bet · H201JuU14 · 2015-03-13 00:00:00 — Vi vill stärka skyddet så att det anses som försvårande om ett sexualbrott begås av en utomstående person mot en arbetstagare (exempelvis om en restaurangkund begår brott mot en servitris). För att även markera skarpare mot dem som begår brotten i egenskap av att vara chef eller kollega till den drabbade vill vi även slopa dagens ordning där påföljd och straff sänks om gärningsmannen sägs upp till följd av brottsligheten. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Livstidsstraff utan möjlighet till benådning m.m., punkt 51 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 51 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 1. Vi anser att behovet av ett verkligt livstidsstraff utan möjlighet till benådning eller tidsbestämning är mycket stort. De brott som vi anser ska rendera ett sådant livstidsstraff är grova brott mot person där oprovocerat, hänsynslöst eller sadistiskt våld använts. Denna typ av livstidsstraff ska kunna utdömas för brott som enligt kan medföra livstidsstraff. Utöver detta ska sådana livstidsstraff kunna utdömas för upprepade grova vålds- eller sexualbrott av särskilt hänsynslös eller våldsam natur där offren åsamkas permanenta fysiska eller psykiska skador av allvarligare art. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Införande av en s.k. tredje-gången-gillt-princip, punkt 52 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 52 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 24. Vi anser att principen ”tredje gången gillt” bör gälla för allvarliga brott. Principen innebär att gärningsmannen vid dom döms till maximistraffet för det brott som har det högsta maximistraffet plus det maximitillägg som ges vid flerfaldig brottslighet. Endast de brott som tidigare inneburit en dom på fängelse ska vara förenade med en tredje-gången-gillt-princip. Detta ska även begränsas till allvarligare brott såsom våldsbrott, sexualbrott, stöld-, rån- och häleribrott samt brott som är relaterade till organiserad brottslighet. Tredje-gången-gillt-principen ska även vara förenad med en tidsram så att den begränsas i relation till när brotten begicks, detta för att undvika orimliga effekter om en person begått två brott och sedan haft av laglydighet. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Användning av otillåtna utredningsmetoder i vissa fall, punkt 53 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 53 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 25. anmäldes en kvinna i försvunnen. Ett brott misstänktes ligga bakom försvinnandet, men någon kropp återfanns inte och förundersökningen lades ned. Polisen misstänkte en viss person. Personen anhölls men släpptes i avsaknad av bevis. vände sig polisen till för att få hjälp med detta s.k. cold case. Genom en framgångsrik s.k. infiltration lurades den tidigare anhållna personen att avslöja var den försvunna kvinnans kropp fanns. Samma person dömdes sedermera av tingsrätten till fängelse för mord. Domen överklagades till hovrätten, som sänkte straffet till fängelse. Skälet till straffsänkningen var att mördarens rätt till en rättvis rättegång ansågs ha kränkts genom polisens otillåtna utredningsmetoder. Vi anser inte att detta stämmer överens med den allmänna rättsuppfattningen. Att bevisning har framkommit genom otillåtna utredningsmetoder bör inte påverka påföljden. Utredningsmetoderna gör i sig inte brottet mindre svårt, och brottet ska därför rendera ett lika svårt straff oavsett hur bevisningen har framkommit. Otillåtna utredningsmetoder bör i stället behandlas och utredas som ett separat ärende. Det kan t.ex. göras i en polisiär internutredning om tjänstefel eller på annat lämpligt sätt. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Begående av brott i samband med störande av allmän ordning, punkt 54 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 54 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 27. Vi lever i en mer globaliserad värld än . Det är en värld där kontakter, hinder, restider och resekostnader mellan länder har minskat avsevärt. Vid sidan av de många fördelarna denna utveckling har medfört finns det också många nackdelar. En nackdel är att stora evenemang kan samla hitresta demonstranter från övriga och hela världen för den delen. En värld i förändring kräver också förändrad lagstiftning. ligger steget före och införde 2009 den s.k. lymmellagstiftningen inför det stora klimatmötet COP 15 i . Till skillnad från i ses det i numera som en försvårande omständighet att ha begått ett brott under eller efter en allvarlig störning av den allmänna ordningen. Det är hög tid att även uppdaterar sin lagstiftning. Urartade demonstrationer och kravaller innebär inte bara stora kostnader för privatpersoner, företag och staten i form av förstörd egendom, de innebär också fara för liv och säkerhet. Vid sådana situationer är det sällan några enstaka personer som bär ansvaret utan ett stort antal personer som genom enskilda gärningar bidrar till och bildar ett farligt kaotiskt och laglöst tillstånd. Sådana händelser när polisens resurser är upptagna är också ett ypperligt tillfälle för yrkeskriminella att passa på att begå brott på andra platser där polisens tillsyn för tillfället är försvagad. För att möta de utmaningar som redogjorts för ovan anser jag att vi bör följa exempel och tillägga en ny försvårande omständighet till 29 kap. 2 § . Med denna ska det ses som försvårande att begå ett brott under, eller efter, en allvarlig störning av den allmänna ordningen. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Utvisning till men för den tilltalade, punkt 55 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 55 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 18. Det är ingen självklarhet att få vistas i vårt land, lika lite som det är en självklarhet att få bli inbjuden till någon annans hem. Av detta skäl bör inte heller ett straffs stränghet kopplas ihop med ett beslut om utvisning. förhåller det sig emellertid så, att i det fåtal fall en åklagare faktiskt yrkar på utvisning och detta utdöms, blir resultatet ofta ett sänkt straff. Vi anser inte att den typen av straffsänkningar är rimliga. Bestämmelsen i 29 kap. 5 § om att det ska ses som en förmildrande omständighet om den tilltalade förorsakas men till följd av att han eller hon på grund av brottet utvisas ur riket ska enligt vår uppfattning upphävas. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Ny påföljd efter tidigare dom, punkt 56 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 56 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 42. En person som har dömts till livstids fängelse kan få ett tidsbestämt straff och därefter bli villkorligt frigiven. begick en tidigare livstidsdömd man ett flertal nya brott under sin villkorliga frigivning, bl.a. en grov våldtäkt mot barn. Före barnvåldtäkten hade han bl.a. dömts till ett kort fängelsestraff för narkotikabrott. Vi anser att det är ett grovt systemfel när en livstidsdömd brottsling av denna typ kan friges villkorligt och begå nya allvarliga brott utan att återgå till livstidsstraff. Det finns en rad olika omständigheter som rätten beaktar vid beslut om en villkorligt frigiven brottsling ska återgå till sitt tidigare straff eller inte. Vi anser att lagen bör ha en mindre tillåtande inställning när en brottsling begår nya brott under den villkorliga frigivningen. Större vikt bör läggas på hur allvarlig den tidigare brottsligheten varit och vilken typ av brott som begåtts under den villkorliga frigivningen, om det är fråga om brottslighet för vilken fängelse kan följa, framför allt brott mot en person eller narkotikabrottslighet. bör även de tidigare farlighetsbedömningarna och tidsbestämningarna av fängelsestraffet upphävas. Det nuvarande systemfelet måste åtgärdas för att skydda samhället från grova brottslingar som villkorligt frigetts på grund av bedömningar som senare visat sig vara felaktiga. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det vi nu anfört. Beräkning av dagsbotsbelopp, punkt 58 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 58 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:1265 av och (SD). I riktlinjer för beräkning av dagsbotsbelopp anges att den misstänktes egna uppgifter om hans eller hennes ekonomiska förhållanden i allmänhet bör godtas när beloppet ska fastställas. Denna skrivning är enligt vår uppfattning för vag, även om det i den följande texten anges att en kontroll ska göras vid misstänkta fall av felaktiga uppgifter. En kontroll bör alltid göras av den misstänktes inkomster för att kunna basera dagsbotsbeloppet på så riktiga uppgifter som möjligt. Regeringen bör vidta åtgärder för att tillgodose det vi nu anfört. Skärpt straffansvar vid underlåtenhet att avslöja och hindra brott i vissa fall, punkt 63 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S), (V) och Lawen Redar (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 63 borde ha följande lydelse: 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 4. Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet överlämnade betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63). I utredningen behandlas bl.a. frågan om underlåtenhet att avslöja eller hindra brott. Betänkandet bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. bör därför inte göra något tillkännagivande i frågan. Deltagande i kriminell organisation och därmed sammanhängande frågor, punkt 64 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 64 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2535 av och (SD) yrkandena 1, 5–7 och 10. Vi föreslår att en ny lag införs som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer: Deltagande i kriminell organisation (DIKO). För att DIKO-befogenheterna ska träda in måste det först avgöras om det är fråga om ett DIKO-ärende. Detta ska gå till på så sätt att åklagare lämnar in en begäran till domstol om att en viss utredning ska klassas som DIKO-relaterad. Domstolen ska då höra åklagarens framställning för att avgöra om det är rimligt att betrakta ärendet som DIKO-brottslighet. Finner domstolen att så är fallet träder DIKO-befogenheterna in för utredningen. I brådskande fall ska åklagaren kunna fatta ett interimistiskt beslut i frågan som då ska prövas i domstol. Om domstolen beslutat att det rör sig om DIKO-relaterad brottslighet ska miniminivån på straffvärdet vara hög. Maxstraffet för ett grovt DIKO-brott ska kunna ge ett reellt livstidsstraff. Vidare ska inte villkorlig frigivning tillämpas. Dessutom bör utvisning efter avtjänat straff göras obligatoriskt om den dömde är utländsk medborgare. Det centrala i förslaget handlar om att införa möjligheten att åtala och fälla en person utan att han eller hon behöver bindas vid ett specifikt brott. I stället ska det, när det rör sig om organiserad brottslighet, kunna räcka med att personen i fråga uppvisar ett kriminellt mönster av deltagande i en kriminell organisation eller nätverk (DIKO-brott). är det ofta det s.k. fotfolket som fälls i domstol medan de drivande bakom ett kriminellt nätverk ofta slipper undan då domstolen inte kan binda personerna vid något specifikt brott. Med vårt förslag blir det således olagligt att vara medlem i en kriminell organisation såväl som att vara en del av dess verksamhet eller aktiv i ett kriminellt nätverk. Denna typ av lagstiftning finns i bl.a. och går där under beteckningen Racketeer Influenced and Act (). Förslaget bör utredas, och det måste noga framgå av lagstiftningen på vilket sätt mönstret av deltagande i organiserad kriminalitet ska definieras. Vidare bör övergrepp i rättssak när det handlar om organiserad brottslighet klassas som ett allvarligt brott i ännu högre utsträckning än vad som är fallet eftersom kriminella nätverk och organisationer har, eller kan uppfattas ha, större möjligheter att sätta sina hot i verket och därmed också större möjlighet att påverka viljan att polisanmäla brott, avlägga vittnesmål och liknande. För att öka tryggheten för brottsoffer och vittnen, samt för att markera mot dem som överväger att begå övergrepp i rättssak, bör lagen ändras när det gäller straffpåföljden. Lagändringen ska innebära att för övergrepp i rättssak vid en DIKO-rättegång bör minimistraffet för ringa brott alltid vara fängelse, dvs. Därmed bör även minimi- och maxstraffen för normalgraden samt det grova brottet justeras uppåt. Vi anser att lagstiftningen om förverkande är alldeles för snäv. Vi föreslår därför att förverkande av en DIKO-dömd persons tillgångar underlättas. Detta är nödvändigt för att rättsväsendet ska kunna agera mot grovt kriminella som på ett flagrant sätt gör stora vinster på sin kriminella livsstil men ligger steget före rättvisan. De utökade befogenheterna är inte tänkta att drabba vanliga medborgare som varken är grovt kriminella eller befattar sig med tillgångar från grov kriminell verksamhet. Regeringen bör vidta åtgärder som tillgodoser vad vi nu anfört. Försök till häleri, punkt 65 (S, MP, V) av (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S), (V) och Lawen Redar (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 65 borde ha följande lydelse: 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 8. behandlade i sitt betänkande SOU 2013:85 frågan om att kriminalisera försök till häleri av normalgraden. Utredarens slutsats var att det inte då fanns skäl för en sådan kriminalisering. Enligt utredaren var det tveksamt om de ytterligare gärningar som i praktiken skulle kunna bestraffas som försöksbrott motiverar en kriminalisering. Dessutom ansåg utredaren att det fanns skäl att beakta de överväganden som Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet skulle komma att göra. Den utredningen har som påpekats ovan överlämnat sitt betänkande (SOU 2013:63) till regeringen. Beredningen av de bägge betänkandena bör inte föregripas. bör därför inte göra något tillkännagivande i frågan. Preskription, punkt 66 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 66 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 33. Vi anser inte att det är rimligt att våldsverkare som har utsatt andra människor för stort lidande ska kunna vänta ut rättssystemet. En grov misshandel mot en annan människa kan ge permanenta fysiska skador och lär om inte annat ge permanenta psykiska men. Detta gäller självfallet även för dem som blivit utsatta för våldtäkt. Preskription avskaffades för vissa allvarliga brott . I lagstiftningsärendet (prop. 2009/10:50) anförde regeringen (s. 13) bl.a. att reglerna om straffrättslig preskription främst motiverats av rättspolitiska, humanitära och praktiska skäl. Regeringen anförde (s. 22) att det faktum att det rör sig om brott som anses särskilt integritetskränkande eller har ett högt straffvärde inte i sig utgör så tunga skäl att preskriptionstiden bör slopas. Inte heller den omständigheten att kriminaltekniken medfört att möjligheten att klara upp vissa brott har ökat var enligt regeringen ensamt ett berättigat skäl för att frångå principen om ett samband mellan brottets straffvärde och preskriptionstidens längd. Regeringen ansåg sammanfattningsvis i propositionen att det inte fanns tillräckliga skäl för att avskaffa eller förlänga preskriptionstiderna för våldtäkt, grova våldsbrott, könsstympning av barn eller grova fridskränkningsbrott. Vi delar inte regeringens uppfattning. Dels handlar straff om att andra människor ska känna och veta att samhället gör sin moraliska plikt och straffar brottslingar, dels är offren och deras anhöriga ännu viktigare i detta avseende. Det faktum att det gått en våldtäkt ägde rum gör inte att offret eller offrets anhöriga nödvändigtvis har mindre intresse av att se gärningsmannen dömd. Men även det faktum att samhället inte ”glömmer bort” ett begånget brott skulle sända ut tydliga signaler till såväl brottslingarna och offren som till allmänheten. Argumentet att det med tiden kan vara svårare att bevisa ett brott är relevant men egentligen inte tillräckligt eftersom brottslingens skuld prövas i rätten i sedvanlig ordning. Anses det att bevisningen inte är tillräcklig kommer personen i fråga att gå fri, annars inte. Vi anser därför att regeringen bör ges i uppdrag att lämna ett lagförslag som tar bort åtalspreskription, påföljdspreskription och absolut preskription för vålds- och sexualbrott av allvarligare art, grova fridskränkningsbrott samt stöldbrott av allvarligare art, framför allt inbrottsstöld och liknande av mer kränkande karaktär. Resor utomlands i syfte att delta i terroristhandlingar eller terroristträning, punkt 68 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 68 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:1005 av m.fl. (SD) yrkande 4 och 2014/15:2936 av m.fl. (SD) yrkande 8 och 2014/15:2996 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1. Vi anser att det de resor som görs till konfliktområden i syfte att delta i terroristrelaterad träning och strid innebär ett mycket stort problem. Av regeringens skrivelse 2012/13:43 (redogörelse för tillämpningen av lagen om särskild utlänningskontroll) framgår Säkerhetspolisens bedömning av terroristhotet mot . Varken utländska separatister, vänster- eller högerextrema grupper utgör något konkret hot. Det gör däremot islamisterna. Av skrivelsen framgår följande (s. 6): "Individer inom de våldsbejakande islamistiska miljöerna i har fortsatt att ha kontakt med utländska terroristnätverk. Kontakterna rör sig om […] rekrytering av individer som vill resa till konfliktområden i syfte att delta i terroristrelaterad träning och strid […] I samband med denna typ av resande utsätts individer sannolikt för påverkan av aktörer med en uttalad attentatsavsikt mot västvärlden. Såväl resenärer som befinner sig utomlands och har kontakt med aktörer i , som återvändare som upprätthåller kontakt med utländska terroristnätverk, utgör ett potentiellt attentatshot mot ." Vi anser att det är självklart att resor som görs till konfliktområden i syfte att delta i terroristrelaterad träning och strid ska kriminaliseras. På så sätt visar vi med en tydlig markering att islamistiska extremister inte är välkomna i . Regeringen bör omgående återkomma med ett förslag som tillgodoser vad jag nu anfört. Betänketid för återhämtning, punkt 10 (C) (C) anför: Enligt konvention om bekämpande av människohandel har personer som utsatts för människohandel rätt till 30 dagars reflexionsperiod för vila och återhämtning. Enligt vad jag har erfarit låter emellertid inte sällan bli att följa konventionen på denna punkt. Den brottsdrabbade ska ges information om rättigheter och möjligheter till stöd så att personen sedan själv kan avgöra om han eller hon vill delta i en rättslig process. Jag vill understryka vikten av reflexionsperioden och det angelägna i att den tillämpas. Jag väljer dock att inte reservera mig, men kommer att noga följa frågan. Det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, punkt 14 (S, MP) (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S) och Lawen Redar (S) anför: Den förra regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en bred översyn av det straffrättsliga skyddet för enskildas personliga integritet, särskilt när det gäller hot och andra kränkningar (dir. 2014:74). Utredaren beräknas avsluta sitt arbete . De frågor som berörs i tillkännagivandet är således föremål för översyn. Ett tillkännagivande kan därför framstå som onödigt. Vi har emellertid inte något i sak att invända mot innehållet i tillkännagivandet och avstår därför från att reservera oss. Våldtäktsbrottets utformning m.m., punkt 17 (V) (V) anför: I många våldtäktsfall frias gärningsmännen för att det inte går att bevisa att de haft uppsåt att våldta. Därför skulle det vara en viktig komplettering till en samtyckesbaserad våldtäktslagstiftning om ett oaktsamhetsbrott infördes. Med ett oaktsamhetsbrott kan antalet fällande domar ökas utan att beviskraven sänks. En sådan konstruktion fångar in fall där gärningspersonen borde ha förstått att handlandet var oförsvarligt. För många andra brottsliga gärningar är det en självklarhet att kombinera kravet på uppsåt med ett oaktsamhetsbrott. sexualbrottskommitté har bl.a. fått i uppdrag att lämna förslag på hur en reglering av ett särskilt straffansvar för oaktsamhetsbrott i fråga om våldtäkt bör utformas. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Eftersom utredningen pågår har jag valt att inte reservera mig. Jag avser dock att noga följa frågorna och återkomma med förslag om det finns skäl för det. Köp av sexuell handling av barn, punkt 18 (S, MP) (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S) och Lawen Redar (S) anför: Den förra regeringen beslutade att en särskild utredare ska undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn (dir. 2014:128). Utredaren ska bl.a. överväga om straffskalan för köp av sexuell handling av barn bör ändras och i det sammanhanget särskilt överväga en höjning av brottets straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan. Uppdraget ska redovisas . De frågor som berörs i tillkännagivandet är således föremål för översyn. Ett tillkännagivande kan därför framstå som onödigt. Vi har emellertid inte något i sak att invända mot innehållet i tillkännagivandet och avstår därför från att reservera oss. Köp av sexuell tjänst, punkt 19 (S, MP) (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S) och Lawen Redar (S) anför: Den förra regeringen beslutade att en särskild utredare ska undersöka om det finns behov av åtgärder för att säkerställa ett starkt straffrättsligt skydd mot människohandel, köp av sexuell tjänst och köp av sexuell handling av barn (dir. 2014:128). I uppdraget ingår bl.a. att analysera och ta ställning till om det finns behov av att förändra straffbestämmelsen om köp av sexuell tjänst för att säkerställa att försvårande omständigheter får genomslag vid straffvärdebedömningen, och i det sammanhanget särskilt överväga en höjning av straffminimum genom att ta bort böter i straffskalan vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. Uppdraget ska redovisas . De frågor som berörs i tillkännagivandet är således föremål för översyn. Ett tillkännagivande kan därför framstå som onödigt. Vi har emellertid inte något i sak att invända mot innehållet i tillkännagivandet och avstår därför från att reservera oss. Kontakt med barn i sexuellt syfte, punkt 20 (S, MP) (MP), i (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (S), (S) och Lawen Redar (S) anför: En utredare har fått i uppdrag att biträda med att se över bestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte (Ju2014/4084/P). Utredaren ska särskilt analysera och ta ställning till om straffskalan för brottet bör ändras. Uppdraget ska redovisas .