bet · H201JuU14 · 2015-03-13 00:00:00 — Bland annat ska stämpling till övergrepp i rättssak, grovt och synnerligen grovt vapenbrott, grovt olaga tvång och grov utpressning kriminaliseras. • Straffskalan för förberedelse och stämpling till brott skärps genom att det i fler fall än blir möjligt att gå över den begränsning fängelse som gäller enligt nuvarande lagstiftning. Strängare straff än fängelse ska kunna dömas ut om en viss gärning med hänsyn till omständigheterna är särskilt allvarlig. • Den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning ska kunna dömas för underlåtenhet att hindra brott om han eller hon underlåter att hindra ett brott inom ramen för sammanslutningen. Ansvaret ska gälla sådana brott där underlåtenhet att avslöja brott är straffbelagd. • Vid bedömningen av om vissa brott, som är särskilt vanligt förekommande inom organiserad brottslighet, är grova ska anspelning på våldskapital beaktas. Likaså ska det förhållandet att en gärning har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel betraktas som kvalificerande vid bedömningen. har informerat om att betänkandet bereds i . har vidare informerat om att det inom departementet har upprättats en promemoria, Komplettering av förslagen i SOU 2014:63 – äktenskapstvång och olaga hot (Ju2014/7758-L5), som remitterats och bereds i . I promemorian föreslås att förberedelse och stämpling till grovt olaga hot ska kriminaliseras. Utredningen om informationsutbyte vid brottsbekämpning m.m. lämnade slutbetänkandet Informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet (SOU 2011:80). Det har därefter gjorts en kompletterande inventering av behovet av författningsändringar för att underlätta informationsutbytet vid myndighetssamverkan mot grov organiserad brottslighet, (se departementspromemorian Ds 2014:30). I promemorian lämnas förslag till en ny lag om uppgiftsskyldighet vid samverkan mot grov organiserad brottslighet och en förordning i samma ämne. Av propositionsförteckning för /15 framgår att regeringen avser att överlämna en proposition om informationsutbyte vid samverkan mot grov organiserad brottslighet . Regeringen beslutade att en särskild utredare ska redovisa hur reglerna om utvidgat förverkande har tillämpats och mot bakgrund av detta utvärdera bl.a. om tillämpningen har visat på problem eller svårigheter med regleringen (dir. 2013:14, utredning Ju 2013:07). Om det finns behov av författningsändringar ska utredaren lämna förslag till sådana ändringar. Genom tilläggsdirektiv fick utredaren i uppdrag att analysera behovet av och lämna förslag till författningsändringar som behövs för att genomföra och rådets kommande – men vid tilläggsdirektivens beslutande ännu inte formellt antagna – direktiv om frysning och förverkande av utbyte av brott (dir. 2014:22). har informerat om att avsikten är att utredaren ska redovisa sitt arbete . Slutligen kan nämnas att Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet m.m. lämnade betänkandet Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella, m.m. – straffansvarets räckvidd (SOU 2000:88). Kommittén, som bl.a. hade i uppdrag att utreda frågor om straffansvar för deltagande i organisationer som sysslar med brottslig verksamhet, gjorde bedömningen att övervägande skäl talade för att det kriminaliserade området inte borde utvidgas till deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet. Kommittén anförde bl.a. att ett grundläggande krav som måste ställas på en kriminalisering är att den avser endast straffvärda förfaranden. Av detta krav följer att det inte kan komma i fråga att straffbelägga allt deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet, anförde kommittén. Utskottet anförde i det senaste budgetbetänkandet (bet. 2014/15:JuU1 s. 29 f.) följande. Grov organiserad brottslighet utgör ett hot mot det demokratiska samhället och är en av samhällets stora utmaningar. Som regeringen anför finns det många olika typer av aktörer som ägnar sig åt sådan typ av brottslighet, allt från mer fasta grupperingar till löst sammansatta och snabbt föränderliga nätverk. Även brottsligheten kan ta sig olika uttryck, som t.ex. narkotikabrott, människohandel, vapenbrott, utpressning och ekonomisk brottslighet som skatte- och bokföringsbrott. För att bekämpa den grova organiserade brottsligheten krävs ett omfattande arbete på många olika plan. Enligt utskottets uppfattning måste bekämpningen av denna typ av brottslighet intensifieras, bl.a. genom att på olika sätt minska de kriminella vinsterna. Utskottet anser vidare, i likhet med regeringen, att en väl fungerande samverkan med och är nödvändig i detta sammanhang. I betänkande 2012/13:JuU10 (s. 26 f.) behandlade utskottet ett motionsyrkande om deltagande i en kriminell organisation. Utskottet ansåg inte att det borde införas en särskild lag om deltagande i kriminella organisationer. I samma betänkande behandlade utskottet ett motionsyrkande om att det i vissa fall ska vara möjligt att åtala och fälla en person för organiserad brottslighet utan att personen behöver bindas vid ett specifikt brott. Utskottet anförde att det ansåg att försiktighet måste iakttas när det är fråga om att lätta på beviskraven i brottmål. Utskottet noterade dock att den utredning som regeringen avsåg att tillsätta om hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet, skulle kunna få i uppdrag att överväga olika aspekter på frågan om hur ansvaret för delaktighet i brottslig verksamhet skulle kunna skärpas. De aktuella motionsyrkandena avstyrktes. följde utskottet (prot. 2012/13:74). Ett brott som begås överlagt och inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet har i allmänhet ett betydligt högre straffvärde än ett motsvarande brott som exempelvis begås i vredesmod av någon som har haft svårt att besinna sig vid ett enstaka tillfälle. Utskottet anser inte att reglerna om vilka försvårande omständigheter som ska beaktas i straffskärpande riktning ger möjlighet att i tillräcklig utsträckning beakta skillnaden mellan dessa båda situationer. Straffen bör därför generellt skärpas för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Utskottet föreslår att med bifall till motion 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 1 och med delvis bifall till motion 2014/15:1827 (M) gör ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med förslag om skärpta straff för brott som begåtts inom ramen för en organiserad kriminell verksamhet. Drivkraften bakom den grova organiserade brottsligheten är möjligheten att tjäna pengar. Det har vidtagits åtgärder för att förbättra möjligheterna att komma åt brottsvinsterna. Myndigheterna prioriterar numera att komma åt de grovt kriminellas tillgångar. Detta har i sin tur underlättats genom de ökade lagliga möjligheterna till s.k. utvidgat förverkande som beskrivs ovan. Utskottet anser emellertid att såväl lagstiftningen som myndigheternas arbete kan förbättras. Utskottet noterar att Utredningen om utvidgat förverkande (Ju 2013:07) skulle ha slutredovisat sitt uppdrag (se dir. 2014:22). Enligt uppgift från ska uppdraget redovisas . Utskottet vill understryka vikten av att det presenteras ett förslag som gör att det blir lättare att förverka kriminellas tillgångar. Vad utskottet nu anfört bör med bifall till motion 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 3 ge regeringen till känna. Som framgår ovan överlämnade Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63). I betänkandet föreslås bl.a. att den som har ett bestämmande inflytande i en sammanslutning ska kunna dömas för underlåtenhet att hindra brott om han eller hon underlåter att hindra ett brott inom ramen för sammanslutningen. Ansvaret ska gälla sådana brott där underlåtenhet att avslöja brott är straffbelagd. Utskottet anser att det finns skäl att ytterligare skärpa och utvidga straffansvaret för underlåtenhet att avslöja och hindra brott. Utskottet föreslår att med bifall till motion 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 4 gör ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett lagförslag i enlighet med det anförda. I motion 2014/15:2535 (SD) föreslår motionärerna att en ny lag införs som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminella nätverk eller organisationer: Deltagande i kriminell organisation (DIKO). Motionärerna föreslår vidare att ett särskilt regelverk införs för s.k. DIKO-relaterad brottslighet. Utskottet är inte berett att ställa sig bakom ett sådant system och avstyrker därför motion 2014/15:2535 (SD) yrkandena 1, 5–7 och 10. Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska återkomma till med förslag om att kriminalisera försök till häleri av normalgraden. Jämför reservation 37 (S, MP, V). I motion 2014/15:2972 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 8 föreslås att försök till häleri kriminaliseras. Motionärerna anför att det tidigare penninghäleribrottet har flyttats från och fått den nya rubriceringen penningtvättsbrott. Det nya penningtvättsbrottet är kriminaliserat på försöksstadiet, vilket innebär en utvidgad kriminalisering i förhållande till den tidigare regleringen i . Även försök till häleri bör enligt motionärerna kriminaliseras. I 9 kap. 6 § finns bestämmelser om häleri. Bestämmelsen har följande lydelse. 1. på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställande tar befattning med något som är frånhänt annan genom brott, 2. bereder sig otillbörlig av annans brottsliga förvärv, eller 3. genom krav, överlåtelse eller på annat liknande sätt hävdar genom brott tillkommen fordran döms för häleri till fängelse i högst . För häleri döms likaledes den som i näringsverksamhet eller såsom led i en verksamhet, som bedrivs vanemässigt eller annars i större omfattning, på ett sätt som är ägnat att försvåra ett återställande förvärvar eller mottar något som skäligen kan antas vara frånhänt annan genom brott. Är brott som anges i första eller andra stycket grovt, döms till fängelse, lägst och högst . Av 9 kap. 11 § följer att försök till grovt häleri är kriminaliserat. I lagen (2014:397) om straff för penningtvättsbrott föreskrivs följande i 3 §. För penningtvättsbrott döms, om åtgärden syftar till att dölja att pengar eller annan egendom härrör från brott eller brottslig verksamhet eller till att främja möjligheterna för någon att tillgodogöra sig egendomen eller dess värde, den som 1. överlåter, förvärvar, omsätter, förvarar eller vidtar annan sådan åtgärd med egendomen, eller 2. tillhandahåller, förvärvar eller upprättar en handling som kan ge en skenbar förklaring till innehavet av egendomen, deltar i transaktioner som utförs för skens skull, uppträder som bulvan eller vidtar annan sådan åtgärd. Straffet är fängelse i högst . Det framgår vidare av lagens 4 § att även den som, utan att åtgärden har ett sådant syfte som anges i 3 §, otillbörligen främjar möjligheterna för någon att omsätta pengar eller annan egendom som härrör från brott eller brottslig verksamhet ska dömas för penningtvättsbrott. Av lagens 8 § följer att försök till penningtvättsbrott som inte är ringa är kriminaliserat. Som anförts ovan har en särskild utredare haft i uppdrag att utreda ett straffrättsligt skydd för egendom (). Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Stärkt straffrättsligt skydd för egendom (SOU 2013:85). I betänkandet behandlades frågan om försök till häleri av normalgraden bör kriminaliseras. Utredarens slutsats var att det då inte fanns skäl att kriminalisera försök till häleri av normalgraden. Enligt utredaren var det tveksamt om de ytterligare gärningar som i praktiken skulle kunna bestraffas som försöksbrott motiverar en kriminalisering. Vidare anförde utredaren att Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet (dir. 2013:19) hade fått i uppdrag att bl.a. överväga om kriminaliseringen av brott på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet bör utvidgas, för att på ett mer effektivt sätt motverka organiserad brottslighet. Beroende på bl.a. den utredningens överväganden skulle frågan om utvidgat straffansvar för häleri kunna komma i ett nytt ljus, men utredaren fann inte skäl att då föreslå att försök till häleri av normalgraden ska straffbeläggas. har informerat om att betänkandet bereds i . Som framgår ovan överlämnade Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet betänkandet Organiserad brottslighet – förfälts- och underlåtenhetsansvar, kvalifikationsgrunder m.m. (SOU 2014:63). har informerat om att betänkandet bereds i . En ny lag om penningtvätt trädde i kraft . Det tidigare penning-häleribrottet har flyttats från och fått den nya rubriceringen penningtvättsbrott. Det nya penningtvättsbrottet är kriminaliserat även på försöksstadiet, vilket innebär en utvidgad kriminalisering i förhållande till den tidigare regleringen i . Enligt utskottets mening finns det skäl att kriminalisera även häleri av normalgraden på försöksstadiet. Utskottet föreslår att med bifall till motion 2014/15:2972 (M, C, FP, KD) yrkande 8 gör ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till med ett förslag om att kriminalisera försök till häleri av normalgraden. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att preskriptionstiden för vissa brott bör tas bort. Jämför reservation 38 (SD). I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 33 anförs att preskriptionstiden för vissa brott bör tas bort. Motionärerna anför att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag som innebär att reglerna om åtalspreskription, påföljdspreskription och absolut preskriptionstid inte ska gälla för vålds- och sexualbrott av allvarligare art, grova fridskränkningsbrott samt stöldbrott av allvarligare art, framför allt inbrottsstöld och liknande av mer kränkande karaktär. För brott enligt gäller de bestämmelser om åtals- och påföljdspreskription som följer av 35 kap. . Enligt 35 kap. 1 § första stycket (åtalspreskription) gäller att påföljd för brott inte får dömas ut om inte den misstänkte häktats eller fått del av åtal för brottet inom • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är högre men inte över fängelse • , om svåraste straffet är fängelse över åtta år • , om fängelse på livstid kan följa på brottet. Av bestämmelsens andra stycke framgår att om en handling innefattar flera brott får påföljd dömas ut för alla brotten så länge påföljd kan dömas ut för något av dem. Tiderna som anges ovan ska enligt 35 kap. 4 § samma balk som huvudregel räknas från den dag då brottet begicks. Enligt 35 kap. 2 § gäller dock inte bestämmelserna om bortfallande av påföljd för vissa brott som anges särskilt i lagrummet, bl.a. mord och dråp, om gärningsmannen begått brotten efter det att han eller hon fyllt . Vidare finns i 35 kap. 4 § bestämmelser om en senareläggning av utgångspunkten för preskriptionsberäkning för sexualbrott som riktat sig mot barn och brott mot lagen (1982:316) om förbud mot könsstympning av kvinnor och försök till sådana brott. Preskriptionstiden börjar i dessa fall att räknas från den dag då målsäganden fyller eller skulle ha fyllt . I 35 kap. 6 § finns bestämmelser om absolut preskription, dvs. tider som gäller oberoende av om häktning skett eller åtal delgetts. Enligt lagrummet får inte i något fall påföljd dömas ut sedan det som anges i 4 § (dvs. som huvudregel sedan den dag då brottet begicks) har förflutit • , om det inte kan följa svårare straff på brottet än böter och tid för att döma ut påföljd för brottet bestäms enligt 1 § 1 • , om det svåraste straffet är högre men inte över fängelse • i övriga fall. I 35 kap. 8 § finns bestämmelser om s.k. påföljdspreskription. Dessa regler innebär att ett fängelsestraff som inte har börjat verkställas inom från det att domen vann laga kraft bortfaller. Ett fängelsestraff på högst bortfaller således om det inte har börjat verkställas från det att domen vann laga kraft. För ett fängelsestraff på livstid gäller en preskriptionstid . Utskottet behandlade i betänkande 2012/13:JuU10 (s. 41) ett par motionsyrkanden som är likalydande med de nu aktuella. Utskottet anförde att preskriptionstiden för ett antal grova brott är avskaffad och att utskottet inte var berett att föreslå att preskriptionstiden ska avskaffas för ytterligare brott. följde utskottet (prot. 2012/13:74). behandlade regeringens skrivelse 2013/14:91 Åtgärder för att stärka barnets rättigheter och uppväxtvillkor i . Med anledning av skrivelsen hade bl.a. ett motionsyrkande väckts om att se över om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga brott mot barn kan tas bort. avstyrkte i ett yttrande till socialutskottet bifall till motionsyrkandet. anförde för sin del att det sammantaget kan finnas starka skäl för att särbehandla preskription av sexualbrott som riktats mot barn. föreslog därför att regeringen skulle låta göra en översyn av om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort (bet. 2014/15:SoU23). följde utskottet (rskr. 2013/14:325–326). har informerat om att tillkännagivandet bereds i . Som framgår ovan gjorde ett tillkännagivande om att regeringen skulle låta göra en översyn av om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort. Tillkännagivandet bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. När det gäller preskriptionstiderna för de övriga brott som omfattas av motion 2014/15:2524 (SD) yrkande 33 anser utskottet att dessa är väl avvägda. Motionsyrkandet bör mot bakgrund av det anförda avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion i vilken det föreslås att reglerna om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder ändras. I motion 2014/15:2482 av och (båda SD) yrkande 1 föreslås att gärningsmän som frias, inte för att de är helt oskyldiga utan på grund av formella fel från statens sida, inte ska tilldömas ersättning för att de har suttit frihetsberövade. I yrkande 2 i motionen föreslås att, om ersättning ändå betalas ut i de situationer som beskrivs ovan, ska det vara brottsoffret som ska tilldömas ersättning och inte den frihetsberövade gärningsmannen. Enligt lagen (1998:714) om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder har bl.a. den som har varit häktad på grund av misstanke om brott under vissa förutsättningar – t.ex. om det meddelas en frikännande dom eller om förundersökningen avslutas utan att åtal väcks – rätt till ersättning från staten för skador som orsakas av frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder. Av 6 § tredje stycket i lagen följer att ersättning kan vägras eller sättas ned om den skadelidandes eget beteende har lett fram till beslutet om frihetsinskränkning eller om det med hänsyn till övriga omständigheter är oskäligt att ersättning betalas ut. Ersättning får dock inte vägras eller sättas ned enbart på den grunden att misstanke om brott kvarstår utan att skuldfrågan är klarlagd. I betänkande 2013/14:JuU15 behandlade utskottet en motion med samma lydelse som den nu aktuella (s. 38). Utskottet anförde att det ansåg att lagen om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder har en lämplig utformning. Utskottet var därför inte berett att ställa sig bakom de förslag till ändringar i lagen som framfördes i motionen. följde utskottet (rskr. 2013/14:159–160). Utskottet vidhåller sin uppfattning att lagen om ersättning vid frihetsberövanden och andra tvångsåtgärder har en lämplig utformning. Motion 2014/15:2482 (SD) avstyrks. Åtgärder för att förhindra och bekämpa terrorism Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör besluta om tilläggsdirektiv för Utredningen om genomförande av vissa straffrättsliga åtaganden för att förhindra och bekämpa terrorism. Tilläggsdirektiven ska gälla att överväga det straffbara området i förhållande till deltagande i en väpnad konflikt utomlands när det sker inom ramen för en terroristorganisation. Övriga motioner om åtgärder för att förhindra och bekämpa terrorism avslås. Jämför reservation 39 (SD). I motion 2014/15:2996 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 1 anförs att det finns behov av åtgärder, inklusive ytterligare kriminalisering, mot förberedande av resor i syfte att delta i strid eller vapenträning utomlands för organisationer som terroriststämplats av EU eller FN. I yrkande 3 anförs att en översyn bör göras av om kriminaliseringen av deltagande i väpnade aktiviteter med terroriststämplade organisationer, i eller utomlands, bör utvidgas. I motion 2014/15:1529 av och (båda M) yrkande 1 anförs att lagstiftningen bör utvidgas och skärpas när det gäller kriminalisering av såväl förberedelse för som deltagande i väpnade aktiviteter med terroriststämplade organisationer. Även i kommittémotion 2014/15:2993 av m.fl. (M) yrkande 19 behandlas frågan om att skärpa straffen för personer som reser utomlands och strider tillsammans med terroriststämplade grupper. I kommittémotion 2014/15:1005 av m.fl. (SD) yrkande 4 anförs att s.k. jihadresor och dylikt bör kriminaliseras med kännbara straff som påföljd. I kommittémotion 2014/15:2936 av m.fl. (SD) yrkande 8 anförs att regeringen bör verka för att på egen hand tar ansvar genom att möjligt införa lagstiftning som förhindrar eller åtminstone avskräcker eller försvårar för svenska medborgare att resa till konfliktområdena i och för att strida för terroristorganisationer som och . I motion 2014/15:1795 av och (C) anförs att man bör se över möjligheten att införa en straffpåföljd för dem som förbereder, finansierar och deltar i terroraktiviteter. I motion 2014/15:1872 av (FP) framförs att det bör utredas om rätten till ekonomiskt stöd genom socialförsäkringar, studiemedel, kommunalt försörjningsstöd och andra skattefinansierade förmåner under vissa förutsättningar bör gå förlorad . Enligt motionären bör det således utredas om individer som konstateras delta eller ha deltagit i träning eller strider för en terroriststämplad organisation bör förlora sin rätt till ekonomiskt stöd genom socialförsäkringar, studiemedel, kommunalt försörjningsstöd och andra skattefinansierade förmåner (yrkande 1). I yrkande 2 framförs att det bör utredas om individer som konstateras rekrytera eller ha rekryterat andra till en terroriststämplad organisation bör förlora sin rätt till ekonomiskt stöd genom socialförsäkringar, studiemedel, kommunalt försörjningsstöd och andra skattefinansierade förmåner . I yrkande 3 anförs att det bör utredas om individer som konstateras ekonomiskt stödja en terroriststämplad organisation, en person som strider eller tränas för att strida för en terroriststämplad organisation eller som rekryterar till en terrororganisation bör förlora sin rätt till ekonomiskt stöd genom socialförsäkringar, studiemedel, kommunalt försörjningsstöd och andra skattefinansierade förmåner . I partimotion 2014/15:1904 av m.fl. (KD) yrkande 3 anförs att medverkan i terroriststämplade organisationer bör kriminaliseras. I motion 2014/15:1606 av (KD) framförs ett yrkande om behovet av aktiva åtgärder för att hindra svenska medborgares resor på s.k. jihadistiska uppdrag. Bestämmelser i svensk lagstiftning om terroristbrott och brott med anknytning till terrorism finns i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet samt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall. antog resolution (2014). Resolutionen är antagen i enlighet med kapitel VII i och är därmed bindande för alla medlemsstater.