bet · H201FiU22 · 2015-04-10 00:00:00 — fanns det 2,2 miljoner anslutna kunder. Beloppet som swishades är intressant. Det är ganska högt, nämligen 1 694 000 000. Det visar att det är ett väl använt koncept. erbjuder bankerna även denna tjänst till företag som ansluter sig, vilket gör att föreningar, skolor och andra kan samla in pengar denna väg genom att ansluta sig till swish. Vad vi egentligen talar om här är digitaliseringen. Den kommer att fortsätta utvecklas. Egentligen alla aktörer kommer att på olika sätt förhålla sig till den, oavsett om man tycker om det eller inte. Vi kan titta på baksidan av kontanthanteringen, som vi har gjort från banksidan. har fört statistik över antalet bankrån som har skett i vårt land. Vi kan se två stora toppar – under finanskrisen och . Man kan konstatera att vad bankerna har gjort är att arbeta väldigt preventivt med att bekämpa denna typ av brott. Det påverkar nämligen personal och kunder mycket traumatiskt. Det finns människor som har tvingats sluta sitt arbete just därför att de har blivit drabbade av denna typ av händelser. Vi kan konstatera att vi har lyckats minska denna typ av händelser, och det är förhållandevis få rån som har inträffat . De analyser som vi gör pekar också mot att vi med alla till buds stående medel tror att vi också ska kunna hålla denna rånstatistik på den nivå som vi nu har hamnat på. Nollvisionen är naturligtvis ett mål. som organiserar de fackligt anslutna inom bankbranschen är också mycket samarbetsvilliga i denna diskussion om hur vi på bästa sätt ska kunna motverka rån i samhället. Slutsatserna kring kontanthanteringen: Först och främst är det mycket viktigt att en stor majoritet av kunderna, konsumenterna, efterfrågar smarta betallösningar. De ska vara effektiva, säkra, enkla och miljövänliga. Det är någonting som bankerna generellt sett har att förhålla sig till. När det gäller kontanthanteringen är det mycket viktigt att vi säkerställer att vi har en lokal recycling på orterna och att kontanter inte behöver transporteras till olika platser, det vill säga att man mycket lokalt kan hantera kontanthanteringen. Det minskar transporterna och gör det hela betydligt miljövänligare. Vi måste fortsatt arbeta med en hög säkerhet för all personal i handeln och bankerna, även personal inom kommuner och landsting, som arbetar med kontanter för att säkerställa och motverka psykiska och fysiska skador hos personal som drabbas av rån. Men det behövs också särskilt stöd till olika grupper i samhället som av olika skäl inte kan hantera olika typer av elektroniska betalningssätt. Det är en mycket viktig fråga som alla relevanta aktörer i detta sammanhang måste samarbeta kring. Det behövs också en nationell infrastruktur som tar hänsyn till kundernas behov. Behoven ser olika ut. Därför är det också mycket viktigt att det omhändertas. Men vi ser också en kraftigt minskad kontantanvändning i samhället. Det måste också få konsekvenser. När beslutade att stänga 2008 var motivet att det var alltför få transaktioner som gjordes i Svensk Kassaservices kontorsnät. Det beslut som då tog kan man också beakta . Jag tror också att det är mycket viktigt att arbeta med transparens, det vill säga att tydliggöra och synliggöra alla de kostnader för kontanter men även för andra betalningssätt som vi har i samhället . Någonstans måste kostnaderna tas. Någon måste ta ansvar för de kostnader som uppkommer. Det är någon som måste betala för det. Jag tror att transparensen är mycket viktig. har tidigare gjort en del analyser som kan vara bra att ha som grundläggande information i detta arbete. Detta är mina slutsatser. Vi är i ett digitalt ekosystem med utveckling. Det finns ett stort kundkrav på smidiga och enkla elektroniska betalningslösningar. Men vi måste också kunna hantera kontanter över rimlig framtid på ett säkert och tryggt sätt för alla inblandade parter. , : Jag tackar för att jag har fått komma hit och berätta om handelns syn på kontanter och framtidens betallösningar. Handeln är en stor bransch men med väldigt många småföretagare. jobbar ungefär 500 000 personer i handeln. Handeln består av ungefär 60 000 handlare, men 55 000 av dem har mindre än nio anställda. Det är alltså oerhört många i vår bransch som är småföretagare. Jag ska ge en bild av hur det ser ut i fråga om betalningarna . av alla transaktioner, alla köp, som görs sker med kontanter. Det är framför allt småköp som görs med kontanter. av alla transaktioner som görs sker med kort. Det är någonting som ökar kontinuerligt. Omsättningsmässigt är det betydligt . Detta skiljer sig åt ganska mycket från bransch till bransch och från företag till företag. Det finns de som har uppemot 85, korttransaktioner, och det finns de som börjar närma sig . Så ser det ut . Det finns en annan sak som har kommit in på kartan, nämligen betalningar via mobiltelefon. Det är en ganska liten del. Men betalningar via mobiltelefon är en ny aktör. Vad tror vi då om framtiden? Vi är helt övertygade om att kontanterna kommer att leva kvar. Handeln, som är extremt konkurrensutsatt, kommer alltid att ta emot kontanter från kunder som vill betala med det. Vi har flera exempel där man har tagit steget fullt ut och sagt ja bara till kortbetalningar. Men man har fått backa därför att kunderna ställer krav på att de vill betala med kontanter. Och vi är så pass konkurrensutsatta att vi inte har möjlighet att säga nej till kunder som vill betala med kontanter. Vi är helt övertygade om att antalet kortbetalningar kommer att fortsätta öka, förutsatt att vi inte får några problem med driftsäkerheten och att det inte blir några bedrägerier som skadar förtroendet. Om inte det sker tror jag att denna kurva kommer att fortsätta stiga. Runt hörnet ser vi att det kommer kontaktlösa kortbetalningar som möjliggör att man kan göra småbetalningar i begränsad omfattning utan pinkod. Det handlar alltså om smidiga och enkla betallösningar. Det som man ofta har använt kontanter till. Mycket pekar också på att vi kommer att ha betalningar via mobiltelefoner , det vill säga att korten – , Visa, Amex, etcetera – flyttar in i mobiltelefonen och att man gör betalningar via mobiltelefonen. Vi hoppas givetvis från handelns sida att det kommer in fler aktörer förutom bankerna och de etablerade kortnätverken och konkurrerar på denna marknad. Det är oerhört angeläget att vi får konkurrens på betalningsområdet. Detta är vad vi tror om framtiden. När det gäller kontanter finns det onekligen ett antal olika utmaningar i handeln . En är att vi tycker att bankernas nedmontering av kontanthanteringen går alltför fort fram. Det är svårt för handeln och för konsumenterna att ställa om. Vi är ganska överens om att vi går mot digitala betalningar. Men det går för fort fram. Det får vi signaler om från handeln. Vi har också kontinuerligt högre kostnader för att hantera kontanter, alltså för inlämning av kontanter i serviceboxarna, för hämtning i butikerna och för köp av växel. För allt detta blir kostnaderna allt högre. Värdebolagen, som har gått från tre till två , har exempelvis ökat kostnaderna . Vi har bankernas depåer som har höjt sina priser , och höjer de i samband med bytet av sedlar och mynt igen. Kostnaderna för kontanthanteringen går alltså upp kontinuerligt och radikalt. ska nu det största bytet av sedlar och mynt genomföras i . När bankerna drar ned antalet kontor med kontanthantering blir det i handeln som bytet kommer att ske. Merparten kommer att ske i handeln, och då är det vi som står för hanteringen. Vi står för kostnaderna, och vi får stå för de risker som vi ser är uppenbara genom att man har mer kontanter i butikerna. Vår uppskattning är att kostnaderna för handeln för bytet närmar sig 1 miljard. Då har vi inte tagit höjd för de kostnader som eventuellt kan uppstå i samband med kontanthanteringen. Då tänker jag framför allt på stöld, rån etcetera. Vi har fortfarande tre rån inom handeln . Vi ser alltså ett antal utmaningar. Handeln lever med mycket små marginaler. I de flesta branscher har man inte haft möjlighet att höja priserna på väldigt . Det är på grund av att vi har en extremt hård konkurrens, både nationellt och internationellt, och är hårt pressade av digitaliseringen. Detta gör att vi har väldigt små marginaler. Visserligen finns det sektorer inom handeln som har kunnat höja priserna. Dagligvaruhandeln har haft möjlighet att höja priserna på kaffe, frukt etcetera. Men det finns också branscher, till exempel hemelektronikbranschen, som har fått pressa priserna extremt mycket. har vi en enorm kostnadspress inom handeln. Lönerna, som är vår största kostnadspost, stiger kontinuerligt. Hyrorna, som kommer som nummer två, ökar mycket. Vi ser att kostnaderna för importen ökar på grund av att kronan har försvagats. Vi har höjda arbetsgivaravgifter för unga. Det är av marginalerna som försvinner där. För de stora kanske det blir en struktureringsfråga eller ett ägarproblem. Men för många små där ute kan det innebära konkurs. Kostnaderna för att kunna ta betalt blir också bara högre och högre. För en liten handlare har denna kostnadspost helt plötsligt blivit en av de fem största. Det är alltså en ökad kostnadspress. När kostnaderna skjuts över på handeln har man lätt att tro att de sedan smetas ut på konsumenterna. Men när det inte riktigt kan ske kommer vi att få en strukturförändring, vilket innebär att vi tror att vi kommer att få betydligt färre och stora företag. Det tror jag inte att någon av oss, av flera skäl, vill. I många mindre orter, i glesbygden, i skärgården och runt om i är det handlaren som står för kontanthanteringen i det lilla samhället utan att ta betalt, som en service. Att vi också skulle bli bank tror jag är en lång väg att gå. Men ofta är det den lilla livsmedelshandlaren som hanterar kontanterna åt konsumenter, andra butiker, restauranger och idrottsklubbar eftersom det geografiska avståndet till en bank som hanterar detta blir större år . Risken är att handlare i glesbygden och i skärgården inte får ihop detta och tvingas lägga ned verksamheten. Då försvinner inte bara matförsörjningen utan även posthanteringen och framför allt kontanthanteringen i det lilla samhället. Därför tycker vi att det är angeläget att bankerna tar sitt ansvar och inte stänger ned kontoren i den takt som sker, framför allt för att vi har ett stort byte av sedlar och mynt framför oss . Vi vill också ha ett ökat engagemang från politikerna. Vi vill att de engagerar sig i denna betalinfrastruktur. Det är en angelägen fråga som vi ser fullständigt domineras av bankerna. Därför är det väldigt angeläget att man tittar på hur vi ska engagera oss och jobba med framtidens betalinfrastruktur i . Sist men inte minst: Lägg inte på några ytterligare kostnader på en redan pressad handlare. , : Det är som producerar kontanter. Det är en tjänst som snabbt konkurreras ut av andra typer av betaltjänster. Jag ska börja med några sammanfattande ord om hur vi ser på situationen. ser i grund och botten positivt på utvecklingen på betalningsmarknaden i . Den drivs i huvudsak av beteendeförändringar hos hushåll, företag och organisationer. Men i denna ganska snabba strukturomvandling som faktiskt saknar motstycke – inget jämförbart land i världen har denna snabba förändring och en så pass liten kontantanvändning som – måste vi söka våra egna lösningar. Vi har inte möjlighet att snegla alltför mycket på andra länder. Det uppstår utmaningar i denna strukturomvandling, och de behöver hanteras på ett bra sätt så att människor inte kommer i kläm. Det finns ett skyddsnät i . är en del av detta skyddsnät. Vi gör det som krävs för att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende, som lagstiftaren har gett oss i uppdrag att göra. Vi uppfattar vår roll som att vi ska se till betalningsmarknaden som helhet. Vi förhåller oss också neutrala till vilka betalningssätt som man vill använda i samhället. Vi tycker också att det är en god princip att varje betalningsteknik ska bära sina egna kostnader på ett sätt som är transparent och billigt för kunden. Det som pågår i har pågått under en väldigt . På bilden visas värdet på de utelöpande sedlar och mynt som producerar och som vi låter cirkulera i samhället. Den röda linjen visar detta som andel av bnp . Då låg den utestående sedelmängden på av svensk bnp. Sedan har denna andel sjunkit successivt över årtiondenas lopp och ligger nu på av bnp, vilket är mycket lågt vid en internationell jämförelse. I kronor och ören betyder det att vi jobbade oss upp till en sedel- och myntcirkulation på , men den sjunker nu ganska snabbt. I och med sedel- och myntutbytet tror vi att den kommer att accelerera . Som jag sa är den minskade efterfrågan på kontanter unik för . Vi kan inte se att det finns något annat land som har samma snabba strukturomvandling. När det gäller hur beteendeförändringarna ser ut ökar kortköpen i värden, medan automatuttagen som görs i bankomater och i Kontanten har hållit sig ganska . I siffrorna för automatuttagen ingår inte så kallad cash back, det vill säga metoden att som konsument ta ut kontanter på sitt kort i samband med butiksköp. Det är för övrigt en typ av metod för att komma åt kontanter som är väldigt lite använd bland svenskar än så . I vår senaste undersökning av svenska folkets betalningsvanor svarade ungefär varannan svensk att de hade använt cash back-metoden och tagit ut pengar i samband med att de veckohandlat mat eller vid något annat butiksbesök. Det här tror jag är ett ganska underskattat sätt att komma åt kontanter. frågar vi svenska folket hur de gör sina betalningar. Vad bilden visar är att tillgången till kort och kontanter håller sig rätt och på höga nivåer. I de undersökningar som gjordes vid tidigare tillfällen, 2010 och 2012, uppgav allmänheten att man hade haft lika hög access till kontanter. De stora förändringarna i staplarna, som visar resultatet av tidigare undersökningar, är att användningen av autogiro stiger rätt snabbt medan blankettgiro minskar i motsvarande mån. Vad säger då hushållen om detta att använda kontanter? Vi gör den här undersökningen , och bilden visar resultatet av undersökningen . av de tillfrågade säger att de aldrig eller mer sällan än en gång hamnar i situationen att de inte kan betala med kontanter. Motsvarande siffra för kort är . Tillgängligheten bedöms alltså generellt sett vara mycket hög. En annan intressant beteendeförändring som vi har observerat i de undersökningar som vi har gjort är att numera säger ungefär varannan svensk att man använder kort vid köp för . Det är också en ganska snabb beteendeförändring att man använder kortköp vid allt mindre inköp. Som jag började med att säga är denna utveckling på många sätt positiv. Nya tjänster förenklar människors vardag; det blir enklare och går snabbare. Vi tror att de nya betaltjänsterna överlag fungerar ganska bra. Nya betaltjänster ökar, och det är bra att vi får tjänster som är mer resurseffektiva för samhället i stort. Vi gör regelbundet kostnadsstudier och kan konstatera att det är samhällsekonomiskt bättre att betala med kort, förutom för belopp som ligger på och mindre. Från och uppåt är det samhällsekonomiskt mer effektivt att använda en annan typ av betalningsmetod än kontanter. Att något är mer samhällsekonomiskt effektivt betyder att det krävs mindre resurser i form av transportkostnader, förvaringskostnader, personalkostnader, miljökostnader och så vidare. Där går alltså gränsen vid . handlar den här förmiddagen dock inte om det som fungerar bra, utan vi ska koncentrera oss på det som fungerar sämre. Det är tydligt att tillgängligheten till kontantservice har minskat och att det upplevs som rätt besvärande av många. Vi har tittat på de genomsnittliga avstånden vid olika typer av kontanthantering. Det genomsnittliga avståndet i landet för att göra uttag av kontanter ligger på . I det län där avstånden är som längst, i , ligger genomsnittet . När det gäller dagskassehantering är motsvarande genomsnittliga avstånd för landet , medan man i de län som har de längsta avstånden får åka för att göra sig av med en dagskassa. Så långt om tillgängligheten. Men förändringarna går som sagt fort. Många har varit inne på att i vissa situationer och för vissa personer finns det skäl att inte använda de nya betalningssätten. Det kan handla om fika vid barnens fotbollsmatch, men det kan också handla om personer som av olika anledningar inte kan eller vill använda den nya teknik som de nya betalningssätten kräver. kan prissättning av olika slag stimulera marknaden att använda effektiva betaltjänster, men det fungerar inte fullt ut när det gäller hushåll och kontanter. Vi har situationen att hushållen inte betalar uttagsavgifter för kontanter eller transaktionsavgifter för betaltjänster såsom Swish på det sätt som företag gör. Då fungerar tyvärr nationalekonomin så att om man inte får full kostnadstäckning för en tjänst tenderar utbudet i tjänsten att minska. Jag tror att det är en viktig orsak till att vi upplever en otakt på vissa håll på betalningsmarknaden. Utbudet av kontanttjänster minskar när aktörerna på utbudssidan bedömer att de inte får den kostnadstäckning de vill ha för tjänsten och därför försöker styra över kunderna till andra tjänster på olika sätt. Vem är då ansvarig för att säkerställa att det trots allt fungerar? Det finns inget entydigt svar eftersom det är flera aktörer på marknaden. De blå cirklarna på bilden ska illustrera hur man på olika sätt försöker hantera en smidig process för aktörerna i de röda rutorna, det vill säga handeln, banker, konsumenter och föreningar. Betalningsbehovet uppstår ju mellan handel, banker och konsumenter. Deras val av betalningssätt sker implicit genom att de ingår ett avtal och därmed kan bestämma vilka tjänster som kan användas. Det ska också finnas, och det finns som vi har hört, ett skyddsnät för att säkerställa att betalmarknaden fungerar. Ett slags back stop, som sjösatte , är att medan och verkar på övergripande nivå fungerar , och kommunen som skyddsnät på lokal nivå, i syfte att säkerställa access till de grundläggande betaltjänsterna, det vill säga insättning och uttag av kontanter, hantering av dagskassor och möjlighet att betala räkningar. Vårt uppdrag, som vi uppfattar det enligt Riksbankslagen, är att producera och tillhandahålla kontanter efter behov. Vi har en depå i , norr om , där bolagen kan hämta ut de kontanter som det svenska samhället efterfrågar. Som vi ser det är det sedan upp till användarna att avgöra hur kontanterna ska användas visavi andra betaltjänster. Vi ser till helheten och försöker samordna marknadens aktörer på olika sätt. Vi gör ett stort antal studier och undersökningar för att bidra till en vad vi tror objektiv bild av händelseutvecklingen. Sammanfattningsvis tror vi att utvecklingen på betalmarknaden är på många sätt positiv. Det finns ett stort och brett utbud, och vi ser kontinuerligt nya exempel på enkla, billiga och snabba tjänster som underlättar vardagen för många. Vi tror också att resursanvändningen blir mer effektiv med en lägre kontantanvändning. Men som i alla strukturförändringar finns det också tydliga nackdelar med den här utvecklingen. Den skapar problem för grupper av människor och i speciella situationer där kontanter är det enda betalningsmedlet. Det finns ett skyddsnät, och är en del av det. Vi kommer att göra vår del för att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Det kräver något som brukar vara bra på, nämligen en skicklig samverkan för att hantera de utmaningar som denna goda utveckling för med sig. Statsrådet (MP): Herr ordförande, mina damer och herrar! Jag vill börja med att tacka utskottet för att ni har ordnat den här utfrågningen om en mycket viktig fråga som engagerar många människor och som kommer att ha en stor påverkan på ekonomi framöver. Det är välkommet, för vi behöver mer dialog i den här frågan. Regeringens politiska mål är att alla i samhället ska ha tillgång till grundläggande betaltjänster. Som vi har hört från tidigare talare går den tekniska utvecklingen snabbt. Nya elektroniska betaltjänster öppnar nya möjligheter för handlare och konsumenter att i allt högre grad agera kontantlöst i ekonomin. Det är en på många sätt positiv utveckling. Det underlättar för oss konsumenter i många fall. Det underlättar e-handel och möjliggör effektivare och säkrare betalningar, överföringar och andra bankärenden på internet. Det har förenklat tillvaron för många människor, speciellt för många småföretagare som bor och verkar på landsbygden men också för oss konsumenter i vår vardagliga ekonomihantering. En minskad kontantanvändning kan minska belastningen på miljön, bland annat genom färre transporter. Det kan också minska risken för rån, som vi har hört, och minska företagens kostnader för kontanthantering. Det kan även motverka en svart ekonomi. Men, och det är ett viktigt men, måste vi värna om valfriheten. Alla ska givetvis ha möjlighet att hantera sin privatekonomi på det sätt man själv väljer. Digitaliseringen och den minskade kontanthanteringen kan bli ett problem, speciellt för vissa grupper i samhället, till exempel äldre och funktionshindrade. Jag anser att det är angeläget att företag, föreningar och privatpersoner har goda möjligheter att göra såväl uttag som insättningar av kontanter på banker, kreditinstitut, hos andra betaltjänstleverantörer eller på annat sätt. Min uppfattning är att staten har ett ansvar för att de här tjänsterna fungerar väl i de fall marknaden inte tillhandahåller dem. Vi rör oss , som vi har sett i statistiken, gradvis mot en ekonomi med mindre kontantanvändning och där nya och effektiva möjligheter tar över. Men målet är att kontanthanteringen ska vara rättvist fördelad när det gäller tillgänglighet för alla grupper över hela landet. Det är värt att nämna i det här sammanhanget, eftersom det ibland förekommer en del missuppfattningar, att det inte är aktuellt att fasa ut kontanter i . Det blir inte minst tydligt mot bakgrund av att nya sedlar och mynt lanseras . Det är ett tecken på att vi kommer att hantera kontanter i vårt land. har staten ett ansvar för grundläggande betaltjänster på de orter i landsbygden där behovet av grundläggande betaltjänster inte tillgodoses på ett bra sätt av marknaden. Därför har regeringen i samband med att Svensk Kassaservices verksamhet avvecklades 2008 gett och länsstyrelserna ett uppdrag inom området för grundläggande betaltjänster. Det handlar om betalningsförmedling, kontantuttag och hantering av dagskassor för företag och ideella föreningar. uppgift är bland annat att bedöma om tillgången till grundläggande betaltjänster motsvarar samhällets behov. Om så inte är fallet har regeringen gett i uppdrag att vidta åtgärder för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster på de nämnda ställena. För dessa insatser kan länsstyrelserna söka medel från . Det kan öppna för möjligheter till samarbete med andra aktörer i samhället, till exempel upphandling av tjänsterna från handeln eller andra aktörer, men det bygger på att det är en frivillig överenskommelse där båda parter ser sig som vinnare. Statens ansvar för att trygga tillgången till grundläggande betaltjänster måste utgå från regionala och lokala förutsättningar och lösningar, eftersom behoven och förutsättningarna skiljer sig åt i olika delar av landet. När det gäller roll hade tidigare ansvaret för distributionen av sedlar och mynt. Det skedde genom det kontorsnät som banken då hade. tillsattes en utredning som kom fram till att borde ha ansvar bara för sådan kontanthanteringsverksamhet där det var tveksamt om det gick att uppnå effektivitet utan statlig inblandning. agerar nu utifrån denna princip och har därför lagt över kontanthanteringen till privata aktörer. Det innebär att lämnar ut kontanter till banker och bankägda bolag, som vi hörde av vice riksbankschefen. De fem största bankerna har tillsammans bildat , , för att just kunna förse samhället med kontanter. När det behövs kontanter i samhället hämtar BDB dem från .