bet · H201JuU17 · 2015-03-19 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet 22 motionsyrkanden från den allmänna mo-tionstiden om kriminalvård. Yrkandena rör bl.a. frågor om kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser, utsluttsning, permissioner och villkorlig frigivning. Utskottet föreslår med anledning av en motion från M, C, FP, och KD ett tillkännagivande till regeringen. Regeringen ska återkomma till med ett förslag om skärpta regler för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet. Utskottet föreslår att övriga motioner avslås. I ärendet finns 13 reservationer (S, M, SD, MP, C, V, FP, KD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser Avtal om överförande av straffverkställighet 1.Ändring av påföljdssystemet, punkt 1 (M, C, FP, KD) 2.Nya former för samverkan, punkt 2 (M, C, FP, KD) 3.Yrkesutbildning på anstalt, punkt 3 (M, C, FP, KD) 4.Särskilda utslussningsåtgärder, punkt 7 (M, C, FP, KD) 5.Kriminalisera rymningar, punkt 9 (SD) 6.Kameraövervakning, punkt 10 (SD) 7.Besök, punkt 11 (SD) 8.Permissioner, punkt 12 (SD) 9.Elektronisk övervakning, punkt 13 (SD) 10.Avveckla villkorlig frigivning, punkt 14 (SD) 11.Villkorlig frigivning vid återfall i likartad brottslighet, punkt 15 (S, MP, V) 12.Nya kriminalvårdsanstalter, punkt 17 (SD) 13.Avtal om överförande av straffverkställighet, punkt 18 (SD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:2973 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 5. Reservation 1 (M, C, FP, KD) Nya former för samverkan 2014/15:2986 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 3. Reservation 2 (M, C, FP, KD) 2014/15:2986 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 5. Reservation 3 (M, C, FP, KD) 2014/15:1330 av (M). Farmakologisk behandling och social terapi 2014/15:882 av Skånberg (KD). Utveckla vård och behandling 2014/15:458 av och (S). 2014/15:2986 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 4. Reservation 4 (M, C, FP, KD) Förbättra övergången mellan anstalt och frigivning 2014/15:2147 av Shadiye Heydari (S). 2014/15:86 av (M) och 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 21. Reservation 5 (SD) 2014/15:2536 av och (SD) yrkande 2. Reservation 6 (SD) 2014/15:2536 av och (SD) yrkande 1. Reservation 7 (SD) 2014/15:2493 av och (SD) yrkande 3, 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 34 och 2014/15:2536 av och (SD) yrkande 3. Reservation 8 (SD) 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 31. Reservation 9 (SD) 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2014/15:2875 av (M) yrkande 1. Reservation 10 (SD) Villkorlig frigivning vid återfall i likartad brottslighet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör skärpa reglerna för villkorlig frigivning för de som återfallit i likartad brottslighet. 2014/15:2970 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 12. Reservation 11 (S, MP, V) Villkorlig frigivning efter avtjänad strafftid 2014/15:2875 av (M) yrkande 2. 2014/15:1110 av (SD). Reservation 12 (SD) Avtal om överförande av straffverkställighet 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 15. Reservation 13 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), i (S), (S), (M), Arhe Hamednaca (S), (SD), (C), (S), (SD), (FP), (KD), Lawen Redar (S), (S), (M), (M), (MP) och (V). I betänkandet behandlar utskottet 22 motionsyrkanden från den allmänna mo-tionstiden om kriminalvård. Yrkandena rör bl.a. frågor om kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser, utslussning, permissioner och villkorlig frigivning. Kriminalvårdens vårdande och rehabiliterande insatser Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en ändring av påföljdssystemet, formerna för samverkan, drogfrihet, farmakologisk behandling i kombination med terapi och om utveckling av vård och behandling. Jämför reservationerna 1 (M, C, FP, KD), 2 (M, C, FP, KD) och 3 (M, C, FP, KD). I motion 2014/15:2973 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska överväga om påföljdssystemet bör ändras för att möjliggöra ett ökat fokus på eftervård och behandling av gärningsmän som begått övergrepp mot en person i en nära relation. Motionärerna anför att det även kan vara fråga om ökade möjligheter att tvinga gärningsmän att delta i behandling i kombination med t.ex. fängelsestraff, eller om en möjlighet att förordna om eftervård. I motion 2014/15:2986 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om behovet av nya former för samverkan mellan Kriminalvården och andra aktörer i syfte att förbättra möjligheterna till återanpassning till ett liv fritt från kriminalitet. I samma motion yrkande 5 anförs att man bör stärka tillgången till yrkesutbildning på anstalt. I motion 2014/15:1330 av (M) yrkas att alla kriminalvårdsinrättningar ska vara fria från narkotika och att ingen behandling med ersättningspreparat likt Metadon och andra närliggande substanser ska få förekomma. Motionären anför vidare att det för varje intagen ska upprättas en individuellt utformad verkställighetsplan. I motion 2014/15:882 av Skånberg (KD) yrkas att farmakologisk behandling i kombination med psykologisk och social terapi ska användas för att en dömd pedofil ska få villkorlig frigivning. I motion 2014/15:458 av och (båda S) yrkas att de som vårdats inom kriminalvården ska ges riktiga förutsättningar att efter avtjänat straff kunna återgå till ett normalt liv i samhället. Motio- närerna anför att det är viktigt att utveckla vård och behandling inom kriminalvården och att satsa på effektiva behandlingsprogram. Möjligheterna att utbilda sig bör öka. I budgetpropositionen anförs bl.a. följande (prop. 2014/15:1 utg.omr. 4 s. 25). Att förbereda de intagna för ett liv i frihet utan kriminalitet och missbruk är en av myndighetens [Kriminalvårdens] viktigaste uppgifter. För att understryka vikten av att tiden i anstalt används till att samordna och fokusera insatser kring individerna vill regeringen lyfta fram det återfallsförebyggande arbetet och samverkan med andra aktörer som prioriterade områden inom myndighetens verksamhet. Genom att redan i början av verkställigheten planera för en individuellt utformad och väl planerad verkställighet kan Kriminalvården bedriva ett strukturerat och individanpassat arbete. För att ytterligare stärka insatserna mot våldsamma män har Kriminalvården i uppdrag att genomföra en kraftfull och långvarig satsning riktad mot denna grupp. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges att återfallsförebyggande arbete ska vara ett prioriterat område. Av regleringsbrevet framgår att Kriminalvården ska intensifiera det återfallsförebyggande arbetet för intagna i anstalt och klienter i frivård. Detta arbete ska ta sin utgångspunkt i väl underbyggd kunskap om vad som är verkningsfullt och inriktas på de faktorer som har störst betydelse för risken för återfall i brott. Kriminalvården ska utveckla sin förmåga att upprätta individuella och ändamålsenliga verkställighetsplaner för klienterna. Dessa ska planeras och utformas efter samråd med klienten och i samverkan med berörda myndigheter. Kriminalvården ska utöka och utveckla arbetet med särskilda utslussningsåtgärder i syfte att förbereda de intagna på livet efter tiden i anstalt. Kriminalvården ska i arbetet med de återfallsförebyggande åtgärderna rikta särskilt fokus mot unga samt klienter med våldsproblematik. Av samma regleringsbrev framgår att även samverkan ska vara ett prioriterat område. I regleringsbrevet anges att Kriminalvården ska säkerställa att varje klient får en sammanhängande och ändamålsenlig verkställighet utan avbrott i de återfallsförebyggande insatserna. Detta ska myndigheten göra genom att ytterligare utveckla myndighetens interna samverkan. Kriminalvården ska, i syfte att stärka det återfallsförebyggande arbetet, ytterligare utveckla myndighetens externa samverkan. Det gäller såväl i förhållande till andra myndigheter, kommuner och landsting som till civila aktörer och organisationer i den ideella sektorn. Vidare har Kriminalvården ett pågående uppdrag att genomföra en särskild satsning med inriktning på att ytterligare stärka de återfallsförebyggande insatser som riktas mot gruppen våldsamma män inom ramen för myndighetens olika verksamheter (Ju2013/4393/). Satsningen ska bl.a. omfatta förstärkta insatser avseende riskbedömningar och behandlingsinsatser som riktas mot olika grupper av våldsbrottsdömda. Kriminalvården har även ett pågående uppdrag att göra en särskild satsning på åtgärder ägnade att förstärka det återfallsförebyggande arbetet för unga (Ju2013/4394/). Båda uppdragen ska redovisas i myndighetens årsredovisningar och slutredovisas . Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår (s. 27) att knappt en tredjedel av alla som avslutade sin verkställighet inom har deltagit i någon typ av behandlingsprogram. För de som fullföljt ett program kan man för vissa påföljder se en svag ökning av de längre (och mer effektfulla) programmen, men det är för tidigt att dra några slutsatser. Syftet med Kriminalvårdens behandlingsprogram är att förhindra återfall i brott genom att ge klienten nya kunskaper, färdigheter och insikter. Programmen ackrediteras, vilket betyder att de genomgår en vetenskaplig bedömning, där en oberoende forskarpanel granskar programmets innehåll och sättet att genomföra det på. På så vis säkrar vi att behandlingen vilar på vetenskaplig grund och kan förväntas ha effekt på risken för återfall i brott. Samtliga program utvärderas med avseende på effekter. Om ett program inte har förväntade effekter tas det bort ur Kriminalvårdens programutbud (s. 30). Av Kriminalvårdens årsredovisning 2014 framgår (s. 30) att 11 olika ackrediterade behandlingsprogram har bedrivits inom frivården, och 13 på anstalt har bedrivits . Förändringarna är att Puls, som är ett behandlingsprogram med fokus på aggressivitet och våld, har tagits upp bland de ackrediterade programmen som Prime for life (PFL), som är ett riskreduk-tionsprogram med målet att förebygga alkohol- och drogrelaterade problem, har avvecklats. PFL avvecklades eftersom utvärderingen visade att programmet inte minskar återfall i brott eller påverkar missbruksrelaterade brott i önskad riktning. Programmet var utbrett, och avvecklingen ger därför utslag på utfallet. På kort sikt kommer det inte att kunna ersättas. Behandlingsprogrammet Entré är under utveckling. Entré riktar sig till klienter som vill lämna organiserad brottslighet eller bryta ett mönster av våldsbrottslighet, och har prövats för våldsdömda högriskklienter i frivård. Även programmet R&R2ADHD är under utveckling. Programmet riktar sig specifikt till klienter med adhd och har prövats på sex verksamhetsställen, både anstalt och frivård. Därutöver pågår ett försök med internetbaserad behandling för spelberoende. Dessutom är ett individuellt baserat relationsvåldsprogram under utveckling. Från har information lämnats om att avsikten är att komplettera behandlingsprogrammet Idap (Integrated Domestic Abuse Programme), som till övervägande del är inriktat på behandling i grupp, med ett individuellt program. Inom bedrivs även behandling enligt programmet . står för Relation och samlevnadsprogrammet och riktar sig till män dömda för alla typer av sexualbrott. Här jobbar man med sådana frågor som relationer, empati och hur man lär sig att leva i jämlika relationer. ges både i grupp och individuellt. Det framgår även av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 30) att antalet klienter som har påbörjat respektive fullföljt ett behandlingsprogram har minskat . Det beror huvudsakligen på avvecklingen av programmet PFL. Programmet genomgicks tidigare av ca 2 500 klienter . Räknar man bort PFL så har antalet påbörjade och fullföljda program ökat , som antalet klienter minskat. av de som är dömda för våldsbrott (anstalt och frivård) har deltagit i något behandlingsprogram. De som är dömda för våldsbrott deltar dock fortfarande i låg utsträckning i program med inriktning mot just våldsbrottslighet, även om en ökning kan ses jämfört med . Satsningen på program riktade mot våldsproblematik har intensifierats och har medellånga program med inriktning mot våld börjat bedrivas på fler anstalter och frivårdskontor (s. 31). Antalet klienter som deltagit i behandlingsprogrammen Entré, Puls eller VPP (våldspreventivt program) som avser allmänt våld har ökat från ca 100 klienter 2013 till drygt 350 klienter 2014. De motiverande insatserna riktade mot målgruppen har ökat och påbörjas nu redan i häktet (s. 37). har inlett en granskning av statens insatser för att förhindra återfall i brott inför och efter frigivning, med utgångspunkt i en genomförd förstudie. Resultatet av granskningen kommer att presenteras i en rapport med planerad publicering . anger att brottslighet förutom mänskligt lidande innebär stora kostnader för samhället. Regeringen har fastslagit att de brottsförebyggande åtgärderna ska inriktas på insatser som motverkar att dömda återfaller i brott. Särskilt viktiga är insatser inför och efter frigivning. Det kan t.ex. handla om att underlätta möjligheterna till försörjning, egen bostad, utbildning, psykiatrisk vård eller hjälp att undvika missbruk. I det återfallsförebyggande arbetet ska Kriminalvården därför samverka med bl.a. Arbetsförmedlingen, Kronofogden, , hälso- och sjukvården samt med olika aktörer i civilsamhället. Enligt finns det tecken på otillräcklig samordning mellan olika instanser inom , men också på bristande samverkan mellan myndigheterna. Andelen som återfaller i brott har länge varit oförändrad. I genomsnitt återfaller av alla dömda, och bland dem som dömts till fängelsestraff är andelen . Syftet med granskning är att undersöka om det nuvarande systemet och samordningen mellan olika aktörer ger goda förutsättningar att bedriva det återfallsförebyggande arbetet effektivt. Granskningen ska också undersöka om det finns brister i planering och genomförande av olika insatser utifrån klientens behov och om insatserna generellt sett är för få. Granskningen kommer att fokusera på de övergripande förutsättningarna för det återfallsförebyggande arbetet och tar sin utgångspunkt i aktuell forskning. Den tidigare regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdraget att analysera kostnadseffektiviteten i Kriminalvården samt föreslå hur det återfallsförebyggande arbetet kan utvecklas och förstärkas. Den nya regeringen, som tillträdde , beslutade emellertid att avsluta nämnda utredning. Av 1 kap. 5 § fängelselagen (2010:610) framgår att verkställighet av fängelse ska utformas så att den intagnes anpassning i samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Verkställigheten ska, i den utsträckning det är möjligt, och utan att kravet på samhällsskydd eftersätts, särskilt inriktas på åtgärder som är ägnade att förebygga återfall i brott. För varje intagen ska det upprättas en individuellt utformad verkställighetsplan. Verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter. Av 6 § fängelseförordningen (2010:2010) framgår att en verkställighetsplan ska grundas på en utredning om den intagnes behov av stöd och kontroll och om vilka åtgärder som bör vidtas under verkställigheten för att minska risken för återfall i brott. Förutsättningarna för att bevilja den intagne ett tillstånd till en sådan utslussningsåtgärd som avses i 11 kap. 1 § fängelselagen (2010:610) ska särskilt övervägas. Vid utformningen av verkställighetsplanen ska hänsyn tas till anstaltstidens längd och den intagnes motivation till förändring. Hänsyn ska också tas till brottsoffer och andra som berörs av verkställigheten. Verkställighetsplanen ska följas upp fortlöpande och ändras när det finns anledning till det. Av 7 § fängelseförordningen framgår att inför frigivningen ska verkställighetsplanen vara särskilt inriktad på konkreta åtgärder som kan underlätta övergången till ett liv i frihet. Samverkan ska utifrån den intagnes behov ske i lämplig tid, med socialnämnden, hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och . Vid behov ska samverkan också ske med andra myndigheter, organisationer och enskilda. I Kriminalvårdens regleringsbrev anges som en del av det prioriterade området återfallsförebyggande arbete att Kriminalvården ska utveckla sin förmåga att upprätta individuella och ändamålsenliga verkställighetsplaner för klienterna som planeras och utformas efter samråd med klienten och i samverkan med berörda myndigheter. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår att det gjorts omfattande insatser för att öka kvaliteten i verkställighetsplaneringen. Effekterna av detta förväntas inte synas förrän tidigast (s. 7). Varje klient ska ha en individuell plan för verkställigheten (VSP). Verkställighetsplaneringen syftar till att fylla tiden i Kriminalvården med aktiviteter som ska minska risken för återfall i brott. När det gäller intagna i anstalt är ett annat syfte att motverka negativa följder av frihetsberövandet. Planen ska omfatta klientens hela verkställighet. Anstalterna ansvarar för verkställighetsplaneringen i anstalt. För frivårdsklienter ansvarar frivården för verkställighetsplaneringen. Frivården är dessutom med redan från början i planeringen för de anstaltsklienter som ska friges villkorligt med övervakning (s. 27). Av de nyintagna i anstalt som hade en strafftid om minst och hade verkställt minst fick en verkställighetsplan (VSP) . Motsvarande siffra var (s. 94). Enligt 3 kap. 1 § fängelselagen ska en intagen ges möjlighet till sysselsättning i form av arbete, utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet eller annan strukturerad verksamhet. I Kriminalvårdens årsredovisning anges (s. 29) att en intagen bör erbjudas 30–40 timmars sysselsättning . De flesta anstalter erbjuder . Sysselsättningen ska utformas utifrån den intagnes behov och syfta till att den intagne ska få arbetsträna, erhålla nya kunskaper och färdigheter samt förbereda sig för att själv kunna försörja sig. Sysselsättningsgraden beräknas som utnyttjad programtid (lika med antal sysselsättningstimmar) i förhållande till tillgänglig programtid. Sysselsättningsgraden har ökat något jämfört med , från . Av totalt 47 anstalter ligger 22 på eller sysselsättningsgrad, vilket är en förbättring jämfört med . Ytterligare ett antal ligger strax under. 13 anstalter ligger sysselsättningsgrad, jämfört med 11 anstalter av totalt 50. I Kriminalvårdens årsredovisning 2014 påpekas (s. 39) att precis påverkas sysselsättningsgraden av att specialavdelningarna har svårt att erbjuda sysselsättning. På dessa avdelningar vistas intagna som är svårmotiverade och som ofta saknar basala kunskaper och färdigheter. Andra hinder för en bra sysselsättningsgrad är dåligt utformade lokaler, vissa säkerhetsåtgärder som kräver differentiering av intagna samt brist på lämplig sysselsättning. Det nämnas också att kravet enligt fängelselagen att erbjuda alla intagna sysselsättning ibland konkurrerar med kravet på viss kostnadstäckning i arbetsdriften. Det gäller särskilt inom monterings- och förpackningsindustrin, som sysselsätter många men inte genererar tillräckligt med intäkter. I Kriminalvårdens årsredovisning anges också (s. 39) att Kriminalvårdens intagna och klienter omfattas av normaliseringsprincipen, som innebär att de ska ha samma service som övriga samhällsmedborgare och att samhällets ordinarie välfärdsutbud ska tillgodose även deras behov. Det är Kriminalvårdens uppgift att verka för att normaliseringsprincipen fungerar i praktiken, vilket kräver en väl utvecklad samverkan på alla nivåer med externa parter, t.ex. Arbetsförmedlingen, hälso- och sjukvården, , näringslivet och ideella organisationer. Kriminalvården har i uppdrag att samverka med Arbetsförmedlingen för att underlätta för klienterna att komma in på arbetsmarknaden under placering i en särskild utslussningsåtgärd, efter frigivning och i frivård. Arbetsförmedlingen har i uppdrag att bryta utanförskapet för personer som befinner sig långt från arbetsmarknaden. Varje anstalt och frivårdskontor har en utsedd kontaktperson gentemot Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingen har i sin tur en eller flera utsedda arbetsförmedlare eller kontaktpersoner mot varje anstalt och frivårdskontor. Samordning av insatser som rör klienternas möjligheter till inträde på arbetsmarknaden styrs genom Nationella samarbetsgruppen (NSG), med deltagare på chefsnivå från både Kriminalvården och Arbetsförmedlingen. Kriminalvården medverkade under 20112014, enligt vad som framgår av Kriminalvårdens årsredovisning (s. 9) i projektet , som finansierats av Europeiska socialfonden (ESF). Målet med projektet är att Kriminalvården, tillsammans med Arbetsförmedlingen och Coompanion, ska öka kunskaperna hos såväl personal som intagna på anstalt, och visa möjligheterna med att arbeta med arbetsintegrerade sociala företag som en väg för intagna till inträde på arbetsmarknaden. När kännedomen om sociala företag ökar förväntas det bidra till att dessa blir ett naturligt alternativ för att slussa ut intagna till arbetsmarknaden. Fyra anstalter har deltagit i projektet och ett tiotal klienter, främst kvinnor, har slussats ut via sociala företag. En förberedande utbildning Min väg till arbete har upphandlats av Arbetsförmedlingen och kan avropas för landets samtliga anstalter. Utbildningen är lång och syftar till att öka klienternas kunskaper och anställningsbarhet. 2013 var första året då det fanns arbetsförmedlare på varje frivårdskontor, precis som i anstalterna. Någon nationell utvärdering av arbetssättet har ännu inte gjorts, men signalerna från ett flertal frivårdskontor och arbetsförmedlare antyder att frivården nu har ett större fokus på klienternas behov av arbete för att försörja sig. Två regionala utvärderingar av satsningen kopplade till klientgrupperna kvinnor och ungdomar har genomförts (och ). Dessa indikerade att samarbetet verkar ge bättre resultat när det gäller unga än när det gäller kvinnor, samt att arbetsförmedlarna inte i tillräcklig grad användes som experter i sysselsättningsfrågan. Målet är att nå alla klienter med åtgärdsbehov, vilket inte var uppfyllt vid tiden för granskningarna. –2014 hade Kriminalvården och Arbetsförmedlingen ett gemensamt regeringsuppdrag att finna åtgärder som främjar dömda kvinnors förutsättningar på arbetsmarknaden (Ju2012/3982/). I årsredovisningen anger Kriminalvården (s. 39 f.) att uppdraget bl.a. resulterade i att myndigheterna ska arbeta vidare med en gemensam kompetensutveckling för personalen och en utveckling av samarbetet med arbetsintegrerade sociala företag som en väg ut på arbetsmarknaden för denna målgrupp. Krami är en samverkan mellan Arbetsförmedlingen, Kriminalvården och de berörda kommunerna som syftar till att underlätta inträdet på arbetsmarknaden för personer som har varit i kontakt med Kriminalvården. bedrevs Kramiverksamheter på 21 orter, vilket i stort sett är samma omfattning som 2013. Över en treårsperiod har verksamheten utökats med sex verksamheter och sex orter. Bland annat med utgångspunkt från en utvärdering av Krami pågår ett utvecklingsarbete i syfte att öka enhetligheten med hänsyn tagen till att verksamheten är ett samarbete mellan tre myndigheter. Prioriterat i utvecklingsarbetet är att ta fram ett gemensamt handläggarstöd för Krami som ska beskriva hur arbetet ska bedrivas, och som ska bli normerande för Arbetsförmedlingens och Kriminalvårdens medarbetare. Av Brottsförebyggande rådets (Brå) regleringsbrev framgår att rådet har ett pågående uppdrag att kartlägga sysselsättningen för intagna i kriminalvårdsanstalt. I uppdraget ingår att kartlägga omfattningen och karaktären på sysselsättningen för olika grupper av intagna vid olika anstalter, däribland anstalter i olika säkerhetsklasser, samt undersöka vilka faktorer som styr vilken sysselsättning som de intagna anvisas. Utvecklingen och tillgången till arbetsmarknadsutbildning under verkställigheten ska belysas särskilt.