bet · H301FöU7 · 2015-12-09 00:00:00 — Utskottet instämde också i att det är av särskild betydelse att omhänderta planeringen av det civila försvarets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap, och då ytterst i en krigssituation. Utskottet välkomnade att det i målet för det militära försvaret också uttrycks att det militära försvaret ska kunna ge stöd till civila myndigheter för att skydda samhället och dess funktionalitet. Förmågan att samutnyttja militära och civila resurser bör öka, och utskottet tillstyrkte därmed regeringens förslag till mål för det civila försvaret. Utskottet uttryckte vidare att det civila försvaret till stor del bygger på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisberedskapsverksamhet, vilket också underströks i betänkande 2013/14:FöU11. Ansvarsprincipen är fortfarande central. Det är viktigt att konstatera att utvecklandet av det civila försvaret har en god grund att stå på i och med detta, men likt regeringen bedömde utskottet att det civila försvaret kräver ytterligare åtgärder som det inte har ansetts finnas behov av inom krisberedskapen för fredstida krissituationer. I sammanhanget är samverkan mellan de berörda aktörerna mycket viktigt, inte minst mellan Försvarsmakten och aktörer på central, regional och lokal nivå i samhället. Det civila försvaret är inte en organisation, utan många aktörers gemensamma strävan att förbereda och kunna hantera en höjd beredskap. Utskottet instämde också i att det förberedande och hanterande arbete som regeringen och utför i samband med militära operationer i fred och under höjd beredskap är viktigt. Ändamålsenliga bestämmelser, övad personal, tillgång till experter och möjligheter till informationsförsörjning för att regeringen ska kunna agera är nödvändiga i sammanhanget. Utskottet lade stor vikt vid gemensamma övningar för , Försvarsmakten och andra berörda myndigheter inför en situation med höjd beredskap. Även relationen till krigsdelegation bör uppmärksammas i detta sammanhang. Mot bakgrund av att regeringen aviserat att planeringen för det civila försvaret borde återupptas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd beredskap ville utskottet sammanfattningsvis inte föregripa detta arbete och avstyrkte därför samtliga motionsyrkanden. I betänkande 2013/14:FöU11 anförde utskottet vidare att samverkan inför och under en krissituation behövs mellan alla berörda aktörer och då även med Försvarsmakten vid behov. Även i fråga om civilt försvar instämde utskottet med regeringen och Försvarsberedningen om att detta till stor del bygger på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisberedskapsverksamhet. Pågående arbeten avseende utveckling och samverkan välkomnades, t.ex. inom ramen för Försvarsmaktens arbete med regionala staber, samt utred- ningar om hur man kan utveckla samverkansförmågan mellan civila verksam- heter och Försvarsmakten vid allvarliga olyckor och kriser, tillika utveckla planeringen för höjd beredskap bland myndigheter. den i sammanhanget avstyrktes. I betänkande 2015/16:FöU1 behandlade utskottet regeringens förslag i bud- getpropositionen (prop. 2015/16:1) inom utgiftsområde 6 Försvar och Utskottet ansåg fortfarande att Försvarsmaktens uppgift att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser är viktig men underströk, liksom i betänkande 2014/15:FöU11, att den aldrig får bli dimensionerande för Försvarsmakten med undantag för stödet till poli- sen med helikoptertransporter. Utskottet ville vid tillfället inte lägga till fler undantag och utöka ändamålet för anslaget 1:1 Förbandsverksamhet och be- redskap ytterligare, varför utskottet avstyrkte aktuella motionsyrkanden. Med utgångspunkt i den principen delade utskottet regeringens bedömning i budgetpropositionen att Försvarsmakten i större omfattning ska kunna bidra med ett kvalificerat stöd till övriga samhället. Utskottet la stor vikt vid en stärkt samverkan mellan civila och militära verksamheter och ansåg att det bidrar både till ökad säkerhet och till ett mer rationellt utnyttjande av resurser. När det gäller Försvarsmaktens stöd inom krisberedskapen eller vid krissi- tuationer i övrigt betonade utskottet att samverkan mellan den civila och mili- tära verksamheten bör fortsätta att stärkas . I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. 6) konstaterar re- geringen att det är av särskild betydelse att omhänderta planeringen för det civila försvarets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap, och då ytterst i krig. Planeringen för totalförsvaret bör enligt regeringen återupptas. hängande planering för totalförsvaret säkerställs genom planeringsanvisningar till berörda myndigheter. Planeringen är ett första steg i återupptagandet av verksamhet och åtgärder inom ramen för det civila försvaret. Förmågan att hantera kriser i samhället i fredstid ger en grundläggande för- måga att också hantera situationer under höjd beredskap, fortsätter regeringen. Planering för situationer med höjd beredskap, och ytterst krig, är därför en del av myndigheters samlade beredskapsansvar. Myndigheter som har ett särskilt ansvar ska vidta de förberedelser som krävs inom respektive ansvarsområde vid höjd beredskap (bevakningsansvariga myndigheter). De ska särskilt pla- nera för att kunna anpassa verksamheten inför en förändrad säkerhetspolitisk situation och genomföra den omvärldsbevakning och de risk- och sårbarhets- analyser samt de utvecklingsinsatser som krävs för att de ska kunna klara sina uppgifter vid höjd beredskap. Myndigheterna har också skyldighet att ta ut, utbilda och öva berörd personal för myndighetens verksamhet vid höjd beredskap. Det är viktigt att det civila försvaret bidrar till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap, och då ytterst i krig, anför regeringen vidare. Planeringen för det civila försvarets stöd till Försvarsmakten vid höjd beredskap bör ta sin utgångspunkt i Försvarsmaktens behov. Exempelvis kommer transport och logistik, försörjning av livsmedel, drivmedel, elektricitet och telekommunikation samt tillgång till sjukvårdsresurser att kunna utgöra särskilda behov för det militära försvaret. Det civila försvaret bör inledningsvis planera för att kunna lösa uppgifter under krig i 5–. Planeringen för övriga uppgifter inom det civila försvaret avseende skyddet av befolkningen och upprätthållandet av samhällsviktig verksamhet bör dock kunna utföras under en betydligt . bör också utveckla sin förmåga till psykologiskt försvar, kunna identifiera och möta påverkanskampanjer och stärka informations- och cybersäkerheten. MSB har enligt budgetpropositionen deltagit i Försvarsmaktens arbete med försvarsplaneringen för det militära försvaret. MSB har vidare på regeringens uppdrag analyserat och redovisat förutsättningarna för fortsatt arbete med civilt försvar och för det fortsatta arbetet med att utveckla samhällets förmåga att stå emot de påfrestningar som ett väpnat angrepp eller ett hot om väpnat angrepp innebär. MSB har också inför den försvarspolitiska inriktningspropositionen redovisat hur det civila försvaret kan utvecklas. Regeringen beslutade (Ju2015/00054/SSK, Ju2015/00055/SSK, Ju2015/00067/SSK (delvis), Ju2015/09669/SSK) om planeringsanvisningar för civilt försvar. Det innebär att de myndigheter som har ett bevakningsansvar enligt krisberedskapsförordningen ska återuppta planeringen för höjd beredskap, dvs. krigsfara och krig. Försvarsmakten ska med stöd av MSB ge de bevakningsansvariga myndigheterna tillgång till relevanta delar av planeringen när det gäller väpnat angrepp. Alla bevakningsansvariga myndigheter ska kunna påbörja den sammanhängande planeringen för totalförsvaret tidigt . En första redovisning om arbetsläget ska göras till regeringen . Regeringen beslutade (Fö2015/00916/MFI) att ge Försvarsmakten och MSB i uppdrag att ta fram ett förslag till gemensam grundsyn för en sammanhängande planering för totalförsvaret, dvs. militärt försvar och civilt försvar. Den ska beskriva hur arbetet ska bedrivas och ska vara ett stöd för samtliga berörda myndigheters planeringsarbete. Förslaget till grundsyn ska överlämnas till regeringen . Utskottet delar fortsatt regeringens bedömning att planeringen för det civila försvaret bör återupptas, utvecklas och genomföras med utgångspunkt i en helhetssyn där hotskalan omfattar såväl fredstida krissituationer som höjd bered- De tidigare fastställda målen för det civila respektive det militära försva- ret är av detta skäl en viktigt utgångpunkt. Utskottet instämmer i att det i nu- läget är av särskild betydelse att omhänderta planeringen av det civila försva- rets bidrag till Försvarsmaktens operativa förmåga vid höjd beredskap, och då ytterst i en krigssituation. Utskottet välkomnar att det i målet för det militära försvaret också uttrycks att det militära försvaret ska kunna ge stöd till civila myndigheter för att skydda samhället och dess funktionalitet. Försvarsmaktens uppgift att bistå det övriga samhället vid allvarliga olyckor och fredstida kriser bli dimensionerande för myndigheten, med undantag för stödet till polisen med helikoptertransporter. Som utskottet anfört bygger det civila försvaret till stor del på – och ska bygga på – dagens befintliga och civila krisbered- skapsverksamhet, som utvecklats under en rad år. Det finns med andra ord en grund att stå på för det fortsatta arbetet. Det civila försvaret kräver dock ytter- ligare åtgärder som det inte har ansetts finnas behov av inom krisberedskapen för fredstida krissituationer. När det gäller skydd av befolkningen och säker- ställandet av de viktigaste samhällsfunktionerna uppfylls målen för krisbered- skapen och civilt försvar till betydande del av samma åtgärder. samverkan med Försvarsmakten och bidrag till Försvarsmaktens förmåga vid ett väpnat angrepp aktualiseras mer specifika åtgärder. därför regeringens uppdrag till bevakningsansvariga myndigheter att återuppta planeringen för ett civilt försvar. Detta kan komma att innebära att man behö- ver se över föreskriftsstödet. Utskottet bedömer i sammanhanget att Försvars- maktens regionala staber är centrala för att göra det möjligt att samverka med Mot bakgrund av att regeringen också gett uppdrag till Försvarsmakten och MSB i fråga om det civila försvarets utveckling vill utskottet heller inte före- gripa detta arbete och avstyrker därför samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om skyddsrum. Utskottet hänvisar bl.a. till att behovet av skyddsrum bör analyseras inom ramen för det pågående arbetet med att utveckla det civila försvaret. Jämför reservation 17 (SD). I motion 2015/16:1775 av (S) understryks att skyddet av civilbefolkningen är en central uppgift för staten i ett krisläge. Skyddsrum är till för att skydda civilbefolkningens liv och är ett fysiskt skydd i krig och liknande händelser. Det är fastighetsägarna som har ansvaret att förvalta och vårda dessa skyddsrum. Tyvärr fungerar inte dagens underhållssystem, anförs MSB har uppdraget att genom kontroller se till att beståndet av skyddsrum vårdas och underhålls så att skyddsförmågan bibehålls, men det sker alldeles för sällan. Motionären menar att den investering som gjorts i de 65 000 skyddsrum som finns i är en investering som inte vårdas på ett tillfredsställande sätt och föreslår att regeringen ser över frågan om hur ska kunna hålla den skyddskvalitet som staten har fastställt. I förslagen kan t.ex. frågan om att ta ut en speciell skyddsrumsavgift av fastighetsägarna ingå. (M) anför i motion 2015/16:1928 att det med tanke på den nya hotbild som uppstått i vår omvärld är angeläget att inte bara det militära försvaret rustas upp, utan det bör också gälla civilförsvaret. Skyddsrummen utgör en viktig del av vårt civilförsvar. Motionären föreslår att det görs en översyn av möjligheten att införa en skyddsrumsavgift i syfte att säkerställa MSB:s inspektioner av och kvaliteten på de svenska skyddsrummen. I betänkande 2014/15:FöU11 ansåg utskottet att behovet av skyddsrum bör analyseras inom ramen för det fortsatta arbetet med att utveckla det civila försvaret. Först därefter kan man ta upp frågan om regelverket om kostnadsfördelning mellan staten och de berörda fastighetsägarna. Utskottet har tidigare uttryckt att det inte går att utesluta ett förändrat säkerhetspolitiskt läge och att det är befogat att det finns ett regelverk som möjliggör produktion av skyddsrum. Utskottet har följaktligen gett uttryck för att det även fortsättningsvis ska finnas en lagstiftning som reglerar såväl hanteringen av befintliga skyddsrum som produktion av nya skyddsrum. Utskottet har tidigare anfört att det skyddsrumsbestånd som finns är en resurs som ska bevaras och kontrolleras för att , om det skulle uppstå ett behov av fysiskt skydd i krig, kunna användas för sitt ändamål (bet. 2005/06:FöU9). MSB redovisar att det i finns drygt 65 000 skyddsrum med tillsammans ungefär sju miljoner skyddsplatser. Dessa skyddsrum finns spridda i den vanliga bebyggelsen och används i fredstid av respektive fastighetsägare som helt vanliga lokaler. MSB har uppdraget att genom kontroller se till så att beståndet av skyddsrum vårdas och vidmakthålls på en sådan nivå att skyddsförmågan inte försämras. Det är respektive fastighetsägare som har underhållsansvaret, och om en kontroll visar på brister så blir ägaren ålagd att åtgärda dessa. För vissa åtgärder betalas statlig ersättning, och för andra måste ägaren stå för kostnaden själv. Regeringen har som tidigare nämnts beslutat om planeringsanvisningar för civilt försvar. Regeringen beslutade dessutom att ge Försvarsmakten och MSB i uppdrag att ta fram ett förslag till gemensam grundsyn för en sammanhäng- ande planering för totalförsvaret, dvs. militärt försvar och civilt försvar. ska beskriva hur arbetet ska bedrivas och ska vara ett stöd för samtliga berörda Förslaget till grundsyn ska överlämnas till re- Utskottet vidhåller att behovet av skyddsrum bör analyseras inom ramen för det fortsatta arbetet med att utveckla det civila försvaret. Utskottet vidhåller också att det även fortsättningsvis ska finnas en lagstiftning som reglerar såväl hanteringen av befintliga skyddsrum som produktion av nya skyddsrum. Ut- skottet vill exempelvis inte föregripa redovisningen av regeringens uppdrag till Försvarsmakten och MSB att ta fram ett förslag till gemensam grundsyn för en sammanhängande planering för totalförsvaret, dvs. militärt försvar och civilt försvar, och avstyrker därför motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om livsmedelsförsörjning vid kriser. Utskottet hänvisar till pågående arbeten. Jämför reservationerna 18 (M), 19 (SD), 20 (C) och 21 (V). I motion 2015/16:28 av m.fl. (V) anförs att hälften av den mat vi konsumerar i är importerad. befolkning har ökat från 7 till 9,4 miljoner mellan 1950 och . har antalet jordbruk minskat från 280 000 till 70 000 eller från 40 gårdar per 1 000 invånare till 7 gårdar per 1 000 invånare. Den brukade jordbruksmarken (åker och betesmark) har minskat från till , eller från knappt per 1 000 invånare till per 1 000 invånare. har beredskapslagren av livsmedel avvecklats. Detaljhandeln har via just-in-time-tänkandet sina lager på vägarna. Den individuella reserven av livsmedel med lång hållbarhet har mer eller mindre försvunnit. Alla dessa förändringar ökar vår sårbarhet när det gäller livsmedelsförsörjningen. ser vi i ett starkt växande intresse för produktion och lokal förädling av livsmedel, men är dessa verksamheter och aktiviteter på marginalen. I arbetet med den nationella livsmedelsstrategin föreslår motionärerna att det bör tillföras ett långsiktigt perspektiv i syfte att öka självförsörjningsgraden, gynna arbetstillfällen och uppfylla miljömålen (yrkande 6). (M) hänvisar i motion 2015/16:290 till att av tradition har varit ett land som varit självförsörjande på jordbruksprodukter. är situationen en annan. statistik visar en självförsörjningsgrad för nötkött på , griskött och lamm . Trenden är dessutom tydligt nedåtgående. Detta i kombination med den dåliga lönsamheten för jordbruksföretagare innebär troligtvis att utvecklingen kommer att fortsätta vara negativ, anför motionären. Den pågående inflyttningen till storstäderna försvårar också situationen. I händelse av nöd måste kunna försörja sin egen befolkning med livsmedel. måste i händelse av kris ha en beredskap att kunna försörja befolkningen med livsmedel (yrkande 1). I motion 2015/16:1743 av (M) anförs att arbete nu pågår med att få fram en ny livsmedelsstrategi, vilket är positivt. ser minskade produktionsvolymer, svag lönsamhet och en ökad import inom jordbruks- och trädgårdsproduktion, vilket bl.a. innebär att produktionen ökar någon annanstans. Detta är negativt för klimatpåverkan, där den svenska produktionen ligger långt framme, och för djurskyddet. Det behöver tas fram verktyg och förmågor att hantera en krissituation och garantera säker tillgång till mat och inte minst rent vatten, menar motionären. Detta gäller inte minst landets kommuner och landsting vars invånare är beroende av offentligt tillhandahållna måltider. Motionären anför vidare att en decentraliserad livsmedelsproduktion kan minska sårbarheten, öka försörjningstryggheten och reducera behovet av transporter, framför allt transporter som är beroende av fossila bränslen. Mo- tionären föreslår sammanfattningsvis att det görs en risk- och sårbarhetsanalys som omfattar hela livsmedelskedjan från produktion, import, livsmedelsindustri och distribution för att öka försörjningsberedskapen. m.fl. (C) understryker i motion 2015/16:3020 att i mycket hög grad är ett importberoende land. Den låga självförsörjningsgraden riskerar att bli en säkerhetsrisk vid många olika slags kriser, både militära och icke-militära. Även klimatförändringarna har effekt på livsmedelsproduktionen internationellt och nationellt. Det är angeläget att har en beredskap för att hantera krisers påverkan på inhemsk produktion av livsmedel och tillgång till dricksvatten. har resurser för både det civila försvaret och Försvarsmakten tagits ur drift. De s.k. livsmedelslagren har avvecklats. Under höjd beredskap är det angeläget att livsmedelsförsörjningen är tryggad för både samhället i stort och Försvarsmakten. Motionärerna föreslår att man ser över möjligheten att göra frågan om livsmedelsförsörjningen till en viktig parameter i civilförsvarsplaneringen (yrkande 2). I motion 2015/16:3218 av m.fl. (SD) hävdas att den kraftiga befolkningsökningen i kombination med en snabb ekonomisk utveckling i världen leder till en omfattande belastning på världens miljö och en kapplöpning efter naturresurser. Risken är stor att detta leder till fler konflikter om odlingsmark, sötvatten, energiresurser, mineraltillgångar och andra naturtillgångar. Kampen om resurserna riskerar också att leda till ansträngda relationer och i värsta fall väpnade konflikter mellan stormakterna. att självförsörjningsgrad av livsmedel bör öka för att garantera större uthållighet vid internationella kriser (yrkande 4). m.fl. (M) understryker i motion 2015/16:2172 att flödessä- kerhet är en viktig del i den svenska krisberedskapen. Det gäller allt från energi och livsmedel till elektronisk kommunikation och drivmedel. MSB har ett vik- tigt ansvar i att analysera hoten mot olika flöden och föreslå förbättringar. av Försvarsberedningen föreslagna utredningen om ambitioner när det gäller säkerhet för samhällsviktig infrastruktur och försörjningssäkerhet vid extraor- dinära händelser måste komma till stånd, menar motionärerna (yrkande 22). Det är även viktigt att se över hur Försvarsmakten kan bidra till en ökad flö- dessäkerhet såväl i närområde som internationellt. för sammanfattningsvis vikten av att skydda vitala flöden till och från , behovet av bättre samarbete mellan civila och militära myndigheter och beho- vet av ett förstärkt ansvar till MSB (yrkande 23). I betänkande 2014/15:FöU6 välkomnade utskottet de många aktiviteter som genomfört när det gäller försörjning av livsmedel och dricksvatten. Utskottet var även positivt till en kommande utredning om det sistnämnda, till den fortsatta behandlingen inom av betänkandet En ny ransonerings- och prisregleringslag (SOU 2009:69) och till uppföljningen av Försvarsberedningens försvarspolitiska rapport. Utvecklingen av resultatmål och samverkan mellan berörda aktörer ansågs vara av stor vikt för att kunna upprätthålla viktiga samhällsfunktioner, t.ex. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning. Det aktuella motionsyrkandet avstyrktes. Utskottet välkomnade i betänkande 2013/14:FöU11 de goda exempel på arbeten av relevans för området som bedrivs, inte minst den samverkan som finns mellan relevanta aktörer. Utskottet ansåg också att de resultatmål som MSB tagit fram, med hjälp av och , för att upprätthålla viktiga samhällsfunktioner för bl.a. dricksvatten- och livsmedelsförsörjning är av stor vikt för att kunna förebygga och hantera framtida kriser. Samtliga motionsyrkanden avstyrktes, eftersom utskottet konstaterade att en lång rad arbeten pågick på området. I budgetpropositionen (prop. 2015/16:1, utg.omr. 23) anger regeringen att den inledde arbetet med att ta fram en livsmedelsstrategi. Strategin ska bidra till att potentialen i svensk livsmedelsproduktion nyttjas fullt ut. Det innebär större produktion för såväl inhemska som utländska marknader, högre tillväxt och sysselsättning i berörda näringar, ökad andel ekolo- gisk produktion och konsumtion av livsmedel samt bättre möjligheter för konsumenterna att göra medvetna val. Regeringen avser att återkomma till med förslag om en långsiktigt hållbar och brett förankrad livsmedelsstrategi i enlighet med uppsatta mål. Regeringen föreslår dock redan i budgetpropositionen att medel för strategins genomförande avsätts 2016– 2019. beslutade regeringen om kommittédirektiv till en utredning om en trygg dricksvattenförsörjning (dir. 2013:75) som bl.a. omfattar krisberedskapsfrågor. Syftet med utredningen är att identifiera nuvarande och potentiella utmaningar och vid behov lämna förslag på lämpliga åtgärder. Uppdraget som avser analysen av klimatförändringarnas framtida effekter på dricksvattenförsörjningen i och vilka risker dessa medför redovisades i ett delbetänkande – Material i kontakt med dricksvatten – myndighetsroller och ansvarsfrågor (SOU 2014:53) och i ett annat delbetänkande – Klimatförändringar och dricksvattenförsörjning (SOU 2015:51). lämnade där en uppdaterad analys av klimatförändringarna i under återstoden av detta sekel, med de risker för dricksvattenförsörjningen som kan förutses. Det gäller en rad pågående och framtida effekter på vattenförekomster och berednings- och distributionssystem för dricksvatten. Detta slutbetänkande med samlade överväganden och förslag ska redovisas . Utskottet vill understryka vikten av att säkerställer flöden av viktiga varor och då främst sin försörjning av livsmedel, inklusive dricksvatten, i en krissituation. Den kommande livsmedelsstrategin och slutbetänkandet från dricksvattenutredningen blir därför viktiga ingångsvärden för det fortsatta arbetet. På grund av livsmedels- och dricksvattenområdets komplexitet kräver utvecklingen av leveranssäkerheten och krisberedskapen på området en mycket god samverkan mellan ansvariga aktörer i form av företag, kommuner, länsstyrelser, centrala myndigheter, inklusive Försvarsmakten, och branschorganisationer. Den globala handeln med livsmedel ställer även krav på internationell samverkan vid händelser som berör flera länder. Livsmedelsområdet är också i stor utsträckning uppbyggt av privata aktörer, såväl nationella som internationella, vilket kräver en utvecklad privat-offentlig samverkan. Utskottet vill särskilt framhålla vikten av arbete med att verka för att minska sårbarheterna inom sitt ansvarsområde, t.ex. genom VAKA, den nationella vattenkatastrofgruppen.