bet · H201FiU26 · 2015-02-23 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet motioner om kommunala frågor från den allmänna motionstiden /15. Förslagen i motionerna rör vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter, avknoppning av verksamhet, tillsynsavgifter, kommunalt finanssamarbete, tidiga insatser och sociala investeringar samt välfärdens framtida finansiering. Utskottet avslår samtliga yrkanden och hänvisar bl.a. till pågående utredningar. I betänkandet finns ett särskilt yttrande från (M, C, FP och KD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter Tidiga insatser och sociala investeringar Vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter, punkt 1 (M, C, FP, KD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter 2014/15:1408 av (M), 2014/15:1409 av (M) yrkandena 1 och 2, 2014/15:2070 av m.fl. (S) och 2014/15:2775 av (C). 2014/15:2874 av (M) yrkande 3 och 2014/15:2943 av m.fl. (SD) yrkande 5. 2014/15:670 av (M), 2014/15:701 av (M), 2014/15:1113 av (SD), 2014/15:2225 av och (M) och 2014/15:2229 av (M). 2014/15:1163 av (S). Tidiga insatser och sociala investeringar 2014/15:1434 av (S). 2014/15:2404 av Finn (M). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (S), (M), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (S), (SD), (FP), (KD), (S), (M), (S) och (V). I betänkandet behandlar utskottet motioner om kommunala frågor från den allmänna motionstiden /15. Förslagen i motionerna rör vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter, avknoppning av verksamhet, tillsynsavgifter, kommunalt finanssamarbete, tidiga insatser och sociala investeringar samt välfärdens framtida finansiering. Vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om hur vinster i offentligt finansierade verksamheter ska användas. Utskottet hänvisar till den fortsatta beredningen av slutbetänkande och till en kommande utredning i frågan. I motion 2014/15:1408 av (M) anförs att regeringen bör ta fram en strategi för utvecklingen av företag inom välfärdssektorn. En viktig förutsättning för utveckling av företag inom välfärdssektorn är enligt motionären bl.a. möjligheten att kunna generera vinst. Ett förbud mot vinster i välfärden skulle strypa fristående aktörers kapacitet att konkurrera med de stora offentliga aktörerna. Motionären vill se fler utförare av skattefinansierade välfärdstjänster än de offentliga aktörerna. För att möjliggöra detta och säkra välfärdsnäringens möjligheter att utvecklas vill motionären att det tas fram en strategi för utvecklingen av företag inom välfärdssektorn. I motion 2014/15:1409 av (M) framhålls vikten av likvärdiga villkor mellan privata och offentliga aktörer inom välfärdssektorn (yrkande 1). Konkurrensmöjligheterna ska inte begränsas genom restriktioner av vinstuttag för de företag som är verksamma inom välfärdssektorn (yrkande 2). Vinstintresset får inte styra välfärden och vinstuttag måste avsevärt begränsas. Skattepengar ska gå till vård, skolor och omsorg och inte till skatteparadis eller till företagens vinster. Det framhåller m.fl. (S) i motion 2014/15:2070. I motion 2014/15:2775 av (C) anförs att vinst är en förutsättning för allt sunt företagande och uppstår när ett företag lyckas bra. Därför anser motionären att regeringen bör värna och vårda välfärdsföretagens möjligheter att göra och ta ut vinst. har tidigare i olika sammanhang behandlat motioner om vinster i välfärden, senast i betänkande 2013/14:FiU26 Kommunala frågor. I det betänkandet framhöll utskottet att den svenska välfärden ska präglas av kvalitet, tillgänglighet och valfrihet. Utskottet underströk vikten av en ökad mångfald av utförare inom välfärdssektorn. betonades att kvaliteten ska vara hög och engagemanget långsiktigt och seriöst. Utskottet ville vidare avvakta pågående utredningar innan nya åtgärder vidtogs för att ytterligare säkra kvaliteten inom välfärdens områden. lämnade sitt slutbetänkande Krav på privata aktörer i välfärden (SOU 2015:7). Utredningen har tagit ställning till vilka möjliga krav som kan och bör ställas på de som äger och driver företag inom välfärdssektorn. Utredningen har även övervägt om tillståndsplikt ska införas för ytterligare verksamheter inom välfärdssektorn. Kraven på kompetens och tidigare erfarenhet för att få bedriva, äga eller ingå i ledningen för en verksamhet inom välfärdssektorn är få, enligt utredningen. Dessutom är regleringen för privata aktörer olika utformad och det ställs olika krav för att få etablera sig och verka inom olika områden. Utredningen föreslår därför att tillståndsplikten utökas inom och att det ska ställas krav på insikt, erfarenhet och lämplighet för att beviljas godkännande eller tillstånd att bedriva verksamhet enligt skollagen och socialtjänstlagen. Den som ansöker ska också kunna visa att den har ekonomiska förutsättningar att bedriva en långsiktig verksamhet. Kraven ska gälla fortlöpande efter att tillstånd eller godkännande meddelats. Utredningen föreslår att ansvariga kommunala och statliga myndigheter får ta ut en avgift vid en ansökan om godkännande eller tillstånd. Förslagen föreslås träda i kraft . I budgetpropositionen aviserades att en utredning ska tillsättas med uppdrag att bl.a. lämna förslag om hur regleringen av användningen av offentliga medel för driften av skattefinansierad välfärd bör utformas, så att medlen kommer brukarna till godo och överskotten som huvudregel återförs till verksamheten. Enligt uppgifter från har det ännu inte tillsatts någon utredning, men man håller på att utarbeta direktiv. Utskottet kan notera att en utredning kommer att tillsättas i syfte att lämna förslag om hur regleringen av användningen av offentliga medel för driften av skattefinansierad verksamhet bör utformas. Dessutom har lämnat sitt slutbetänkande. Skattemedel ska användas till just den verksamhet de är avsedda för och vinstjakten som incitament hör inte hemma i välfärdssektorn. Förutsättningen för att privata aktörer ska få verka inom välfärdssektorn ska vara att syftet med verksamheten är att tillhandahålla utbildning, vård eller omsorg av god kvalitet. Utskottet vill avvakta utredningens resultat och den fortsatta beredningen av slutbetänkande innan det tar ställning till nya åtgärder för att ytterligare säkra kvaliteten inom välfärdens områden. Med det anförda avslår utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att se över regelverket för att underlätta avknoppning och om att i lag införa förbud mot kommunala avknoppningar. Utskottet anser att den befintliga lagstiftningen på området är tydlig när det gäller avknoppning av verksamhet. I motion 2014/15:2874 av (M) anförs att regeringen bör överväga möjligheten att se över regelverket för avknoppningar av offentligt ägd och finansierad verksamhet (yrkande 3). Enligt motionären ger den befintliga lagstiftningen ingen klar vägledning för hur avknoppningar ska genomföras, vilket bromsat upp arbetet med att utöka valfriheten, mångfalden och kvaliteten inom välfärden. En avyttring av offentligt ägda välfärdsverksamheter syftar i huvudsak till att stärka konkurrensen, valfriheten och i förlängningen kvaliteten, varför det enligt motionären endast i undantagsfall är aktuellt att bjuda ut välfärdsverksamheter på en öppen marknad till högstbjudande. Vinnaren av budgivningen är inte nödvändigtvis den aktör som är kvalitetsmässigt mest lämpad att driva verksamheten i fråga. Motionären anser därför att regeringen bör överväga att se över regelverket för avknoppningar och ta fram en modell för hur det även fortsättningsvis kan bidra till ökad kvalitet, konkurrens och valfrihet. m.fl. (SD) anför i kommittémotion 2014/15:2943 att ett förbud bör införas mot kommunala avknoppningar av skolor och förskolor (yrkande 5). Motionärerna anser att det är förkastligt, orationellt och oetiskt att en kommun gynnar enskilda genom att sälja ut egendom till underpris utan upphandling. Därför menar motionärerna att det i lag ska införas ett förbud mot kommunala avknoppningar. har tidigare behandlat motioner om avknoppning av verksamhet, senast i betänkande 2013/14:FiU26 Kommunala frågor. I det betänkandet ansåg utskottet att det i lagstiftningen tydligt framgår vad som gäller vid avknoppning av verksamhet. Utskottet hänvisade till befintliga regelverk och gjorda utredningar, bl.a. utredning (Friskolorna i samhället, SOU 2013:56) som är den senaste utredningen. Den utredningen visade att rättsläget är helt klart och inte lämnar något utrymme för försäljning av egendom till ett lägre pris än det värde som fastställts vid den oberoende värderingen och att det är verksamhetens hela värde som då ska värderas. Utskottet anser fortfarande att de befintliga regelverken och de utredningar som gjorts tydligt visar vad som gäller vid avknoppning av verksamhet. Även den senaste utredningen, som gjorts av , visar att rättsläget är tydligt när det gäller avknoppning av verksamhet. Det innebär att den befintliga lagstiftningen inte lämnar något utrymme för försäljning av egendom till ett lägre pris än det värde som fastställts vid en oberoende värdering och att det är verksamhetens hela värde som ska värderas. Med det anförda avslår utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förslag på ändrade tillsynsavgifter. Utskottet hänvisar till den befintliga lagstiftningen på området och till en pågående utredning. I motion 2014/15:670 av (M) framhålls att när verksamheter som t.ex. livsmedelstillsyn och miljökontroller i sin helhet avgiftsfinansieras minskar incitamenten att utveckla effektiviteten. Dessutom riskerar det att leda till att onödigt många tillsynsbesök görs. Regeringen bör därför se över om det går att lagstifta om ett förbud mot avgiftsfinansiering av myndighetsutövning, så att all tillsynsverksamhet bekostas med skatter. (M) anser i motion 2014/15:701 att det inte är skäligt att en kommun tar ut tillsynsavgifter utan att ha genomfört tillsynsbesök. Motio- nären tycker inte att en kommun ska få ta ut avgifter annat än i samband med tillsynsbesök. Företag ska inte behöva betala för kontroller som aldrig äger rum. Det framhåller (SD) i motion 2014/15:1113. Motionären anser att kommunerna bör rekommenderas att införa den s.k. Rättviksmodellen. och (båda M) anser i motion 2014/15:2225 att det är orimligt att små lanthandlare måste betala samma kostnad för tillsyn som stormarknader. Det behövs en översyn för att se till att tillsynskostnaderna för mindre serviceföretag på landsbygden är proportionerligt utformade. (M) menar i motion 2014/15:2229 att kopplingen mellan de avgifter som många lanthandlare betalar för tillsyn och storleken på omsättningen av verksamheten är alldeles för svag. Han anser att avgiftssystemet i högre grad än bör anpassas efter den faktiska omsättningen av den verksamhet som ska inspekteras. har vid tidigare tillfällen behandlat motioner om kommunala tillsynsavgifter, senast i betänkande 2013/14:FiU26 Kommunala frågor. I betänkandet ansåg utskottet att det inte fanns några skäl att införa ett förbud mot att ta ut tillsynsavgifter då det inte görs några kontroller. I betänkandet 2010/11:FiU30 Kommunala frågor framhöll utskottet att det är helt i enlighet med regelverket att ta ut tillsynsavgifter utan att en kontroll nödvändigtvis har genomförts. fick Statskontoret i uppdrag att utvärdera avgiftsfinansieringen av den offentliga livsmedelskontrollen. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Skälen för uppdraget är att det i olika rapporter och granskningar har påtalats att det finns brister i den kommunala utformningen av livsmedelskontrollen, t.ex. att full kostnadstäckning inte alltid uppnås och att det finns variationer i vilka kostnader som avgiften täcker. Även utformningen av kontrollmyndigheternas avgiftsfinansiering för den offentliga kontrollen varierar, t.ex. använder en modell som delvis bygger på en administrativ avgift som är lika för alla företag, dels på en avgift som grundas på den kontroll som faktisk utförs (L2014/2278/DL). tillsyn eller offentlig kontroll regleras i lagar och förordningar. När det gäller kommunernas kontroll av t.ex. livsmedel så regleras det bl.a. i EU:s förordning (EG) nr 882/2004 (kontrollförordningen) och i livsmedelslagstiftningen. I EU-förordningen anges hur den offentliga kontrollen ska organiseras och genomföras och hur den ska finansieras. Enligt förordningen får medlemsstaterna ta ut avgifter för att täcka kostnaderna för den offentliga kontrollen. Avgifterna får dock inte vara högre än myndigheternas kostnader för kontrollen. I betänkande 2005/06:MJU23 behandlade regeringens proposi-tion 2005/06:128 Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd. Vid behandlingen beslutade bl.a. att den offentliga kontrollen i ska finansieras med avgifter och att avgifterna ska ge full täckning för de kostnader som är förknippade med den offentliga kontrollen. Med stöd av livsmedelslagen har regeringen utfärdat förordningen (2006:1166) om avgifter för offentlig kontroll av livsmedel. Enligt den förordningen är en kommun skyldig att ta ut en årlig avgift för att täcka kommunens kostnader för offentlig kontroll och en avgift för att täcka kommunens kostnader för prövning eller registrering. Av förordningen framgår vidare att de avgifter som kommunerna tar ut ska grundas på en taxa som kommunfullmäktige bestämmer. Enligt uppgifter från Kommuner och Landsting (SKL) bestämmer t.ex. miljökontoret om tillsyn av ett företag ska göras varje, vartannat eller . Det uppges vara svårt att fördela kostnaderna för tillsynen på ett rättvist sätt . Därför anpassas avgifterna så att de blir jämnt fördelade . Det innebär att företag kan få en årlig avgift även under de år då det inte genomförs något tillsynsbesök. När det gäller taxan tar SKL fram förslag på underlag. Av kommunallagen 8 kap. 3b § framgår vidare att kommunerna och landstingen får ta ut avgifter för tjänster och nyttigheter som de tillhandahåller. Enligt självkostnadsprincipen får kommunerna och landstingen inte ta ut högre avgifter än vad som svarar mot kostnaderna för tjänsterna eller nyttigheterna (8 kap. 3c § kommunallagen). Självkostnadsprincipen innebär inte att avgifterna aldrig får överstiga kostnaderna. Avgiftsuttagen grundas på kalkylerade och budgeterade kostnader. Därmed ingår ett flertal osäkra komponenter, och det är därför inte möjligt att alltid uppnå en fullständig överensstämmelse mellan kostnader och avgifter. Ett överuttag av avgifter godtas därför så länge avgifterna inte väsentligen överstiger självkostnaderna för verksamheten (Den kommunala kompetensen SOU 2007:72). behandlade finansutskottet regeringens skrivelse 2009/10:79 En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (bet. 2009/10:FiU12). Enligt skrivelsen fanns det betydande skillnader mellan olika kommuner när det gäller tillsynens finansiering. Regeringen ansåg därför att en större enhetlighet i fråga om de kommunala avgifternas konstruktion och storlek borde eftersträvas. En ökad tydlighet och förutsägbarhet gentemot tillsynsobjekt om hur tillsynen ska finansieras kräver enligt skrivelsen en viss ökad styrning av kommunala tillsynsavgifter. Det är rimligt att öka transparensen när det gäller kommunernas avgifter och att minska de största skillnaderna. Regeringen anser dock att avgifterna bör fastställas av varje kommun utifrån de lokala förhållandena och i enlighet med det kommunala självstyret. Den statliga styrningen av de kommunala tillsynsavgifterna bör följaktligen som huvudprincip inte gå så långt som till att fastställa taxor. Utskottet delade regeringens bedömning. I likhet med tidigare behandling kan utskottet även konstatera att det är helt i enlighet med regelverket att tillsynsmyndigheter tar ut en tillsyns- eller kontrollavgift utan att en kontroll på plats nödvändigtvis har skett. När det gäller den kommunala utformningen av avgifter för livsmedelskontrollen vill utskottet avvakta Statskontorets utredning innan det tar ställning till eventuella nya åtgärder. Med det anförda avslår utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av den lagstiftning som rör kommunalt finanssamarbete. Utskottet hänvisar till behandlingen av regeringens förslag till förstärkta kapitaltäckningsregler och till EU:s regleringsprocess när det gäller införande av ny lagstiftning. I motion 2014/15:1163 av (S) anförs att de regelverk som rör kommunalt finanssamarbete bör ses över. Sedan starten har det finansiella samarbetet mellan kommunsektorn och Kommuninvest vuxit kraftigt. Något som svensk lagstiftning inte kunnat förutse. De senaste årens oro på marknaden har också lett till ökade myndighetskrav på finansmarknadens aktörer, t.ex. EU:s aviserade krav på bruttosoliditet. För att inte dessa nya myndighetskrav ska hota verksamheten anser motionären att regeringen bör se över den lagstiftning som rör kommunalt finanssamarbete. I betänkande 2013/14:FiU19 behandlade finansutskottet regeringens förslag till förstärkta kapitaltäckningsregler m.m. (prop. 2013/14:228). Utskottet välkomnade förslaget som innebar att svensk rätt anpassas till tillsynsförordningen[1] och att kapitaltäckningsdirektivet införlivas. Utskottet utgick från att regeringen noga kommer att följa hur det nya regelverket kommer att tillämpas av de finansiella aktörerna. I rättsakterna finns inget krav på bruttosoliditet. Däremot innehåller tillsynsförordningen krav på rapportering och offentliggörande av bruttosoliditeten. I tillsynsförordningen anges att ska överlämna en rapport om ett eventuellt krav på bruttosoliditetsgraden till och Europeiska unionens råd. Rapporten ska vara baserad på en detaljerad analys som ska genomföras av Europeiska bankmyndigheten (). Vid behov ska rapporten åtföljas av ett lagstiftningsförslag. Ett eventuellt införande förutsätter därför att lagstiftningsförslaget behandlas enligt EU:s fullständiga regleringsprocess med sedvanliga förhandlingar inom och mellan rådet och . När det gäller införandet av ett bruttosoliditetskrav anser Finansinspek-tionen bl.a. att det bör omfatta alla företag som omfattas av det nuvarande kravet i EU:s tillsynsförordning på rapportering och offentliggörande av bruttosoliditeten. anser även att det behövs en fördjupad analys av hur ett krav slår mot företag som är specialiserade på utlåning till stater, kommuner och landsting, vilket bl.a. omfattar Kommuninvest (FI dnr 14-16911). När förslagen till förstärkta kapitaltäckningsregler behandlades av ansåg utskottet att det var viktigt att regeringen noga följer hur det nya regelverket tillämpas av de finansiella aktörerna. Utskottet står fast vid denna uppfattning. Utskottet kan också konstatera att det inte finns något krav på bruttosoliditet. Vid ett eventuellt införande kommer förslaget att beredas i enlighet med EU:s regleringsprocess. Inom ramen för detta arbete förutsätter utskottet bl.a. att det görs en analys av hur ett sådant krav slår mot olika företag. Med det anförda avslår utskottet motionsyrkandet. Tidiga insatser och sociala investeringar Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om stöd till lokalt arbete med sociala investeringar. Utskottet hänvisar bl.a. till det samarbete som finns mellan regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) när det gäller att stödja lokalt arbete med sociala investeringar. I motion 2014/2015:1434 av (S) framhålls att det i många kommuner finns och växer fram verksamheter som är finansierade med sociala investeringar. Genom att arbeta förebyggande och med tidiga insatser försöker kommuner att förhindra mänskligt lidande och ekonomiska kostnader . Enligt motionären finns det ett behov av att stödja lokalt arbete med sociala investeringar och det kan bl.a. finnas skäl att se över hur ett nationellt stöd skulle kunna utvecklas. Staten och SKL har genom årliga överenskommelser enats om stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa. Stödet har använts för tidiga insatser, t.ex. för att synkronisera samhällets alla insatser för barn och unga som har, eller riskerar att utveckla, psykisk ohälsa. fattade SKL och regeringen beslut om en ny överenskommelse . Överenskommelsen innebär bl.a. fortsatt stöd till kommuner och landsting (protokoll vid regeringssammanträde S2014/8909/FS). I likhet med motionären anser utskottet att det är viktigt att arbeta förebyggande genom tidiga insatser. I enlighet med den kommunala självstyrelsen är det emellertid upp till varje kommun att besluta vilka insatser som ska genomföras. Utskottet konstaterar dock att det pågår ett samarbete mellan regeringen och SKL för att stödja det arbete som bedrivs inom kommuner och landsting i form av tidiga insatser. Utskottet noterar vidare att en ny överenskommelse med fortsatt stöd till kommuner och landsting beslutades . Med det anförda avslår utskottet motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en översyn av välfärdens framtida finansiering. Utskottet hänvisar till det löpande arbete som sker med att bedöma hållbarheten i de offentliga finanserna och till den diskussion om välfärdens finansiering som redovisas i vårproposition. I motion 2014/2015:2404 av Finn (M) framhålls att det finns ett gap mellan vad medborgarna efterfrågar och vad det offentliga kan leverera, och att detta gap växer. Motionären anser därför att det bör genomföras en översyn av välfärdens framtida finansiering. I betänkande 2013/14:FiU25 Statlig förvaltning och statistikfrågor behandlade finansutskottet ett motionsyrkande om det offentliga åtagandet. Utskottet konstaterade då att de offentliga finanserna sannolikt kommer att sättas under stor press framöver, bl.a. på grund av att andelen äldre i befolkningen stiger. konstaterades att flera bedömare följer utvecklingen av de offentliga finanserna och deras hållbarhet och att dessa bedömare anser att den svenska finanspolitiken är långsiktigt hållbar. Utskottet konstaterade vidare att håller på att utveckla en ny modell för att bl.a. möjliggöra en fördjupad utvärdering av finanspolitikens långsiktiga hållbarhet. Utskottet ansåg att det bedrivs ett omfattande arbete med att bedöma finanspolitikens hållbarhet och att välfärdens finansieringsformer dessutom diskuteras i regeringens vårproposition. Utskottet ansåg därför att det inte fanns några skäl för en översyn av hållbarheten i välfärdens framtida finansiering. ekonomiska vårproposition redogörs bl.a. för den s.k. S2-indikator som Europeiska kommissionen tagit fram som en indikator för att bedöma om finanspolitiken är finansiellt hållbar. Indikatorn visar hur mycket budgeten måste förstärkas eller försvagas för att den initiala nettoförmögenheten tillsammans med nuvarande och framtida offentliga inkomster ska vara tillräckligt stora för att finansiera de offentliga utgifterna (prop. 2013/14:100 s. 266). I propositionen beskrivs också utmaningar som kan utsätta samhället för påfrestningar, t.ex. en åldrande befolkning och högre kostnader för och ökad efterfrågan på skattefinansierade tjänster. framhålls att en ökad efterfrågan på välfärdstjänster inte nödvändigtvis innebär att tjänsterna måste finansieras med offentliga medel. I vilken utsträckning välfärdstjänster ska finansieras offentligt eller privat är enligt propositionen en avvägning mellan fördelningspolitiska hänsyn och strukturpolitiska överväganden, där såväl positiva externa effekter som effektivitetsförluster till följd av högre skatter måste beaktas. presenterades Hur får vi råd med välfärden? (SNS). Rapporten tar sin utgångspunkt i att det svenska välfärdsystemet står inför betydande utmaningar i termer av dess finansiering. Orsaken till detta är främst en åldrande befolkning.