bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Det här var ett omvänt fall, men att det skulle vara mer konstitutionellt skadligt att tala om det här beslutet och dess betydelse i frågan har jag svårt att se. Det här rapporterades ju som att det skulle bli licensjakt på varg . Det fanns ett väldigt stort intresse för att veta vad jag tyckte om den frågan som miljöminister och ansvarig för artbevarandet i och också såklart som språkrör för . Det var viktigt att ge en del svar på de frågor som kom, tycker jag. Då är det bättre att ge ett ärligt svar på hur vi och jag hade agerat inom regeringen för att möjliggöra en annan ordning än att välja att tumma på sanningen och inte säga som det var. Skånberg (KD): Herr ordförande! KU har sagt att det är angeläget att uttalanden av statsråd inte uppfattas som direktiv. Kan statsrådet utesluta att det uttalande som vi här diskuterar kunde uppfattas som direktiv? : Som jag sa är jag väl medveten om att vi har självständigt beslutsfattande myndigheter i . Mina uttalanden har inte gjorts som – och inte haft till syfte att tolkas eller uppfattas som – något som går in i det självständiga beslutsfattandet. Det är också fråga om kommentarer och intervjuer som jag ger efter att fattat sitt beslut. Skånberg (KD): Herr ordförande! Ska jag förstå det svar som statsrådet gav på fråga om det är lämpligt att kritisera en myndighet som att statsrådet tyckte att det är lämpligt? : Vad som är lämpligt att uttala är upp till ens omdöme vid i intervjuer, även med tanke på den yttrandefrihet och politiska debattnivå som vi vill att vi ska ha i . Som jag har sagt tyckte jag vid det här tillfället att det var lämpligt att jag som ansvarig för artbevarandet svarade på detta. Det fanns den här dagen ett ganska uppenbart intresse för de frågorna och för hur jag såg på att det skulle bli licensjakt på varg den kommande vintern. Som jag har redogjort för var det rättsläge som var osäkert då och som är osäkert ett angeläget ämne för mig som jag hade jobbat med inom regeringen för att säkerställa att vi kunde komma vidare med detta redan då. valde jag att redovisa det även i mina kommentarer till medierna, vilket jag tycker att statsråd ska kunna göra. Om det sedan är politiskt lämpligt i varje skede finns det säkert olika meningar om. Men i demokratisk mening tror jag nog att det är lämpligt att man får höra ministrars uppfattning inte bara när de ställer sig och jublar om att politiken går precis som de har tänkt, utan även i de delar av arbetsdagen när beslut inte går som det är tänkt. Jag tror att det är bra för den politiska debatten, och jag hoppas att ni som riksdagsledamöter och ledamöter av ”hedrar” principen om en livfull demokratisk debatt i . Skånberg (KD): Herr ordförande! Bara för att förtydliga: När jag ställde frågan om det är lämpligt att kritisera en myndighet var det inte ur demokratisk eller politisk, utan ur konstitutionell synvinkel. Jag går vidare till min nästa och sista fråga. Jag har förstått att statsrådet hade avsikten att övertyga regeringen, inte . Det var syftet med statsrådets uttalande. Finns det inte bättre sätt att övertyga regeringen, det vill säga Socialdemokraterna, som ingår i regeringen, än att kritisera en myndighet? Sker inte en sådan påverkan inom regeringen, snarare än via medierna? : Först vill jag säga att jag inte håller med om tolkningen att det här var ett uttalande som var format som kritik av myndigheten. Om man läser intervjuerna och artiklarna och lyssnar på inslaget från framgår det tydligt att det är fråga om en kritik av tingens ordning, så att säga, och en förklaring till att jag inte tycker att det är en bra idé att ha licensjakt på varg den här vintern. Det är inte en kritik av hur myndigheten har hanterat gällande regler och lagar. Det är snarare så att det faktum att jag är medveten om att de ska göra det har gjort att jag bedrivit ett arbete för att ändra de reglerna; i så fall hade det kunnat se annorlunda ut. Om det syftade till att påverka Socialdemokraterna var det väl inte det klokaste man kunde säga. Det brukar inte vara det effektivaste sättet att föra en politisk diskussion koalitionspartier emellan. Det var trots att vi hade haft de diskussionerna och ännu inte var i mål med en gemensam bild och en gemensam politik kring vargförvaltningen som jag gjorde de här uttalandena, enbart därför att jag den här dagen inte såg någon annan möjlighet med tanke på alla de människor som hade så mycket frågor om hur detta kunde komma sig. Trots att inte hade haft någon vargjakt 2013 eller 2014 skulle vi , med en nytillträdd socialdemokratisk och miljöpartistisk regering, få licensjakt på varg. Det var så många som undrade hur detta kunde komma sig, så jag valde faktiskt att svara på de frågorna, och det tycker jag än att jag gjorde rätt i. Skånberg (KD): Herr ordförande! I intervjun publicerad av säger statsrådet: ”Nej jag beklagar dagens beslut hos NVV om licensjakt .” Ändå säger statsrådet att det inte fanns någon kritik i hennes uttalande. Hur kan statsrådet få ihop att hon beklagar ett beslut som någon fattat, i detta fall, och ändå säger att det inte finns någon kritik i hennes uttalande? : Frågan från journalist var vad jag tyckte om att det skulle bli licensjakt på varg . Frågan var inte om jag tyckte att gjorde en riktig bedömning utifrån gällande regler och gällande förordning när de fattade ett administrativt beslut om att delegera licensjakten på varg till länsstyrelserna. I så fall hade vi naturligtvis sagt att de självklart följde gällande regler. Hade de inte gjort det hade det varit en okonstitutionell ordning. Kritiken hade sett ut på ett helt annat sätt om det hade varit myndighetens rätt att fatta beslut och sätt att fatta beslut som jag kritiserat. Det jag beklagade var att vi skulle få licensjakt på varg i , trots att jag som ansvarig för artbevarande såg en tydlig rättsosäkerhet gentemot EU:s art- och habitatdirektiv. Skånberg (KD): Herr ordförande! Det är inte journalists frågor vi granskar, utan det svar som jag inte har hört att statsrådet skulle ha tagit avstånd från: ”Nej jag beklagar dagens beslut hos NVV om licensjakt i vinter.” Det är ett beklagande. Distanserar sig statsrådet från detta, eller har hon sagt detta? : Jag sa att jag beklagade beslutet med innebörden att vi skulle få licensjakt på varg den här vintern. Om man skulle tolka frågan på ett sådant sätt att ett beklagande av beslutet handlade om att jag beklagade att följt gällande ordningar och regler hade det naturligtvis varit ett helt annat intervjusvar. Jag brukar lägga mig vinn om att svara på ett sådant sätt att människor förstår att man pratar om de verkliga frågorna och inte bara den administrativa rutinen och frågor om huruvida myndigheter följer regelverket eller inte. Jag tror att ganska få av lyssnare var intresserade av en sådan uppställning. (C): Herr ordförande! Före sammanträdet fick jag strikta förmaningar om att inte ge mig in i sakfrågan om jakt. Annars hade jag nog dragit på med att licensjakt kanske inte är en så dum förvaltningsform i alla fall, men det ska jag alltså inte göra, utan jag ska fråga om mejlkontakter. Jag vill fråga statsrådet om det skickades några mejl om vargjakten de aktuella dagarna till eller från statsrådet och om i så fall KU kan få del av dem. : Svaret är nej, och därför finns det ingenting ni kan få del av. (C): Bra. Då vill jag ställa ytterligare en fråga. Den gäller den där det kanske anses finnas felciteringar. Jag brukar alltid för min personliga del be att få citaten mejlade till mig för att granska dem. Jag tycker att det är en ganska god ordning. Vad jag upplever är det ingenting som journalister tar illa upp för, utan det är snarare ett sätt att se till att citaten blir korrekta. Är detta en rutin som statsrådet och statsrådets personal inte brukar tillämpa? : Inte i varje intervju och med varje journalist, särskilt inte i den här typen av intervjuer. Detta hade ett nyhetsvärde den här eftermiddagen. Jag förstod också att både och TT – särskilt TT, som skriver för skrivande medier – ville få ut det här så snabbt som möjligt. Nej, gentemot den typen av journalister är det inte min eller min pressekreterares praxis att granska citaten innan de publiceras. Däremot är det rutin att vi spelar in för den händelse att det uppstår frågor kring citaten. är det så att journalister själva blir osäkra och frågar, eller så är det mer osäkra journalister som har den rutinen och den pressläggningen att de kan skicka sina citat i förväg. I det här fallet måste jag fråga pressekreteraren om det var så att de här citaten kollades och återkomma, men jag tror inte det. Egentligen var det inte heller ett citat, det som står om att jag skulle ha föreslagit landsbygdsministern att upphäva beslutet. Det står inte inom citationstecken, så det hade ändå inte fallit inom din praxis gällande mediekontakter. (C): Men det ligger så att säga ändå i journalistens intresse att förmedla den korrekta bilden. Det hade säkert fallit i god jord om man hade anmärkt på det, kan jag tänka. Bara för att klargöra svaret på frågan jag ställde om mejlkontakter: Det sändes alltså inga mejl till eller från statsrådet om vargjakten de aktuella dagarna kring . Är det korrekt uppfattat? : Det kom säkert en massa mejl från medborgare. Jag har inte tittat på bakgrunden till vilka personer det är som mejlar till mig i rollen som statsråd kring vargjakt. Det gäller även de här dagarna. Det var väldigt många som var intresserade av de här frågorna. Men jag skickade inga mejl om vargfrågorna till . Det var väl det som var din första fråga? (C): Det gällde mejl över huvud taget. : Mejl över huvud taget, jaha! Förlåt, då missuppfattade jag frågan. Om jag de här dagarna svarade på något mejl om detta eller diskuterade vargfrågor med någon mejlledes kan jag tyvärr inte svara på. Det vet jag inte. Det verkar inte osannolikt att jag gjorde det, med tanke på att det var en väldigt stor diskussion. Jag är däremot väldigt säker på att jag i så fall inte i något av de mejlen skrev att jag tycker att inte ska fatta beslut enligt gällande regler och lagar. Det tycker jag nämligen att de ska göra. Det var därför jag ville ändra reglerna, för det är då man kan få verket att fatta ett annat beslut. Det hade varit ganska meningslöst om det räckte med att jag lyfte luren; det hade så att säga varit en mycket smidigare ordning att som miljöminister få sin vilja igenom jämfört med att få en ändring i jaktförordningen. (C): Då frågar jag igen om KU skulle kunna få ta del av de mejl som växlades under de dagarna och handlar om vargjakten. Ordföranden: Det är ju en fråga utskottet får ta ställning till, det vill säga om man ska be att få in handlingar. Det är alltså ett utskottsbeslut om att be att få in handlingar. Det får vi alltså återkomma till i så fall. Det är därmed inget statsrådet behöver svara på vid sittande bord. (C): Då är jag klar. Skånberg (KD): Ordförande! Statsrådet har ägnat åt att teckna den här bilden, komplettera och så vidare. När man nu är efterklok – KU har ju som uppgift att hjälpa statsråd att vara efterkloka – undrar jag om det är någonting statsrådet skulle vilja se annorlunda i frågan om man kunde vrida tillbaka tiden till . Hur skulle statsrådet optimalt ha kunnat kommunicera? Är det någonting statsrådet slås av , i eftertänksamhet? : Som jag har redogjort för var det en del av som inte var en helt korrekt återgivning av det jag hade sagt. Det är klart att jag hade önskat att det även i den delen varit tydligt att jag inte har föreslagit landsbygdsministern att vi ska upphäva beslutet. Man kan av artikeln i övrigt förledas att tolka det som att beslutet i det här fallet handlade om just fattade beslut. Det var inte alls något jag hade uttalat och inget jag hade för avsikt att föreslå eller än mindre göra. Snarare hade mitt fokus legat på just utformningen av den jaktförordning som är regeringens verktyg. Jag kan också konstatera att jag i efterhand naturligtvis önskar att vi hade haft ett arbete i som var mer optimalt och där vi hade en gemensam kommunikation kring hur vi såg på vargfrågan. Där är jag glad att vi är väldigt tydliga med att vi behöver en vargpolitik som inte bara säkrar en god bevarandestatus för vargen utan också minskar konflikten mellan tamdjur och rovdjur. Inte minst det senare är väldigt viktigt, och vi har gemensamt från regeringen varit ute och tydligt kommunicerat det. Inte minst till tamboskapsägare har det varit en kommunikation som har varit viktig inför den här våren. Vi har beklagat att bland annat inte tillät oss att ge mer pengar till stängsling och till kompensation för skadade tamdjur. Det har också varit viktigt för att komma ur det läge står i när det gäller rättsosäkerheten i form av hur vi implementerar art- och habitatdirektivet. Vi ger uppdrag både till och kring ett antal frågor vi behöver få utredda, och vi ser också över internt hur vi kan få en öppen och rättssäker beslutsprocess. är jag också glad … Det hade varit en fördel om den vargkommitté som har jobbat under tidigare regeringar hade fått stå kvar och inledningsvis varit ett rådgivande organ till även den här regeringen när det gällde vargpolitiken. Det är också därför vi har valt att återinrätta denna partssammansatta vargkommitté. Jag hoppas alltså att det inför blir en mycket tydligare och bättre kommunikation från regeringen till allmänheten och alla de som är väldigt engagerade i dessa frågor utifrån olika perspektiv. Skånberg (KD): Statsrådet sa tidigare att hon valde att vara tydlig i kommunikationen. Kan statsrådet nu i efterhand säga att det kanske inte var så tydligt i denna fråga heller? : förstår jag inte vad ledamoten syftar på. Jag valde att göra två intervjuer för att tydliggöra min syn på vargfrågan när det var väldigt många som undrade hur regeringens syn på licensjakt på varg egentligen såg ut. Det är klart att man i ett politiskt landskap kan se att det blir problem när man har olika uppfattningar och även har drivit olika linjer inom regeringen i det som är regeringens beslutsfattande. Att jag valde att göra intervjuer för att tydliggöra hur processen såg ut är, som jag har sagt till utskottet, ingenting jag ångrar. Jag tycker nämligen att vi behöver den typen av öppet debattklimat också i . Ordföranden: Då tror jag inte att det finns fler frågor. Vi ber att få varmt tacka miljöministern för att hon kom till oss . Jag förklarar sammanträdet avslutat. Granskningsärende 18 Regeringens beslut att tillsätta en förhandlingsperson för Ordföranden: är 11 och inleder sitt öppna sammanträde. Vi ska ha en utfrågning med statsrådet som ska svara på frågor vad gäller granskningsärende 18 Regeringens beslut att tillsätta en förhandlingsperson för . Ordningen är sådan att statsrådet har möjlighet att hålla en kort inledning och ge sin syn på saken. Därefter blir det frågor från ledamöterna med anmälande parti först och därefter partierna i storleksordning. Varmt välkommen hit, ! Var så god att presentera din medarbetare och hålla din inledning. : Tack så mycket ordförande, och tack så mycket ! Med mig har jag som är expeditionschef på . Ledamöter av utskottet! Jag är här för att svara på utskottets frågor om regeringens beslut om uppdrag till en statlig samordnare för . En central fråga i ärendet är hur regeringens beslut förhåller sig till trafikutskottets förslag till tillkännagivande om att någon förhandlingsperson rörande frågan att avveckla citynära flygplatser inte bör tillsättas. Låt mig inledningsvis säga några korta ord om hur regeringen har att förhålla sig till tillkännagivanden i . Därefter kommer jag att behandla de bakomliggande orsakerna till att regeringen beslutade tillsätta en statlig samordnare. Jag tänker avsluta med att säga något om min syn på hur regeringens beslut om uppdrag till en statlig samordnare för förhåller sig till tillkännagivande. Frågan om regeringens behandling av tillkännagivanden debatterades i kammaren så sent som med anledning av en interpellation från utskottets ordförande. Jag tänkte upprepa lite av vad justitie- och migrationsministern sa i debatten. Jag kan konstatera att det inte finns någon reglering i författning av beslut om så kallade tillkännagivanden till regeringen. Det finns inte heller någon reglering av regeringens hantering av sådana beslut. Däremot finns en etablerad konstitutionell praxis om hur regeringen bör förhålla sig till tillkännagivanden. Denna praxis innebär bland annat att regeringen som utgångspunkt bör tillgodose ett sådant tillkännagivande. Om det visar sig finnas omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste dock regeringen kunna låta bli att vidta de åtgärder som tillkännagivandet avser. Om regeringen inte delar mening i en fråga och inte har för avsikt att tillgodose önskemål, innebär praxis – som konstaterat – att regeringen i stället bör underrätta om detta inom den tidsgräns som angetts i tillkännagivandet. Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. En målsättning är givetvis att beredningsåtgärder med anledning av ett tillkännagivande från påbörjas . Det kan dock, som har uttalat, inte bortses från att tillkännagivanden kan vara av sådan karaktär att de kräver ett långvarigt och omfattande utredningsarbete. Om beredningen skulle dra ut är det angeläget att regeringen till lämnar fullgod information om orsakerna till beredningstidens längd. Jag kan försäkra er och utskottet att den nuvarande samarbetsregeringen kommer att hantera varje tillkännagivande från enligt de regler och den praxis som finns. Jag går över till att beskriva bakgrunden till regeringens beslut om uppdrag till en statlig samordnare för . Regeringen redovisade i budgetpropositionen att en statlig förhandlare skulle komma att utses för att, om kommunerna så begär, samordna kontakter med kommuner som kan bygga fler bostäder på citynära flygplatsmark. presenterade den styrande majoriteten i en överenskommelse kring . Det framgick att man förväntade sig att regeringen skulle utse en förhandlingsperson och att man också hade vissa förväntningar på utfallet av den personens arbete. Beredningen av ärendet inom var omfattande. Varje aspekt på vad som skulle rymmas inom samordnarens uppdrag, liksom frågor om tid och former för uppdraget, blev föremål för diskussioner i flera omgångar. Inte minst interpellationer från ledamöter gjorde regeringen starkt påmind om att varje ord i beslutet skulle komma att granskas och tolkas utifrån olika utgångspunkter. Jag vill göra utskottet uppmärksamt på att planeringen för och därmed besluten om förändringar i användning av mark och vatten i är ett ansvar för kommunerna. När en kommun, i det här fallet , vill ha till stånd en förändrad markanvändning inom ett område där det finns statliga intressen har i uppdrag att bevaka de statliga intressena och i det fall det blir aktuellt motsätta sig en förändring. Att upprätthålla status quo är alltså fullt möjligt med stöd av planlagstiftningen. är det inte status quo som är alternativet för . Som framgår bland annat av uppdraget till den statliga samordnaren förväntas växa och därmed efterfrågan på flygplatskapacitet att öka. , som driver , vill göra förändringar på flygplatsen för att möta förändrade krav från passagerare, flygbolag och myndigheter. Alla sådana förändringar kräver kommuns medverkan och godkännande. utbyggnad av spårvägen förbi flygplatsen och behöver tillgång till mark som bara kan ge dem. I ett läge när uttryckligen inte vill planera för en utvecklad flygverksamhet på är det, enligt min mening, ansvarsfullt av regeringen att försöka skapa en situation där staten tillsammans med tar fram ett gemensamt beslutsunderlag som kan accepteras av alla politiska församlingar på olika nivåer och som kan ligga till grund för framtida beslut om hur området där ligger ska utvecklas för framtiden. Låt mig avslutningsvis beröra det som ändå är kärnfrågan i det aktuella granskningsärendet: hur regeringens beslut om uppdrag till en statlig samordnare för förhåller sig till trafikutskottets förslag till tillkännagivande om att någon förhandlingsperson rörande frågan att avveckla citynära flygplatser inte bör tillsättas. Jag kan konstatera att enligt trafikutskottets förslag till tillkännagivande skulle tillkännage för regeringen vad utskottet anfört om att någon förhandlingsperson rörande frågan om att avveckla citynära flygplatser inte borde tillsättas. Regeringens beslut, som inte gäller en förhandlingsperson utan en samordnare, avser inte samtliga citynära flygplatser utan endast . Regeringens uppdrag till samordnaren innebär inte i första hand att avveckla . Samordnaren fick ett i huvudsak utredande uppdrag där denne skulle pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapaciteten och öka bostadsbebyggelsen i . Samordnaren fick därutöver i uppdrag att i dialog med ett antal närmare angivna aktörer pröva möjligheten at föra över kapacitet från till andra flygplatser i . Först om samordnarens utredning visar att detta, med beaktande av de krav som ställs i uppdraget, är möjligt ska samordnaren presentera en finansieringslösning för avvecklingen av och utbyggnad av alternativ flygkapacitet som både staten och kan acceptera. Därmed, ordförande, är jag beredd att svara på era och ledamöternas frågor. Ordföranden: så mycket för den inledningen! Då börjar vi med frågorna. Anmälande parti är . Var så god, ! (M): Tack så mycket! Och tack statsrådet för föredragningen! Jag vill börja med att fråga om statsrådet anser att det finns en skillnad, kompetensmässigt eller på annat sätt, mellan en statlig förhandlingsperson och en statlig samordningsman. Jag lyfter frågan eftersom regeringen i fallet har använt båda begreppen – förhandlingsperson och samordningsman. I ett pressmeddelande daterat hänvisar infrastrukturminister till möjligheten för en kommun att hemställa att regeringen utser en förhandlingsperson med uppgift, som vi hörde, att underlätta dialogen mellan kommunen och andra aktörer. Men i beslutet från regeringen en knapp månad senare, , bemyndigas statsrådet att utse en statlig samordnare för – det vill säga som en riksdagsmajoritet beslutade om ett tillkännagivande till regeringen om att inte utse en förhandlingsperson för nedläggning av . Omständigheterna, att regeringen agerade stick i stäv med beslut, är en diskussion som jag tror att vi kommer att återkomma till här . Men min fråga här och gäller om de olika begreppen används av något särskilt skäl. Man kan bli lite förvirrad. Och man kanske kan uppfatta det som att förhandlingspersonen har något mer och fler uppgifter än samordningsmannen. Jag skulle vara tacksam om statsrådet vill reda ut de begreppen och kanske förklara varför regeringen har valt att använda de olika begreppen. : Tack för ordet, ordförande! Och tack så mycket, , för frågorna! Som jag sa tidigare var beredningen av ärendet inom väldigt omfattande inför det här beslutet. Varje aspekt på vad som skulle rymmas inom samordnarens uppdrag, liksom frågor om alla möjliga saker, blev föremål för diskussioner i fler omgångar. Inte minst interpellationer från bland annat ledamöter i den här församlingen men också riksdagsledamöter i övrigt gjorde regeringen starkt påmind om att varje ord i beslutet skulle komma att granskas och tolkas utifrån olika utgångspunkter. Såvitt jag känner till finns det inga tydliga definitioner av de båda begreppen förhandlingsperson och samordnare, utan man måste nog se på det från fall till fall och utifrån vilket uppdrag som har getts. Rent allmänt innebär det för mig att en förhandlingsperson har ett uppdrag att i en förhandling uppnå ett visst resultat som uppdragsgivaren har satt upp, medan en samordnare har ett uppdrag att hitta samsyn i en viss fråga. I det aktuella fallet har samordnaren för ett tydligt uppdrag, som utskottsledamöterna också har fått tillsänt sig. Det gäller att i första hand pröva förutsättningar för att utveckla flygkapacitet och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i . (M): Tack!