bet · H201KU20 · 2015-06-05 00:00:00 — När det gällde om syftet med att informera om innehållet i regeringsförklaringen var att därmed bidra till diskussionen och eventuellt påverka slutsatserna om fredsprocessen i som eventuellt skulle antas av rådet, uppgavs i promemorian att så inte var fallet. Avsikten var att kunna svara på eventuella frågor. Några rådsslutsatser antogs inte om Staten vid mötet. Utskottet höll en utfrågning med utrikesminister (bilaga B6). I sin inledning framhöll att den information som hon gav informellt faller utanför samrådsskyldigheten med nämnden. uttalade också att hon följt syn då hon inte tagit upp frågan innan beslut fattats men däremot svarat på frågor och informerat informellt om den nya regeringens avsikt. anförde att den tillträdande regeringens avsikt att erkänna Staten fick bred uppmärksamhet inte bara i utan också internationellt. Det fanns en nyfikenhet på hur den nya resonerade kring denna fråga. Mot den bakgrunden redogjorde inför för att hon avsåg att svara på frågor och informellt informera om regeringens avsikt i frågan vid rådet för utrikes frågor . Att informerade nämnden berodde på att hon ville vara öppen även i frågor som inte föll under nämndens arbete vid det aktuella tillfället. anförde att den kommenterade dagordningen till innehöll delar som faller under samrådsskyldigheten. Under rubriken eller beslutspunkt redogör regeringen för bakgrunden till den fråga som ska behandlas. Den andra delen är den text som nämnden ska ta ställning till under . Där presenterar regeringen sin politik i det aktuella ärendet. Det är alltså enbart i den senare delen som regeringen i enlighet med regeringsformen begär samråd med nämnden. När det gäller mötesstrukturen i rådet för utrikes frågor pekade på att mötet inleds med att den preliminära dagordningen antas, varefter de s.k. A-punkterna godkänns; detta är frågor som redan är färdigbehandlade och där medlemsländerna är överens. Därefter vidtar behandlingen av de s.k. B-punkterna, frågor som framgår av dagordningen. Dessa kan vara antingen diskussions- eller beslutspunkter. De beslut som antas som B-punkter vid rådet för utrikes frågor är normalt rådsslutsatser. pekade på att frågan om regeringens avsikt att erkänna Staten inte stod på dagordningen för rådsmötet vare sig som A- eller B-punkt. Den ingick således inte i den för nämnden redovisade inriktningen av regeringens politik inför rådsmötet, varken i det muntliga samrådet eller i den kommenterade dagordningen. Inga rådsslutsatser om fredsprocessen i eller antogs heller vid rådsmötet. betonade att i samband med diskussionen under den formella dagordningspunkten om fredsprocessen i berörde hon över huvud taget inte frågan om den svenska avsikten att erkänna Staten . framhöll att de informella diskussionerna vid utrikesministermötena är viktiga och att det är ett sätt för utrikesministrarna att informera varandra om aktuella händelser och frågor som också ligger utanför rådets dagordning men som är av gemensamt intresse. Sådana diskussioner är viktiga också för sammanhållningen i unionen. Det stod klart att hon skulle komma att få frågor av sina ministerkollegor i samband med rådsmötet. informerade därför om att hon i samband med rådsmötet, då hon som ny utrikesminister skulle komma att träffa sina ministerkollegor samlat, skulle komma att redovisa vad som står i regeringsförklaringen. Med anledning av frågor om utrikesministerns roll och om det i denna ingår att informera om utrikespolitiken och om innehållet i regeringsförklaringen, framför allt de delar som avser utrikespolitiken, uppgav att det hör till hennes uppgifter, särskilt i EU-kretsen. ”Vi ses nämligen så ofta, vi umgås mycket över telefon och det sker mängder av informella kontakter mellan utrikesministrarna. Det underlättar vårt samarbete, och det underlättar möjligheterna att komma överens när vi sitter på rådssammanträdena.” uppgav att hon av den dåvarande höga representanten för utrikes frågor, , ombads att informellt vid ministrarnas lunch utanför rådets dagordning redogöra för den svenska avsikten att erkänna Staten samt svara på eventuella frågor från ministerkollegorna. ”Det som skedde var att jag svarade på en fråga under den informella lunchen. Jag tog inte upp det aktivt. Jag drev ingen fråga. Det var inget som var en samrådsskyldighet för regeringen. Därmed har jag faktiskt också agerat lojalt i enlighet med vad har sagt.” Tillfrågad om detta vid utskottets utfrågning svarade att hon inte känner till att någon representant för skulle ha bett att få informera, t.ex. genom att få en fråga från om beslutet att erkänna Staten vid lunchen i stället för vid rådets möte. uppgav att hon nog inte hade kunnat avböja att kommentera frågan när bad henne att säga några ord. ”Det hade upplevts som väldigt underligt. Vi träffas ju i utrikesministerkretsen också med avsikt att faktiskt lära känna varandra och att förhoppningsvis bli goda vänner. Vi anser att detta gynnar det europeiska samarbetet på alla sätt.” Vidare uttalade att alltid när man är på dessa sammanträden företräder man sitt land och sin regering. Men de informella diskussionerna under en lunch är just sådana att man tillåter sig en friare debatt och ofta icke förberedda inlägg på dessa sammanträden. Man kan aldrig träda ur sin roll att företräda sin regering och sitt land, inte ens under en informell lunch. Men det är ofta mindre förberedda och färdigskrivna inlägg. På frågan om det i utrikesministerrådet har diskuterats om EU ska ha någon uppfattning i frågan om medlemsstaternas eventuella erkännande av och vilken betydelse erkännanden av har, svarade att det naturligtvis har diskuterats tidigare i utrikesministerkretsen, och att den höga representanten svarat på en fråga i där hon klargjorde att detta var en nationell angelägenhet. Däremot finns en politik för , och det var den som diskuterades under den formella dagordningspunkten. Men den rör inte erkännandefrågor. uppgav också att vid senare tillfällen, också under lunchsamtal, har länder redogjort för hur de t.ex. ser på erkännandefrågan och hur olika parlament diskuterar det och vart det är på väg i deras olika länder. Det är, enligt , bra exempel på hur man så att säga informellt också informerar varandra. Man kan beskriva en politisk debatt som pågår i de olika medlemsländerna. Det är mycket viktigt för att förstå en atmosfär i EU-kretsen eller hur ett visst land agerar i en särskild fråga. Men det är helt tydligt för alla att detta är nationella beslut. Utrikesminister har vid en lunch i utrikesministerkretsen, i anslutning till ett rådsmöte, därtill ombedd av den dåvarande höga representanten för utrikes frågor, , lämnat information om innehållet i regeringsförklaringen såvitt gäller erkännande av Staten . Informationen lämnades vid sidan av rådets dagordning. Vid lunchen fördes minnesanteckningar. Som utskottet har framhållit tidigare är ändamålet med bestämmelserna om samråd och information mellan regeringen och om vad som sker inom EU, att ska få ett aktivt och reellt inflytande som gör det möjligt att på förhand påverka de ståndpunkter som ska inta inför förhandlingar och beslutsfattande inom EU samt i övrigt ge insyn i och inflytande över den process som leder fram till viktiga beslut. Att ståndpunkter i aktuella EU-frågor förs fram vid sidan av formella möten innebär inte att bestämmelser som syftar till att ska få ett aktivt och reellt inflytande saknar tillämpning. Utskottet kan dock konstatera att den information som utrikesministern lämnade inte omfattats av samrådsskyldigheten. Detta förändras inte av att utrikesministern valde att ändå redovisa för att hon avsåg att lämna informationen till sina utrikesministerkolleger. 1.3 Uttalande av klimat- och miljöministern om extra val vid frågestund I en anmälan till (dnr 1178-2014/15), bilaga A1.3.1, begärs det att utskottet granskar om ett uttalande av klimat- och miljöministern tillika vice statsministern om extra val vid frågestund är förenligt med regeringsformens bestämmelser om extra val, regeringsärendenas avgörande och krav på saklighet. I anmälan anges att vid den aktuella frågestunden hänvisade klimat- och miljöminister tillika vice statsminister till ”det utlysta nyval som regeringen har tagit”. Denna hänvisning var enligt anmälaren inte korrekt eftersom regeringen vid det aktuella tillfället inte hade fattat något beslut om ett nyval. Med nämnda uttalande har enligt anmälaren brutit mot såväl regeringsformens bokstav som anda. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom Miljö- och , bilaga A1.3.2. höll statsminister och utbildningsminister en presskonferens. Vid konferensen meddelade att regeringen vid ett regeringssammanträde kommer att fatta beslut om att utlysa ett extra val och att valet kommer att hållas . var det en frågestund i med bl.a. . Av kammarens protokoll framgår att vid frågestunden besvarade såväl allmänpolitiska frågor som frågor inom sitt ansvarsområde (prot. 2014/15:32, 6 §, anf. På en fråga om hur ministern såg på uteblivna miljösatsningar med anledning av budgetutgången i svarade bl.a. följande (anf. Jag tycker att det är tråkigt. Men det är en anledning till att jag tror att det är rätt väg för att säkerställa att folket har en möjlighet att säga någonting om budgeten i det utlysta nyval som regeringen har tagit. Riksdagsledamoten (KD) ställde följande fråga till (anf. Jag vill ställa en kontrollfråga till vice statsministern. Vice statsministern refererade i början av frågestunden till ett besked som statsministern gav som ”det utlysta extravalet”. Är det rätt uppfattat? besvarade frågan på följande sätt (anf. Det som jag refererade till var att statsministern på en presskonferens tillsammans med språkröret aviserade att regeringen kommer att utlysa ett extraval , och det valet ska hållas . Skånberg gav följande replik (anf. Enligt regeringsformens 3 kap. 11 § får regeringen utlysa extra val, men tidigast efter första sammanträde, alltså . Då är min fråga: Hur kan vice statsministern referera till statsministerns besked som ”det utlysta extra valet”? När beslutade regeringen om ett extra val? anförde följande (anf. Precis som jag sade: På en presskonferens i går, som jag tror att många såg, uttalade statsminister tillsammans med språkröret att man var enig om att regeringen kommer att utlysa ett extra val . Datumet för detta extraval kommer att bli . Av 1 kap. 9 § regeringsformen (RF) följer att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter ska i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Denna s.k. objektivitetsprincip innebär att ett förvaltningsorgan i sin verksamhet inte får låta sig vägledas av andra intressen än dem som det är satt att tillgodose och inte heller grunda sina avgöranden på hänsyn till andra omständigheter än sådana som enligt gällande författningar får beaktas vid prövningen av ett ärende (, Allmän förvaltningsrätt, 21 uppl., 2001, s. 66). Som framgår gäller bestämmelsen inte bara för domstolar och förvaltningsmyndigheter utan även för andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen. Utformningen av bestämmelsen i denna del innebär att den även gäller för regeringen när den uppträder som högsta myndighet inom förvaltningsorganisationen (prop. 1975/76:209 s. 138). Regeringens normgivning omfattas inte av bestämmelsen. Den yttre ramen för objektivitetsprincipen följer av 1 kap. 9 § RF medan dess närmare innehåll fås bl.a. genom uttalanden av () och Justitiekanslern () samt Högsta förvaltningsdomstolens avgöranden vid dessa instansers prövning och granskning av konkreta myndighetsbeslut och myndigheters ageranden. har vid en tidigare granskning redogjort för betydelsen av saklighetskravet i 1 kap. 9 § RF (bet. 2007/08:KU6 s. 14 f.). Bland annat refererades till en studie av (, ”Objektivitetsprincipen”, i [red. ], Offentligrättsliga principer, 2005, s. 71 f.). I studien går igenom ett antal fall – från såväl domstolarna som JO och JK – där kravet på saklighet och opartiskhet kommit under rättslig prövning. nämner bl.a. fall som gäller uppträdanden och uttalanden. Enligt har grundlagens krav på saklighet i dessa fall medfört ett krav på hur anställda vid myndigheter uppför sig vid kontakter med allmänheten. Detta betyder enligt att saklighetskravet inte bara gäller vid handläggning av ärenden och de juridiska bedömningarna kring dessa, utan även vid faktiskt handlande och ren service visavi medborgarna. förklarar denna till synes vidsträckta tillämpning av 1 kap. 9 § RF med att det ytterst handlar om att upprätthålla förtroendet för den offentliga maktapparaten. Av 13 kap. 5 § RF följer att en riksdagsledamot får framställa interpellationer och frågor till ett statsråd i angelägenheter som rör statsrådets tjänsteutövning i enlighet med de närmare bestämmelser som meddelas i riksdagsordningen (RO). En fråga till ett statsråd kan vara muntlig eller skriftlig, och den ska ha ett bestämt innehåll (8 kap. 5 och 8 §§ RO). Av 8 kap. 8 § RO följer att en muntlig fråga ställs vid en frågestund som anordnas i kammaren och att frågan besvaras av ett statsråd. Talmannen beslutar om vem som ska få ordet vid en frågestund. Talmannen får besluta om en begränsning av anförandena till högst en minut. En fråga vid statsrådens frågestund ska antingen vara av övergripande allmänpolitiskt slag eller avse ett ämne som faller inom ett av de närvarande statsrådens ansvarsområde och gälla statsrådets tjänsteutövning (Parlamentarisk handbok, Arbetet i kammaren och utskott och interparlamentariskt samarbete, s. 25). En frågestund anordnas i regel som kammaren sammanträder (tilläggsbestämmelsen 8.8.1 RO). ska i förväg anmäla till vilka statsråd som kommer att närvara vid en frågestund. Enligt praxis anmäls fem statsråd till statsrådens frågestund, och ett av dem svarar på allmänpolitiska frågor (Frågeinstituten som kontrollinstrument, En utvärdering, volym 1, Rapporter från 2011/12:RFR6, s. 65). Med allmänpolitiska frågor avses frågor av övergripande allmänpolitiskt slag. Uttrycket övergripande allmänpolitiskt slag är ganska obestämt, men torde inte utesluta frågor som ligger utanför statsrådets tjänsteutövning (s. 31). Att dessa frågor ofta handlar om förhållanden och problem som ligger inom andra, inte närvarande statsråds ansvarsområde anses självklart och närmast avsett (s. 31 f.). Av 1 kap. 6 § RF följer att regeringen styr riket. Regeringsärenden avgörs av regeringen vid regeringssammanträde (7 kap. 3 § RF). Beslutsfattandet i regeringen sker alltså genom kollektivt fattade beslut, och regeringsformen tar därmed i princip avstånd från ministerstyre, dvs. rätten för ett statsråd att även statsrättsligt sett avgöra regeringsärenden. Regeringen få besluta om extra val till mellan ordinarie val (3 kap. 11 § första stycket RF). Extra val ska hållas efter beslutet. Efter val till får regeringen inte besluta om extra val förrän har gått från den nyvalda första sammanträde (3 kap. 11 § andra stycket RF). granskade regeringens handläggning av information till hushållen inför folkomröstningen om svenskt medlemskap i (bet. 1994/95:KU30 s. 128 f.). Bland annat granskades några broschyrer som hade tagits fram av . Utskottets majoritet ansåg att granskningen inte föranledde något uttalande från utskottet. Två ledamöter () reserverade sig och ansåg bl.a. att de granskade broschyrerna innehöll missvisande redovisningar och att detta inneburit att det svenska folket hade vilseletts vad gäller innebörden av ett EU-medlemskap och därmed blivit påverkat att rösta i en viss riktning. Eftersom den dåvarande Europa- och utrikeshandelsministern hade haft ansvaret för innehållet i broschyrerna kunde han enligt ledamöterna inte undgå kritik. granskade utskottet efter en anmälan den dåvarande integrationsministerns publicering av myter om invandring på regeringens hemsida (bet. 2011/12:KU20 s. 154 f.). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet att det får anses legitimt att regeringen använder sin och gemensamma webbplats för att informera om regeringens politik och därmed sammanhängande samhällsfrågor (s. 161). Utskottet hänvisade till objektivitetsprincipen i 1 kap. 9 § RF och anförde att denna princip bl.a. får anses innebära att information som utgår från det allmänna ska vara korrekt, vederhäftig och väl kontrollerad. Skulle informationen visa sig innehålla uppgifter av oriktigt eller inaktuellt slag måste enligt utskottet åtgärder vidtas som korrigerar detta. Det sagda gällde enligt utskottet information av det slag som hade uppmärksammats i granskningen. Granskningen föranledde inget ytterligare uttalande från utskottet. granskade bl.a. ett uttalande av den dåvarande skolministern vid frågestund (bet. 1999/2000:KU20 s. 125 f.). Yttrandet gällde tilldelning av statsbidrag till en folkhögskola. I sin bedömning konstaterade utskottet bl.a. att när det gäller uttalanden som statsråd gör under frågestund där svaren ska lämnas bör hänsyn tas till att svaren på de frågor som framställs lämnas utan betänketid. behandlade utskottet tre anmälningar som bl.a. hade det sambandet att de alla innehöll påståenden om att statsråd skulle ha lämnat vilseledande eller oriktiga uppgifter (bet. 2004/05:KU20). I två av anmälningarna handlade det om interpellationssvar, medan den tredje anmälan avsåg svar på en skriftlig fråga. I det första ärendet (s. 45 f.) uttalade utskottet, utan att kommentera huruvida vilseledande uppgifter ansågs ha förekommit i statsrådets svar, att det är respektive statsråd som själv bestämmer hur en interpellation ska besvaras. De två andra ärendena (s. 50 f.) föranledde inte något uttalande från utskottet. behandlade utskottet två anmälningar i vilka statsråd kritiserades för sina uppträdanden i kammaren vid besvarande av frågor (bet. 2005/06:KU20). Den ena anmälan gällde avlämnande av interpellationssvar, medan den andra anmälan avsåg svar vid muntlig frågestund. I det första ärendet (s. 43 f.) ansåg anmälaren att den dåvarande justitieministern, i fråga om vissa interpellationer, på tvivelaktiga grunder hade undvikit att lämna fullödiga svar eller att delta i debatt. I sitt uttalande påpekade utskottet inledningsvis att det för kammarsammanträden finns bestämmelser i riksdagsordningen. Det är talmannen, fortsatte utskottet, som har att vaka över att dessa bestämmelser följs och att sammanträdena planeras så effektivt som möjligt. Utskottet upprepade sedan sitt uttalande om att det är respektive statsråd som själv bestämmer hur en interpellation ska besvaras. I det andra ärendet (s. 45 f.) kritiserade anmälaren den dåvarande utbildnings- och kulturministern som enligt anmälaren skulle ha underlåtit att besvara en fråga som anmälaren hade ställt samt avbrutit anmälarens andra inlägg. I sitt uttalande hänvisade utskottet till att det finns bestämmelser om ordningen vid sammanträden i kammaren och att det är talmannen som har att vaka över att dessa bestämmelser följs. behandlade utskottet en anmälan där det begärdes att utskottet skulle granska den dåvarande arbetsmarknadsministerns uppträdande vid en interpellationsdebatt då statsrådet, enligt anmälaren, hade lämnat plenisalen under pågående debatt (bet. 2008/09:KU20 s. 35 f.). Anmälaren framhöll vidare att samma statsråd även tidigare lämnat kammaren under pågående interpellationsdebatt. Utskottet erinrade inledningsvis om att interpellationsinstitutet är en viktig del av kontrollmakt. Vidare konstaterade utskottet att bestämmelserna i riksdagsordningen hade uppfyllts eftersom statsrådet hade lämnat ett svar på interpellationen i kammaren, och att det därutöver är talmannen som har att vaka över de bestämmelser som finns om ordningen vid sammanträden i kammaren. genomförde utskottet bl.a. en översiktlig granskning av frågeinstituten (bet. 2009/10:KU10). Utskottet konstaterade inledningsvis att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att genom regleringen av dem förankras den enskilde riksdagsledamotens rätt att fråga ett statsråd om sådant som rör dennes tjänsteutövning (s. 162 f.). Vidare påpekade utskottet att instituten fyller en viktig funktion inom det parlamentariska systemet genom de möjligheter som de ger till information, debatt och kontroll av regeringen. Vikten av att dessa institut fungerar tillfredsställande är enligt utskottet mot denna bakgrund uppenbar. Slutligen kan nämnas utskottets granskning av den dåvarande justitieministerns uppgifter om partibidrag vid frågestund (bet. 2011/12:KU20 s. 36 f.). Vid den aktuella frågestunden uppgav ministern som svar på en fråga att Moderata samlingspartiet () inte hade tagit emot bidrag från juridiska personer . Utskottet konstaterade inledningsvis bl.a. att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande (s. 42). Utskottet noterade att konkreta frågor kring bidrag till rör förhållandena i ett politiskt parti och att den sittande talmannen har att vaka över att de frågor som ställs vid en muntlig frågestund håller sig inom ramen för vad som är ett statsråds tjänsteutövning. När justitieministern i det nu aktuella fallet fick frågor om bidrag till sitt parti var det enligt utskottet givetvis viktigt att det svar hon lämnade var korrekt. Utskottet noterade också att det i den svarspromemoria som hade upprättats inom påpekades att det i efterhand kunde konstateras att ministerns uttryckssätt vid den aktuella frågestunden varit olyckligt. Utskottet har genom en skrivelse som sänts till begärt svar på följande frågor: – Vilka kommentarer föranleder anmälarens påstående om att inte har lämnat korrekt uppgift i kammaren? – Vilka kommentarer i övrigt ger anmälan och innehållet i denna promemoria anledning till? Som svar överlämnades en promemoria som upprättats inom Miljö- och (bilaga A1.3.2). Av promemorian framgår bl.a. att det är riktigt att i ett inledande anförande vid den aktuella frågestunden hänvisade till det utlysta nyval som regeringen tagit. Det framhålls i promemorian att emellertid i ett senare anförande förtydligade att det hon refererade till var att statsministern på en presskonferens hade aviserat att regeringen skulle utlysa ett extra val . Mot bakgrund av det anförda var de uppgifter som lämnades vid frågestund riktiga, även om det är beklagligt att det inledande anförandet skulle ha kunnat tolkas som att regeringen vid den aktuella tidpunkten hade beslutat om extra val. Uttalandet måste dock ses i sin helhet och för ledamöter kan det inte heller ha rått någon oklarhet i denna fråga. Utskottet vidhåller tidigare ställningstaganden om att frågeinstituten är ett led i grundläggande kontrollmakt och att det därför är viktigt att dessa institut fungerar tillfredsställande. När det gäller uttalanden som statsråd gör under frågestund där svaren ska lämnas , bör dock hänsyn tas till att svaren på de frågor som framställs lämnas utan betänketid. När vid den nu aktuella frågestunden valde att hänvisa till aviserat extra val är det givetvis viktigt att hennes uttalande är korrekt. Av utredningen framgår att inledande uttalande om extra valet kan tolkas som att regeringen vid den aktuella tidpunkten redan hade beslutat om ett extra val men att ministern senare under frågestunden efter påpekande korrigerade det aktuella uttalandet. Granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande av utskottet. 1.4 Infrastrukturministerns agerande vid ett rådsmöte avseende fjärde järnvägspaketet I en anmälan till (dnr 1205-2014/15), bilaga A1.4.1, begärs det att utskottet granskar infrastrukturministerns handlande vid ett rådsmöte i förhållande till det mandat som lämnat. Till grund för granskningen ligger bl.a. en promemoria som har upprättats inom , bilaga A1.4.2. presenterade förslag till rättsakter som ingår i vad som kallas fjärde järnvägspaketet.