bet · H301KU10 · 2015-09-21 00:00:00 — Av de förteckningar som utskottet har mottagit framgår att 46 av de utnämningar som beslutades –gällde landshövdingar. Av dessa har flertalet, 35 stycken eller , en politisk bakgrund som statsråd, riksdagsledamot, kommunalråd etc. Under regeringen 2001–2006 hade 14 av 16 (87,) utsedda landshövdingar en politisk bakgrund. Under regeringen hade 17 av de 25 () landshövdingar som utnämndes en politisk bakgrund. Den största chefsgruppen i förteckningarna är generaldirektörer. har regeringen utnämnt totalt 233 generaldirektörer (inklusive generaltulldirektörer). Av dessa har 53 någon politisk bakgrund, de flesta som statssekreterare. Andelen utnämnda generaldirektörer med politisk bakgrund är således under hela granskningsperioden (dvs. Under regeringen 2001–2006 hade 28 av 90 () utsedda generaldirektörer en politisk bakgrund. Under regeringen hade 23 av de 143 () generaldirektörer som utnämndes en politisk bakgrund. Den partipolitiska tillhörigheten bland de myndighetschefer som utnämndes –, och som enligt de kriterier som här har satts upp kan sägas ha en politisk bakgrund, framgår av tabell 8.3. I drygt hälften av fallen är bakgrunden socialdemokratisk (57 av 102) och i lite drygt en femtedel av fallen moderat (22). Övriga partipolitiska bakgrunder är centerpartistisk (8), folkpartistisk (6), miljöpartistisk (4), kristdemokratisk (3) och vänsterpartistisk (2). Tabell 8.3 Partipolitisk bakgrund bland utnämnda myndighetschefer – Antal exkl. statssekr. statssekr.” avses antal exklusive statssekreterare. Bland dem som har en bakgrund inom Socialdemokraterna visar sig flertalet ha varit statssekreterare; av de 57 som utnämnts har 39 den bakgrunden. Inom övriga partier är den vanligaste bakgrunden riksdagsledamot. Vad gäller vilken typ av chefsbefattning som utnämningen avsett har 13 av dem som har en bakgrund inom Socialdemokraterna utnämnts till landshövding medan 38 av dem har utnämnts till generaldirektör (eller rikspolischef). Av dem som har en bakgrund inom har 9 utnämnts till landshövding, 12 till generaldirektör (eller riksgäldsdirektör) och 1 till rektor. Av dem som har en bakgrund inom har 3 utnämnts till landshövding, 4 till generaldirektör (eller generaltulldirektör) och 1 till kanslichef. Av dem som har en bakgrund inom har 4 utnämnts till landshövding och 2 till generaldirektör (eller ombudsman). Av dem som har en bakgrund inom har 2 utnämnts till landshövding och 2 till generaldirektör. Av dem som har en bakgrund inom har 2 utnämnts till landshövding och 1 till generaldirektör. De två som har en bakgrund inom har utnämnts till landshövding. Vad gäller kön var enligt de förteckningar som utskottet fått från av de myndighetschefer som utnämndes –kvinnor och män (se tabell 8.4 nedan). Under den aktuella granskningsperioden (–) var 30 av 58 () kvinnor medan motsvarande siffra under den förra granskningsperioden (–) var . Tabell 8.4 Kön och utnämnda myndighetschefer – (andel i %) Antal män (andel i %) 2006 t.o.m. 5 okt 2006 fr.o.m. 6 okt 2014 t.o.m. 2 okt 2014 fr.o.m. 3 okt Regeringen 2001–2006 Regeringen 2014–2015 Av tabellen framgår att ligger – med vissa undantag – andelen kvinnor omkring eller strax , i stället för omkring eller strax , vilket tidigare var fallet (se bet. 2007/08:KU10 s. 63). Det finns således en ökning av andelen kvinnor som utses. En i sammanhanget särskild grupp är universitets- och högskolerektorer. Som nämndes inledningsvis sköts rekryteringen av dessa inte inom utan inom universiteten och högskolorna själva. Regeringen beslutar om anställning av en rektor efter förslag av eller högskolans styrelse. För styrelsen gäller att i sitt arbete så långt möjligt ta fram såväl kvinnliga som manliga kandidater (2 kap. 8 § högskoleförordningen och 2 kap. 9 § förordningen för ). –utnämnde regeringen totalt 75 rektorer. Av dessa var 32, eller , kvinnor och 43, eller , män. I tabell 8.5 visas uppgifter om man utesluter rektorer där alltså regeringen inte själv har hand om rekryteringsprocessen. Tabell 8.5 Kön och utnämnda myndighetschefer exklusive rektorer per regering – (andel i %) (andel i %) Totalt 2001–2015 Av tabell 8.5 framgår att exklusive rektorer utgör andelen utnämnda kvinnor och andelen utnämnda män –. Bilden skiljer sig med andra ord marginellt från den där samtliga utnämnda myndighetschefer ingår i analysen. I tabell 8.6 visas utnämnda myndighetschefer per departement. Tabell 8.6 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement – (andel i %) Statsrådsberedningen (SB) Försvarsdepartementet (Fö) Landsbygdsdepartementet (Jo/L)* jämställdhetsdepartementet (IJ)* (Ku)* * bildades Utbildnings- och genom en sammanslagning av . I tabellen redovisas uppgifter som rör det Utbildnings- och under (). Under regeringarna och finns åter . bytte namn till Landsbygdsdepartementet, och Integrations- och jämställdhetsdepartementet (som inrättades ) avvecklades och dess ärenden fördes över till Justitie-, Utbildnings- och Arbetsmarknadsdepartementen. blev Landsbygdsdepartementet en del av och bytte namn till Miljö- och . frågor låg fram till under . Av tabellen framgår att vid flertalet departement har –antalet utnämnda kvinnor varit lägre än antalet män. Vid och det tidigare /Lands- bygdsdepartementet är andelen utnämnda kvinnor under 40 procent.14 Vid och har kvinnor varit i majoritet bland de utnämnda myndighetscheferna (för vissa departement är antalet utnämningar så lågt att de inte låter sig analyseras). I tabell 8.7 visas samma uppgifter fördelade på regeringarna 2001– 2006, och . Tabell 8.7 Kön och utnämnda myndighetschefer per departement och per regering – Jo/L* * Se kommentar till tabell 8.6 rörande departementsindelningen. Ett tankstreck (–) innebär att departementet inte fanns under huvuddelen av den aktuella tiden. En förändring som framgår av tabellen är att de departement där det (2001–2006) rådde en skev fördelning efter 2006 nu har en jämnare fördelning. Mot bakgrund av de ändringar som har genomförts i rekryteringsförfarandet för myndighetschefer, bl.a. intresseannonsering, systematiskt upprättande av kravprofiler och anlitande av externt rekryteringsstöd (se skr. 2009/10:43), har utskottet i sin granskning av utnämningsmakten fortsatt att uppmärksamma dessa inslag i rekryteringsförfarandet. Av svars- promemoria (bilaga 8.1) framgår vid vilka rekryteringar av myndighetschefer regeringen har använt sig av ett rekryteringsförfarande som har inneburit ett öppet ansökningsförfarande med annonsering av den tilltänkta befattningen. 14 En måttstock för när underrepresentation anses föreligga är enligt proposition 2007/08:95 s. 503 (med förslag till ny diskrimineringslag) om arbetsgivaren har av ett kön i den aktuella typen av arbete. förekommande fall framgår huruvida den utnämnda personen lämnade en intresseanmälan, om fler än den som utnämndes kallades till intervju i slutskedet av rekryteringsprocessen och om externt rekryteringsstöd användes. Uppgifterna i promemorian har lagts till uppgifterna från tidigare granskningar (se tabell 9.6 i bet. 2013/14:KU10 s. 129) och sammanfattas i tabell 8.8. Tabell 8.8 Öppna rekryteringsförfaranden för utsedda myndighetschefer per departement – Antal öppna varav den som Jo/L* * Se kommentar till tabell 8.6 rörande departementsindelningen. I denna tabell har utnämningar av rektorer undantagits liksom utnämningar till befattningar där regeringen har haft för avsikt att avstå från att använda annonsering, t.ex. landshövdingar och överbefälhavare. † Med ”den som fått tjänsten även anmälde intresse” avses de kandidater som lämnade in intresseanmälan före ansökningstidens utgång. Med ”intresserade kandidater som ingick i slutskedet” avses att andra kandidater än den som fick anställningen kallades till anställningsintervju e.d. Av regeringens skrivelse om utnämningspolitiken (skr. 2009/10:43) framgår att regeringens målsättning i fråga om intresseannonsering, dvs. annonsering ska vara huvudregel, bör ligga fast. Vidare anges i skrivelsen att regeringen generellt har för avsikt att avstå från att använda annonsering som rekryteringsverktyg till befattningar som landshövding, ordförande för Regeringsrätten (numera ), , Arbetsdomstolen, respektive Patentbesvärsrätten, justitiekansler, riksåklagare, säkerhetspolischef och överbefälhavare. skrivelse 2013/14:155 Regeringens förvaltningspolitik anges att regeringens ambition är att andelen utannonserade befattningar ska vara mycket hög. med denna ambition kan det dock inte uteslutas att det i enskilda rekryteringar kan föreligga starka verksamhetsskäl för att välja en annan ordning vid Det kan också finnas omständigheter som gör det nödvändigt att rekrytera en myndighetschef på annat sätt än genom en föregående Av svarspromemorian från framgår att rektorsrekryteringar normalt inleds med en intresseannonsering i lärosätets regi och att regeringen i sådana anställningsbeslut utser rektorer på förslag av Regeringen beslutade –om 193 utnämningar av myndighetschefer exklusive de ovannämnda befattningarna där regeringen har haft som uttalad avsikt att avstå från annonsering.15 Av tabell 8.8 framgår att vid 162 av dessa 193 fall () tillämpades öppen rekrytering. För perioden –utnämnde regeringen 69 myndighetschefer ur den krets där regeringen avser att tillämpa öppna rekryteringar, varav 50 var öppna (). var motsvarande siffror 37 av 42 (), för perioden –var motsvarande siffror 35 av 39 () och för perioden –var motsvarande siffror 40 av 44 (). utnämndes 175 myndighetschefer ur den krets där regeringen avser att tillämpa öppna rekryteringar, varav 144 var öppna (). 2015, dvs. under regeringen , har regeringen utlyst samtliga 18 befattningar där modellen med öppen rekrytering varit avsedd att tillämpas. En fråga är i vilken utsträckning utnämnda myndighetschefer lämnat in intresseanmälningar senast den sista anmälningsdagen. 2007–hade 33 av 50 utnämnda myndighetschefer () anmält sitt intresse senast den sista ansökningsdagen. 2009–var motsvarande siffror 27 av 37 (), för perioden –var motsvarande siffror 16 av 35 (46 15 Rektorer ingår inte heller i de 193 fallen, inte heller utnämningen av Försvarsunderrättelsedomstolens ordförande, där rekryteringsprocessen genomfördes av procent) och för den senaste perioden, –, var motsvarande siffror 23 av 40 (). En jämförelse av hur de ovannämnda 162 utnämningsbesluten fördelar sig bland departementen ger vid handen att endast Försvarsdepartement avviker från det generella mönstret vad gäller användningen av öppna rekryteringsförfaranden. Vid detta departement har sådana rekryteringsförfaranden tillämpats i 6 av 11 utnämningar (dvs. ) av myndighetschefer i den krets där regeringen avser att använda intresseannonsering. Av tabell 8.8 framgår vidare skillnader i hur de öppna rekryterings- förfarandena utfallit vid de olika departementen. För en del departement är underlaget för begränsat för att ingå i en djuplodande analys. Med detta sagt kan det konstateras att det vid är vanligare än vid övriga departement att den som slutligen fick den annonserade befattningen inte återfanns bland dem som lämnade in en intresseanmälan senast den sista anmälningsdagen. Vidare kan noteras att det var betydligt vanligare inom än inom andra departement att inga fler intresserade än den som slutligen utnämndes kallades till intervju i slutskedet av rekryteringsprocessen. Externt rekryteringsstöd användes i mindre omfattning vid än vid övriga departement och i större omfattning vid främst och . Externt rekryteringsstöd vid utnämningar där befattningen inte hade annonserats har inte förekommit under de tre senaste granskningsperioderna (2009–2011, 2011–2013, 2013–2015). – skedde detta vid tre rekryteringar (se bet. 2009/10:KU10 s. 131). Av de 162 myndighetschefer (exklusive rektorer) som har utnämnts efter öppna rekryteringsförfaranden är 82 kvinnor och 80 män. Vad gäller politisk bakgrund har 23 av dessa 162 utnämnda en sådan bakgrund. Av dessa 23 har 15 socialdemokratisk politisk bakgrund (varav 13 som statssekreterare i socialdemokratiska regeringar). I övrigt har 3 bakgrund som statssekreterare åt ett moderat statsråd, 3 som centerpartistisk statssekreterare, 1 som kristdemokratisk statssekreterare och 1 som folkpartistisk ungdomsförbundsordförande. Enligt den förteckning från som lämnades till utskottet över utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna – har 4 av 55 politisk bakgrund (). I tabell 8.9, som också bygger på uppgifter från tidigare granskningar (senast bet. 2013/14:KU10 s. 132), redovisas samtliga utnämnda chefer vid utlands- myndigheterna mellan och . Av totalt 358 utnämnda ambassadörer m.fl. hade 33 politisk bakgrund (). Av tabellen framgår att under regeringen var andelen med politisk bakgrund medan andelen under regeringen 2002–2006 var . Tabell 8.9 Antalet utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna –och andelen med politisk bakgrund (andel i %) Av de 22 personer med en politisk bakgrund som utnämndes av regeringen hade samtliga utom 7 en bakgrund som kabinettssekreterare, statssekreterare eller biträdande statssekreterare. De 7 övriga hade i 4 fall en bakgrund som politiskt sakkunniga och i de övriga fallen som statsråd, vice talman respektive riksdagsledamot (tillika ordförande i försvarsutskottet). Som regel hade de 22 utnämnda utlandsmyndighetscheferna haft en bottentjänst i . Drygt en tredjedel av dem (9) hade socialdemokratisk bakgrund och lite mindre än en tredjedel (7) hade moderat bakgrund, 3 hade folkpartistisk bakgrund, 2 hade centerpartistisk bakgrund och 1 hade vänsterpartistisk bakgrund. Av de 7 med politisk bakgrund som utnämndes av regeringen fram till regeringsskiftet hade 5 socialdemokratisk bakgrund, 3 i form av statsråd och 2 i form av statssekreterare eller biträdande statssekreterare. Dessutom hade 1 av de utnämnda en bakgrund som riksdagsledamot för och andre vice talman och 1 som riksdagsledamot för och förste vice partiordförande i samma parti. Av de 4 utnämnda med politisk bakgrund som utnämnts av regeringen har 2 socialdemokratisk bakgrund (som statssekreterare respektive politisk sakkunnig), 1 moderat bakgrund (planeringschef i UD) och 1 folkpartistisk bakgrund (statssekreterare). Andelen kvinnor bland de chefer vid utlandsmyndigheterna som utnämnts till är . Av tabell 8.10 framgår även att andelen kvinnor bland utnämnda ambassadörer m.fl. var under regeringen 2003–under regeringen 2006–2014. Under regeringen fram t.o.m. är motsvarande andel . Tabell 8.10 Kön och utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna – (andel i %) (andel i %) Som redovisats ovan anförs i promemorian från till utskottet (bilaga 8.1) att vid bemanning av befattningar som chef för utlandsmyndighet tillämpas i ökad grad intervjuförfarande vad gäller de kandidater som inte tidigare varit enhets- eller myndighetschefer. Externt rekryteringsstöd utnyttjas inte vid tillsättning av chefer vid utlandsmyndigheterna. Av svarspromemoria framgår att av samtliga 55 utnämningar till chef för utlandsmyndigheter till utlystes alla internt inom utom två, ambassadörsbefattningen i () och ambassadörsbefattningen som Stockholmsbaserat sändebud för . Vid 14 av de 53 () gånger en befattning utlystes fick en person som inte hade lämnat in en intresseanmälan tjänsten under den aktuella perioden –2015. –2013 ingick den person som fick tjänsten i den grupp som hade lämnat in en intresseanmälan vid alla utom 20 procent av utnämningarna, vilket var en minskning jämfört med de föregående granskningsperioderna 2007–2009 och 2009–2011 (bet. 2013/14:KU10 s. 133 I detta avsnitt har utskottet fortsatt sin regelbundet återkommande granskning av utnämningsmakten. Granskningen är som tidigare inriktad på politisk bakgrund respektive kön vid de utnämningar som regeringen har beslutat. För fjärde gången har utskottet granskat de s.k. öppna rekryteringsförfarandena. Den grundläggande frågan i granskningen är om regeringen lever upp till regeringsformens bestämmelse om att avseende endast får fästas vid sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet. Utskottet kan inledningsvis konstatera att andelen utnämnda myndighetschefer med en politisk bakgrund har varierat över tiden och att den vanligaste bakgrunden är statssekreterare. För perioden fram till regeringsskiftet hade av de utnämnda myndighetscheferna en politisk bakgrund. Andelen därefter fram till nästa regeringsskifte var . En ökning av andelen har skett under det år som granskats därefter, men det finns olika faktorer som förklarar denna ökning, bortsett från att det är . Hälften av de utnämningar som har gällt personer med en politisk bakgrund –har rört poster som landshövding, där god kännedom om och insikter i det politiska beslutssystemet kan vara ett särskilt krav på den som utnämns. Vidare har i tre av de fyra återstående fallen den person som utnämnts tidigare varit myndighetschef och det politiska uppdraget ligger . Bland dem som har utnämnts till chef vid utlandsmyndigheterna har andelen med en politisk bakgrund tidigare varit lägre. fram till regeringsskiftet var andelen medan den var därefter fram till nästa regeringsskifte . Den politiska bakgrunden är som regel kabinetts- eller statssekreterare och dessa personer har ofta en fast opolitisk tjänst i . Utskottet vill framhålla sin tidigare uppfattning om politisk bakgrund i samband med tjänstetillsättning. Den omständigheten att en person har en politisk bakgrund ska inte vara diskvalificerande vid tillsättningen så länge endast sakliga grunder såsom förtjänst och skicklighet tillämpas vid tillsättningen. Politisk erfarenhet kan vara en saklig grund att fästa avseende vid, och den får då värderas tillsammans med andra erfarenheter. Vad som i sådana fall är relevant är inte vilket politiskt parti den person som utnämns har bakgrund inom, utan det faktum att han eller hon har haft vissa uppgifter i en politisk och offentlig miljö och utfört dessa på ett sådant sätt att det är meriterande för den tjänst som ska tillsättas. Utskottet vill framhålla den positiva utvecklingen när det gäller andelen kvinnor som utses. är andelen kvinnor i stället för som –2007 strax bland dem som utses till myndighetschefer. Utskottet välkomnar denna utveckling. Det finns också en positiv utveckling bland utnämnda chefer vid utlandsmyndigheterna när det gäller andelen kvinnor. Det kan vidare konstateras att de departement som tidigare hade en skev fördelning mellan utsedda kvinnor och män nu har en jämnare fördelning. Utskottet har vidare fortsatt sin granskning av s.k. öppna rekryteringsförfaranden. Utskottet konstaterar att andelen öppna rekryteringar för den krets där regeringen avser att tillämpa öppna rekryteringsförfaranden är fortsatt hög (för –). Andelen utnämnda myndighetschefer som lämnat in intresseanmälningar före ansökningstidens utgång när öppna rekryteringsförfaranden tillämpats är (), och till . Utskottet ser positivt på införandet av öppna rekryteringsförfaranden och vill framhålla att det har inneburit viktiga förändringar; exempelvis kan fler och andra kandidater än vid ett mer slutet förfarande aktualiseras. Utskottet noterade i den förra granskningen att effekterna av dessa förändringar inte var analyserade på djupet. I granskningen anfördes att utskottet därför skulle välkomna om regeringen vid ett lämpligt tillfälle genomförde en noggrann uppföljning och utvärdering av dessa nya rekryteringsförfaranden och hur de stärker kvaliteten i den statliga chefsrekryteringsprocessen. Någon sådan analys har dock inte kommit till stånd. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande och förutsätter att regeringen genomför en sådan uppföljning och utvärdering. Utskottet anförde i den senaste granskningen att det torde vara till gagn för den statliga chefsrekryteringsprocessen att systematiskt följa upp, utvärdera och dokumentera beslut om förflyttningar av myndighetschefer. Av svar i den nu aktuella granskningen framgår att någon regelmässig utvärdering eller uppföljning av förflyttningsbeslut inte har genomförts sedan utskottets förra granskning. Utskottet förutsätter att en regelmässig form av utvärdering eller uppföljning av förflyttningsbeslut kommer att göras. Slutligen kan utskottet konstatera att vad som framkommit i den aktuella granskningen inte ger underlag för någon annan bedömning än att regeringens utövande av utnämningsmakten har skett i enlighet med regeringsformens bestämmelse om att det vid beslut om statliga anställningar ska fästas avseende endast vid sakliga grunder. Utskottet avser att fortsätta sin granskning av utnämningsmakten vartannat Bland de frågor som kan förväntas tas upp finns, utöver frågor om politisk bakgrund och kön vid tillsättningar, uppföljning av den öppna rekryteringsprocessen och av förflyttningsbeslut. 9 Information till och överläggning med Regeringen är enligt grundlag skyldig att fortlöpande hålla underrättad om de utrikespolitiska förhållanden som kan få betydelse för riket och att överlägga med nämnden om dessa utrikespolitiska förhållanden så ofta som det behövs. I alla utrikesärenden av större vikt ska regeringen före avgörandet överlägga med nämnden, om det kan ske. Det följer av 10 kap. 11 § regeringsformen. har genomfört en granskning av regeringens information till och överläggning med –2014. Syftet har varit att få en bild av vilka typer av frågor som har behandlats i och om det går att se några förändringar . En översiktlig genomgång har gjorts av protokoll från granskade perioden. Till grund för granskningen ligger två promemorior som upprättats inom ; promemoriorna har sekretessmarkering. Vidare har muntlig information lämnats av kabinettssekreterare och f.d. kabinettssekreterare vid utskottets sammanträden. tillkom som ett led i den reform av regeringsform som genomfördes och genom vilken officiellt tillerkändes medinflytande i utrikesfrågor. rådde personalunion mellan nämnden och utrikesutskottet. I samband med att enkammarriksdagen infördes hävdes personalunionen och antalet ledamöter i nämnden minskades från 16 till 9. Därvid åberopades uppdragets särskilda förtroendekaraktär. När saken övervägdes på nytt i samband med utskottsreformen –1971 föreföll det grundlagberedningen som om det med det nya utskottssystemet vore olämpligt att återgå till personalgemenskap mellan och utrikesutskottet (SOU 1969:62 s. 90). Ett av de skäl som framfördes var att ett framtida utrikesutskott sannolikt skulle komma att få fler beredningsuppgifter än det dåvarande, och att några av dessa skulle komma att bli betungande och tidsödande. Det skulle därför troligen vara svårt att till utskottet knyta parti- gruppernas ledare och andra sådana ledande politiker som brukat sitta i utrikesutskottet. I förarbetena till regeringsformen anförde departementschefen att det närmare samarbetet mellan regeringen och i utrikesfrågor även i fortsättningen borde ske genom på samma sätt som dittills. regeringsform fanns bestämmelser om i 54 §. 9 INFORMATION TILL OCH ÖVERLÄGGNING MED UTRIKESNÄMNDEN grundlagspropositionen (1973:90 s. 366) framhölls att det enligt den för- härskande uppfattningen, trots att lagtexten då endast talade om att råd- plägning borde äga rum, förelåg en skyldighet för regeringen att rådpläga med nämnden i alla utrikesärenden av större vikt. Endast om rådplägning inte hanns med på grund av ett ärendes brådskande natur fick regeringen enligt propositionens redovisning av gällande rätt fatta beslut i saken utan att ha hört I en studie av över praxis 1937–1953 anförs att med utrikesärenden av större vikt torde i första hand av- ses frågor som berör landets politiska orientering eller väsentliga försörjnings- Vidare anförs att med den betydelse som utrikespolitiken numera har måste frågor av större vikt förekomma i en helt annan omfattning än . Enligt den doktrin som förelåg för nämnda studie var den enda situation när fanns det laglig förutsättning att förbigå när det förelåg ett ”tvångsläge, beroende av tidsnöd”. inrättades diskuterades frågan om kompetens i förhållande till och utskotten. utskottet erinrade om att ställning och uppgifter var