bet · H201SfU11 · 2015-03-31 00:00:00 — Utskottet vill även betona att alla medlemsländer måste leva upp till den överenskomna EU-lagstiftningen och att unionens migrationssamarbete ska bedrivas med och de mänskliga rättigheterna som grund. Utskottet noterar att kommissionen har ett ansvar för att se till att EU-reglerna följs av medlemsstaterna, och vill framhålla vikten av att arbetar för att kommissionen ska fullgöra den uppgiften. Utskottet, som kan konstatera att tar en förhållandevis stor del av ansvaret för det internationella skyddet av flyktingar i jämförelse med andra EU-länder, anser att också andra medlemsländer behöver ta ett ökat ansvar för att erbjuda skydd åt flyktingar. Utskottet noterar att de ovannämnda omarbetade direktiven har förtydligats bl.a. för att undvika att medlemsländerna tillämpar dem olika. hindras inte de enskilda medlemsstaterna från att ha en mer generös inställning än den som EU som helhet har i förhållande till den asylsökande. Vidare anser utskottet att är och ska vara djupt engagerat i EU:s arbete med solidaritet med utsatta tredjelandsmedborgare. Tydligast åstadkoms det genom att verkar för en ökad vidarebosättning inom EU och för att alla 28 medlemsstater faktiskt deltar i UNHCR:s vidarebosättningsprogram. bör även verka för att ge en mer framträdande roll. Utskottet kan konstatera att kommissionen har mandat att ingå återtagandeavtal med tredjeländer för att effektivisera återvändandearbetet. Tanken med återtagandeavtal är att de ska bidra till en förbättrad hantering av återvändande för personer som bedömts sakna skyddsbehov och som ska avvisas eller utvisas till länder utanför EU. Återtagandeavtalen ingås för att reglera procedurer och ansvar för tredjeländer att återta sina medborgare och innebär ett utökat samarbete med ursprungsländer och transitländer. Med det anförda avstyrks motion 2014/15:82 (V) yrkandena 4 och 5. Motionerna 2014/15:1656 (MP) i denna del, 2014/15:1882 (FP) yrkande 2, 2014/15:1905 (KD) yrkande 3 i denna del och 2014/15:2394 (KD) får med det anförda anses delvis tillgodosedda och avstyrks. EU kan ingå s.k. mobilitetspartnerskap med andra länder för att brett diskutera invandrings-, asyl- och viseringsfrågor. När det gäller yrkandet om EU och mobilitetspartnerskap i motion 2014/15:2993 (M) yrkande 30 är utskottet inte nu berett att föreslå ett tillkännagivande om detta. Därmed avstyrks motionsyrkandet. Dublinförordningen reglerar vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i ett tredje land har gett in i någon medlemsstat. Den s.k. första asyllandsprincipen ligger till grund för förordningen. Om en asylsökande kommer från ett land utanför EU ska han eller hon söka asyl i det land som han eller hon först anländer till. Utskottet finner inte skäl för att göra ett tillkännagivande om att i EU ska verka för att slopa denna princip. Motion 2014/15:82 (V) yrkande 6 avstyrks därmed. Av årsredovisning framgår att vissa problem har funnits när det gäller tillämpningen av Dublinförordningen främst beroende på att inte har fullgjort sina skyldigheter att registrera anlända personer i Eurodac. Efter internationella påtryckningar, bl.a. från , har ökat sin förmåga att registrera personer som anländer till landet. har beslutat att fr.o.m. stationera en s.k. sambandsman i med placering vid i . Syftet är att ytterligare underlätta och förbättra samarbetet med italienska myndigheter. har blivit en av de stater mot vilken fattar flest antal beslut om överföring. Denna ökning kan till stor del förklaras med implementeringen av Informationssystemet för viseringar (VIS). Utskottet konstaterar att åtgärder har vidtagits för att informationen om att en asylsökande har passerat ett annat EU-land ska förbättras. Enligt utskottets mening bör regeringen och fortsatt följa frågan och vid behov vidta åtgärder. Motion 2014/15:2866 (SD) yrkande 4 avstyrks med det anförda. ställdes vissa krav på registrering hos för EES-medborgares uppehållsrätt. Kravet togs dock, efter kritik från kommissionen, bort . Enligt kommissionen var det inte förenligt med det s.k. rörlighetsdirektivet (2004/38/EG) att kräva att en unionsmedborgare både skulle registrera sig enligt utlänningslagen och folkbokföra sig enligt folkbokföringslagen. Utskottet har i betänkande 2013/14:SfU11 ställt sig bakom ändringen. Utskottet vidhåller sitt ställningstagande och avstyrker motion 2014/15:2866 (SD) yrkande 29. Enligt 8 kap. 8 § UtlL får en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare avvisas i anslutning till inresan eller efter inresan bl.a. om han eller hon inte kan styrka sin identitet. En utvidgning av skyldigheten att styrka identiteten är inte aktuell. Motion 2014/15:2866 (SD) yrkande 30 avstyrks därmed. Enlig 8 kap. 9 § UtlL får en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare avvisas efter inresan om han eller hon visar sig utgöra en orimlig belastning för biståndssystemet enligt socialtjänstlagen (2001:453). En utlänning som har uppehållsrätt får inte avvisas av dessa skäl. För att få uppehållsrätt krävs att EES-medborgaren antingen är arbetstagare eller egenföretagare eller har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning. För studerande och EES-medborgare i övrigt krävs för uppehållsrätt dock både tillräckliga tillgångar för dem och deras familjemedlemmar och heltäckande sjukförsäkring för dem och familjemedlemmarna. Något ytterligare försörjningskrav bör enligt utskottets mening inte införas. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2014/15:2688 (SD) yrkandena 32 och 33. Det s.k. rörlighetsdirektivet, som genomförts i svensk rätt, reglerar unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att röra sig fritt och uppehålla sig i en annan medlemsstat. Begreppet familjemedlem i rörlighetsdirektivet omfattar även registrerade partnerskap. Emellertid förutsätter likställandet i respektive nationell lagstiftning att den mottagande medlemsstaten behandlar registrerade partnerskap som likvärdiga med äktenskap. Utskottet har tidigare beklagat att en registrerad partner enligt direktivet inte generellt likställs med en make, senast i betänkande 2013/14:SfU6. Utskottet uttalade då förståelse för att lagstiftningsarbetet inom EU innebär att medlemsstaterna från tid till annan tvingas till kompromisser. Utskottet, som konstaterar att en registrerad partner till en unionsmedborgare för svenskt vidkommande ska räknas som familjemedlem enligt rörlighetsdirektivet, förutsätter att även fortsättningsvis verkar för att regelverket fullt ut görs icke-diskriminerande. Motion 2014/15:2201 (S) yrkande 4 avstyrks med det anförda. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. fri bevisprövning, främlingspass och krav på styrkt identitet. Jämför reservationerna 13 (SD) och 14 (V). Krav på styrkt identitet för uppehållstillstånd på grund av anknytning anges inte uttryckligen i utlänningslagen (2005:716), förkortad UtlL. En utlänning som reser in eller vistas i ska dock ha ett pass. I utlänningsförordningen (2006:97), förkortad UtlF, finns bestämmelser om vilka handlingar som kan godtas som pass. Av 13 kap. 15 och 16 §§ UtlL framgår att det finns en möjlighet till dna-analys i anknytningsärenden där biologiskt släktskap inte kan styrkas på annat sätt. Enligt 9 kap. 8 § UtlL får eller polisen fotografera en utlänning och, om utlänningen fyllt , även i vissa fall ta hans eller hennes fingeravtryck. Detta gäller bl.a. om utlänningen inte kan styrka sin identitet eller ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande. Av 9 kap. 8 a § UtlL följer att en utlänning som ansöker om uppehållstillstånd är skyldig att låta bl.a. fotografera honom eller henne och ta hans eller hennes fingeravtryck. Skyldigheten att låta en myndighet ta fingeravtryck gäller inte om utlänningen är eller om det är fysiskt omöjligt för honom eller henne att lämna fingeravtryck. Enligt 16 kap. 5 § UtlL är förfarandet i domstolsprocessen skriftligt. I handläggningen får ingå muntlig förhandling i en viss fråga, när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. I en migrationsdomstol ska muntlig förhandling hållas, om en utlänning som för talan i målet begär det samt förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det. Muntlig förhandling ska vidare hållas i en migrationsdomstol i mål som rör utvisning eller vägran att förnya ett uppehållstillstånd för en utlänning som är EES-medborgare eller en familjemedlem till EES-medborgare eller omfattas av avtalet om fri rörlighet för personer mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan. Även i mål som rör avvisning eller där ansökan om uppehållstillstånd har avslagits ska muntlig förhandling hållas i en migrationsdomstol om det begärs av en sådan utlänning och om han eller hon har ansökt om uppehållstillstånd. I dessa fall behöver dock inte en muntlig förhandling hållas om detta skulle strida mot den nationella säkerhetens intresse. Enligt 2 kap. 1 a § UtlL gäller att om en utlänning inte har någon handling som gäller som pass och saknar möjlighet att skaffa en sådan handling, får utfärda ett främlingspass för honom eller henne. Har en utlänning beviljats uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande eller övrig skyddsbehövande enligt 4 kap. 2 eller 2 a § UtlL eller beviljats skyddsstatusförklaring enligt 4 kap. 3 c § UtlL, ska utfärda ett främlingspass för utlänningen, om han eller hon inte kan få ett nationellt pass. Främlingspass ska dock inte utfärdas om tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver att så inte sker. får utfärda främlingspass även i andra fall, om det finns särskilda skäl. Enligt 2 kap. 13 § UtlF ska ett främlingspass utfärdas med en giltighetstid av högst och får, antingen då det utfärdas eller senare, förses med en anteckning som begränsar dess giltighetsområde. Ett främlingspass får, då det utfärdas, förses med en anteckning om att innehavarens identitet inte är styrkt. I partimotion 2014/15:2866 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 5 ett tillkännagivande om att ska vidta åtgärder för att komma till rätta med asylmissbruket. Motionärerna anför bl.a. att undersökningar visar att en relativt stor andel av de ensamkommande unga immigranter som påstår sig vara under i själva verket är betydligt äldre. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om krav på att asylsökande ska uppvisa handlingar som styrker deras identitet och nationalitet. Vidare begärs i yrkande 9 ett tillkännagivande om asylsökandes redogörelse för sin flyktväg. Motionärerna anser att en asylsökande alltid ska redogöra för sin flyktväg till . Vid misstanke om att det lämnas en falsk uppgift ska flyktvägen verifieras. I yrkande 10 begärs ett tillkännagivande om åldersbestämning av asylsökande. Asylsökande som påstår sig vara under men som misstänks vara äldre ska åldersbestämmas genom vetenskapliga metoder. Motionärerna anser även att en asylansökan alltid ska göras vid gränsen i samband med inresan. I yrkande 13 begärs ett tillkännagivande om detta. (SD) begär i motion 2014/15:1127 yrkande 1 ett tillkännagivande om att med vetenskapliga metoder åldersbestämma immigranter som vid prövning av uppehållstillståndet vill behandlas eller kommer att bli behandlade som om de var . I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att prövningen av ansökan om uppehållstillstånd för den som vägrar att delta i åldersbestämning ska avslutas och personen avvisas eller utvisas med omedelbar verkan. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 16 ett tillkännagivande om att dels upprätta en databas där utvisningsdömdas foto, fingeravtryck och dna-prov lagras, mot vilka framtida utlänningar som ansöker om uppehållstillstånd eller medborgarskap ska kontrolleras, dels att en person som återfinns i detta register ska frihetsberövas till dess att han eller hon är utvisad, vilket ska ske omgående. Register ska således föras för att kunna kontrollera att utvisningsdömda inte på nytt försöker komma in i landet under annan identitet. I partimotion 2014/15:82 av m.fl. (V) begärs i yrkande 10 ett tillkännagivande om att ta bort kravet på styrkt identitet som en förutsättning för familjeåterförening. I yrkande 11 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ändra 2 kap. 12 § och 13 § andra stycket UtlF för att undanröja bristande passinnehav som hinder mot familjeåterförening. Motionärerna begär också i yrkande 12 ett tillkännagivande om att det bör införas en uttrycklig lagbestämmelse om att fri bevisprövning gäller i utlänningsärenden. Vidare begärs i yrkande 25 ett beslut om att införa ett nytt tredje stycke i 16 kap. 5 § UtlL med följande lydelse: I mål om utvisning eller avvisning ska muntlig förhandling hållas om det inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas om part begär det. I yrkande 26 begärs ett tillkännagivande om en ändring i utlänningslagen som innebär att det införs en rätt att överklaga beslut av om avslag på ansökan om främlingspass. Slutligen begärs i yrkande 27 ett tillkännagivande om att ändringsdispens införs hos Migrationsöverdomstolen. Motionärerna anser att det är olyckligt att det inte finns någon möjlighet att få ett mål prövat i högsta instans ens om det är uppenbart feldömt i en migrationsdomstol. Lawen Redar (S) begär i motion 2014/15:1187 ett tillkännagivande om att se över behovet av lagändringar i syfte att åtgärda barns bristande processbehörighet i asyl- och anknytningsärenden för att barn ska få sin ansökan om familjeåterförening prövad. Motionären framhåller att saknas lagstiftning som reglerar processbehörighet för barn som befinner sig i utlandet och som ansöker om uppehållstillstånd på grund av anknytning. Det är en grundläggande princip inom asylrätten att det är den asylsökande som ska göra sitt behov av skydd sannolikt, vilket även inbegriper att göra sin identitet sannolik. Vid prövningen av en asylansökan ska det först bedömas om sökanden har gjort sin identitet sannolik, och därefter prövas asylskälen. Något absolut krav på styrkt identitet uppställs inte inom asylprövningen. Enligt utskottets mening skulle det vara inhumant att införa ett krav på att en asylsökande ska ha giltiga identitets- och resehandlingar vid ankomsten till eller att en ansökan om asyl ska göras vid den svenska gränsen för att inte avvisning eller utvisning ska ske utan föregående prövning. En sådan ordning skulle riskera att komma i konflikt med internationella förpliktelser eftersom sökanden mycket väl kan ha flyktingskäl och därmed en i princip ovillkorlig rätt till skydd. Utskottet förutsätter att vid sin utredning av frågan om uppehållstillstånd frågar sökanden hur han eller hon har tagit sig till . Detta kan bl.a. ha betydelse för om Dublinförordningen ska vara tillämplig, dvs. vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan. Motion 2014/15:2866 (SD) yrkandena 8, 9 och 13 avstyrks med det anförda. utfärdade ett ställningstagande rörande medicinsk åldersbedömning av barn i övre tonåren. I ställningstagandet fastslås att medicinska metoder, dvs. läkarundersökning och röntgen, är de lämpligaste metoderna. Migrationsöverdomstolen har därefter i ett avgörande (MIG 2014:1) klargjort att det är den asylsökanden som påstår sig vara underårig, som har bevisbördan för att göra sin uppgivna ålder sannolik. Han eller hon kan erbjudas möjligheten att använda en läkarundersökning som ett bevismedel för att uppfylla sin bevisbörda. har en skyldighet att informera om möjligheten att genomgå en sådan. En medicinsk åldersbedömning är endast ett av flera bevismedel som den enskilde kan använda sig av. En sammantagen bedömning måste göras av hela utredningsmaterialet. Om det efter en sådan bedömning kan konstateras att sökanden inte förmått göra sannolikt att han eller hon är ska personen i fråga betraktas som vuxen vid bedömningen av frågan om uppehållstillstånd. I årsredovisning anges att genom ett rättsligt ställningstagande angående åldersbedömning har handläggande personal fått riktlinjer för handläggningen av asylärenden där en åldersbedömning kan bli aktuell. Om sökandens ålder är oklar sedan rutinen har genomförts erbjuds sökanden att genomgå en medicinsk åldersbedömning. Resultatet av den medicinska åldersbedömningen värderas tillsammans med övrig bevisning och utredning. Beslut om åldern fattas i normalfallet som ärendet beslutas i sak. Utskottet noterar att enligt regleringsbrevet ålades att särskilt redovisa: hur många åldersbedömningar som gjorts rörande asylsökande ensamkommande barn och hur många av dessa som har genomförts i enlighet med riktlinjer, i hur många fall sökandens ålder har justerats och vad som har föranlett justeringen, vidtagna åtgärder för att åldern hos asylsökande ensamkommande barn utreds och vidtagna åtgärder för att öka användningen av medicinska åldersbedömningar jämfört med föregående år i ärenden där åldern är oklar och det inte är uppenbart att asylsökanden är under eller . I regleringsbrevet anges att särskilt ska redovisa vidtagna åtgärder i ärenden där åldern hos den asylsökande är oklar och det inte är uppenbart att den asylsökande är . Utskottet konstaterar att en medicinsk åldersbedömning endast är en av flera utredningsåtgärder som kan vidtas när det gäller att bedöma en sökandes ålder samt att regeringen följer frågan om åldersbedömningar. Utskottet anser inte att motionerna 2014/15:2866 (SD) yrkande 10 och 2014/15:1127 (SD) yrkandena 1 och 2 bör föranleda något tillkännagivande från . Motionerna avstyrks därmed. Även motion 2014/15:2866 (SD) yrkande 5 avstyrks. Vad gäller yrkandet om att upprätta en databas där utvisningsdömdas foton och fingeravtryck ska lagras noterar utskottet att EU:s medlemsstater och , och har en databas för fingeravtryck, Eurodac. I är det som ansvarar för databasen. En person som ansöker om asyl måste lämna fingeravtryck. Dessa kontrolleras sedan mot databasen för att se om personen har sökt asyl i något av de länder som använder databasen. kontrollerar även fingeravtrycken mot en annan databas, (Schengen informationssystem). I SIS registreras bl.a. personer som är efterlysta eller på annat sätt eftersökta eller som ska nekas inresa i Schengenområdet. I det uppdaterade systemet, SIS II, är det möjligt att lägga in biometriska uppgifter och att länka samman registreringar som avser en och samma person. Utskottet anser att det i första hand får ankomma på regeringen att pröva eventuella behov av nya eller utökade databaser. Utskottet anser således inte att det finns skäl för att ta ett initiativ i frågan. Motion 2014/15:2524 (SD) yrkande 16 avstyrks med det anförda. För den som ansöker om uppehållstillstånd och som befinner sig utanför är utgångspunkten att identiteten ska vara klarlagd innan inresan i landet. Höga krav ställs på dessa uppgifter eftersom samhället har ett intresse av att upprätthålla den reglerade invandringen, motverka människohandel och förebygga olika typer av hot. Mot detta intresse står emellertid såväl intresset av att tillgodose enskilda familjemedlemmars rätt till återförening som hänsynen till barnets bästa. Samtliga dessa skilda intressen är på grund av sina internationella åtaganden skyldigt att beakta. En utlänning kan klarlägga sin identitet genom en giltig passhandling eller annan identitetshandling som har utfärdats av en behörig myndighet i hemlandet. Utskottet noterar att det finns en möjlighet att göra en dna-analys i anknytningsärenden där biologiskt släktskap inte kan styrkas på annat sätt. Migrationsöverdomstolen framhöll i ett avgörande 2012 (MIG 2012:1) att det kan finnas skäl att i vissa situationer sänka beviskraven när det gäller identitet och göra en proportionalitetsbedömning mellan å ena sidan det allmänna intresset av säker utlänningskontroll och å andra sidan återförening av familjemedlemmar. I målet ansåg domstolen att det vid en sådan bedömning att det räckte med att identiteten hade gjorts sannolik. Genom av antagna ändringar i utlänningslagen som föreslagits i proposition 2013/14:217 har bl.a. 2 kap. 12 § UtlF upphört och ersatts av 2 kap. 1 a § UtlL som föreskriver att om en utlänning inte har någon handling som gäller som pass och saknar möjlighet att skaffa en sådan handling, får utfärda ett främlingspass för honom eller henne. Ett främlingspass får, då det utfärdas, förses med en anteckning om att innehavarens identitet inte är styrkt. Vidare har det från införts en möjlighet enligt 14 kap. 6 a § UtlL att överklaga beslut om avslag på ansökan om främlingspass till en migrationsdomstol om frågan om främlingspass har behandlats i samband med ett beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd (prop. 2013/14:217, bet. 2013/14:SfU22, rskr. 2013/14:339). I propositionen angav regeringen som skäl för denna lagändring, och med anledning av remissvar, att upprätthållandet av principen om familjens enhet och elimineringen av risken att enskilda separeras från eller inte kan återförenas med sina familjer när de inte kan beviljas tidsbegränsat uppehållstillstånd i avsaknad av giltig passhandling väger tyngre än det eventuella merarbete förslaget orsakar domstolarna. Utskottet noterar vidare att i propositionen anges att det i ett annat sammanhang kan finnas anledning att överväga möjligheten att överklaga främlingspass till en migrationsdomstol även om frågan inte har behandlats i samband med ett beslut om avslag på en ansökan om uppehållstillstånd. Utskottet som anser att den faktiska möjligheten att återförenas med familjemedlemmar måste upprätthållas utgår från att regeringen fortsatt följer frågan och vid behov återkommer till med förslag. Med det anförda saknas det enligt utskottet skäl för att göra några tillkännagivanden om ändringar i utlänningslagstiftningen vad gäller identitetskrav, främlingspass och processbehörighet när barn befinner sig i utlandet. Motionerna 2014/15:82 (V) yrkandena 10, 11 och 26 samt 2014/15:1187 (S) avstyrks därmed. I svensk rätt gäller principen om fri bevisprövning, vilket innebär att det är tillåtet att ta upp alla former av bevis vid en rättslig prövning. Utskottet anser inte att det finns anledning att införa en bestämmelse i utlänningslagen om detta. Utskottet ser heller ingen anledning att ändra 16 kap. 5 § UtlL om muntlig förhandling i domstolsprocessen. Motion 2014/15:82 (V) yrkandena 12 och 25 avstyrks därmed. Migrationsöverdomstolen är prejudikatinstans i utlänningsmål och har därmed till uppgift att ge vägledning för och migrationsdomstolarna när det gäller rättstillämpningen. Utskottet anser att domstolen ska fokusera på denna uppgift och inte åläggas att pröva frågor om ändringsdispens, dvs. meddela prövningstillstånd om det kan finnas skäl att ändra en överklagad dom. Motion 2014/15:82 (V) yrkande 27 avstyrks därför. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. frivilligt återvändande, återtagandeavtal och preskriptionstid. Jämför reservation 15 (V) och särskilt yttrande (M). Bestämmelser om avvisning och utvisning finns i 8 kap. UtlL och bestämmelser om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning i 12 kap. samma lag. Beslut om avvisning ska fattas räknat från den första ansökan om uppehållstillstånd efter ankomsten till . För beslut som fattas senare än efter ansökan används beteckningen utvisning. Enligt bestämmelserna i utlänningslagen, som ändrades till följd av genomförandet av det s.k. återvändandedirektivet (2008/115/EG), ska en utlänning som fått ett beslut om avvisning eller utvisning självmant lämna landet. Ett beslut om avvisning eller utvisning ska som huvudregel innehålla en tidsfrist för frivillig avresa. Tidsfristen ska bestämmas vid avvisning och vid utvisning och börjar löpa när beslutet vunnit laga kraft. Om hemresa inte sker inom tidsfristen ska ett beslut om avvisning eller utvisning normalt åtföljas av ett återreseförbud.