bet · H201JuU14 · 2015-03-13 00:00:00 — Utredningen föreslår att när det gäller vad som ska bedömas som grov stöld bör inte bara intrång i permanentbostad beaktas utan även intrång i annat liknande boende. har informerat om att betänkandet bereds i . presenterade skrothandelsutredning utredningen med begagnade varor och med skrot – vissa kontrollfrågor (SOU 2014:72). Utredningen föreslår bl.a. att ett förbud införs mot att använda kontanter, checkar och postväxlar som betalningsmedel vid handel med metallskrot i näringsverksamhet. Ett syfte med förbudet är att ge polisen bättre förutsättningar att utreda metallstölder. har informerat om att betänkandet är under beredning. Som framgår ovan föreslog i sitt betänkande SOU 2013:85 att när det gäller vad som ska bedömas som grov stöld bör inte bara intrång i permanentbostad beaktas utan även intrång i annat liknande boende. Utredningen föreslog inte någon straffskärpning för brottet grov stöld. Som framkommit ovan bereds betänkandet i . Bostadsinbrott leder till orimligt låga straff jämfört med annan brottslighet. Straffen beaktar inte i tillräcklig grad den kränkning av brottsoffren som intrång i bostäder innebär. Bakom många inbrott ligger dessutom organiserade ligor. Straffet för att bryta sig in i någons hem måste enligt utskottet bli mer kännbart. Utskottet anser därför att ett nytt brott – inbrottsstöld – bör införas med minimistraffet fängelse . Utskottet föreslår att , med bifall till motionerna 2014/15:2970 (M, C, FP, KD) yrkande 2 och 2014/15:2246 (M), gör ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet anfört. föreslår att brottsbeteckningen snatteri byts ut mot ringa stöld. Betänkandet bereds som ovan anförts i . Beredningen bör inte föregripas. Motion 2014/15:2970 (M, C, FP, KD) yrkande 3 avstyrks. När det gäller vad som anförs i motion 2014/15:2481 (M) om att systematiska och upprepade stölder till ett värde ska betraktas som stöld i påföljdshänseende konstaterar utskottet att det är en fråga för domstolarna att avgöra vilket lagrum som är tillämpligt och hur påföljden ska bestämmas i enskilda fall. Som påpekas ovan överlämnade skrothandelsutredning sitt betänkande . I betänkandet föreslås att ett förbud införs mot att använda kontanter, checkar och postväxlar som betalningsmedel vid handel med metallskrot i näringsverksamhet. Ett syfte med förbudet är att ge polisen bättre förutsättningar att utreda metallstölder. Betänkandet bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Motionerna 2014/15:2970 (M, C, FP, KD) yrkande 5 och 2014/15:43 (FP) avstyrks. Bedrägeri och annan oredlighet Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om att skärpa straffen för bedrägeribrott med systematiska inslag och se över bedrägeribrottets utformning för att säkerställa en god anpassning till it-relaterade brott. tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med ett förslag om att kriminalisera identitetsstölder. tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om att införa en ny straffbestämmelse som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier. avslår en motion om att utreda identitetsstölder eftersom den får anses tillgodosedd. Jämför reservationerna 16 (S, MP, V), 17 (S, MP, V) och 18 (S, MP, V). I motion 2014/15:2969 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 3 anförs att en särskild bestämmelse bör införas i som kriminaliserar s.k. identitetsstölder. I yrkande 4 anförs att det krävs en skärpning av straffen för bedrägeribrott med systematiska inslag. Motionärerna anför vidare att det behövs en översyn av bedrägeribrottets utformning för att säkerställa en god anpassning till it-relaterade brott. I yrkande 5 anförs att regeringen bör återkomma till med förslag till en ny straffbestämmelse, grovt fordringsbedrägeri, som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier. Ett likalydande yrkande framförs i motion 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 7. I motion 2014/15:843 av m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om behovet av krafttag för att motverka bluffakturor till privatpersoner och företag. I motion 2014/15:2413 av Finn m.fl. (M) efterfrågas lagändringar för att identitetsstölder bättre ska kunna bekämpas. Motionärerna anför bl.a. att straffen för brottslighet med stulna identiteter bör skärpas. I motion 2014/15:197 av (FP) påtalas vikten av att förebygga bedrägeribrott genom skärpta id-kontroller. I motion 2014/15:1099 av (SD) föreslås att en utredning tillsätts om hur identitetsstölder effektivare ska kunna beivras. Även i motion 2014/15:1617 av (KD) begärs en utredning av frågan om hur medborgare och företagare kan skyddas från kriminella som kapar deras identitet. Enligt 9 kap. 1 § döms den som med vilseledande förmår någon till handling eller underlåtenhet, som innebär för gärningsmannen och skada för den vilseledde eller någon i vars ställe han eller hon är för bedrägeri till fängelse i högst . Av kapitlets 3 § framgår att om brottet är att anse som grovt, ska det bedömas som grovt bedrägeri. För det brottet ska dömas till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningsmannen ”missbrukat allmänt förtroende eller begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada”. Som anförts har en särskild utredare haft i uppdrag att utreda ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom (). Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85) och har haft i uppdrag att undersöka om det finns ett behov av att stärka det straffrättsliga skyddet för egendom och föreslå de författningsändringar som det finns anledning till. Utredaren har bl.a. övervägt lämpliga åtgärder för att komma till rätta med problemet med identitetsstölder. De alternativ till kriminalisering som finns eller skulle vara tänkbara att införa, bl.a. civilrättsliga åtgärder i form av skadestånd, har bedömts vara otillräckliga för att lösa problemen. Inte heller möjligheterna till försäkringsersättning har bedömts som ett godtagbart alternativ till straffrättslig upprättelse. Utredaren föreslår därför att olovlig användning av andras identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Utredaren föreslår vidare en ny straffbestämmelse, som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier. Brottet ska bara finnas i en grov form och benämnas grovt fordringsbedrägeri. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att kartlägga omfattningen och karaktären av problemen med fakturabedrägerier (dir. 2014:12). Utredaren ska med beaktande av kartläggningen överväga behovet av förändringar i framför allt civilrättslig, näringsrättslig och civilprocessrättslig lagstiftning. Vid behov ska utredaren föreslå ändringar. Utredaren ska också ta ställning till om andra slags åtgärder bör vidtas, t.ex. informationsinsatser riktade till företag eller myndighetsuppdrag. Uppdraget ska redovisas . Justitie- och migrationsministern uttalade i en interpellationsdebatt (ip. 2014/15:193) följande: har föreslagit en särskild kriminalisering av både identitetsstölder och systematiska fakturabedrägerier. Utredningens förslag har remitterats, och många remissinstanser är positiva till förslagen. lämnar remissinstanserna också en rad synpunkter som vi noga måste överväga i den fortsatta beredningen. Också i dessa delar avser jag att återkomma med de förslag som behövs. När det gäller identitetsstölder avser regeringen att lägga fram ett förslag till kriminalisering . I betänkande 2013/14:JuU15 behandlade utskottet (s. 23 f.) flera motioner om identitetsstölder. Utskottet ansåg att på grund av den stora skada som identitetsstölder kan vålla bör regeringen se över om inte respekten för enskildas integritet kräver både straffrättsliga och andra åtgärder mot identitetsstölder och i förekommande fall vidta sådana åtgärder. Utskottet föreslog ett tillkännagivande med denna innebörd. följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). I samma betänkande (s. 23 f.) behandlade utskottet även motioner om fakturabedrägerier. Utskottet anförde att föreslagit att ett nytt brott kallat grovt fordringsbedrägeri ska införas när det gäller systematiska fakturabedrägerier. Beredningen av betänkandet borde enligt utskottet inte föregripas. Motionerna avstyrktes, och följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). Modern teknik innebär att omfattande bedrägerier kan utföras mot enskilda. Enligt utskottets uppfattning är synen på bedrägeribrott med systematiska inslag inte tillräckligt sträng. Straffen för denna typ av brott måste därför skärpas. Dessutom bör bedrägeribrottets utformning ses över för att säkerställa en god anpassning till it-relaterade brott. Utskottet föreslår därför att med bifall till motion 2014/15:2969 (M, C, FP, KD) yrkande 4 och med delvis bifall till motion 2014/15:197 (FP) gör ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet anfört. Att drabbas av en identitetsstöld är en allvarlig kränkning i den personliga sfären och medför ett stort lidande för den utsatte. presenterade sitt betänkande SOU 2013:85, i vilket utredningen bl.a. föreslog att olovlig användning av andras identitetsuppgifter ska straffbeläggas som ett särskilt brott som benämns identitetsintrång. Utredningen remitterades, och remisstiden gick ut . Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att identitetsstölder kriminaliseras . Utskottet föreslår att med bifall till motion 2014/15:2969 (M, C, FP, KD) yrkande 3 och med delvis bifall till motionerna 2014/15:1617 (KD) och 2014/15:2413 (M) gör ett tillkänna-givande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet anfört. Som framgår ovan har frågan om identitetsstölder varit föremål för utredning. Motion 2014/15:1099 (SD) får därmed anses tillgodosedd och avstyrks. Ett annat allvarligt problem som utskottet vill belysa är förekomsten av bluffakturor. Bluffakturor har blivit ett samhällsproblem i och med att det rör sig om omfattande utskick som ofta görs inom ramen för en organiserad verksamhet. En ensam gärningsman eller en grupp av gärningsmän kan med hjälp av modern teknik snabbt skicka ut bluffakturor som tillsammans avser miljonbelopp. Även i denna del har lämnat förslag till ny lagstiftning. Enligt utredningens förslag ska en ny straffbestämmelse som tar sikte på systematiska fakturabedrägerier införas. Brottet ska bara finnas i en grov form och benämnas grovt fordringsbedrägeri. Utskottet vill understryka vikten av att ett sådant brott införs och föreslår att med bifall till motionerna 2014/15:2969 (M, C, FP, KD) yrkande 5, 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 7 och med delvis bifall till 2014/15:843 (M) gör ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag som tillgodoser vad utskottet anfört. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om införande av brottet grovt djurplågeri samt om straffet för djurplågeri. Jämför reservation 19 (SD). I kommittémotion 2014/15:2784 av m.fl. (SD) yrkande 2 föreslås att brottsrubriceringen grovt djurplågeri införs. I yrkande 3 föreslås att straffet för djurplågeri höjs. Motionärerna föreslår att straffet för grovt djurplågeri ska vara lägst fängelse och högst fängelse. Liknande yrkanden framförs i motion 2014/15:2926 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2. Av 16 kap. 13 § framgår att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande, döms för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . I djurskyddslagen (1988:534) finns bestämmelser om vård och behandling av husdjur och försöksdjur. Den som bryter mot dess bestämmelser kan dömas för brott mot djurskyddslagen till böter eller fängelse i högst (36 §). En särskild utredare har haft i uppdrag att se över djurskyddslagstiftningens utformning och innehåll. I uppdraget har ingått djurskyddslagens bestämmelser om straff och påföljd. Uppdraget omfattar inte någon översyn av djurplågeribestämmelsen i 16 kap. 13 § , utan bestämmelsen berörs endast i den mån det har betydelse för förhållandet mellan djurplågeribrott och brott mot djurskyddslagen. Utredaren lämnade betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) och föreslår där att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs där straffskalan är fängelse i högst . För grovt brott mot djurskyddslagen ska dömas om brott mot lagen har begåtts med uppsåt och medfört eller kunnat medföra omfattande djurlidande, betydande ekonomisk för djurhållaren, eller annars är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. Det ska även gå att döma någon för grovt brott mot djurskyddslagen, om brottet har utförts organiserat eller systematiskt eller har utförts med förslagenhet. Till följd av att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs förordar utredaren att en allmän översyn även görs av bestämmelse om djurplågeri. Utredningens förslag har i vissa delar lett till lagstiftning (prop. 2013/14:41, bet. 2013/14:MJU14, rskr. 2013/14:151). infördes således bestämmelser om förbud mot att genomföra sexuella handlingar med djur. Den som bryter mot förbudet döms till böter eller fängelse i högst . Dessutom behandlades i det lagstiftningsärendet vissa frågor om försöksdjur. har informerat om att utredningens förslag i övriga delar bereds vidare i . Som framgår ovan bereds betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) i de delar det inte lett till lagstiftning i . I betänkandet berörs frågan om en allmän översyn av bestämmelse om djurplågeri. Denna beredning bör inte föregripas. Motionerna 2014/15:2784 (SD) yrkandena 2 och 3 och 2014/15:2926 (SD) yrkandena 1 och 2 avstyrks. Hot mot förtroendevalda m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ett stärkt straffrättsligt skydd för förtroendevalda samt om förändringar av bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman. Jämför reservationerna 20 (SD) och 21 (FP). I motion 2014/15:183 av och (båda M) yrkande 1 anförs att en utvidgning av det straffbara området för hot mot tjänsteman bör utredas. Motionärerna anför att det bör utredas om det straffbara området för hot och våld mot tjänsteman kan utvidgas till att omfatta även mer subtila hot. I yrkande 2 anförs att minimistraffet för hot och våld mot tjänsteman bör höjas till fängelse . I motion 2014/15:336 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att motverka hot mot förtroendevalda och journalister och att ge dessa grupper ett stärkt straffrättsligt skydd. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 36 anförs att folkvalda ska omfattas av det skydd som anges i 17 kap. om brott mot allmän verksamhet. I motion 2014/15:2326 av (FP) anförs att det krävs straffskärpningar vid våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda. Den som med våld eller hot om våld förgriper sig mot en person i dennas myndighetsutövning, tvingar eller hindrar personen att göra något eller hindrar personen från att göra något som ingår i myndighetsutövningen eller hämnas för något som personen har gjort i sin myndighetsutövning döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma gäller om någon förgriper sig mot en person som har utövat myndighet, på grund av något som personen har gjort eller inte gjort i samband med myndighetsutövningen. (Brå) hade i uppdrag att undersöka omfattningen av hot, våld och trakasserier mot förtroendevalda. Kartläggningen publicerades (2014:9) och är en uppföljning av den tidigare rapporten (2012:14). Brå gjorde en fördjupad analys utifrån resultaten i de båda undersökningarna. Dessutom tog Brå fram en skrift med förslag till åtgärder för att förhindra och hantera incidenter mot förtroendevalda. gav (Ju2014/235/P) en utredare i uppdrag att genomföra en kartläggning av domar om brott mot politiskt förtroendevalda till . Utredaren redovisade sitt arbete . Utredaren anser att det finns goda förutsättningar inom ramen för nuvarande lagstiftning att bättre kunna utreda och lagföra brott mot förtroendevalda och pekar på ett antal faktorer som kan ha betydelse för detta arbete. • Tydlig kodning och checklista. Brott mot förtroendevalda måste åsättas en tydlig kodning för att möjliggöra att polis och åklagare prioriterar dessa brott och särskilt analyserar och följer upp dem. • Tydliggöra gärningsmannens motiv. Åklagare måste utveckla en särskild hantering av dessa fall för att tydliggöra de eventuella politiska motiven bakom brotten och därmed kunna förklara för domstolen varför det finns försvårande omständigheter. • Förundersökning bör ledas av åklagare. Samtliga förundersökningar bör ledas av en åklagare för att säkerställa en enhetlig och aktiv förundersökning. Det bör vara ett begränsat antal åklagare som handlägger denna typ av ärenden, och de bör samverka i ett särskilt nätverk för att utveckla en enhetlig praxis och hantering. (som har ansvar för demokratipolitik) har informerat om att utredarens förslag bereds i . Regeringen gav Brå i uppdrag att kartlägga omfattningen och utvecklingen av hot, våld och trakasserier mot politiskt förtroendevalda under . Uppdraget ska redovisas till () . Organisationen och Landsting har tagit fram en rapport om hot och våld mot förtroendevalda som ger exempel på hur man kan arbeta med frågan. Kultur- och demokratiminister anförde i svaret på fråga 2014/15:18 bl.a. följande. Hot och våld mot förtroendevalda är ett allvarligt problem som måste tas på stort allvar. Det förebyggande arbetet behöver utvecklas. Staten, kommunerna och de politiska partierna är alla viktiga aktörer i detta. Utifrån den kunskap som finns om problemet kommer regeringen att prioritera arbete med konkreta förebyggande åtgärder. Det är framför allt genom förebyggande åtgärder som vi kan minska problemets omfattning. Detta är ett arbete vi måste göra gemensamt. Regeringen har en roll men även de politiska partierna och andra behöver delta. Utskottet har behandlat frågor om våld mot förtroendevalda och anförde i betänkande 2013/14:JuU10 (s. 29 f.) att brottet våld eller hot mot tjänsteman förutsätter att hotet eller våldet riktar sig mot någon i ”hans myndighetsutövning”. Eftersom våld eller hot mot förtroendevalda inte riktar sig mot den förtroendevaldes myndighetsutövning är lagstiftningen om våld eller hot mot tjänsteman inte tillämplig på dessa. Däremot är sådana gärningar i regel straffbara som misshandel eller olaga hot. Utskottet anförde att det såg mycket allvarligt på förekomsten av våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker men ansåg inte att det fanns skäl för att göra något tillkännagivande till regeringen om att denna grupp ska omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . följde utskottet (prot. 2012/13:74). I betänkande 2013/14:JuU15 (s. 27 f.) vidhöll utskottet denna inställning och tillade att utskottet såg positivt på att en utredare fått i uppdrag att kartlägga och analysera domstolarnas bedömning av straffvärdet för brott som rör hot eller våld mot förtroendevalda. Utskottet utgick från att resultatet av detta utredningsarbete vid behov skulle följas upp med lämpliga åtgärder. följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). Utskottet ser alltjämt allvarligt på förekomsten av våld, hot och trakasserier mot förtroendevalda politiker men vidhåller att något tillkännagivande inte bör göras till regeringen om att förtroendevalda bör omfattas av det skydd som ges i 17 kap. . Utskottet är inte heller berett att föreslå någon utvidgning av det straffbara området när det gäller brottet våld eller hot mot tjänsteman eller någon annan förändring av bestämmelsen. Utskottet konstaterar vidare att den utredare som haft i uppdrag att kartlägga domar om brott mot politiskt förtroendevalda har redovisat sitt arbete och i det sammanhanget lämnat ett antal förslag till åtgärder. Förslagen bereds i , och denna beredning bör inte föregripas. Utskottet anser sammanfattningsvis att något tillkännagivande till regeringen inte bör göras med anledning av motionerna 2014/15:183 (M) yrkandena 1 och 2, 2014/15:336 (M), 2014/15:2326 (FP) och 2014/15:2524 (SD) yrkande 36. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om ändring av straffskalorna för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling. avslår en motion om gränsen för grov narkotikasmuggling när det gäller drogen kat. Jämför reservation 22 (SD). I motion 2014/15:2970 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 10 anförs att brottet ”synnerligen grovt narkotikabrott” bör införas. Brottet föreslås leda till fängelse i lägst sex och högst . I motion 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 6 begärs att straffen för narkotikabrott skärps. I motion 2014/15:288 av (M) framförs att möjligheten att skärpa straffpåföljden vid försäljning av narkotika bör ses över. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 35 anförs att gränsen för grov narkotikasmuggling bör sättas till för drogen kat. I narkotikastrafflagen (1968:64) står följande. 1. överlåter narkotika, 2. framställer narkotika som är avsedd för missbruk, 3. förvärvar narkotika i överlåtelsesyfte, 4. anskaffar, bearbetar, förpackar, transporterar, förvarar eller tar annan sådan befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, 5. bjuder ut narkotika till försäljning, förvarar eller befordrar vederlag för narkotika, förmedlar kontakter mellan säljare och köpare eller företar någon annan sådan åtgärd, om förfarandet är ägnat att främja narkotikahandel, eller 6. innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika döms, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till fängelse i högst . (1§ första stycket). Är brottet att anse som grovt döms till fängelse, lägst och högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsett särskilt stor mängd narkotika eller eljest varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Bedömningen ska grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet (3 §). I 3 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling finns bestämmelser om smugglingsbrott. Av 6 § framgår att om en gärning som avses i 3 § gäller narkotika, döms för narkotikasmuggling till fängelse i högst . Vidare framgår av 6 § att om brottet är att anse som grovt, döms för grov narkotikasmuggling till fängelse, lägst två och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen avsett en särskilt stor mängd narkotika, om gärningen ingått som ett led i en verksamhet som bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt, eller om verksamheten eller gärningen annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att överväga och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma en modern straffrättslig reglering för narkotikabrott och narkotikasmugglingsbrott som tydligt ger uttryck för en sträng, fast och konsekvent syn på all illegal hantering av narkotika (dir. 2013:62). I uppdraget ingick att • kartlägga och analysera praxis • ta ställning till vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott är grovt • överväga behovet av förändringar med avseende på gradindelningen av narkotikabrott och narkotikasmugglingsbrott • även i övrigt överväga behovet av förändringar i straffskalorna för dessa brott. I direktiven anförde regeringen att påföljderna i narkotikamål tidigare bestämts på ett förhållandevis schablonmässigt sätt och i stor utsträckning grundats på värden som är angivna i tabeller. Genom Högsta domstolens dom av (NJA 2011 s. 357) inleddes en omläggning av denna praxis.