bet · H201SoU7 · 2015-03-30 00:00:00 — När det gäller antalet vårdcentraler i en kommun beror detta främst på antalet invånare i kommunen. En grundläggande förutsättning för att vårdcentralen ska kunna er-bjuda patienterna en god vård är att den har tillräckligt med ekonomiska resurser för sin verksamhet. I denna rapport visar vi att ekonomin för vårdcentraler urholkas i hög grad på grund av kostnader för stafettläkare. Anlitande av stafettläkare leder dessutom till att läkarkontinuiteten för patienterna blir sämre, vilket av många – särskilt äldre, upplevs som en försämring av vården. Ägarledda vårdcentraler har ett mindre behov av stafettläkare. Den bristande ekonomin för vårdcentraler medför att en del vårdcen-traler tvingas dra ned på sin bemanning. I rapporten visar vi att fyra av tio vårdcentraler inte klarade sig på ersättningen. Regeringens proposition 2014/15:15 Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården beslutades och bordlades i . Två motioner väcktes med anledning av propositionen. Proposi-tionen innehöll förslag till lag om ändring i lagen (2014:822) om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som innebar att landstingen inte längre skulle vara skyldiga att ha vårdvalssystem i primärvården. beslutade regeringen att återkalla propositionen genom skrivelse 2014/15:28 Återkallelse av proposition 2014/15:15 Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården. behandlade betänkande 2014/15:SoU3 Vårdvalssystem i primärvården. I detta betänkande behandlades bl.a. en följdmotion (M, C, FP, KD) som väcktes med anledning av regeringens skrivelse 2014/15:28 Återkallelse av proposition 2014/15:15 Upphävande av kravet på vårdvalssystem i primärvården. Utskottet föreslog i betänkandet ett tillkännagivande till regeringen om att avsluta beredningen av den fråga som behandlades i den återkallade propositionen och att inte återkomma till med ett lagförslag som innebär att landstingens skyldighet att ha vårdvalssystem inom primärvården upphävs. I en reservation (S, MP, V) anfördes att bör avvakta resultatet av regeringens fortsatta beredning av frågan. biföll socialutskottets förslag (rskr. 2014/15:125). utsåg regeringen en särskild utredare som ska utreda förutsättningarna för och föreslå hur den offentliga finansieringen av privat utförda välfärdstjänster bör regleras (dir. 2015:22). Utredningen ska föreslå hur offentlig finansiering av privat utförda välfärdstjänster kan utformas så att den säkrar likvärdighet, kvalitet, samhällsekonomisk effektivitet, behovsstyrning och öppenhet. Vidare ska utredaren föreslå hur regleringen kan ändras så att landstingen inte ska vara skyldiga att ha vårdvalssystem i primärvården, men med bibehållen möjlighet för patienterna att enligt 9 kap. 1 § patientlagen (2014:821) välja utförare av offentligt finansierad öppenvård. Bland annat denna senare nämnda del av utredningens uppdrag ska redovisas . Uppdraget i övrigt ska redovisas . Utskottet konstaterar att bl.a. och har presenterat rapporter som på olika sätt rör landstingens arbete med vårdval och ersättningssystem. Utskottet kommer att behandla regeringens skrivelse med anledning av granskning . Utskottet anser inte att bör ta några initiativ med anledning av motionerna 2014/15:771 (S) yrkande 1, 2014/15:1859 (KD), 2014/15:2345 (M), 2014/15:2433 (C) yrkande 1, 2014/15:2655 (M), 2014/15:2658 (M), 2014/15:2661 (M), 2014/15:2664 (M) yrkandena 10 och 14–16 och 2014/15:2874 (M) yrkande 1. Avgifter för vård m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om avgifter för vård m.m. Jämför reservation 8 (SD). I motion 2014/15:2422 av Finn och (båda M) begärs ett tillkännagivande om gränsen för det offentliga åtagandet och individers önskemål. Det är enligt motionärerna nödvändigt att man analyserar och kommer med förslag på hur en samfinansiering mellan vad det offentliga åtagandet bekostar och vad individer själva eventuellt önskar komplettera med utifrån sina egna unika behov kan möjliggöras. I motion 2014/15:1507 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att fastställa principen att jämlika patientavgifter för likvärdiga vårdinsatser i den samhällsbetalda vården ska gälla i hela landet, oavsett sjukvårdshuvudman. Det finns enligt motionärerna skäl att genom lagstiftning hjälpa landstingen att uppfylla hälso- och sjukvårdslagens krav. I motion 2014/15:2960 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om vård till tillståndslösa. Motionärerna anför att det inte är rimligt att människor som vistas här i utan tillstånd ska få ta del av den svenska skattesubventionerade hälso- och sjukvården. I motion 2014/15:1264 av (SD) begärs ett tillkännagivande om att se över åldersgränsen för pensionärer att resa med ambulans eller taxi till läkare eller sjukhus, s.k. Resam. Motionären anser att samma åldersgräns, , borde gälla i hela landet. I motion 2014/15:741 av Shadiye Heydari (S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att låta mammografi och gynekologiska cellprovskontroller ingå i högkostnadsskyddet. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, får vårdavgifter av patienter tas ut enligt grunder som eller kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet (26 §). Regler för högkostnadsskydd återfinns i 26 a § HSL. Högkostnadsskyddet motsvarar 0,025 gånger prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken, avrundat nedåt till närmaste femtiotal kronor, eller det lägre belopp som bestämts av . Bestämmelser om högkostnadsskyddet för läkemedel finns i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. Lagen (2013:407) om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd innehåller bestämmelser om landstingens skyldighet att, utöver vad som följer enligt HSL och tandvårdslagen (1985:125), erbjuda hälso- och sjukvård samt tandvård till vissa utlänningar som vistas inom ett landsting utan att vara bosatta där. Ett landsting ska enligt 7 § erbjuda utlänningar som vistas i utan stöd av myndighetsbeslut eller författning och som har fyllt , vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, vård vid abort och preventivmedelsrådgivning. Förordningen (2013:412) om vårdavgifter m.m. för utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd innehåller bestämmelser om de avgifter sådana utlänningar själva ska betala för vård och läkemedel. Utlänningar som omfattas av förordningen ska betala en vårdavgift med för läkarbesök inom hälso- och sjukvård eller hos läkare som får ersättning enligt lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning eller enligt vårdavtal med samt för läkarvård som ges efter remiss av sådana läkare (3 §). För annan sjukvårdande behandling än läkarvård ska utlänningar som omfattas av förordningen under vissa förutsättningar betala vårdavgift med (4 §). När det gäller förebyggande barna- och mödravård som ges av en vårdgivare inom den offentliga primärvården, och förlossningsvård ska ingen vård-avgift betalas. Rätten till sjukresor regleras i lagen (1991:419) om sjukreseersättning vid sjukresor. Resekostnadsersättning beräknas enligt de grunder som sjukvårdshuvudmannen bestämmer. Frågor om resekostnadsersättning prövas, efter ansökan om sådan ersättning, av den sjukvårdshuvudman inom vars område sökanden är bosatt. Ersättningen betalas av sjukvårdshuvudmannen. Bakgrund och pågående arbete Bestämmelser om vilka avgifter som ingår i högkostnadsskyddet kan variera mellan olika landsting. Av en sammanställning gjord av Kommuner och Landsting framgår att avgiften för ett besök i den öppna primärvården för en vuxen person varierar med beroende på vilket landsting det är fråga om (dnr 15/0077). Patientavgiften för besök hos specialistläkare inom den öppna vården varierar med beroende på vilket landsting det är fråga om. Statskontoret fick i uppdrag att kartlägga hur landstingen har tillämpat de nya reglerna om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd, hur mycket vård som erbjudits och om personalen informerats om reglerna (S2014/3531/FS). Statskontoret ska också undersöka om hälso- och sjukvårdens uppgifts- och underrättelseskyldighet påverkat papperslösas vilja och möjlighet att söka vård. I uppdraget ingår också att göra en konsekvensbedömning av det nya regelverket vad gäller ekonomiska följder och om det får fler människor att uppehålla sig i utan tillstånd. Uppdraget ska redovisas . presenterade (Smer) rapporten och egenfinansiering i vården – etiska aspekter (Smer rapport 2014:1). Rådet anser att medfinansiering strider mot hälso- och sjukvårdens mål och värdegrund: en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Den som har det största behovet ska ges företräde. Rådet menar att medfi-nansiering kan komma att påverka denna värdegrund genom att man gradvis riskerar att överge tanken om en offentligt finansierad sjukvård av hög kvali-tet till alla. Resultatet kan bli en offentlig sjukvård på låg basnivå och risk för en ökad grad av ojämlikhet i hälsa. Smer uppmanar nu landstingen att göra fördjupade etiska analyser inför beslut om med- och egenfinansiering av enskilda hälso- och sjukvårdsinsatser. Bakgrunden till Smers rapport är att en ny form av medfinansiering har introducerats i några landsting . Patienten kan i vissa fall välja en dyrare produkt i samband med behandling och själv stå för merkostnaden. Det kan t.ex. gälla val av dyrare speciallinser i samband med starroperationer eller en annan dyrare hörapparat än de offentligt finansierade modellerna. Det främsta argumentet för medfinansiering är att patientens valmöjligheter ökar. Patienten får möjlighet att välja produkter och tjänster som ligger utanför det som erbjuds inom den offentligt finansierade vården, även om han eller hon då själv får bekosta mellanskillnaden. Men Smer menar att det utifrån ett etiskt perspektiv finns fler argument som talar emot medfinansieringsmodeller än som talar för. – Medfinansiering skulle i många fall innebära att man som patient kan köpa sig bättre kvalitet i den offentligt finansierade vården – vård ges då inte på lika villkor för alla. – Medfinansiering av hälso- och sjukvårdsinsatser kan skapa undanträngningseffekter, vilket i så fall drabbar andra patienter. – Tilliten och förtroendet för den offentligt finansierade vården riskerar att minska om patienten inte i första hand är patient, utan behandlas som kund. – Om patienten erbjuds särskilda insatser till medfinansiering finns det risk att betalningsviljan för den skattefinansierade gemensamma vården undergrävs. Utskottet välkomnar Smers rapport om etiska aspekter på med- och egenfinansiering i vården. Motion 2014/15:2422 (M) avstyrks. Det är sjukvårdshuvudmännen som beslutar om vårdavgifter och sjukreseersättning m.m. Det finns därför ingen anledning för att ta några initiativ med anledning av motionerna 2014/15:741 (S) yrkande 2, 2014/15:1264 (SD) och 2014/15:1507 (SD). Vidare konstaterar utskottet att Statskontoret har i uppdrag att kartlägga hur landstingen har tillämpat de nya reglerna om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd. I uppdraget ingår att göra en konsekvensbedömning av det nya regelverket vad gäller ekonomiska följder. Uppdraget ska redovisas senast . Motion 2014/15:2960 (SD) yrkande 8 avstyrks. Prioriteringar inom hälso- och sjukvården m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. nationella riktlinjer, vård och behandling av olika sjukdomar, sällsynta diagnoser, patientutbildning och stöd till för tidigt födda barn. Jämför reservationerna 9 (SD), 10 (SD), 11 (V) och 12 (FP). I motion 2014/15:1114 av Per Ramhorn och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna att göra de nationella riktlinjerna mer bindande. Även i motion 2014/15:2960 av Per Ramhorn m.fl. (SD) yrkande 14 begärs ett tillkännagivande om juridiskt bindande nationella riktlinjer. I motion 2014/15:2942 av m.fl. (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om att införa nationella riktlinjer för den psykiatriska vården. I motion 2014/15:2919 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om epilepsivården och de samhällsutmaningar personer med epilepsi möter i samhället, som ska lämna förslag på förbättringar. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utredningen ska kartlägga regionala skillnader och brister inom epilepsivården och föreslå hur dessa skillnader och brister kan överbryggas samt lämna förslag på nationella riktlinjer för epilepsivården. I motion 2014/15:2218 av (M) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att införa nationella riktlinjer för kostbidrag vid celiaki. I motion 2014/15:1642 av (KD) begärs ett tillkännagivande om att se över behovet av nationella riktlinjer för evidensbaserade metoder för tidig upptäckt av dyslexi, och i motion 2014/15:1870 av samma motionär begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att införa nationella riktlinjer för prehospital vård. I motion 2014/15:2444 av (KD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för behandling och diagnostisering av endometrios. Även i motion 2014/15:943 av och (båda S) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om nationella riktlinjer för endometrios. Vård och behandling av olika sjukdomar I motion 2014/15:782 av (FP) begärs ett tillkännagivande om åldersgränser för screeningprogram i hälso- och sjukvården. Mo-tionären anför att åldersgränsen för screening med mammografi för bröstcancer och screening för tjock- och ändtarmscancer är att betrakta som åldersdiskriminering och att gränserna därför bör tas bort. I motion 2014/15:1238 av Per Ramhorn m.fl. (SD) begärs ett tillkännagivande om att det ska bli obligatoriskt att erbjuda mammografi till alla kvinnor i i åldern 40–. Även i motion 2014/15:1721 av (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att alla landsting ska erbjuda mammografi till kvinnor i åldern 40–i enlighet med rekommendationer. I motion 2014/15:2925 av m.fl. (SD) yrkande 8 begärs ett tillkännagivande om ökade insatser mot bröstcancer. Motionärerna anför att alla kvinnor ska ha rätt att bli kallade till mammografiundersökning. I motion 2014/15:1721 av (KD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att göra behandlingar som är godkända av tillgängliga i hela landet. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att alla patienter ska få tillgång till en personlig skriftlig handlingsplan inför behandling av bröstcancer. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att alla bröstcancerpatienter vid behov ska erbjudas bröstrekonstruktion så snart det är medicinskt möjligt. I motion 2014/15:500 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att se över behovet av nya metoder för att upptäcka bröstcancer hos kvinnor. I motion 2014/15:705 av (S) begärs ett tillkännagivande om behovet av en nationell översyn av bröstcancervården, och i motion 2014/15:2290 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheterna till avgiftsfri mammografi och en likvärdig bröstcancerbehandling i hela landet. I motion 2014/15:759 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att erbjuda män ett PSA-test vid hälsokontroller. I motion 2014/15:707 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att vårdsituationen för hiv-positiva behöver ses över. I motion 2014/15:2352 av Finn och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att kräva insatser som ökar möjligheterna att upptäcka osteoporos (benskörhet) och i ett tidigt skede upptäcka, korrekt diagnostisera och förebygga frakturer som orsakas av denna sjukdom. I motion 2014/15:2444 av (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att endometrios bör klassas som en folksjukdom. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att upprätta regionala handlingsprogram för diagnosticering och behandlingsformer och för att fånga upp misstänka fall för utredning. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att motverka ofrivillig barnlöshet som en konsekvens av utebliven eller försenad diagnos eller avsaknad av medicinering. Slutligen begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om att kvinnor med diagnosen endometrios bör informeras om diagnosens risker för framtida barnplaner. I motion 2014/15:383 av (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om möjligheten att se över förutsättningarna för en adekvat behandling av endometrios genom tidig diagnos. I motion 2014/15:164 av m.fl. (V) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ge i uppdrag att i samarbete med Svenskt Demenscentrum kartlägga situationen och behoven för unga demenssjuka. I motion 2014/15:1129 av m.fl. (SD) begärs ett tillkännagivande om att alzheimerpatienter ska ges möjlighet till utredning och vid behov tillgång till symtomlindrande behandling. I motion 2014/15:312 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att se över behovet av en nationell plan för att alla med glutenintolerans ska få samma möjligheter till behandling oavsett var i landet de bor. I motion 2014/15:1235 av Per Ramhorn och (båda SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att införa ett lagstadgat krav på överenskommelser mellan kommuner och landsting om palliativ vård av barn som tydliggör deras ansvar på området. I motion 2014/15:2447 av (KD) begärs ett tillkännagivande om utvecklingen av palliativ vård och omsorg inom landsting och kommuner. I motion 2014/15:1612 av m.fl. (FP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att utveckla och anta en nationell strategi för sällsynta diagnoser. I motion 2014/15:1858 av (KD) begärs ett tillkännagivande om att ska ha en handlingsplan för sällsynta diagnoser och i motion 2014/15:630 av (MP) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att inleda arbetet med en nationell strategi för sällsynta diagnoser. I motion 2014/15:1612 av m.fl. (FP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att stärka den nationella samordningen av medicinska centrum för sällsynta diagnoser. Även i motion 2014/15:1460 av (S) begärs ett tillkännagivande om behovet av nationella medicinska center för sällsynta diagnoser. I motion 2014/15:2593 av Finn och (båda M) begärs ett tillkännagivande om möjligheten att se över stödet till personer med sällsynta sjukdomar. I motion 2014/15:630 av (MP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om starta samtal med SKL om behovet av samordning för behandling av sällsynta diagnoser. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om behovet av åtgärder för en adekvat och jämlik vård i hela landet av patienter med sällsynta diagnoser. I motion 2014/15:1976 av (MP) begärs ett tillkännagivande om behovet av ökat stöd till Rett center i . I motion 2014/15:703 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att i samverkan med sjukvårdens huvudmän se över möjligheten att stimulera arbetet med utbildning för patienter med kroniska sjukdomar. Stöd till för tidigt födda barn I motion 2014/15:1616 av (FP) begärs ett tillkännagivande om att säkerställa stöd till för tidigt födda barn och deras familjer. Mo-tionären anför att det är hög tid att samhället tar ett ansvar för de för tidigt födda barnen, så att de får de bästa förutsättningar – från neonatalvården och upp i vuxen ålder. Audit över dödfödda barn I motion 2014/15:2774 av (C) begärs ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att genomföra en nationell audit över dödfödda barn; en modern sårbarhets- och säkerhetsutredning. I motion 2014/15:1215 av (M) begärs ett tillkännagivande om möjligheten att se över PNA-verksamhet (patientnära analyser). Motionären efterlyser en översyn och kontroll som gör att tester kan kvalitetssäkras och sjukdomar följas upp och medicineras på ett riktigt sätt så att människors hälsa inte äventyras. I motion 2014/15:1003 av (C) begärs ett tillkännagivande om att grön rehabilitering ska erkännas som en rehabiliteringsform på samma sätt som den konventionella vården. Den bör enligt motionären ingå i rehabiliteringsgarantin som gäller mellan SKL och regeringen. Enligt 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är målet för hälso- och sjukvården en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Av 3 § 10 förordningen (2009:1243) med instruktion för framgår att ska utforma evidensbaserade riktlinjer för bl.a. åtgärder inom hälso- och sjukvården. nationella riktlinjer ska vara ett stöd för att kunna fördela resurserna efter befolkningens behov och så att de gör största möjliga nytta. Riktlinjerna, som är framtagna utifrån aktuell forskning och beprövad erfarenhet, visar på nyttan och riskerna med olika åtgärder. Därmed vill bidra till att stärka människors möjlighet att få jämlik och god vård och socialtjänst. nationella riktlinjer är rekommendationer som bygger på kunskapsläget då riktlinjerna togs fram. De utgör vägledning för vårdgivare och är inte bindande uttalanden om lämpliga behandlingsåtgärder eller rådgivning till patienter i enskilda fall. Det är alltid den behandlande läkaren som har ansvaret för att i det enskilda fallet – baserat på vetenskap och beprövad erfarenhet – göra en bedömning av den individuella patientens behov så att han eller hon får en adekvat behandling. Det finns nationella riktlinjer på bl.a. följande områden: – bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancervård publicerades ett utkast till reviderade nationella riktlinjer för hjärtsjukvård. Myndigheten för vårdanalys har fått i uppdrag att, efter samråd med , göra en samlad uppföljning av de nationella riktlinjernas effekter ur ett patientperspektiv. Den första delen av Myndigheten för vårdanalys uppföljning syftar till att ge en samlad nulägesbild av de nationella riktlinjernas användning och effekter på patientperspektivet. Den andra delen syftar till att generera rekommendationer om hur arbetet med nationella riktlinjer kan utvecklas för att maximera nyttan för patienten. En slutredovisning ska lämnas (jfr Regleringsbrev för avseende Myndigheten för vårdanalys, S2014/8929/[delvis]). I budgetpropositionen anförde regeringen följande under avsnittet Politikens inriktning (utg.omr. 9 s. 56): Regeringens avsikt är att nationella riktlinjer ska vara mer bindande för att öka följsamheten i syfte att säkra en likvärdig sjukvård. Frågan ska utredas och regeringen avser återkomma med åtgärder på området. Kostnader och ansvarsfördelning mellan stat och kommun samt praktisk genomförbarhet och professionernas roll ska särskilt beaktas. Nationella riktlinjer ska bidra till att vetenskapligt utvärderade och effektiva åtgärder används inom hälso- och sjukvården. Riktlinjerna finns för huvuddelen av de stora folksjukdomarna och täcker både förebyggande, behandlande och rehabiliterande insatser. Regeringen kommer även att verka för att synliggöra och analysera skillnader i vårdens resultat, t.ex. genom systematisk uppföljning och utvärdering. Vård och behandling av olika sjukdomar ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som hade föreslagits i proposition 1996/97:60 Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Genom riksdagsbeslutet infördes en ny bestämmelse om de etiska principerna i 2 § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Riktlinjerna är baserade på följande tre grundläggande principer: – behovs- och solidaritetsprincipen har staten avsatt medel för genomförandet av den nationella cancerstrategin. En central del av cancerstrategin har varit att skapa regionala cancercentrum (RCC). Flera insatser inom ramen för strategin har syftat till att få en mer jämlik vård både inom och mellan landsting. redovisade sin första uppföljning av uppbyggnaden av RCC. Uppföljningen visar att flera av de fastställda kriterierna för RCC nu är uppfyllda och att samtliga sjukvårdsregioner är på god väg i arbetet. har staten och SKL slutit årliga överenskommelser för utveck-ling av cancervården. Den senaste överenskommelsen presenterades (S2015/479/FS).