bet · H301CU3 · 2015-09-17 00:00:00 — Enligt 4 kap. 18 § PBL får kommunen i en detaljplan bestämma en största eller minsta storlek på fastigheter, bestämma markreservat för gemensamhetsanläggningar samt, om det behövs för genomförandet av en ändamålsenlig indelning i fastigheter eller för att annars underlätta detaljplanens genomförande, bestämma 1.hur området ska vara indelat i fastigheter, 2.de servitut, ledningsrätter och liknande särskilda rättigheter som ska bildas, ändras eller upphävas, 3.de anläggningar som ska utgöra gemensamhetsanläggningar, och 4.de fastigheter som ska delta i gemensamhetsanläggningarna och de utrymmen som ska tas i anspråk för anläggningarna. infördes nya regler i syfte att förenkla förfarandet för att upphäva en detaljplan under vissa förutsättningar (proposition 2013/14:126 En enklare planprocess avsnitt 6.3, bet. 2013/14:CU31, rskr. 2013/14:366). I huvudsak har kraven begränsats så att kommunen när planens genomförandetid har gått ut kan besluta om ett upphävande efter att ett samråd har genomförts och den s.k. samrådsredogörelsen har skickats till dem som inte har fått sina synpunkter tillgodosedda. Därigenom behövs ingen s.k. granskningstid. Kommunen ska emellertid låta granska det ändrade förslaget om kommunen efter att samrådet är klart ändrar sitt förslag väsentligt (5 kap. 38 b § PBL). I den nu aktuella propositionen föreslår regeringen att det förenklade förfarandet för att upphäva en detaljplan efter genomförandetidens slut även ska kunna tillämpas på förslag om att upphäva en detaljplanebestämmelse om områdets indelning i fastigheter eller om servitut, ledningsrätter och liknande särskilda rättigheter enligt 4 kap. 18 § 1 och 2 PBL. Det förenklade förfarandet ska även kunna tillämpas för upphävande av motsvarande åtgärder enligt äldre bestämmelser, dvs. tomtindelningar och fastighetsplaner. Enligt förslaget ska kommunen inte behöva samråda med andra kommuner eller sakägare utanför det berörda området. Den föreslagna lagändringen syftar till att åstadkomma ett enklare och smidigare förfarande för att upphäva nu aktuella planbestämmelser. Regeringens motiv till att inte även övriga planbestämmelser som kan beslutas med stöd av 4 kap. 18 § PBL bör omfattas av det förenklade förfarandet är att det i sådana fall ofta finns grannar eller andra intressenter som kan beröras indirekt av ett upphävande. Exempelvis medför upphävandet av en planbestämmelse om en viss minsta storlek för en fastighet ofta att bygg- rätten ökar för det berörda området, vilket kan ha stor betydelse för närboende, t.ex. genom att utsikten från grannfastigheten går förlorad eller att en uteplats kan komma att skuggas av en tillkommande byggnad. Sådana fall bör således inte omfattas av det förenklade förfarandet. På motsvarande sätt kan upphävande av planbestämmelser som avser gemensamhetsanläggningar beröra en större krets av personer där det förenklade förfarandet i vissa fall kan vara mindre lämpligt att tillämpa. När det gäller frågan om hur den s.k. samrådskretsen ska avgränsas, dvs. vilka parter som ska ges tillfälle att lämna synpunkter inför ett beslut, anser regeringen att denna inte bör vara större än nödvändigt eftersom samrådet vanligtvis blir mer komplicerat ju större samrådskretsen är (jfr 5 kap. 11 § Såväl berörda sakägare som lantmäterimyndigheten har ett uppenbart intresse av att kunna lämna synpunkter i frågor som har betydelse för Regeringen anser att dessa alltid bör ges möjlighet att få lämna synpunkter innan kommunen upphäver en tomtindelning m.m. I fråga om kända sakägare bör det emellertid vara tillräckligt att endast de sakägare som finns inom planområdet, eller berörd del av detta, ges tillfälle till samråd. Motivet till detta är att det i praktiken endast är sakägarna inom planområdet som kan sägas ha ett berättigat intresse av frågan – upphävandet av en tomt- indelning, fastighetsplan eller fastighetsindelningsbestämmelse kan i normal- fallet inte anses angå ägarna till angränsande fastigheter i den mening som avses i 22 § förvaltningslagen (1986:223). Regeringen anser att gruppen ”berörda kommuner” inte behöver ingå i den krets som ska beredas tillfälle till samråd, eftersom de angränsande kommunerna i praktiken aldrig kan anses vara berörda av denna typ av frågor. Regeringen gör vidare bedömningen att det saknas skäl att ändra på samrådskretsen när det gäller kända bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs samt kända hyresgästorganisationer. Den sista grupp som ska ges tillfälle till samråd omfattar de myndigheter, sammanslutningar och enskilda i övrigt som har ett väsentligt intresse av Endast undantagsvis kan denna grupp anses ha ett väsentligt intresse Om ett upphävande av tomtindelningen m.m. innebär att ny bebyggelse kan lokaliseras närmare en allmän väg, kan beslutet bl.a. ha betydelse för väghållaren, t.ex. . Undantagsvis kan det även tänkas finnas andra berörda som kan anses ha ett väsentligt intresse av Regeringen anser således att även denna kategori bör finnas kvar i den formella samrådskretsen. Det nu sagda innebär att kravet på samråd bör begränsas när det gäller berörda kommuner och ägarna till angränsande fastigheter. således även i fortsättningen att vara relativt omfattande i formell mening, men i praktiken kommer det vanligtvis att vara tillräckligt att samråda med lantmäterimyndigheten, och sakägarna inom det område som berörs av ändringen när det är frågan om att upphäva en tomtindelning, fastighetsplan eller fastighetsindelningsbestämmelse. Den tänkta ordningen är avsedd som en möjlighet, men ingen skyldighet, för kommunen att handlägga frågan om upphävande av en detaljplanebestämmelse med ett förenklat förfarande. Om så är lämpligt, finns det inget som hindrar att kommunen tillämpar de regler som normalt gäller för upphävande av en detaljplan. Utskottet har ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i PBL som innebär ett förenklat förfarande för att upphäva vissa detaljplanebestämmelser om fastighetsindelning och motsvarande äldre bestämmelser om tomtindelningar och fastighetsplaner när genomförandetiden har gått ut. När det gäller motionsyrkandet om att kunna upphäva ytterligare bestämmelser i en detaljplan med det förenklade förfarandet anser utskottet att det inte finns anledning att utöka tillämpningsområdet med fler planbestämmelser. Beträffande yrkande 1 i motion 2014/15:3105 har utskottet som nämnts ovan ställt sig bakom regeringens förslag i fråga om när det förenklade förfarandet ska kunna tillämpas och hur samrådskretsen ska avgränsas. I motsats till motionärerna anser utskottet att det inte finns behov av några kompletterande bestämmelser om vissa situationer när det förenklade förfarandet inte ska få tillämpas eller när samrådskretsen bör omfatta fler grupper. Utskottet vill dock påminna om att kommunen kan välja att inte tillämpa det förenklade förfarandet för att upphäva en planbestämmelse om det av någon anledning bedöms vara olämpligt. Sammanfattningsvis anser således utskottet att motionsyrkandena bör avslås. Offentliggörande av planerade initiativ till markanvisningar Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om offentliggörande av planerade initiativ till markanvisningar. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 5 (FP). I motion 2014/15:3105 av m.fl. (FP) yrkande 3 anförs att det behöver bli enklare för byggherrar att få information om kommuners Det bör därför införas ett krav på kommuner att offentliggöra planerade initiativ till markanvisningar på kommunens hemsida och i tryckta medier. För att fler aktörer ska kunna anmäla intresse och för att möjliggöra ökad konkurrens om markanvisningarna bör informationen göras tillgänglig på både svenska och engelska. Ett tillkännagivande begärs om att regeringen ska återkomma till med förslag i frågan. Med markanvisning avses en överenskommelse mellan en kommun och en byggherre som ger byggherren ensamrätt att och under givna villkor förhandla med kommunen om överlåtelse eller upplåtelse av ett visst av kommunen ägt markområde för bebyggande. gäller enligt 1 och 2 §§ lagen (2014:899) om riktlinjer för kommunala markanvisningar att en kommun som huvudregel är skyldig att anta riktlinjer för markanvisningar som innehåller kommunens utgångspunkter och mål för överlåtelser eller upplåtelser av markområden för bebyggande, handläggningsrutiner och grundläggande villkor för markanvisningar samt principer för markprissättning (prop. 2013/14:126, bet. 2013/14:CU31, rskr. 2013/14:366). Ett beslut om att en byggherre ska erhålla markanvisning är ett politiskt beslut och fattas av en nämnd, kommunstyrelsen eller kommunfullmäktige. Beslut om markanvisning fattas ofta i början av eller innan en detaljplaneprocess (Statskontorets rapport 2012:25 , bostadsbyggande och konkurrens s. 31). Markanvisningar kan göras på olika sätt. Den vanligaste metoden är direktanvisning som ofta bygger på att en byggherre själv söker upp lämplig mark och presenterar ett förslag för kommunen. En annan vanlig metod är olika former av anbudsanvisningar där kommunen anvisar mark utifrån angivna parametrar, t.ex. vem som är villig att betala högst pris (Statskontorets rapport 2012:25 , bostadsbyggande och konkurrens s. 35). Regeringen har gett utredningen om ökad för bostadsbyggande och ökat utbud av markanvisningar (planprocessutredningen) i uppdrag att bl.a. analysera kommunernas system för markanvisning och föreslå åtgärder som syftar till att öka utbudet av mark som är lämplig för bostadsbyggande (dir. 2014:29 och 2014:130). Uppdraget ska redovisas . Liksom motionärerna anser utskottet att transparensen kring kommunernas arbete med markanvisningar behöver stärkas. Utskottet har därför ställt sig bakom regeringens förslag att en kommuns avsikt att genomföra en detaljplan med markanvisningar ska redovisas i detaljplanens planbeskrivning och under samrådet på liknande sätt som gäller för exploateringsavtal. Som framgår ovan har regeringen tillsatt en utredning med uppdrag att analysera kommunernas system för markanvisning och föreslå åtgärder som syftar till att öka utbudet av mark som är lämplig för bostadsbyggande. Enligt utskottet bör resultatet av utredningens arbete inte föregripas genom någon åtgärd från sida. Motionsyrkandet om ytterligare krav på kommunernas hantering av markanvisningar bör därför avslås. Ökad användning av digital teknik i plan- och byggärenden Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden om ökad användning av digital teknik i plan- och byggärenden. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför reservation 6 (FP). I motion 2014/15:3105 av m.fl. (FP) anförs att en ökad användning av digital teknik i plan- och byggärenden kan förenkla processen, göra den mer rättssäker, korta handläggningstiderna och underlätta allmänhetens insyn. Regeringen bör därför återkomma med förslag som dels möjliggör ökad digital expediering och delgivning i plan- och byggärenden (yrkande 4), dels underlättar allmänhetens insyn i plan- och byggärenden genom modern teknik (yrkande 5). ska i vissa fall underrätta berörda hyresgästorganisationer samt de sakägare och de bostadsrättshavare, hyresgäster och boende som berörs och ge dem tillfälle att yttra sig över en ansökning om bygglov innan nämnden fattar beslut (9 kap. 25 § PBL). När har fattat ett beslut om lov eller förhandsbesked ska beslutet, tillsammans med en uppgift om vad den som vill överklaga beslutet måste göra, delges bl.a. sökanden och annan part om det inte är uppenbart obehövligt. Detsamma gäller för de grannar m.fl. som har underrättats om ansökningen om dessa har lämnat synpunkter i ärendet som inte har blivit tillgodosedda (9 kap. 41 § PBL). Ett beslut om lov eller förhandsbesked ska kungöras genom ett meddelande i Post- och (9 kap. 41 a § anförde i betänkandet En effektivare plan- och bygglovsprocess (SOU 2013:34) att bestämmelserna i om hur bygglov ska kommuniceras och vinna laga kraft borde reformeras. Den förra regeringen gjorde i propositionen En enklare planprocess bedömningen att utredningens förslag i dessa avseenden behövde beredas ytterligare och att resultaten från bl.a. utredningen om en kommunallag för framtiden borde inväntas (prop. 2013/14:126 s. 53). bedömde i sitt betänkande Effektiv och rättssäker PBL-överprövning (SOU 2014:14) att bestämmelserna om expediering och kungörelse av beslut om lov och förhandsbesked i PBL borde ses över, men att en översyn inte borde göras förrän utredningen om en kommunallag för framtiden lämnat sitt betänkande. PBL-överklagande- utredningens betänkande har remissbehandlats och regeringen har beslutat lagrådsremissen En kortare instanskedja för detaljplaner och områdesbestämmelser. I lagrådsremissen konstaterar regeringen att PBL-över- klagandeutredningen inte har redovisat några konkreta lagförslag i fråga om expediering och kungörelse av vissa beslut enligt PBL och att de överväganden och bedömningar som utredningen har gjort i dessa avseenden kommer att ligga till grund för ytterligare beredning inom . Utredningen om en kommunallag för framtiden har redovisat sitt slutbetänkande (SOU 2015:24). I betänkandet anförs bl.a. att kommunernas fysiska anslagstavlor bör ersättas med webbaserade anslagstavlor. Förslaget kan medföra följdändringar i PBL. Betänkandet bereds inom . Utskottet har ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i PBL som innebär vissa förenklingar i bestämmelserna om hur beslut om lov och förhandsbesked ska expedieras. Liksom motionärerna anser utskottet att det som utgångspunkt är önskvärt att möjliggöra ökad användning av digital teknik i bl.a. plan- och byggärenden. Rätt använd kan digital teknik t.ex. bidra till att förenkla och effektivisera plan- och byggprocessen och underlätta allmänhetens insyn. Som nämnts ovan pågår det arbete på området. Både PBL-överklagande- utredningens bedömningar i fråga om expediering och kungörelse av vissa PBL-beslut och betänkandet En kommunallag för framtiden (SOU 2015:24) bereds inom . Utskottet anser att större förändringar i PBL i fråga om användningen av digital teknik för expediering och kungörelse av beslut m.m. om möjligt bör samordnas med kommande förändringar i kommunallagen (1991:900). Resultatet av det pågående arbetet på området bör mot denna bakgrund inte föregripas genom något initiativ från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Verksamhetsutövare som överklagar detaljplaner Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om verksamhetsutövare som överklagar detaljplaner. Jämför reservation 7 (FP). I motion 2014/15:3105 av m.fl. (FP) yrkande 6 anförs att det även i fortsättningen kan komma att råda osäkerhet kring vilka åtgärder som en verksamhetsutövare måste vidta för att klara ett befintligt villkor om t.ex. omgivningsbuller när nya bostäder har tillkommit i omgivningen. Även med ytterligare vägledning kommer det att vara oklart hur redovisningen i en planbeskrivning eller ett bygglov ska vara relevant för prövningen enligt . Därför begärs ett tillkännagivande om att regeringen noga ska följa upp och utvärdera i vilken omfattning verksamhetsutövare kommer att överklaga detaljplaner på grund av att de bedömer att bullerberäkningar enligt PBL kan innebära framtida krav på verksamheten samt att regeringen vid behov ska återkomma med förslag i frågan. Regeringen konstaterar i den nu aktuella propositionen att flera remissinstanser befarar att det inte kommer att vara möjligt att göra bullerberäkningar i planskedet med tillräckligt stor tillförlitlighet för att dessa ska fungera som utgångspunkt för senare miljöbalksprövningar. Regeringen delar inte denna uppfattning och anför att nya bestämmelser i har trätt i kraft som skärper och förtydligar kraven på att olägenheter för människors hälsa på grund av omgivningsbuller ska beaktas i planskedet och vid bygglovsprövning (prop. 2013/14:128, bet. 2013/14:CU33, rskr. 2013/14:381). Regeringen anför vidare att det finns en väl etablerad praxis om hur omgivningsbuller ska beräknas, t.ex. standardiseringar från Svensk Standard. Regeringen delar dock remissinstansernas uppfattning att det finns behov av tydliggöranden för att säkerställa att de bedömningar som görs enligt 2 kap. 6 a § PBL sker utifrån samma kriterier som i . Regeringen har fattat beslut om förordning (2015:216) om trafikbuller vid bostadsbyggnader som trädde i kraft och som tydliggör hur 2 kap. 6 a § PBL kan tillämpas i fråga om trafikbuller. beslutat om nya och samordnade vägledningar gällande industri- buller som kommer att underlätta tillämpningen av nämnda bestämmelse när det gäller just industribuller (2015:21 och Naturvårds- verkets rapport 6538). Mot bakgrund av ovanstående bedömer regeringen att det finns förutsätt- ningar för att bestämmelsen i 2 kap. 6 a § PBL ska kunna tillämpas på ett rättssäkert och likartat sätt. Regeringen avser dock att noga följa tillämpningen av bestämmelsen och kommer, om behov finns, att överväga ytterligare åtgärder för att säkerställa en rättssäker och likartad tillämpning. Regeringen anför i propositionen att den avser att ge i uppdrag att i samråd med ta fram ytterligare vägledning för att öka förutsättningarna för att den redovisning som ska finnas i en planbeskrivning eller i ett bygglov utformas på ett sådant sätt att redovisningen är relevant för prövningen enligt . Frågan bereds enligt uppgift från inom . Utskottet har ställt sig bakom regeringens förslag till ändringar i i fråga om omgivningsbuller som syftar till att säkerställa verksamhetsutövares rättssäkerhet vid prövning av ett nytt eller ändrat tillstånd för miljöfarlig verksamhet eller när en myndighet tar initiativ till en omprövning av ett sådant tillstånd i de fall där bostäder har tillkommit i närheten av verksamheten. Utskottet anser att det är viktigt att de bullerberäkningar som görs med stöd av PBL sker utifrån samma kriterier som i . Verksamhetsutövare bör då normalt inte riskera att behöva vidta ytterligare åtgärder för att klara ett befintligt villkor vid en prövning enligt än vad som följer av den bedömning som har gjorts i samband med planläggningen eller bygglovsprövningen enligt PBL. Som nämnts ovan har regeringen anfört i propositionen att den avser att noga följa tillämpningen av 2 kap. 6 a § PBL och, om behov finns, överväga ytterligare åtgärder för att säkerställa en rättssäker och likartad tillämpning. Dessutom pågår visst arbete på området. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att det finns anledning för att ta något initiativ. Motionsyrkandet bör därför avslås. 1.Regeringens lagförslag, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a)avslår regeringens förslag till lag om ändring i , b)antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i (2010:900), 2.lag om ändring i lagen (2014:227) om färdigställandeskydd. Därmed bifaller proposition 2014/15:122 punkterna 2 och 3 samt motion 2014/15:3100 av Nooshi Dadgostar m.fl. (V) och avslår proposition 2014/15:122 punkt 1. I likhet med utskottsmajoriteten anser jag att bör anta regeringens förslag till ändringar i PBL och lagen om färdigställandeskydd. När det gäller förslagen till ändringar i tycker jag att det är en bra ambition att fortsätta försöka samordna regelverken i fråga om buller så att det blir tydligt vilka regler som gäller och planeringen för bostadsbyggande underlättas. Enligt min mening är det dock viktigt att en samordning görs på ett sådant sätt att folkhälsan inte påverkas negativt. Omgivningsbuller är ett folkhälsoproblem som blir allt allvarligare i takt med att fler personer utsätts för buller. Forskningen visar att människor som exponeras för mycket buller lider ökad risk för bl.a. hjärt- och kärlsjukdomar. Buller kan också leda till stress och höjt blodtryck. Trots detta väljer regeringen nu att prioritera verksamhetsutövares rättssäkerhet framför folkhälsan genom att tillståndsmyndigheten får sämre möjligheter att besluta om skärpta villkor för omgivningsbuller på grund av att det tillkommit en ny bostad i omgivningen. Regeringen konstaterar också i propositionen att det inte kan uteslutas att en konsekvens av förslaget till ändringar i kan bli att fler människor kan komma att bo och vistas i bullerutsatta miljöer och att risken för olägenhet för människors hälsa på grund av omgivningsbuller kan öka i begränsad utsträckning. Jag anser att regeringens prioritering är fel. I stället borde fokus ligga på åtgärder som syftar till att öka incitamenten att åtgärda buller vid källan. Slutligen förtjänar det att framhållas att ett stort antal remissinstanser har riktat kritik mot förslaget till ändringar i . Kritiken riktar sig bl.a. mot att förslaget försvårar eller omöjliggör rimliga åtgärder för boendes hälsa och välbefinnande, riskerar att leda till att ställning som skyddslagstiftning urholkas samt att det är olämpligt med en lagteknisk lösning där planbeskrivningen får en bindande verkan på sådant som sker Sammanfattningsvis bör därför avslå propositionen i den del som avser ändringar i och anta regeringens lagförslag i övrigt. Reglering av kommuners handläggningstider för anmälningsärenden, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: 2014/15:3104 av m.fl. (M), 2014/15:3105 av m.fl. (FP) yrkande 2 och 2014/15:3106 av och (KD, C) yrkande 1. I likhet med utskottsmajoriteten anser jag att det är angeläget för en enskild att ett anmälningsärende hanteras så fort som möjligt och jag har ställt mig bakom regeringens förslag om ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om tidsfrist för kommunens handläggningstid. I propositionen har regeringen konstaterat att några remissinstanser har efterlyst incitament eller sanktioner för att tidsfristerna verkligen ska efterlevas av kommunerna men att frågan inte har kunnat hanteras inom ramen för lagstiftningsärendet. Regeringen har vidare anfört att den avser att låta följa upp hur bestämmelserna tillämpas och vidta åtgärder om det visar sig att tidsfristerna inte efterlevs. Jag anser därför att det saknas skäl för att ta något initiativ i frågan genom ett tillkännagivande. I sammanhanget vill jag understryka att även om författningsreglerade tidsfrister i många fall kan antas bidra till en snabbare handläggning av t.ex. anmälningsärenden så är det viktigt att behålla viss flexibilitet i regelverket för att inte begränsa kommunernas handlingsutrymme onödigt mycket. I annat fall är risken att kommunerna drabbas av ökad byråkrati och i praktiken helt fråntas möjligheten att själva avgöra vilka ärenden som är mest angelägna att prioritera. Mot denna bakgrund anser jag att bör avslå de nu aktuella motionsförslagen. 3.Upphävande av bestämmelser i en detaljplan genom ett förenklat förfarande, punkt 3 (M, C, KD) av (KD), (M), (M), (C), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: ställer sig bakom det som anförs i reservationen och tillkännager detta för regeringen. 2014/15:3106 av och (KD, C) yrkande 2 och avslår motion 2014/15:3105 av m.fl. (FP) yrkande 1. Det är vanligt att inaktuella detaljplaner försvårar eller omöjliggör önskvärda förändringar inom ett område. I synnerhet äldre tomtindelningar uppfattas ofta som ett hinder för utveckling. Det är därför angeläget att förfarandet för att upphäva sådana detaljplanebestämmelser förenklas, och vi har valt att ställa oss bakom regeringens lagförslag om ett förenklat förfarande för att upphäva vissa fastighetsindelningsbestämmelser. Enligt vår mening borde dock det förenklade förfarandet kunna tillämpas även på andra planbestämmelser. Exempelvis blir planbestämmelser om utformningen av byggnadsverk och tomter enligt 4 kap. 16 § 1 PBL ofta snabbt inaktuella.