bet · H201AU7 · 2015-04-10 00:00:00 — I betänkandet behandlar arbetsmarknadsutskottet regeringens skrivelse 2013/14:252 om effekter av förändrade regler för deltidsarbetslösa och en motion som väckts med anledning av skrivelsen. I betänkandet behandlas även åtta motionsyrkanden från allmänna motionstiden om bl.a. en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, ersättningsnivåer i försäkringen och sökområdet för lämpligt arbete. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, i huvudsak med hänvisning till regeringens beredning av den parlamentariska socialförsäkringsutredningens slutbetänkande Mer trygghet och bättre försäkring (SOU 2015:21). Utskottet anser att bör lägga regeringens skrivelse 2013/14:252 till handlingarna. I betänkandet finns fyra reservationer och fyra särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring Sökområdet för lämpligt arbete 1.Villkoren för deltidsarbetslösa, punkt 1 – motiveringen (V) 2.En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, punkt 2 (SD) 3.Arbetslöshetsförsäkringens administration, punkt 3 (SD) 4.Ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen, punkt 7 – motiveringen (M, C) 1.En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, punkt 2 (FP) 2.En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, punkt 2 (KD) 3.Sökområdet för lämpligt arbete, punkt 6 (SD) 4.Ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen, punkt 7 (KD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:41 av (SD) och lägger skrivelse 2013/14:252 till handlingarna. Reservation 1 (V) – motiveringen En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring 2014/15:92 av (M), 2014/15:1908 av m.fl. (KD) yrkande 8 i denna del och 2014/15:2812 av m.fl. (SD) yrkande 9. Reservation 2 (SD) 2014/15:2812 av m.fl. (SD) yrkande 10. Reservation 3 (SD) 2014/15:1802 av och (C) yrkande 2. 2014/15:2176 av m.fl. (S) yrkande 2. Sökområdet för lämpligt arbete 2014/15:2812 av m.fl. (SD) yrkande 6. 2014/15:1908 av m.fl. (KD) yrkande 8 i denna del och 2014/15:2171 av och (S) yrkande 2. Reservation 4 (M, C) – motiveringen Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (S), (SD), (M), (S), (MP), (M), (FP), (KD), i (S), (S), (SD), (V), (C) och (M). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas regeringens skrivelse 2013/14:252 om effekter av förändrade regler för deltidsarbetslösa och en motion (SD) som väckts med anledning av skrivelsen. överlämnade av förändrade regler för deltidsarbetslösa (RiR 2014:5) till regeringen. Riksrevisor föredrog rapporten på utskottets sammanträde . överlämnade regeringen skrivelse 2013/14:252 till . I ärendet behandlas även åtta motionsyrkanden från allmänna motionstiden . I anslutning till beredningen av ärendet har utskottet vid sitt sammanträde fått information av den parlamentariska socialförsäkringsutredningen genom dess ordförande . En förteckning över förslagen finns i bilagan. beslutade regeringen om direktiv som gav en parlamentariskt sammansatt kommitté (S 2010:04) i uppdrag att se över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet (dir. 2010:48). Kommittén antog namnet Parlamentariska socialförsäkringsutredningen (i det nedanstående används även beteckningen kommittén). beslutade regeringen om ett tilläggsdirektiv (dir. 2012:90) enligt vilket kommittén bl.a. fick i uppdrag att se över den nuvarande deltidsbegränsningen i arbetslöshetsförsäkringen, utreda möjligheten för sökande att begränsa sitt sökområde geografiskt och yrkesmässigt (den s.k. 100-dagarsregeln) och utreda ersättningsreglerna för uppdragstagare. överlämnade kommittén slutbetänkandet Mer trygghet och bättre försäkring (SOU 2015:21) till regeringen. Uppdraget var därmed avslutat. Det bör uppmärksammas att i betänkandet lämnar kommittén förslag som stöds av en majoritet i kommittén. I vissa delar gör kommittén en bedömning som anger den fortsatta inriktning av reformarbetet som en majoritet i kommittén ställer sig bakom utan att ta ställning till alla detaljer. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om den s.k. deltidsbegränsningen och lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Jämför reservation 1 (V) – motiveringen. I budgetpropositionen aviserade den dåvarande regeringen att den avsåg att begränsa möjligheten till arbetslöshetsersättning vid deltidsarbetslöshet. Enligt regeringen skulle antalet ersättningsdagar jämsides med deltidsarbete begränsas från tidigare 300 (prop. 2007/08:1, utg.omr. Som skäl för ändringen angav regeringen bl.a. att en sådan begränsning skulle medföra ökade drivkrafter för deltidsarbetslösa att ta ett heltidsarbete. Förslaget syftade även till att förmå arbetsgivarna att i större utsträckning erbjuda en heltidsanställning till befintliga deltidsanställda. Ändringen beräknades minska utgifterna i arbetslöshetsförsäkringen, totalt med –2010. Genom ändringar i förordningen (1997:835) om arbetslöshetsförsäkring började den begränsade möjligheten till arbetslöshetsersättning vid deltidsarbetslöshet att gälla . konstaterade att den begränsning i arbetslöshetsförsäkringen som gällt medförde en orimlig valsituation när det inte betalas ut någon ersättning (bet. 2010/11:AU9). Valet stod då enligt utskottet mellan att avstå från en stor del av sin försörjning eller att tacka nej till ett arbete och bli arbetslös på heltid. Vidare delade utskottet de bedömningar som gjordes i om att det troligen finns ”välfärdsvinster kopplade till för deltidsarbetslösa än vad som är fallet . Sannolikt lönar det sig för lite för de heltidsarbetslösa att ta ett deltidsarbete ” (SOU 2011:11 s. 180). Mot denna bakgrund föreslog utskottet att som sin mening skulle ge regeringen till känna att den skulle se över försäkringens regelverk så att det inte diskriminerar deltidsarbetslösa (2010/11:AU9 s. 24). beslutade enligt utskottets förslag (rskr. 2010/11:279). Kommittén har genom ett tilläggsdirektiv haft i uppdrag att göra en översyn av den nuvarande deltidsbegränsningen i arbetslöshetsförsäkringen (dir. 2012:90). Kommittén föreslår att dagens deltidsbegränsning ersätts med en begränsning som innebär att till en person som utför eller deklarerar deltidsarbete lämnas ersättning under sammanlagt längst för varje ersättningsperiod (SOU 2015:21 s. 868). Som skäl till förslaget anges bl.a. att utformningen av dagens begränsning har lett till för kort omställningstid för dem som arbetar i liten omfattning. Den begränsning som föreslås innebär bl.a. att omställningstiden blir lika lång för samtliga deltidsarbetslösa oavsett deltidsarbetets omfattning. Som motiv till sin granskning Effekter av förändrade regler för deltidsarbetslösa (RiR 2014:5) anger att det inte är självklart vilka effekter som kan förväntas av den begränsning i arbetslöshetsförsäkringen för deltidsarbetslösa som funnits . Enligt myndigheten har reformen ”inte utvärderats utan endast följts upp i viss omfattning”. Med utgångspunkt i de motiv till ändrade regler som angavs av regeringen och har därför granskat dels om reformen varit effektiv i den bemärkelsen att den har lett till en ökad övergång till heltidsarbete för deltidsarbetslösa, dels om den förväntade utgiftsminskningen har infriats. Granskningens resultat ger vid handen att intentionerna med ändringen av villkoren i arbetslöshetsförsäkringen för deltidsarbetslösa till viss del har infriats. Granskningen visar att för gruppen som helhet har övergången till heltidssysselsättning ökat efter reformen. slår myndigheten fast att gruppen deltidsarbetslösa är heterogen och att ändringen har fått negativa konsekvenser för de med kortare deltider (de som arbetar ). Inom denna grupp har övergången till heltidsarbetslöshet ökat, dvs. tvärtemot de intentioner som angavs när begränsningen infördes. Vidare drar slutsatsen att den beräknade utgiftsminskningen endast delvis har realiserats. En utgiftsminskning om ca har visserligen uppnåtts men det är ändå, konstaterar myndigheten, betydligt mindre än regeringens beräkningar inför reformen. Denna avvikelse, som uppgår till och motsvarar , borde dessutom fortlöpande ha återrapporterats till . konstaterar att reformen inte har utvärderats, även om tillkännagivande resulterade i att regeringen gav i uppdrag att göra en översyn av reformen. Utredningen skulle enligt direktivet vara färdig 2015, dvs. ungefär efter reformens införande. anser att detta är , inte minst eftersom effekterna inför reformen bedömdes som osäkra. Mot bakgrund av granskningens resultat rekommenderar att regeringen • utvärderar effekter av beslutade arbetsmarknadsreformer gällande både sysselsättningseffekter och utgiftsminskningar, särskilt när beräkningsunderlagen är osäkra • fortlöpande informerar om avvikelser från tidigare beräkningar i statsbudgeten • ger Arbetsförmedlingen i uppdrag att anpassa insatser för deltidsarbetslösa, särskilt för arbetssökande med korta deltider. I skrivelse 2013/14:252 om effekter av förändrade regler för deltidsarbetslösa, delar den dåvarande regeringen vissa av bedömningar, bl.a. att effekter av större arbetsmarknadsreformer bör utvärderas. Regeringen anför vidare att den avser att invänta slutbetänkandet från den parlamentariska socialförsäkringsutredningen innan några eventuella åtgärder vidtas när det gäller deltidsbegränsningen i arbetslöshetsförsäkringen. I övrigt anför regeringen att den inte har för avsikt att vidta några åtgärder med anledning av iakttagelser. Regeringen anser därmed att granskningsrapporten är slutbehandlad. I motion 2014/15:41 anför (SD) att den tydligaste effekten av de ändrade reglerna för deltidsarbetslösa är de negativa konsekvenserna för de med kortare deltider. Eftersom ersättningsperioden förbrukas så snabbt lönar det sig knappast för dessa personer att arbeta, varför motionären vill att den nuvarande begränsningsregeln ändras . Utskottet kan inledningsvis konstatera att en begränsning av möjligheten att få ersättning vid deltidsarbetslöshet är nära kopplad till frågan om hur deltidsarbete ska värderas. Ska det uppmuntras eller i möjligaste mån undvikas? Ger deltidsanställningar större chanser till heltidsarbete eller riskerar de att bli en återvändsgränd? Enligt forskning på området är det rimligt att förvänta sig att korta perioder av deltidsarbete fungerar som en språngbräda till heltidssysselsättning (Cockx m.fl. 2013, Spector 2014). För att undvika inlåsningseffekter som i praktiken leder till att arbetslöshetsförsäkringen blir en deltidssubvention är det enligt den parlamentariska socialförsäkringsutredningen önskvärt att ha ett färre antal deltidsdagar jämfört med antalet heltidsdagar. Den gällande begränsningen har dock enligt kommittén lett till för kort omställningstid för dem som arbetar i liten omfattning. Utskottet delar denna bedömning och anser att ersättningen till de som arbetar mycket och de som arbetar lite bör harmoniseras Kommittén föreslår att en person som deltidsarbetar ska få ersättning under sammanlagt längst för varje ersättningsperiod. Det innebär att omställningstiden blir lika lång för samtliga deltidsarbetslösa oavsett deltidsarbetets omfattning. Omställningstiden med deltidsarbete blir dessutom lika lång som omställningstiden för en person som är arbetslös på heltid, eftersom det motsvarar den tid det tar att förbruka vid heltidsarbetslöshet. Utskottet menar att kommitténs förslag är väl avvägt och rimligt, och avvaktar nu den kommande beredningen av kommitténs betänkande. Vad gäller granskningsrapporten av förändrade regler för deltidsarbetslösa, delar utskottet i huvudsak bedömningar. Utskottet noterar att i sin skrivelse anför den dåvarande regeringen att den avser invänta den parlamentariska socialförsäkringsutredningens slutbetänkande innan den vidtar några åtgärder med anledning av iakttagelser. Med det anförda anser utskottet att bör avslå motion 2014/15:41 (SD) och lägga regeringens skrivelse 2013/14:252 till handlingarna. En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Jämför reservation 2 (SD) och särskilda yttrandena 1 (FP) och 2 (KD). Kommittén har i denna del bl.a. haft i uppdrag att utforma en försäkring vars inkomstrelaterade ersättning omfattar alla som förvärvsarbetar och uppfyller arbetsvillkoret. Utgångspunkten för arbetet har varit att den nuvarande formen med ett högsta belopp för ersättningen och en avtrappning av ersättningen ska bestå. Att införa en sådan obligatorisk försäkring fick enligt direktivet heller inte på ett allvarligt sätt öka tröskeleffekterna in på arbetsmarknaden eller leda till en överförsäkring av personer som har ett begränsat behov av försäkring av arbetsinkomster (dir. 2010:48). Som ett argument för en obligatorisk försäkring brukar det anföras att eftersom alla arbetstagare är med och finansierar den största delen av försäkringen genom arbetsmarknadsavgiften bör alla också omfattas av ett standardskydd vid arbetslöshet. I fråga om den inkomstrelaterade ersättningen skulle ett obligatorium innebära att arbetstagare med både hög respektive låg risk för arbetslöshet är med och bidrar till den finansiering som arbetslöshetskassornas medlemmar nu står för. Nackdelarna med ett obligatorium är enligt kommittén att en sådan försäkring kan bli svår att administrera, att det är en dyr reform, att det kan bli komplicerat att hantera uppbörden och att grupper med låg eller ingen risk för arbetslöshet blir överförsäkrade. Som ett alternativ till en obligatorisk försäkring ställs vanligen den s.k. Gent-modellen, vilken innebär att arbetslöshetskassor administrerar en i större eller mindre utsträckning offentligt finansierad arbetslöshetsförsäkring. Gent-modellen, dvs. den nuvarande ordningen, främjar en hög facklig organisationsgrad, vilket enligt kommittén bidrar till en väl fungerade arbetsmarknadsmodell som bl.a. medverkar till en väl fungerande lönebildning. Genom att staten har tagit ett allt större ansvar för arbetslöshetsförsäkringen har arbetslöshetskassorna utvecklats till att bli fristående organisationer, varför kopplingen till facklig organisationsgrad inte är lika tydlig som . Eftersom alla med skattepliktiga förvärvsinkomster är med och betalar till arbetslöshetsförsäkringen genom arbetsmarknadsavgiften, kan den till stor del ses som obligatorisk även när det gäller finansieringssidan. På förmånssidan är det enligt kommittén inte lika tydligt. Rätt till ersättning enligt grundförsäkringen har sökande som uppfyller arbetsvillkoret och grundvillkoren i arbetslöshetsförsäkringen. I den meningen kan grundförsäkringen sägas vara allmän eller obligatorisk också på förmånssidan. Rätt till ersättning enligt den frivilliga inkomstbortfallsförsäkringen bygger dock på medlemskap i, eller anslutning till, en arbetslöshetskassa. Kommittén uppmärksammar att en ökad grad av obligatorium inte på något väsentligt sätt skulle bidra till att minska det nuvarande problemet med försäkringsskyddet. Den växande andel arbetslösa som är oförsäkrade skulle inte minska eftersom rätten till ersättning beror inte på om försäkringen är frivillig eller obligatorisk utan på kvalifikationsvillkoren i försäkringen. Kommittén gör sammantaget bedömningen att den nuvarande modellen för arbetslöshetsförsäkringen är ändamålsenlig och välfungerande. Den tudelade försäkringen i form av en grundförsäkring och en frivillig försäkring föreslås därför bestå (SOU 2015:21 s. 792). anför i partimotion 2014/15:1908 av m.fl. att det finns stora nackdelar med att arbetslöshetsförsäkringen, till skillnad från andra trygghetsförsäkringar, inte är tillgänglig för alla och föreslår därför att den ska bli allmän och obligatorisk (yrkande 8 i denna del). För att öka likvärdigheten över landet föreslår även i partimotion 2014/15:2812 av m.fl. att arbetslöshetsförsäkringen görs obligatorisk (yrkande 9). Ett yrkande om att regeringen bör se över möjligheten att införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring framförs också i motion 2014/15:92 av (M). Utskottet noterar, i likhet med den parlamentariska socialförsäkringsutredningen, att frågan om att införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring diskuterats vid återkommande tillfällen . Utskottet ställer sig bakom den nuvarande ordningen, den s.k. Gent-modellen, vilken främjar en hög facklig organisationsgrad, bidrar till en väl fungerade arbetsmarknadsmodell och medverkar till en väl fungerande lönebildning. Vidare kan utskottet, liksom kommittén, konstatera att arbetslöshetsförsäkringen även i dess nuvarande form delvis är obligatorisk. Utskottet anser inte att en ökad grad av obligatorium på något väsentligt sätt skulle bidra till att minska nuvarande problem med försäkringsskyddet. Det är viktigt att framhålla att den stora och växande andel arbetslösa som är oförsäkrade inte skulle minska. Rätten till ersättning beror inte på om försäkringen är frivillig eller obligatorisk utan på kvalifikationsvillkoren i försäkringen. Utskottet delar alltså kommitténs bedömning att den nuvarande modellen – som består av en grundförsäkring och en frivillig försäkring – i stora drag är ändamålsenlig och välfungerande, och därför bör bestå. Med det ovan anförda och med hänvisning till den kommande beredningen av kommitténs betänkande, avstyrks motionerna 2014/15:1908 (KD) yrkande 8 i denna del, 2014/15:2812 (SD) yrkande 9 och 2014/15:92 (M). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om administrationen av arbetslöshetsförsäkringen. Jämför reservation 3 (SD). Arbetslöshetsersättningen hanteras och betalas ut av arbetslöshetskassorna. finns det 28 självständiga arbetslöshetskassor. Som ett komplement till de traditionella arbetslöshetskassorna finns Alfakassan. Förutom att betala ut grund- och inkomstrelaterad ersättning till anslutna har Alfakassan enligt lagen (1997:239) om arbetslöshetskassor också i uppdrag att betala ut grundersättning till dem som inte är medlemmar i någon arbetslöshetskassa. Kommittén har i sina överväganden om arbetslöshetsförsäkringens organisation haft i uppdrag att ta till vara fördelarna med dagens fristående arbetslöshetskassor med branschkännedom och en låg nivå av felaktiga utbetalningar. Kommittén har också prövat alternativa organisationsformer för en framtida, obligatorisk arbetslöshetsförsäkring (SOU 2015:21 s. 720). Kommittén gör bl.a. bedömningen att den nuvarande administrationen av arbetslöshetsförsäkringen fungerar väl. Det finns dock enligt kommittén anledning att ytterligare stärka arbetet med att motverka risker i arbetslöshetskassornas verksamhet och att förstärka regler som syftar till att säkra rättssäkerhet och likabehandling i arbetslöshetskassornas myndighetsutövning SOU 2015:21 s. 794). Kommittén anser vidare att det kan övervägas att en statlig myndighet administrerar den allmänna grundförsäkringen. Det bör då finnas möjlighet för den statliga myndigheten att genom avtal för en viss bestämd tid ge en arbetslöshetskassa i uppdrag att administrera den allmänna grundförsäkringen för sina medlemmar. Till myndigheten kan knytas ett partssammansatt råd. Myndigheten kan även få i uppdrag att administrera aktivitetsstödet (SOU 2015:21 s. 871). I partimotion 2014/15:2812 av m.fl. (SD) föreslås att den obligatoriska arbetslöshetsförsäkring som förespråkar ska administreras av en ny myndighet – en sammanslagning av (yrkande 10). För den enskilde som genomgår en lång process från sjukskrivning tillbaka till arbetslivet innebär det delade ansvaret mellan dessa myndigheter en extra börda. Utskottet kan, liksom kommittén, konstatera att frågan om administrationen av arbetslöshetsförsäkringen är nära kopplad till diskussionen om ett obligatorium. En vanlig utgångspunkt är att en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring administreras av en statlig myndighet. En frivillig försäkring av det slag som Gent-modellen representerar administreras av arbetslöshetskassor, som är privaträttsliga associationer. Det är dock inte omöjligt att tänka sig en obligatorisk försäkring som administreras av arbetslöshetskassor. Däremot är det svårare att föreställa sig en arbetslöshetsförsäkring av Gent-modell som administreras av en statlig myndighet. Kommittén anser att dagens modell för administrationen av arbetslöshetsförsäkringen är fungerar väl, vilket är en bedömning som utskottet delar. Utskottet anser därmed att arbetslöshetskassorna även framöver bör fylla en viktig funktion i administrationen av arbetslöshetsförsäkringen. Utskottet kan vidare notera att den norska NAV-reform som det hänvisas till i motionen inte i alla delar har slagit väl ut. Det huvudsakliga motivet till sammanslagningen av myndigheterna för arbetsmarknadsfrågor samt socialtjänst och socialförsäkringsfrågor var att komma till rätta med problemet att medborgare slussas mellan myndigheter utan att få ändamålsenlig hjälp. Någon effekt av reformen i meningen ökad övergång till arbetsmarknaden – som var en av målsättningarna – har inte kunnat påvisas, tvärtom tyder vissa utvärderingar på ett negativt resultat (Fevang, Markussen och Røed 2014). Det kan även ifrågasättas om behovet av ”en dörr till förvaltningen”, som det ibland uttrycks, motiverar en reform av denna omfattning. Enligt de undersökningar som gjorts var av besökarna på NAV-kontoren ”multi-service users”, dvs. sådana som hade ärenden till flera av de deltagande myndigheterna (och 2010). Med det ovan anförda och med hänvisning till den kommande beredningen av kommitténs betänkande, avstyrks motion 2014/15:2812 (SD) yrkande 10. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om möjligheten till arbetslöshetsförsäkring för egenanställda. konstaterade att frågan om uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen är komplicerad och svårbedömd. Det gällde enligt utskottet att komma fram till en rimlig avvägning i bedömningen av när uppdragstagaren ska ses som företagare respektive anställd enligt bestämmelserna i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring. Den analys som tidigare gjorts i betänkandet Trygghetssystemen för företagare (2008:89) var enligt utskottet inte tillräckligt djupgående. Uppdragstagares ställning behövde därför tydliggöras, varför utskottet föreslog att som sin mening skulle ge regeringen till känna att den borde återkomma till i denna fråga (bet. 2009/10:AU13 s. 14). beslutade enligt utskottets förslag (rskr. 2009/10:275). Kommittén har i denna del haft i uppdrag att analysera uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen och föreslå en reglering som innebär att uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen blir tydlig (se tilläggsdirektiv 2012:90). Kommittén gör bedömningen att det är tekniskt möjligt att införa en schablonregel för att tydliggöra hanteringen av uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen. En sådan regel kan dock leda till oberättigade skillnader mellan olika sökande och till oönskade drivkrafter. Oklarheterna i fråga om uppdragstagare bör därför enligt kommittén hanteras inom ramen för de förslag som läggs fram om en ökad likformighet i rättstillämpningen inom arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2015:21 s. 964). och (båda C) anför i motion 2014/15:1802 att anställningsformen egenanställning har en stor potential, inte minst för de som står långt från arbetsmarknaden. För att fler ska våga satsa på denna möjlighet föreslår motionärerna att regeringen ser över de egenanställdas möjlighet till arbetslöshetsförsäkring vid deltidsarbetslöshet (yrkande 2). När det gäller uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen delar utskottet kommitténs bedömning att reglerna i detta avseende kan uppfattas som komplicerade och rymmande många tolkningsmöjligheter. Det förhållandet att försäkringen i många avseenden utgår från den fasta heltidsanställningen innebär att reglerna är mindre väl anpassade för andra anställningsformer. Det ökande antalet uppdragstagare, och egenanställda, späder enligt kommittén på dessa svårigheter.