad är egentligen regeringens tanke med uppdraget? Är det så att man planerar, avser, funderar på att helt och hållet hoppa över högsta politiska församlings vilja? : Herr ordförande! Tack, , för uppföljningsfrågan. Regeringens beslut är väldigt tydligt i vad samordnaren ska göra. Om vi tittar på de olika definitionerna för vad olika personer benämns vet vi – och jag har lärt mig ännu mer om det genom protokollet KU upprättade efter utfrågningen av de tre experterna – att det inte finns någon tydlig definition av de olika begreppen. Däremot är det tydligt – och det försökte jag vara tydlig med också i mina tidigare svar – att regeringen när samordnaren kommer tillbaka regeringen, och vi ska inte föregripa samordnarens arbete, först då kommer att ha ett underlag att ta ställning till. Allmänt kan man konstatera att en lösning som skulle innebära att utvecklingen av flygtrafiken i ska ske på andra platser än sannolikt innebär att staten kommer att behöva investera ekonomiskt. Om regeringen finner att en sådan utveckling är önskvärd innebär det att naturligtvis kommer att få ta ställning till finansieringsfrågan. Det är jag väldigt tydlig med i mitt tidigare svar, och det är jag fortfarande tydlig med. (M): Tack så mycket. (S): Herr ordförande! Tack, statsrådet. Jag tycker att du har varit väldigt tydlig. Men för att vara ännu tydligare har jag ytterligare en fråga. Fram till att beslutet fattades har olika benämningar på ”figuren”, som vi kan kalla honom, använts. Men därefter, i varje fall utifrån det jag har läst, har jag bara sett ordet samordnare användas. Kan det vara så när man diskuterar saker inom regeringen att man utvecklar sina tankar, kommer fram till en samsyn i regeringen och till slut hittar ett begrepp man är villig att använda och som man tycker passar bättre än de man har bollat med? Det hör ihop med frågan: Stämmer det att därefter är det ordet samordnare som använts även om uppdraget som, oavsett benämning, egentligen har sett likadant ut? : Herr ordförande! Tack, , för uppföljningsfrågan. Beredningen av ärendet inom har varit omfattande. Det är precis som också tar upp att det under vissa skeden kan finnas olika typer av ingångar för vilken typ av uppdrag det ska vara, hur djupt det ska vara, vilka ramar det ska inbegripa och naturligtvis också en idé om tiderna och formerna för uppdraget. Där är namnet också en del. Dessutom har det under processen, , funnits många interpellationer från ledamöter, vilket har gjort oss i regeringen starkt påminda om att varje ord i beslutet kommer att granskas och tolkas utifrån olika utgångspunkter. Det är också tydligt här, herr ordförande, att olika ledamöter har olika ingångar. För vår del är inte själva grundfrågan processen fram till detta, utan beslutet är vad som gäller för regeringen. Utöver det kan man naturligtvis diskutera om ramen och tidsaspekten. Men vi har fattat beslut om detta, och det finns väldigt tydligt i underlaget. (SD): Herr ordförande! Först vill jag tacka för att hon sammanfattat mina tidigare frågor lite mer kärnfullt än vad jag lyckades förmedla dem. I övrigt skulle jag vilja knyta an till en sak som och andra har varit inne på. Det känns som att det har blivit ganska mycket semantik här som vi diskuterar fram och tillbaka om vad vi ska kalla olika saker och ting. Jag skulle vilja backa tillbaka till kärnfrågan lite grann. Regeringen har fattat ett beslut, och har fattat ett annat. Det är beslut med i allt väsentligt motsatt innebörd och tillämpning i det aktuella fallet. har vid ett flertal tillfällen granskat just kommittéernas ställning gentemot regeringen och bland annat funnit att de ska ta sin utgångspunkt i politiska beslut och präglas av hög integritet. Jag skulle vilja fråga ministern: ministern att det präglas av hög integritet? Anser ministern att regeringens beslut står över beslut? : Jag svarar ja på första frågan och nej på andra frågan. (SD): Tack för ett kort svar. Vi håller självklart med i den uppfattningen. Vi får se om den praktiska tillämpningen överensstämmer med detta. (FP): Herr ordförande! Inledningsvis beskrev statsrådet regeringens beslut och påpekade några skillnader mot beslut. Är det statsrådets uppfattning att ni i regeringen har fattat beslut om någonting annat än det som tillkännagivandet från handlade om? : Herr ordförande! Tack så mycket, , för uppföljningsfrågan. beredde ärendet i den takt brukar bereda ärenden. När ärendet var färdigberett fattade regeringen ett beslut. Vi var medvetna om att det fanns ett förslag till tillkännagivande. Det förslaget blev sedermera också beslut efter att regeringen hade fattat ett beslut. Min centrala uppfattning är att det beslut som regeringen har fattat är väldigt tydligt i vad det innehåller. I efterhand kan man naturligtvis, precis som vi gör här, diskutera vad i regeringens beslut som står i kontrast till tillkännagivande och vad som inte gör det. (FP): Det var det jag bad statsrådet att berätta, om ni ansåg att det var ett annat beslut ni fattade eller om det var samma, alltså om det handlade om något annat än det som tillkännagivandet handlade om. Tack så mycket, , för uppföljningsfrågan! När det gäller själva grunden för hur regeringen fattar beslut baseras det på en på förhand icke-känd materia. Då måste bereda det, vilket partier som suttit i regeringsställning väl känner till. Man tar reda på fakta för att kunna grunda ett beslut som man sedermera kan tycka är bra för att hantera den nämnda frågan. Jag kan konstatera att enligt trafikutskottets förslag till tillkännagivande skulle tillkännage för regeringen vad utskottet anfört om att någon förhandlingsperson rörande frågan om att avveckla citynära flygplatser inte bör tillsättas. Jag kan också konstatera att regeringens beslut avser ett uppdrag till samordnaren. Det innebär inte i första hand att avveckla . Samordnaren fick ett i huvudsak utredande uppdrag där denne skulle pröva förutsättningarna för att utveckla flygplatskapaciteten och öka bostadsbebyggelsen i . Det är själva kärnan i beslutet. Att i efterhand jämföra de olika ställningstagandena är något som jag försöker bringa klarhet i och hjälpa till med så gott jag kan för att det ska vara så tydligt som möjligt i det fall beslutet inte är tydligt. Skånberg (KD): Ordförande! Jag vill knyta an till de trådar som lämnades tidigare. Vi nämnde att det i regeringsbeslutet stod ”utredning”. nämnde statsrådet ”långvarig utredning” och ”i huvudsak utredande uppdrag”. , partikamraten, talade om ”bredare utredande uppdrag”. Ändå har statsrådet vid den här utfrågningen bara en gång, och då i förbigående, kallat för utredare och sedan distanserat sig från det. Varför inte kalla för utredare? Är det så att det här har en lägre dignitet? Ser vi skuggan av en förhandling mellan och Socialdemokraterna där man inte fått lov att kalla för utredare men däremot samordnare? Varför väjer man för att använda ordet ”utredare”, som riksdag och regering känner , för att inte säga århundraden? Tack, Skånberg, för uppföljningsfrågan! Beredningen inom har varit omfattande. Det är vi väldigt noga med att framföra. Då måste varje aspekt vändas och vridas på för att se vad som skulle kunna rymmas inom samordnarens uppdrag. Jag läser från mitt inledningsanförande: ”Samordnaren fick ett i huvudsak utredande uppdrag”. Att det heter ”samordnare” är utifrån det beslut som vi har fattat. Det är inte något som går emot praxis att man kallar olika personer som får uppdrag för olika saker. I det protokoll som KU har upprättat, där de tre experterna berättar hur de ser på konstitutionell praxis både från juridisk och statsvetenskaplig utgångspunkt, framkommer det att det inte finns någon tydlig skillnad i definitionen av olika bitar, utan det är helt och hållet uppdraget, beslutet, som avgör vad personen kommer att göra. När det gäller själva grundfrågan, om det är ett långt eller kort eller djupt eller grunt arbete som ska göras, står det tydligt i beslutet att det är ett i huvudsak utredande uppdrag där samordnaren ska pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapaciteten och öka bostadsbebyggelsen i . Ordföranden: Jag skulle avslutningsvis vilja ställa ett par frågor som jag har funderat på apropå utfrågningen. Det har varit en del diskussioner om begreppen ”utredare”, ”samordnare” och ”förhandlingsperson”, och då tänker jag att utredningsväsendet eller kommittéväsendet ju har sina särskilda kännetecken. Vi håller i KU på och bereder kommittéberättelsen där regeringen redovisar för vilka kommittéer, alltså statliga utredningar, som finns. Såvitt jag förstår står och hans arbete inte med i kommittéberättelsen. dessutom vanligtvis på Garnisonen, i den särskilda byggnaden i en annan del av . Det finns också en del andra kännetecken för just kommittéväsendet. Jag vill, bara så att vi får det utrett, fråga: Är och hans arbete, och de medarbetare han har, en del av kommittéväsendet på det sätt som jag beskrev, eller är de anställda i under andra förutsättningar? : Tack för uppföljningsfrågan, ordförande! Såvitt jag känner till finns det inga tydliga definitioner av de olika begreppen. Däremot är det, utifrån det jag har kunnat läsa mig till, tydligt att det här inte är första gången en samordnare utses. När det gäller själva grundfrågan, den andra biten, är samordnaren anställd av . Ordföranden: Jag vill också ställa en fråga om det telefonsamtal som nämndes tidigare. Såvitt jag förstår ville regeringen ha en hemställan från om att samordnaren skulle tillsättas. Det kom inte in någon sådan hemställan, och då ringde statssekreteraren till finansborgarrådet för att resonera om saken. Det var det telefonsamtalet som nämndes tidigare. Man fick besked från att ja, vi vill ha en samordnare, och sedan fattade regeringen sitt beslut. kom den formella hemställan från . Så har jag förstått tidsaxeln. När det gäller ett annat granskningsärende som vi arbetar med i utskottet och som handlar om frysningen av Förbifart ska infrastrukturministern utfrågas av utskottet . I det ärendet framförde majoriteten, den styrande koalitionen, i vid ett antal tillfällen muntligt till regeringen att de inte hade för avsikt att ställa sig bakom någon förändring av finansieringen av Förbifarten och infrastrukturen i . Regeringen valde då att frysa frågan, för man ville ha ett formellt skriftligt besked i den från . Varför tycker regeringen i fråga om att det räcker med ett telefonsamtal från för att få klarhet i hur ställer sig men att det i förbifartsfrågan krävs en mycket mer formell kommunikation från . Det framstår inte som riktigt konsekvent. : Tack, ordförande, för uppföljningsfrågan! Om jag börjar med det sista som ordföranden tog upp vill jag säga att det, när det gällde , var relativt otydligt – det måste vi vara överens om – vilket majoritetsförhållande som höll på att formeras. När det gällde staden var det tidigt relativt tydligt. Det är en aspekt av det. Jag skulle vilja ta upp tidsperspektivet som kanske kan hjälpa till med klargörandet. presenterade majoriteten i , bestående av Socialdemokraterna, initiativ, sin plattform med ställningstaganden om . Det var känt via medier men också genom den politiska rapporteringen. dagar senare presenterade regeringen budgetpropositionen med beskedet om beredskap att tillsätta en person för citynära flygplatser. Sedan var det telefonkontakt mellan departementet och innan regeringen slutligen beslutade att en samordnare skulle tillsättas. Det är den tidsaxel som finns, och det är det jag i mitt inledningsanförande förklarade, alltså att vi jobbade på med att få bredd, djup och ramar för tydlighets skull. Ordföranden: har förstått att tillkännagivandet från om att inte tillsätta en förhandlingsperson, samordnare, för citynära flygplatser nu bereds i . Kan statsrådet säga någonting om hur den beredningen går till? Vilka beredningsåtgärder vidtas med anledning av tillkännagivande, som vi nu granskar? : Tack, ordförande, för uppföljningsfrågan! Regeringens behandling av tillkännagivanden är ju inte någonting som innebär att regeringen kommer att bryta ny mark. Det debatterades så sent som med anledning av en interpellation av utskottets ordförande. Jag ska inte upprepa det jag sa i mitt inledningsanförande utan kan konstatera att det inte finns någon reglering i författningen gällande beslut om så kallade tillkännagivanden till regeringen. Men det finns en praxis, och den praxisen innebär bland annat att regeringen som utgångspunkt bör tillgodose sådana tillkännagivanden. Om det visar sig finnas omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste regeringen kunna låta bli att vidta de åtgärder som tillkännagivandet avser. Om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål innebär praxis att regeringen bör underrätta om det inom en tidsgräns som anges i tillkännagivandet. Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. Målsättningen är givetvis att beredningsåtgärder med anledning av ett tillkännagivande från påbörjas . har dock tidigare uttalat att det inte kan bortses från att ärendet kan vara av sådan karaktär att det kräver ett långvarigt och omfattande utredningsarbete. Om beredningen skulle dra ut är det angeläget att regeringen till lämnar fullgod information om orsakerna till beredningstidens längd. Allt detta är helt enligt praxis och ingenting som regeringen har för avsikt att frångå. Ordföranden: så mycket för redogörelsen! Man kan ju tycka att om regeringen tar ett tillkännagivande på allvar inleder man med att vidta olika åtgärder för att se hur man kan tillgodose önskemål. Det kan vara telefonsamtal, man kan begära in underlag, utarbeta promemorior, ha möten i internt eller med externa parter. Det finns en lång rad konkreta åtgärder som kan ingå i beredningen av ett ärende. Man kanske behöver expertkunskap utifrån eller någonting annat. Min fråga var vilka konkreta beredningsåtgärder i form av möten, telefonsamtal, promemorior, inhämtande av information och annat regeringen vidtagit med anledning av just det här tillkännagivandet. : Jag kan försäkra er och utskottet att regeringen kommer att hantera det tillkännagivande som vi har diskuterat. Varje tillkännagivande som finns från till regeringen kommer att hanteras enligt de regler och den praxis som finns. Det lilla extra här är det som experterna kallar för negativa tillkännagivanden. Sådana kan man behöva titta på väldigt noga. Det här är någonting relativt nytt, vilket experterna konstaterar. Då måste man ha en tydlig hantering. När det är jungfrulig mark behövs den här typen av utfrågningar som har genomfört på ett bra sätt, eftersom de belyser frågan ur fler olika perspektiv av de personer som bäst kan frågan. Det har vi tagit till oss, och vi kommer också att hantera tillkännagivandet enligt de regler och den praxis som finns. Ordföranden: Då är vi färdiga med dagens utfrågning. Vi ber att få tacka statsrådet för att han har kommit hit och svarat på våra frågor. : Tack så mycket för att jag fick komma. Ordföranden: Då förklarar jag sammanträdet avslutat. Bilaga B9 F.d. statsrådet Granskningsärende 6 Regeringens styrning av i frågan om nya kolgruvor i Brandenburg, Ordföranden: är och inleder sitt öppna sammanträde. Vi ska ha två offentliga utfrågningar. Först gäller det granskningsärende 6 med före detta statsrådet angående regeringens styrning av i frågan om nya kolgruvor i Brandenburg i . gäller det granskningsärende 19 med statsrådet angående regeringens frysning av projektet . Vi börjar alltså med , som jag ber att få hälsa varmt välkommen till . Du kommer att få möjlighet att säga några inledande ord om din syn på ärendet. Därefter blir det frågor från ledamöterna – först anmälande parti, , och därefter övriga partier i storleksordning. : Tack så mycket! Första gången jag var i utskottet var ordförande, och han avslutade med att säga att jag inte var välkommen tillbaka. Men jag tar tacksamt emot detta. Jag ska ägna mig åt att prata om två saker inledningsvis: bolagsstyrning i allmänhet och den förra regeringens hållbarhetsarbete. För att ett bolag ska utvecklas väl krävs enligt min mening att det finns flera kraftfulla centrum i bolaget. Den verkställande ledningen ska vara stark. Det lokala facket ska vara starkt. Styrelsen ska vara stark. Ägaren ska också vara stark. Då erhåller man en god maktbalans som blir en bra grogrund för företaget att verka i. Om ett eller flera av dessa centrum inte upprätthåller sin makt är det sällan den lämnas oberörd. Tvärtom: Om ett maktcentrum abdikerar från sin makt är det ofta så att ett annat maktcentrum lägger beslag på den. Då kan det uppstå en obalans i företaget genom att ett visst centrum tenderar att bli för starkt. Vad är då problemet med det här? Jo, i de företagsskandaler som ägt rum i världen har det ofta varit så att den verkställande ledningen blivit för stark på styrelsens eller ägarens bekostnad. Den verkställande ledningen får då inte det tuggmotstånd som är nödvändigt, och den kritiska granskningen av bolagets aktiviteter tenderar att bli svag eller att helt utebli. När den verkställande ledningen inte får tuggmotstånd kan beslut fattas som inte är helt färdiganalyserade. Det finns också risk att den verkställande ledningen fattar beslut som inte nödvändigtvis är bra för bolaget och dess aktieägare utan i stället är bra för ledningen själv. Denna lilla exposé syftade till att klarlägga att styrelserna och ägaren har en viktig roll att fylla vad gäller styrningen av bolaget. Detta resonemang gäller även för statliga bolag. Det är viktigt att staten – ägaren – utser kompetenta styrelser med stor integritet. Det är också viktigt att staten tar sitt ägaransvar, det vill säga har en regelbunden dialog med i första hand styrelseordföranden men även med resten av styrelsen samt – när det är nödvändigt – med den verkställande ledningen. Jag var under den förra regeringen ansvarig för de statliga bolagen. Det var ett fantastiskt roligt och viktigt uppdrag. Min övergripande bedömning är att ägarfunktionen har varit något styvmoderligt behandlad . Detta beror inte på brist på engagemang och kompetens hos de opolitiska tjänstemännen på kansliet. Tvärtom – där finns en stor kompetens och ett stort engagemang. Mitt intryck är dock att engagemanget och kompetensen på den högsta politiska nivån i stor utsträckning kunde ha varit större, oavsett regeringsfärg. Detta är nog inte speciellt märkligt. Jag tror inte att man blir politiker om bolagsstyrning är det man brinner för mest i den politiska världen. Jag vill nu säga något om hållbarhetsarbetet. påbörjade ägande på arbetet med att införa hållbarhetsmål för alla statliga bolag. Grunden för detta arbete var att det var och är min och den förra regeringens uppfattning att hållbarhetsarbete är en förutsättning för att uppnå långsiktigt lönsamma bolag. Ansvaret för att formulera hållbarhetsmål lades på styrelserna. Departementet ställde upp med expertis, men det var en viktig poäng att bolagens styrelser själva skulle besluta om hållbarhetsmålen. Dessa skulle vara få till antalet, mätbara och lätt uppföljbara. presenterade jag själv tillsammans med personalen på departementet ägarens förväntningar på bolagen. Detta skedde vid ett seminarium där alla ordförande, verkställande direktörer och hållbarhetsansvariga i de statliga bolagen var inbjudna. Arbetet följdes upp med en av mig undertecknad debattartikel med rubriken ”Regeringen höjer ambitionsnivån kring hållbart företagande”. Hållbarhetsdialogen i var högt uppe på agendan vid alla kvartalsmöten med bolaget. Om jag inte minns fel var jag själv närvarande vid alla kvartalsmöten med . Därför vet jag personligen att hållbarhetsfrågan diskuterades regelbundet med styrelse och ledning. Jag står härmed till utskottets förfogande. (MP): Herr ordförande! Jag tackar för att han faktiskt kom tillbaka, till trots. I årsredovisning anges på s. 31 att bygger två nya kolkraftverk i : i Moorburg och Boxberg. Det var projekt som det hade beslutats om väldigt mycket tidigare, men angav att man inte skulle bygga några kolkraftverk förrän CCS-tekniken skulle vara kommersiellt gångbar. anger man i årsredovisningen på s. 24 att kommer att arbeta för att erhålla nya tillstånd för brunkolsbrytning i delstaterna i för att säkra nödvändiga tillgångar för anläggningarna. Ungefär vid den tid då tillträdde som statsråd och ansvarig för beslutade om att man inte ville ha någon CCS-teknik. Ändå fortsatte man med både kolkraftverken och tillstånden för gruvorna. Fick du någon uppdatering, , om det Det var ändå uppenbart i årsredovisningar och så vidare att man planerade för att öka utsläppen. : Herr ordförande! Det enkla svaret på frågan är nej. Det ligger lite också i sakens natur att det inte är ägaren som fattar kommersiella beslut i de här bolagen i vare sig privat eller offentlig sektor. Vad ägaren gör är att lägga upp väldigt breda ramar för arbetet, till exempel i form av avkastningsmål för företaget, i och med att det är skattebetalarnas pengar som ska användas på bästa sätt, och i det här fallet i också i form av hållbarhetsmål, som formaliserades . Det målet fanns även på ; man skulle sänka koldioxidutsläppen till . Detta är styråran som ägaren tillsammans med bolagets ledning kom fram till. Sedan är det upp till bolaget att se till hur man använder sin energimix och fatta beslut för att uppnå de här målen. (MP): Ja, men i det här fallet är det uppenbart att man styr åt diametralt motsatt håll jämfört med vad regeringen satt upp som mål. Är det då inte rimligt att man ändå lämnar den formen av information, som man dessutom vet kommer att vara politiskt ”het” i ? Är det ändå inte rimligt att ägaren efterfrågar den informationen, när man verkligen planerar att gå åt helt motsatt håll jämfört med det mål regeringen satt upp? : Det mål som hade att arbeta efter var att de skulle minska sina utsläpp av koldioxid med från till . Detta mål diskuterades ofta – varje gång, vill jag påstå – vid kvartalsmötena med regeringen. Men det var inte regeringens uppgift att förklara för hur man skulle uppnå de målen, utan det måste bolaget självt ta ansvar för. (MP): Jag undrade mer om den här avstämningen – när man väljer att gå åt helt motsatt håll kunde det vara rimligt att få en uppdatering om detta. : Min bedömning var inte att bolaget gick åt helt motsatt håll. Bedömningen var att bolaget tog sina mål och pensum på största allvar. ska, as we speak, koldioxidutsläppen ned till . Detta var väldigt tydligt för bolaget, och man arbetade efter denna målsättning. Men hur detta mål ska nås kan inte vara en fråga för ägarna, utan det är en fråga för verkställande ledning och styrelse i bolaget. (MP): De förklarade ju ändå att den enda möjligheten för dem att minska utsläppen var om man kunde använda CCS-teknik. Sedan förklarade de att de inte kunde använda CCS-teknik, åtminstone inte i . På något sätt borde de väl kanske ha kommit med någon annan form av redovisning av hur de skulle göra. Jag har ytterligare en fråga. Den gäller planerna för dagbrott i . När man ville öppna dem, lyfte du någonsin de frågorna i samband med ägardialoger? Vi har sett i en mejlväxling att du har ställt frågor om dem inför ett möte. Men lyfte du någonsin frågorna i diskussionen med ägardialoger? : Inte vad jag kan påminna mig. Men låt mig komplettera mitt tidigare svar, med tanke på vad du frågade om.