bet · H201KrU2 · 2015-02-06 00:00:00 — Vägen dit går via en jobbpolitik som skapar förutsättningar för fler arbetade timmar som i sin tur frigör resurser för kulturpolitiska reformer. Detsamma gäller den så kallade enprocentsregeln. uppfyller av kommunerna respektive landstingen och regionerna den så kallade enprocentsregeln. De som inte når upp till denna ambition är ofta små kommuner och ekonomiskt mer utsatta landsting och regioner. Om vi från ska slå fast att enprocentsregeln ska gälla räcker det inte att utreda frågan eller komma med storstilade politiska utfästelser, som vill. Nej, vad som behövs är pengar - statliga pengar. Staten ska inte lova saker som sedan kommuner, regioner och landsting tvingas betala. Detta är en mycket viktig princip. Mycket har gjorts och mycket finns att göra inom kulturpolitikens områden. välkomnar regeringens och kulturminister vilja att se flera av de viktiga reformerna, som alliansregeringen byggde ut vid makten, utvecklas och fördjupas. Vi är öppna för breda, blocköverskridande överenskommelser, förutsatt att finansieringen finns på plats och att den inte ska tas genom stora skattehöjningar på andra delar av kulturen eller kulturnära sektorer. Det faktum att alliansregeringen lyckades värna kulturen under den värsta ekonomiska kris vårt land någonsin har upplevt visar att arbetslinjen fungerar och har stor betydelse också för kultursektorn i stort. Avslutningsvis yrkar jag bifall till förslaget i kulturutskottets betänkande nr 2. första motionsbetänkande har ett väldigt vitt spektrum av frågor: allt från nyckelharpan - ett av tidigaste instrument, som vi har bevarat och fortfarande har en aktiv kulturtradition kring - till digitaliseringen och de frågor som hör samman med den. Detta vida spektrum har en gemensam faktor i det att alla motionerna har ett positivt anslag. Det är motioner om frågor som man vid första genomläsningen tycker är viktiga att bifalla. när kulturutskottet har gått på djupet med frågorna konstaterar vi dock att samtliga motionsförslag redan hanteras på olika sätt och i olika former. Jag vill därför börja med att yrka bifall till kulturutskottets förslag och således avslag på reservationerna och samtliga motioner. Den reservation som kanske allra tydligast slår in öppna dörrar är reservationen om att uppdra åt regeringen att återkomma med en nationell strategi för bildkonsten. Som har sagts tidigare i debatten är det ett arbete som regeringen redan har påbörjat. Kulturministern har också tidigare talat här om inriktningarna för det arbetet. Att skulle uppdra åt regeringen att göra något som regeringen redan har påbörjat är naturligtvis fullständigt onödigt och skulle knappast snabba på processen. Det skulle kanske tvärtom sinka den. Vad vi behöver göra är att snabbt komma framåt med de här frågorna. Bildkonstnärernas situation är inte tillfredsställande, och vi måste därför få handlingsplanen på plats tidigt. Vad resultatet kommer att bli, vad handlingsplanen kommer att utmynna i, är för tidigt att säga. Men en viktig faktor är naturligtvis , som flera andra här har talat om. Det är fullständigt orimligt att staten ger bidrag till utställningsverksamhet om inte de resurserna kommer konstnärerna till godo. Konstnärerna ska inte tvingas arbeta gratis, utan de ska få skälig ersättning för sitt arbete. Regeringen har redan flyttat fram sina positioner ordentligt genom att i regleringsbreven skriva in sådana krav. I alla fall där en utförare har en direkt relation till staten finns nu ett uttalat krav. Det som återstår är hur regionerna hanterar saken. Det statliga bidraget via har inte det tydliga kravet på sig att ska gälla. Jag hoppas att vi kommer att få sådana krav inskrivna , men att få det verkställt är svårt att hantera - inte minst sett utifrån den nedskärning av det regionala bidraget som blev resultatet av Alliansens och agerande i budgetfrågan . talar om hur alliansregeringen har stöttat kulturen genom att successivt höja anslaget. Jag skulle vilja påminna om att resultatet av det beslut som Alliansens och agerande drev igenom blev 366 miljoner mindre till kultursektorn. För regionerna är det en stor smäll med en nedskärning på 1 ½ procent som de nu måste hantera. Naturligtvis ligger detta i linje med att nuvarande regering måste hantera den budget som har antagit i fråga om vilka möjligheter vi ser att göra saker . Vissa saker måste vi återkomma . reservation om nyckelharpan skulle jag vilja påstå är ett slag i luften. ger ett omfattande bidrag till för inte minst nyckelharpans fortsatta bevarande. Nyckelharpan är ett av absolut tidigaste instrument. gjordes kyrkmålningar som illustrerar nyckelharpan. Det finns en kyrkmålning på som vi kan utgå från föreställer en nyckelharpa. Den äldsta bevarade nyckelharpan, Moraharpan, härstammar . Att det här är en levande tradition många hundratals år senare är fantastiskt och någonting jag tror att vi alla här i vill värna. ger de resurserna , och det finns ingen anledning att tro att skulle dra in på de resurserna framöver. Därför behöver den motionen inte bifallas, och reservationen kan således avstyrkas. Den reservation som trots allt har en politisk dimension är förslag om att på något sätt ha nolltolerans mot nolltolerans mot måleriväggar. Jag vill understryka att jag som lokalpolitiker har verkat för offentliga måleriväggar. I min hemstad har jag konstaterat att det finns massor av trista, grå miljöer där offentliga måleriväggar kan vara ett sätt att bidra till en mer trivsam miljö. Men det här måste vara en lokal fråga. Situationen ser olika ut i olika kommuner, och det kommunala självstyret ska respekteras. Därför yrkar jag avslag också på den reservationen. kan jag konstatera att det som förmodligen är motionens ursprung, det sätt på vilket frågan har hanterats i och den nolltolerans mot offentliga måleriväggar som har funnits där, är en inriktning som har ändrats . Den nya majoriteten i har beslutat om att inrätta två offentliga måleriväggar. I praktiken är alltså reservation tillgodosedd. Till att börja med vill jag ta upp frågan om . Jag förstod inte riktigt svar att man inte skulle kunna göra så att de som har statliga bidrag också ska tillämpa . Det motion handlar om är att regeringen ska återkomma med förslag på hur man ska se till att de som uppbär statliga bidrag ska tvingas att tillämpa . Jag förstår alltså inte riktigt vad som är problemet med att bejaka den motionen. Resultatet nu blev ju bara att de som omfattas av kultursamverkansmodellen ska rapportera till hur det ser ut hos dem. Det rimliga är väl ändå att ska följas. Det tror jag att och även Socialdemokraterna har drivit på för tidigare, så det är lite konstigt. När det gäller frågan om graffiti blir jag också lite tveksam när jag hör . Den konstnärliga friheten är ju ingenting som det är upp till kommunerna att vilja eller inte vilja tillämpa. Den konstnärliga friheten är absolut, liksom yttrandefriheten är absolut. Det är ingen fråga huruvida man tycker om den eller inte. Den är grundlagsfäst. Därför är det helt orimligt att man som i vissa kommuner faktiskt censurerar en konstnärlig uttrycksform. Jag känner inte igen tidigare ståndpunkter när det gäller graffiti. Man har velat tycka att det är lite hipp som happ, att man gör som man vill. I den första frågan föreligger det som sagt inga politiska skiljaktigheter. Jag ska förtydliga varför vi inte vill bifalla den reservationen. Som jag nämnde pågår ett arbete på med att ta fram en handlingsplan för hur vi kan stärka bildkonstnärernas situation. Hur vi hanterar är en viktig komponent i den handlingsplanen. Vi kan inte föregripa den genom att på något sätt försöka gena i frågan. Vi måste se på frågan samlat. Det viktigaste är att arbetet nu har påbörjats. Era reservationer på den punkten är därför inte annat än ett försök att slå in öppna dörrar. Vad gäller graffiti är den konstnärliga friheten självklart ingenting som kommunerna kan begränsa eller på något sätt ha invändningar mot. Men att tillhandahålla offentliga måleriväggar är en fråga. Där är inriktning, precis som i så många andra frågor, att man inte ska klampa in på den kommunala beslutskompetensen från statligt håll. Det måste vara en lokal kompetens att avgöra om man har förutsättningar att anlägga offentliga måleriväggar, hur det ska göras och var det ska göras. kan inte ha läst vad vi har skrivit om vare sig eller graffitiväggarna. Det som står angående graffitiväggarna är att man ska ge i uppdrag att initiera den här typen av öppna graffitiväggar i samråd med kommunerna. Det finns ingenting som talar om att det här måste införas. Jag vet att man till exempel på i nu inför två väggar. Men det kan man inte ta till intäkt för att mål är uppnått. Återigen: Det kan inte vara så att den konstnärliga friheten och yttrandefriheten är en angelägenhet. är det inte tvång, det som står i motionen, att man måste initiera detta. Men ska få uppdraget att göra det. Det är det som står. Jag ser fram emot att se hur det kommer att gå vidare med . Det finns ju inte uttalat här att det faktiskt skulle vara så. Precis som vi kräver till exempel kollektivavtal tycker jag att vi borde kräva åtminstone av dem som uppbär statliga bidrag att de ska följa . På vilket sätt ska det annars kunna bli normerande gentemot andra utställare som tar in konstnärer? Jag får då påminna om att regeringen angående har flyttat fram positionerna. Vi kräver i de regleringsbrev som har gått ut för året att ska tillämpas i alla fall där det är staten som ger ett direkt bidrag till en utförare. De fall vi inte kommer åt nu med regleringsbrev är de där det statliga stödet är indirekt. Vi har ett regionalt kulturbidrag som först går ut. Sedan, i andra hand, är det regionerna som fördelar resurserna. I det läge där vi sitter , där Alliansen och kraftigt skurit ned budgeten för de regionala kulturnämnderna, är det svårt att hantera den här frågan. Därför måste det göras inom ramen för det pågående strategiarbetet, så att vi kan ha ett tydligt regelverk för hur det ska göras . Skulle de här kraven riktas blir ju resultatet en minskad verksamhet, och det är kanske inte riktigt det vi vill ska bli effekten. Vad gäller den konstnärliga friheten säger jag återigen: Kommuner kan naturligtvis aldrig begränsa en konstnärlig frihet. Men enligt de diskussioner som förs i motionen är det kommunernas ansvar att upprätta offentliga måleriväggar. De besluten måste tas på lokal nivå. Jag välkomnar alla de besluten på lokal nivå, men jag tycker inte att ska gå över den kommunala kompetensen i frågan. säger att man inte vill tvinga kommunerna, men det ni skriver i motionen är att ni vill förbjuda nolltolerans hos kommunerna. Ni vill förbjuda kommuner att säga nej till måleriväggar. Jag tycker att det är en orimlig hållning. Kommer en kommun fram till att det inte finns några förutsättningar för en målerivägg kan det inte finnas ett riksdagsbeslut som inte medger att man gör så. Jag tänkte inleda med att kommentera en av de motioner vi behandlar som avstyrks utan någon reservation. Det kan kanske tyckas vara lite bakvänt, men jag hoppas att jag med mitt anförande ska kunna förklara lite närmare varför jag vill lyfta fram motionen från min partikamrat som handlar om . Det är, som skriver i sin motion, "en internationellt unik sommararena för opera". vill göra de statliga kulturinstitutionerna och deras verksamheter mer tillgängliga över hela landet. Det kan ske exempelvis genom att digitalt tillgängliggöra scenföreställningar och genom goda villkor för utlåning av konstverk. Det kan också ske genom att ge institutioner och arenor som uppfattas som regionala angelägenheter nationella uppdrag. är en unik motor för Dalaregionen. Kultur och kulturarenor har ofta en viktig roll för att just lyfta fram och stärka en region eller en kommun. Vi kan säkert alla hitta flera exempel på detta runt om i vårt land. Jag tänker på exempelvis i , Studio Acusticum i eller Jamtli i . Ja, exemplen är många och spridda över hela vårt land. Kultur är en viktig utvecklingspotential, inte minst när det gäller den regionala tillväxten. Europeiska unionen, EU, har identifierat att kulturella och kreativa näringar svarar för av EU:s totala sysselsättning. Och det är en sektor med hög tillväxt. Försiktiga beräkningar visar att närmare 200 000 personer arbetar inom den här sektorn i . Och det finns en mängd kombinationer mellan dessa näringar och andra näringar där de kulturella näringarna och kulturarbetarna stärker och utvecklar andra näringar. Kanske har de mest kreativa och mest utvecklande kombinationerna ännu inte skapats. Det finns, kort sagt, en potential i hela landet, och det finns en stor kompetens inom kulturområdet över hela landet. ligger mycket nationell expertis i storstäder, främst i vår huvudstad. Vi missar massor av talang och kreativitet ute i landet som borde komma fler till del. Det här är helt enkelt inte särskilt hållbart. ligger också de nationella scenerna och arenorna för kulturen i våra storstäder, främst här i . Varför inte också identifiera några arenor i andra delar av vårt land som skulle kunna vara av nationell angelägenhet och som skulle kunna lyfta kulturen ytterligare på ett nationellt plan - ja, kanske till och med på ett internationellt plan? Kulturen är nämligen inte bara en viktig nationell angelägenhet. Den kan också vara ett skyltfönster, en motor, för fler internationella besökare. Med det kommer också fler möjligheter till utveckling av turistindustrin och besöksnäringen i hela landet. är kulturen ett skyltfönster internationellt som även kan främja svensk handel internationellt. Men då måste vi också lyfta fram och visa den unika potential som finns runt om i hela . Varför kan då till exempel inte bli en nationell sommarscen för ? räknas som en av mest exklusiva utomhusarenor för opera. Det gamla nedlagda kalkbrottet strax utanför i har med sin unika akustik och dramatiska och spännande miljö en stark image som en av världens vackraste utomhusarenor. Det är en perfekt miljö för under en sommarmånad. Detta skulle generera många både nationella och internationella besökare. Det skulle ge stora förutsättningar för att marknadsföra och sprida svensk operakultur och alla de professionella kulturarbetare som arbetar med operakonsten, som exempelvis sångare, dansare, musiker och regissörer liksom tonsättare. Det är något jag är övertygad om att både och operakonsten skulle vinna stort på. Det är, som jag ser det, inte bara en regional fråga för . Det handlar om att se potentialen i hela vårt land. Men vi får inte ta ifrån regionerna och kommunerna deras möjligheter att påverka och styra över sina egna områden. Det jag här har lyft fram handlar om att tillsammans lyfta fram det som är unikt runt om i . Men vi måste vara noga med vad som är en eller regional angelägenhet. I dagens betänkande behandlas en motion från om fler lagliga graffitiväggar. I en annan motion tar man upp den så kallade enprocentsregeln. Jag vill här vara tydlig med att jag anser att både frågan om möjligheten att på ett lagligt sätt utveckla sig som graffitikonstnär och frågan om den offentliga utsmyckningen vid nybyggnation är viktiga frågor. Men för mig och är det ett tydligt kommunalt uppdrag när det handlar om hur man lokalt ska stödja och bemöta olika konstformer liksom hur den offentliga utsmyckningen ska skapas vid nybyggnation. Här måste vi lita till våra kommunpolitiska kollegers bedömning och kompetens. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Vissa kulturfrågor Vi ser dem överallt. Vi är kanske till och med så vana vid dem att vi har glömt hur miljön skulle se ut utan dem. De är de där sprejade namntaggarna. är de bara snabbskissade i lite svart. är de mer konstfärdigt gjorda i tjocka bokstavskombinationer i olika färger. De finns på betongväggar, elskåp, papperskorgar och tågvagnar. Är graffiti konst eller klotter? En urban kultur skapas på gatorna och innebär, och ska innebära, ett stort steg till den rådande kulturen. Men förstörda spårvagnar, bussar och tåg med nedklottrade säten? Nej, vandalism och klotter i stadsbilden är inte konst. Skadegörelse är alltid skadegörelse. Det som målas olovandes på andras, eller allmänt ägda, väggar, elskåp, parkbänkar och så vidare kan aldrig accepteras, oavsett om det är "fula" taggar eller "fina" graffitimålningar. Nolltolerans och policy om snabb sanering av klotter är i mina ögon den enda rimliga vägen. Om något önskar jag att saneringen skulle kunna ske snabbare än , men det är förstås också en resursfråga. Även när det inte handlar om förstörelse av enskild egendom kan det inte vara vem som helst förunnat att hur som helst ta det offentliga rummet i besittning. Det är att utnyttja sin egen frihet på ett sådant sätt att andras frihet inskränks. Men nolltoleransen mot skadegörelse och klotter har ibland gått för långt. Graffiti generellt har ibland hamnat i skottlinjen. Därför måste det, hur märkligt det än kan tyckas, faktiskt sägas att graffiti självklart också är konst. Föreställningarna och påståendena om graffiti och klotter eller skadegörelse, liksom kriminalitet i vidare bemärkelse, är många. Som kulturpolitiker har jag ofta önskat mig mer fördjupning. Gatukonsten, illegal eller inte, omfattar ju också mer än graffiti. En hel del är mer accepterat i bredare lager; det må vara gulliga katter, stickade prydnader på stolpar, rondellhundar eller målningar på gatstenar eller vad det nu är. Även om det är mindre omfattande, även om det är mer accepterat, inte skadegörelse i form av en sönderklottrad parkbänk eller gångtunnel, är det likväl tillståndslöst. För att travestera utskottets utmärkta betänkande: Jag vill understryka att upplåtandet av offentliga ytor till konstutövning är en uppgift. Inrättandet av lagliga graffitiväggar skapar nya möjligheter för främjande av graffiti som fritidsintresse och konstform. De kommuner som har upplåtit lagliga graffitiväggar har haft olika erfarenheter vad gäller den brottsförebyggande effekten. Det måste vara en uppgift för kommunerna själva att avgöra om lagliga graffitiväggar ska inrättas eller inte. Jag ska avsluta med några ord om vikten av starka lokala och regionala scener. Det handlar om vad Per Lodenius så förtjänstfullt var inne på och som jag är övertygad om att även kommer att tala om i nästa anförande. Scenkonstinstitutionerna är en viktig aktör för regional samverkan. En rapport från Svensk Scenkonst visar att de aktivt samverkar med näringslivet, civilsamhället och andra lokala och regionala aktörer. Därför är en satsning på scenkonstinstitutionerna en investering i regional utveckling. Vi i anser att det är av största vikt att vi tillsammans finner en modell för hur vi kan stärka viktiga lokala och regionala scener långt utanför så att det nationella ansvaret sprids till andra delar och kan skapa och stärka viktiga noder inom kulturlivet. Mot bakgrund av det anförda yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Med anledning av anförandet och det förra replikskiftet känns det nästan som att det behövs en upplysningskampanj om vad nolltolerans är. Jag gissar att liksom många av oss andra var bedrövad över den attack som drabbade . Vi står upp för yttrandefriheten. Vi står upp för den konstnärliga friheten. Nolltoleransen innebär i till exempel att man inte har fått hålla utbildningar i graffiti. har förbjudits att hålla utbildningar i graffiti. Utställningar har stängts. Väggar har rivits. Besökare på ett graffitievenemang har förföljts för att se vart de tar vägen och vad de gör. Det är vad nolltoleransen är uttryck för. Det kan väl aldrig vara okej? Det har inte varit tillåtet att annonsera graffitievenemang på stadens kulturtavlor. Det är ren censur. Hur kan man stå upp för det? Hur kan man prata om att det är en angelägenhet? Som ledamot i kulturutskottet borde väl om någon stå upp för den konstnärliga friheten och säga att den är absolut. Det finns ingenting i min motion om graffiti som säger att kommuner ska tvingas att upprätta graffitiväggar. Vi vill ge i uppdrag att initiera graffitiprojekt i samråd med kommunerna. Om ni tycker att man inte ska ge den typen av uppdrag kanske vi ska skrota alla uppdrag vi ger till . Det verkar som att vi i mångt och mycket är överens när vi borrar lite i frågorna. Jag var tydlig i mitt anförande med att jag som kulturpolitiker efterlyser en fördjupning. Att rätten att ta allt utrymme i anspråk i fråga om konstskapande och yttrandefrihet ska vara total ställer jag mig tveksam till. Då kan man också säga att äganderätten ska vara total. Att privata eller offentliga väggar kan utnyttjas utan tillstånd ställer jag inte upp på. Precis som kommunerna äger rätt att inrätta utställningshallar eller upplåta lokaler till olika konstuttryck, installationer eller annat, har de möjlighet att inrätta lagliga graffitiväggar. Jag tycker att de ska göra det, men det är upp till varje kommunpolitiker att rannsaka sig i fråga om hur man vill att konstuttrycken ska gestaltas i kommunen. Jag förstår inte riktigt varför envisas med att prata om olaglig verksamhet och skadegörelse. Det är inte vad jag talar om. Jag talar om möjligheten att få utöva en konstnärlig uttrycksform, nämligen graffiti. Det jag talar om handlar om att få göra det just lagligt. I vissa kommuner, till exempel , där det har varit nolltolerans, och där man till vissa delar fortfarande har den kvar, har det inte varit möjligt att utöva graffiti eftersom det har stoppats på grund av den kommunala nolltoleransen. Där har det varit helt omöjligt. Jag sitter med i . Vi har sökt tillstånd för att sätta upp tillfälliga väggar med två trästockar emellan och plast runt. Det har vi inte heller fått göra. Det har sagts att det är en otillåten estetik och uppmuntrar till något annat. Problemet har varit att man inte ens i lagliga former fått uttrycka denna konstform. Det är det som är så frustrerande. Jag ska verkligen fundera över detta och kanske bjuda in hela utskottet till en graffitiworkshop. Det känns som att det verkligen behövs mer kunskap på området. Det är just det som är poängen. Varje kommun har beslutanderätt där folkvalda ledamöter i fullmäktigeförsamlingar fattar beslut i olika ärenden som inte går utöver grundlagen. Här är vi helt överens. Skulle det vara inskränkningar av grundlagsfästa rättigheter är det en helt annan fråga. Då är det ett övertramp som ska anmälas på den sidan. Det är vi helt överens om. Men vad det allmänna och offentliga rummet i en kommun ska användas till är till syvende och sist de folkvaldas möjlighet och rättighet att fatta beslut om inom givna grundlagar. Den rätten vill jag med det bestämdaste ställa mig bakom så att det är ett lokalt beslutande som i varje enskilt fall ska ges företräde. Politik handlar i mångt och mycket om värderingar och prioriteringar. Politik handlar också om vilket samhälle vi vill ha, leva i och lämna efter oss till kommande generationer. Den rödgröna regeringen valde vid sin första presskonferens om kulturen att fokusera på en fråga, nämligen att införa fri entré på statliga museer. Gör man så måste det innebära att man tycker att den frågan är den viktigaste. Beskedet togs emot positivt av många. Fint att slippa betala om man ska besöka museum, sa många. Regeringens föreslagna reform antyder dock i någon mån att kultur ska vara gratis, vilket leder tanken fel. Dessutom skulle det bara gälla basutställningar och inte specialutställningar. Det finns ca 200 museer runt om i landet som inte berörs av detta, men många av dem påverkas ändå genom att det skapas förväntningar om fri entré som de sliter med sin ekonomi. i mitt hemlän har tvingats halvera personalstyrkan och överväger att införa entréavgift av ekonomiska skäl. Regeringen väljer alltså att avskaffa entréavgiften till basutställningar vid ett fåtal museer i huvudsak lokaliserade till medan övriga museer inte får ta del av pengarna.