bet · H201JuU16 · 2015-03-19 00:00:00 — Föreskrifterna innehåller ett flertal signalementsbeteckningar för att beskriva och redovisa t.ex. en persons kroppsbyggnad, ansiktsform, hårfärg, näsa och kroppstatuering. Som exempel kan nämnas att orden smärt, klen, mediär, kraftig och atletisk ska användas för att beskriva en persons kroppsbyggnad. Hudfärg ska beskrivas som ljushyad, rödlätt/, lätt mörkhyad, mörkhyad eller mycket mörkhyad. () uttalade kritik mot en polismyndighet som i ett ”varningsutskick” till enskilda som var engagerade i ett brottsförebyggande projekt pekade ut personer av vissa nationaliteter som misstänkta för brott (dnr 3210-2011). JO uttalade bl.a. att under förutsättning att de grundas på ett sakligt underlag finns det inget att invända mot att upplysningar om risker för brott m.m. sprids inom ramen för ett brottsförebyggande projekt. JO underströk dock att uttalanden på en myndighets vägnar måste göras med respekt för alla människors lika värde (jämför 1 kap. 2 § regeringsformen). Vidare fann JO skäl att påminna om att anställda inom polisen ska uppträda på ett sätt som inger förtroende och aktning (4 kap. 1 § polisförordningen [1998:1558]). Utskottet behandlade ett motionsyrkande med samma innebörd som motion 2014/15:3004 (SD) yrkande 17 vid fjolårets behandling av motionsyrkanden om polisfrågor (bet. 2013/14:JuU14 s. 14, 20–21 och 25). Utskottet anförde i sitt ställningstagande att frågan om hur gärningsmannabeskrivningar ska formuleras enligt utskottet innefattar sådana överväganden som bör göras av polismyndigheterna själva, givetvis inom ramen för de lagar och andra regler som styr verksamheten. följde utskottet (prot. 2013/14:71). Utskottet behandlade i samband med fjolårets behandling av motionsyrkanden om polisfrågor (bet. 2013/14:JuU14 s. 14, 21 och 25–26 ) två motionsyrkanden likalydande med 2014/15:2507 yrkandena 1 och 2 (SD). Utskottet, som avstyrkte yrkandena, anförde i sitt ställningstagande att polisdatalagen (2010:361) är en av de mest centrala lagarna i polisens verksamhet och att den nuvarande lagen trädde i kraft , och alltså var förhållandevis ny. Med polisdatalagen har polisen, anförde utskottet, fått en möjlighet att behandla personuppgifter på ett ändamålsenligt sätt i sin brottsbekämpande verksamhet som människor skyddas mot att deras personliga integritet kränks vid en sådan behandling. Frågorna om behandlingen av känsliga personuppgifter och användningen av sådana uppgifter som sökbegrepp övervägdes noga vid lagens tillkomst (se prop. 2009/10:85 s. 122 f. och 155 f. och bet. 2009/10:JuU19). Utskottet, som fortfarande uppgav sig stå bakom dessa överväganden, avvisade förslagen i motionen. Utskottet anförde vidare att det kunde tilläggas att den enmyndighetsreform som polisväsendet skulle genomföra /15 skulle komma att kräva åtskilliga lagändringar, bl.a. i polisdatalagen. Regeringen hade också för avsikt att lämna en proposition om förlängd övergångstid för tillämpning av vissa bestämmelser i polisdatalagen. Även av den anledningen var det enligt utskottet inte en lämplig tidpunkt för tillkännagivanden om ändringar i polisdatalagen. följde utskottet (prot. 2013/14:71). antog förslagen i proposition 2013/14:192 Förlängd övergångstid för tillämpning av vissa bestämmelser i polisdatalagen (bet. 2013/14:JuU33, rskr. 2013/14:392). I regleringsbrev anförde regeringen att det är av stor vikt att den nya polisdatalagen och dess intentioner får genomslag inom polisen. Vidare anfördes att det vid tillsyn uppdagats brister i personuppgiftsbehandlingen i polisens kriminalunderrättelseverksamhet. gavs därför i uppdrag att i samband med årsredovisningen redovisa dels vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att det inom denna verksamhet finns nödvändiga riktlinjer och rutiner för behandling av personuppgifter, dels vilka åtgärder som har vidtagits för att säkerställa att regelverket inom denna verksamhet efterlevs. har informerat om att den nytillträdde rikspolischefen har gett chefen för rättsavdelningen inom i uppdrag att ta fram en handlingsplan för hur det kan säkerställas att polisdatalagen tillämpas på ett korrekt sätt. Det förekommer att polisen använder sig av s.k. okonventionella spaningsmetoder i arbetet med att upptäcka och beivra brott. En sådan metod är provokation, dvs. att locka eller utmana någon att begå en handling eller göra ett uttalande som kan vara besvärande eller på annat sätt negativt för personen i fråga. Det finns i inte någon uttrycklig författningsreglering av i vilken mån de brottsbekämpande myndigheterna får använda sig av provokation. har i sitt slutbetänkande Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010:103) föreslagit en reglering av sådana åtgärder som kan leda till att någon förmås att begå en brottslig gärning (särskilda provokativa åtgärder). Särskilda provokativa åtgärder ska enligt förslaget få vidtas i en förundersökning under förutsättning att det finns en stark misstanke om allvarlig brottslighet, att åtgärderna är av synnerlig vikt för utredningen och att skälen för åtgärderna uppväger det intrång eller men i övrigt som de innebär för allmänna eller enskilda intressen. Det avgörande för tillåtligheten ska inte vara om åtgärden leder till (eller riskerar att leda till) att någon förmås att begå brott. Enligt förslaget ska frågor om provokativa åtgärder i en förundersökning prövas av åklagaren. Ett brott som någon har förmåtts att begå genom en särskild provokativ åtgärd ska enligt utredningen inte få lagföras, och man föreslår därför en generell straffrihetsregel för dessa fall. Den föreslagna regleringen skiljer alltså mellan tillåtligheten av provokativa åtgärder som polisiär arbetsmetod och provokationens straffrättsliga konsekvenser. Utskottet hanterade i samband med fjolårets behandling av motionsyrkanden om polisfrågor (bet. 2013/14:JuU14 s. 14, 21–22 och 26) ett antal motionsyrkanden om utökade möjligheter att använda brottsprovokation liknande de nu aktuella i motionerna 2014/15:3004 yrkande 8 (SD) och 2014/15:262 (M). Utskottet avstyrkte motionerna med hänvisning till att förslag om en reglering av polisens brottsprovokation bereddes inom och att denna beredning inte borde föregripas med ett tillkännagivande. följde utskottet (prot. 2013/14:71). har informerat om att betänkandet alltjämt bereds inom . trädde nya föreskrifter och allmänna råd om polisens uniformer i kraft, RPSFS 2013:8 (FAP 798-1). Enligt de nya föreskrifterna (12 §) får en polis till uniformen bära en religiös huvudbonad i form av en huvudduk, kippa eller turban. Huvudbonaden ska vara blå eller svart. Huvudbonaden får inte förses med tjänstetecken eller bäras tillsammans med någon annan huvudbonad än en hjälm. Den får bäras tillsammans med en hjälm endast om säkerheten inte eftersätts. Det är () som – efter samråd med anställningsmyndigheten och den enskilde – beslutar om den närmare utformningen av huvudbonaden. Utskottet behandlade ett antal motionsyrkanden om hur polisens uniformer ska se ut likalydande med de nu aktuella (bet. 2013/14:JuU14 s. 14, 22 och 26). De då aktuella motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till att detta måste vara en sak för att besluta om. Utskottet påtalade även att styrelsen också utfärdat nya föreskrifter om detta. följde utskottet (prot. 2013/14:71). Samordningsregister över stulna fordon Utskottet behandlade ett motionsyrkande om registrering av stulna fordon likalydande med det nu aktuella i samband med fjolårets behandling av motionsyrkanden om polisfrågor (bet. 2013/14:JuU14 s. 14, 22–23 och 26). Utskottet anförde då att och polismyndigheterna har ett datoriserat register över bl.a. efterlysta fordon och registreringsskyltar. Att ett visst fordon är efterlyst (t.ex. stulet) framgår även av Transportstyrelsens vägtrafikregister. Utskottet anförde även att försäkringsbolagen under vissa förutsättningar kan få tillstånd att söka i vägtrafikregistret (direktåtkomst). Mot denna bakgrund ansåg inte utskottet att det fanns skäl för att göra ett tillkännagivande till förmån för förslaget i motionen. följde utskottet (prot. 2013/14:71). Enligt 20 a § polislagen (1984:387) får en polis genomsöka ett fordon i den utsträckning det behövs för att söka efter vapen eller andra farliga föremål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa, om det med hänsyn till omständigheterna kan antas att ett sådant föremål kan påträffas och förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § . Bestämmelsen infördes och är utformad med bestämmelsen om kroppsvisitation i 19 § andra stycket 1 polislagen som förebild. Bakgrunden var bl.a. att vapen förvaras i bilar i stället för att innehavaren bär vapnet på sig för att på så sätt minska risken för ett polisingripande (prop. 2005/06:113 s. 22 och bet. 2005/06:JuU29 s. 8). För bestämmelsens tillämpning är det inte relevant vem som äger det aktuella fordonet. Det måste dock i det enskilda fallet finnas någon konkret omständighet som ger objektivt stöd för antagandet att vapen eller något annat farligt föremål kan komma att påträffas vid en genomsökning av fordonet. Utskottet behandlade i samband med beredningen av motionsyrkanden om polisfrågor från /12 (bet. 2011/12:JuU15 s. 12–13) ett motionsyrkande likalydande med de nu aktuella i motionerna 2014/15:1856 och 2014/14:2150 (båda M). Utskottet, som avstyrkte motionsyrkandet, anförde att det hade förståelse för önskemålet om att polisen borde ha rätt att genomsöka båtar på samma sätt som fordon för att söka efter vapen och andra farliga föremål. Utskottet påpekade dock att detta, som framgick av motionen, skulle förutsätta att tillämpningsområdet för 20 a § polislagen utvidgades, något som utskottet då inte var berett att föreslå. Ett likalydande motionsyrkande som de nu aktuella har därefter även behandlats förenklat i betänkande 2013/14:JuU14. Polisens hantering av mängdbrott Av budgetpropositionen (utg.omr. 4) framgår (s. 49) att det inom pågår två försöksverksamheter för att uppnå en mer enhetlig och effektiv mängdbrottshantering. Hanteringen av trafikbrott har koncentrerats till två orter, och , och inom hanteras en majoritet av mängdbrottsärendena vid en av länets fem kammare. Verksamheterna ska utvärderas . Vid behandlingen av ovanstående budgetproposition hanterade utskottet ett motionsyrkande om prioritering av arbetet mot bostadsinbrott (som är ett mängdbrott). Utskottet anförde då följande. Utskottet anser att arbetet mot bostadsinbrott, inte minst mot bakgrund av den stora integritetskränkning som dessa brott innebär, måste prioriteras. Utskottet föreslår därför, med bifall till den ovan nämnda motionen, att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att arbetet mot bostadsinbrott ska prioriteras. följde utskottet (bet. 2014/15:JuU1, rskr. 2014/15:77). En särskild mängdbrottsenhet vid Västerorts åklagarkammare inom har som anförts ovan hanterat en stor del av alla de mängdbrottsärenden som tidigare handlagts vid alla de fem allmänna åklagarkamrarna i . Av utvärderingsrapporten om mängdbrottsenhetens arbete framgår att arbetet föreslås fortsätta i projektform åtminstone fram till för att sedan åter utvärderas . Av regleringsbrevet för framgår att rådet fått i uppdrag att kartlägga utvecklingen av förekomsten av it-relaterade inslag i de anmälda brotten. Kartläggningen ska avse utvecklingen och innehålla såväl brott mot person som andra relevanta brottstyper. Brå ska även analysera kompetens och kapacitet vad gäller it-relaterad brottslighet och forensiska it-undersökningar i den brottsutredande verksamheten. I detta ingår att belysa brister och utvecklingsmöjligheter. Inom ramen för uppdraget ska Brå också överväga om det är möjligt att skapa ett system som ger rättsväsendets myndigheter ett statistiskt underlag för att framöver följa utvecklingen av it-relaterade inslag i de anmälda brotten, och i så fall föreslå hur systemet bör utformas. Uppdraget ska redovisas . har inlett en granskning av rättsväsendets hantering av it-brott och it-relaterad brottslighet, med utgångspunkt i en genomförd förstudie. Resultatet av granskningen kommer att presenteras i en rapport, med planerad publicering . Syftet med granskningen är att undersöka om och arbete med att handlägga och utreda it-brott och it-relaterad brottslighet bedrivs effektivt och ändamålsenligt. Granskningen ska analysera vilka hinder och utmaningar rättsväsendet står inför, vilka förutsättningar myndigheter och domstolar har att utreda och handlägga it-brott och it-relaterad brottslighet, samt vidtagna åtgärder. har informerat om att polisens satsning mot livsstilskriminella består och att arbetet ska bedrivas med nationell inriktning och samordnas av polisens nationella operativa ledningsgrupp. inrättades ett nationellt bedrägericentrum inom polisen. Centret ska samordna och utveckla bedrägeribekämpningen. Samverkan i arbetet mot djurrättsrelaterad brott, artskyddsbrott och miljöbrott m.m. Av 1 kap. 17 § miljötillsynsförordningen (2011:13) framgår att tillsynsmyndigheterna ska samordna tillsynen enligt om det är ändamålsenligt och möjligt. Vidare framgår av bestämmelsen att , för att förebygga brott mot och för att effektivt hantera sådana brott, ska verka för ett samarbete mellan , och de myndigheter som svarar för tillsyn enligt . har informerat om att det inom Europol och finns kontaktpunkter för arbetet mot miljöbrott och artskyddsbrott. Flera forum inom EU klassificerar vilka arter som ska anses vara ovanliga. Arbetet mot artskyddsbrott bedrivs bl.a. genom operationer på flygplatser. Den stora handeln med skyddade djurarter försiggår dock mellan och , varför denna gränshandel inte är någon stor fråga i . antog slutsatser som avsåg nio prioriterade områden i kampen mot grov organiserad brottslighet. Miljöbrott var inte ett av de nio områdena, men ansågs vara ett hot som bedöms bli allt större. Vidare har Europol tagit fram en särskild hotbildsanalys som avser miljöbrott. har vidare informerat om att det förekommer underrättelseverksamhet inriktad på djurrättsrelaterad brottslighet. Larmknapp på nätet för att motverka gromning budgetbetänkande behandlade utskottet (bet. 2012/13:JuU1) ett yrkande om att överväga möjligheten till en onlineknapp eller larmknapp på nätet för att motverka gromning. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet med hänvisning till att inte borde föregripa den kommande omorganisationen av polisen. Utskottet har därefter på nytt i budgetbetänkandet (bet. 2013/14:JuU1) prövat ett motionsyrkande om att utreda införandet av en larmknapp på nätet. Utskottet, som avstyrkte motionsyrkandet, vidhöll att inte borde föregripa den kommande förändringen av polisorganisationen. följde utskottet (rskr. 2013/14:97). Dåvarande justitieministern anförde i ett frågesvar (fr. 2012/13:516) bl.a. följande. har frågat mig om jag är villig att skyndsamt utreda möjligheten att införa en digital larmknapp på nätet, samt utreda om kan inrätta en motsvarighet till Child Exploitation and () med målet att förebygga och beivra sexualbrott mot minderåriga. Bekämpningen av sexualbrott mot barn i samordnas av . De har arbetat med att utveckla detta arbete och stödja polismyndigheterna. Särskild uppmärksamhet har också ägnats åt kontakter med barn i sexuella syften, s.k. gromning. Det finns därför en upparbetad kunskap om det inom svensk polis. infördes i svensk rätt brottet kontakt med barn i sexuellt syfte. Brottet tar sikte på kontakter med barn, exempelvis genom internet, som syftar till att möjliggöra sexuella övergrepp vid ett möte med barnet. har fått i uppdrag att följa upp och utvärdera tillämpningen av straffbestämmelsen. Uppdraget ska redovisas . I samband med att brottet infördes övervägdes möjligheten att inrätta en särskild enhet inom Polisen med uppgift att bl.a. samla och sprida erfarenheter och kunskaper från t.ex. rättsväsendet, barnpsykiatrin, kriminalvården, barnrättsorganisationer och tjänsteleverantörer på internet. Eftersom redan då hade en specialiserad verksamhet på området såg regeringen ingen anledning att vidta åtgärder för att inrätta en särskild enhet inom Polisen. Jag gör inte någon annan bedömning . har i rapporten om kontakt med barn i sexuellt syfte – En uppföljning av tillämpningen av lagen från polisanmälningar till domar (Rapport 2013:14) redovisat tillämpningen av straffbestämmelsen. Brå anför i rapporten att ett centralt resultat av studien är att bestämmelsen om kontakt med barn i sexuellt syfte inte fungerar som ett sätt att lagföra personer som tar kontakt med barn för sexuella ändamål. I rapportens sammanfattning anförs vidare bl.a. följande. Även om studien visar att polis och åklagare stöter på ett flertal olika problem under sitt arbete med att utreda och lagföra kontakter av den här typen, kan det konstateras att det inte är dessa utredningsrelaterade svårigheter som är huvudanledningen till att så få brott mot kontaktbestämmelsen har blivit lagförda. Brås granskning av förundersökningarna tyder i stället på att den främsta orsaken är att det är väldigt få fall som anmäls vid ”rätt tidpunkt” i kontaktprocessen för att bestämmelsen ska vara tillämpbar. De allra flesta kontakter i förundersökningsmaterialet () har blivit anmälda antingen innan rekvisiten för kontaktbrottet är uppfyllda (dvs. innan gärningspersonen träffat en överenskommelse med barnet om ett fysiskt möte vidtagit någon åtgärd av den typ som lagen kräver), eller efter att gärningspersonen och barnet faktiskt har träffats fysiskt. Polisens arbete mot införsel av illegala vapen och redovisade ett regeringsuppdrag som avsåg att minska införseln av illegala skjutvapen. Uppdraget gavs av regeringen . gavs ett andra uppdrag till myndigheterna, vilket hade samma utgångspunkter som det föregående. Enligt uppdraget skulle myndigheterna fortsätta att fördjupa underrättelsesamarbetet, vidareutveckla samarbetet med behöriga myndigheter i andra länder och genomföra gemensamma operativa insatser. Polisen och har i arbetet fokuserat på vissa typer av skjutvapen: revolvrar, pistoler, gevär, automatkarbiner och lätta kulsprutor, vilka är tillståndspliktiga enligt vapenlagen (1996:67). Under uppdraget har gemensamma kontrollinsatser genomförts vid gränspassager, och myndigheterna har samarbetat i ett antal förundersökningar. Dessutom har en rad inspektioner och revisioner genomförts hos vapenhandlare. Enligt uppgift från kommer detta gemensamma arbete att fortsätta även . Nationellt forensiskt centrum (NFC) har blivit en nationell avdelning inom . Den verksamhet som tidigare utförts vid övergår till den nya avdelningen. NFC kommer att ta fram rutiner och metoder för att sammanställa nationell statistik över beslagtagna skjutvapen. Systematiskt arbete med postombuden för att upptäcka mer av den narkotika som smugglas till Av polisens årsredovisning framgår att den nationella inriktningen för underrättelsearbetet anger den prioriterade inriktningen för underrättelseverksamheten i fråga om organiserad brottslighet. Den ligger också till grund för strategiska kartläggningar som i förlängningen kan leda till operativa insatser. Statistik över kriminalunderrättelsetjänstens arbete i samordningsregioner visar att aktiviteten varit störst inom områdena samhällshotande grupperingar, narkotika samt mängd- och seriebrott. Av regleringsbrev framgår att narkotika ska ges högsta prioritet i den brottsbekämpande verksamheten och att ska bidra till att minska tillgången till narkotika i (Mål 5). ska återrapportera genom att beskriva vilka åtgärder som har vidtagits för att prioritera och effektivisera arbetet mot narkotika. Vidare ska det göras en bedömning av hur har bidragit till att minska tillgången till narkotika i . Av beskrivningen ska det dessutom när det gäller beslag av narkotika framgå typ, mängd och antal beslag samt beslagsvärdet mätt som samhällsnyttovärde. Av årsredovisning framgår att kontrollerna i post- och kurirflödet (godskontroller) hade ökat något i förhållande till 2012. Prioriteringen var att bibehålla resursinsatsen för att kunna fortsätta att göra effektiva kontroller, med en särskild inriktning mot missbrukssubstanser och internetbeställd narkotika och dopningspreparat. har informerat om att tullen regelbundet besöker posten på . Utbyte av information i kampen mot grov organiserad brottslighet Inom har promemorian Informationsutbyte vid samverkan mot grov organiserad brottslighet (Ds 2014:30) upprättats. Promemorian innehåller förslag till en ny lag om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot grov organiserad brottslighet och en förordning i samma ämne. Vidare föreslås ett nytt sekundärt ändamål i vissa myndigheters registerförfattningar. Förslagen i promemorian syftar till att underlätta informationsutbytet vid myndighetssamverkan för att förebygga, förhindra eller upptäcka grov organiserad brottslighet. Den nya lagen innebär en sekretesslättnad vid myndighetsöverskridande samverkan som är formaliserad eller närmare avgränsad och som syftar till att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet som är av allvarlig eller omfattande karaktär och som bedrivs i organiserad form eller systematiskt av en grupp individer. Vid annan samverkan mellan myndigheter får information utbytas med stöd av befintliga regler. Promemorian bereds inom , och en proposition är aviserad till . I betänkande 2012/13:JuU10 (s. 26 f.) behandlade utskottet motionsyrkanden om att införa en ny lag om deltagande i kriminell organisation (DIKO) och därmed sammanhängande frågor. I betänkandet anfördes att regeringen övervägde att tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet. Utredningen skulle även vid behov lämna förslag som ytterligare skulle kunna motverka sådana brott. Vidare pekades på att Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet m.m. i betänkandet Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella, m.m. – straffansvarets räckvidd (SOU 2000:88) anfört bl.a. att ett grundläggande krav som måste ställas på en kriminalisering är att den avser endast straffvärda förfaranden. Av detta krav följer att det inte kan komma i fråga att straffbelägga allt deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet. Utskottet, som inte ansåg att en ny lag om deltagande i kriminell organisation (DIKO) och därmed sammanhängande frågor borde införas, avstyrkte motionsyrkandena. Av budgetpropositionen (utg.omr. 4) framgår (s. 26) att grov organiserad brottslighet utgör ett hot mot det demokratiska samhället och är en av samhällets stora utmaningar. Bekämpningen av denna typ av brottslighet är därför högt prioriterad av regeringen. Vidare anförs att en framgångsrik bekämpning av grov organiserad brottslighet förutsätter att de brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till effektiva tvångsmedel som hemlig rumsavlyssning, hemlig kameraövervakning samt hemlig övervakning och avlyssning av elektronisk kommunikation. Vidare har Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet i sitt slutbetänkande Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63) föreslagit bl.a. att den befintliga kvalifikationsgrunden som innebär att ”gärningen annars har varit av särskilt farlig art” läggs till i vissa brottsbeskrivningar. De brott som föreslås få detta tillägg är olaga tvång, olaga hot, rån, utpressning, trolöshet mot huvudman, våld och hot mot tjänsteman, förgripelse mot tjänsteman och övergrepp i rättssak. Ett tillägg av detta slag skapar, enligt utredningen, större möjligheter att beakta den kontext inom vilken en viss gärning begåtts – t.ex. om den utgör ett led i en organiserad brottslig verksamhet – som det understryker att en helhetsbedömning alltid måste göras av om gärningen är så farlig och skadlig att det är motiverat att döma för grovt brott. antog förslagen i proposition 2013/14:237 Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott (bet. 2014/15:JuU2, rskr. 2014/15:22).