bet · H201FiU23 · 2015-04-16 00:00:00 — Det är väldigt rimligt att tro att om det blir ett amorteringskrav kommer man till en början inte att låna lika dyrt som man annars hade gjort. Det är effekter som vi inte har tagit in i kalkylerna. Man kan också tänka sig att människor omallokerar i sitt sparande i högre grad än vad vi har antagit. Vi har antagit att det finansieras både genom omallokering i sparandet och att man drar ned på konsumtionen. Men man kan tänka sig att man i större utsträckning plockar från annat sparande. Svenska hushålls sparande är totalt sett ändå ganska högt. Det är också en faktor som kan göra att konsumtionseffekten blir mindre än annars. I vår prognos ligger generellt att konsumtionen inte i samma utsträckning ska vara dragloket som det nu har varit utan att exporten och investeringarna ska ta över i takt med att återhämtningen fortgår i omvärlden. Det ligger inbakat att det finns ett utrymme för konsumtionen att växa på ett lite långsammare sätt . (SD): Jag har två frågor. Vilka verktyg har att ta till för att bidra till en sundare utveckling vad gäller hushållens skuldsättning? Utöver utmaningen med inflationen och hushållens skulder, vad anser ni vara svåraste ekonomiska utmaning i närtid? (KD): Herr ordförande! Jag återkommer lite till den frågeställning jag lyfte fram i min förra fråga, men det är delvis en annan slutfråga. Det är självklart att amortering är mycket viktigt. Jag delar helt det. Det är inte så att jag tycker att det är oviktigt på något sätt. Vi behöver dämpa och bryta den skuldsättningsökning som vi har kunnat se. Riskerna är stora både för enskilda hushåll och på makronivå. Per säger att vi behöver göra det stegvis och försiktigt och att sidoeffekten inte får bli huvudpunkt. Det håller jag helt med om. Det är viktigt att diskutera tekniken så att man gör rätt och till exempel inte väljer en teknik som minskar utbudet av bostäderna. Det är ett av huvudproblemen. Det kanske det inte gör i så stor utsträckning. Min fråga inrymmer också en annan dimension. Jag får en del rapporter om det, och jag tror också att många upplever det själva när de går till banken. Lånar du mer pengar får du bättre villkor än om du amorterar och minskar din skuld hos banken. Då förbättras inte dina villkor, utan de blir snarare sämre om du har en låg belåning. Det finns statistik som visar att de lågt belånade hushållen har sämre räntevillkor än dem som är högt belånade. Idén med förslaget jag har stött på i diskussionerna är att genom att lägga kraven på bankerna om maximal belåningsgrad och amorteringskrav skulle det driva fram större incitament inom banken att ge dem som amorterar av på sina skulder bättre villkor. Det skulle öka bankens incitament för att åstadkomma det, och det skulle gälla hela stocken och inte bara nya bolån. Ser ni att det finns ett sådant problem, eller är det försumbart? Jag tänker att det vore bra med en sådan amorteringskultur över hela linjen. Det gör att man behöver ta i mindre med de andra instrumenten om man lyckas med det. , : Svaret på fråga om verktyg när det gäller de här frågorna är: Vi har ett verktyg, och det är räntan. Det andra är att prata och varna för vad som sker. Besluten ligger någon annanstans när det gäller alla andra typer av åtgärder. Om det sedan har att göra med amortering eller utbudet av bostäder är det inte en fråga för . Vad är den svåraste utmaningen i närtid? Vår utmaning är naturligtvis att få upp inflationen. Det är vad vi jobbar med. I övrigt gäller det som alltid har gällt. Vi har stött på den frågeställningen tidigare här . I en liten öppen ekonomi gäller det alltid att klara konkurrenskraften eftersom det är ytterst det som bestämmer vårt välstånd. Vad gäller fråga om mängdrabatt, om jag använder det begreppet, att man får låna billigare om man får låna mycket, kan man resonera och fundera över alla möjliga olika sätt att gå till väga när det gäller att göra något åt detta. Tyvärr tror jag att erfarenheten ändå visar att det är svårt för banksystem att på egen hand stoppa den här typen av utveckling. Det ligger alltid i någons intresse att expandera den egna balansräkningen, inte minst därför att man bevakar sina marknadsandelar. Då tenderar det att bli så att förr eller senare måste det allmänna säga ifrån. Incitamenten inom den privata sektorn är dessvärre sådana att man har stora svårigheter att bromsa det på egen hand. Jag önskar att det vore så att det skötte sig av sig själv. Men det gör inte det, utan det brukar gå för långt, och därav de amorteringskrav som är under diskussion. Per , : frågar vad vi har för verktyg utöver reporäntan. När det gäller den finansiella stabiliteten har vi inga direkta verktyg utöver reporäntan. Där har vi stabilitetsrapporten där vi gör rekommendationer. Det är den typen av saker vi kan göra på det området. Den svåraste utmaningen är, som var inne på, såklart inflationen. Där är det nu väldigt angeläget att vi börjar få en resa med en inflation som stiger. En aspekt som jag dock gärna skulle vilja nämna i sammanhanget och som bekymrar mig en del är tillväxtläget i euroområdet. Där kan man se, och jag tror att det framgick på några av våra bilder, att det dessvärre inte bara är så att man har fått ett permanent nivåbortfall i produktionen i euroområdet. Man ser också ut att sadla in, som ni kan se här på den blå linjen, på en permanent lägre tillväxttrend. Man kan räkna ganska enkelt på sådana saker. Vad blir konsekvensen om den blåa trenden fortsätter på det sämre sättet under ? Då inser man väldigt snabbt att det blir väldigt kostsamt. Det är i princip omöjligt att med en sådan tillväxttrend upprätthålla socialförsäkringssystem och liknande som man har haft tidigare. Det är otroligt angeläget att man nu får till strukturella reformer i euroområdet så att det förbättras. Får man inte till det är det betydande problem som väntar. Det påverkar naturligtvis också en del eftersom vi exporterar mycket till euroområdet. Men grunden är att det är väldigt skadligt för hela ifall det skulle inträffa. Det är någonting som akut måste tacklas. När det gäller frågor tror jag att man kan säga att till följd av de strukturella brister som finns på bostadsmarknaden, som jag ändå ser som den drivande faktorn i mycket av detta, har det smittat av sig på ett oönskat sätt på olika delar i systemet och också en del på bankerna. Man får komma ihåg att bankerna är kommersiella till sin natur och vill ju tjäna pengar. Det är så det fungerar, och det är inget konstigt med det. Det innebär att bolån är en lönsam affär för bankerna, och jag blir inte förvånad när du säger det du säger. Det är klart att man säkert passar på i ett system där det är lukrativt att låna och att man pressar saker och ting i den riktningen. Det är därför jag tror att det är viktigt att betona att det behövs en kombination av åtgärder. Det finns inte en enskild åtgärd som kommer att fixa det och inte heller bara finansiella åtgärder. Att lite grann minska trycket i systemet med ett flertal åtgärder på den finansiella sidan tror jag ändå är möjligt. Måhända hade det varit bättre att ha ett system för hela stocken snarare än bara nya bolån. har bedömt att det är vad som är genomförbart och att det finns en del legala aspekter också när det gäller att gå in och rota i redan befintliga kontrakt. Det tycker jag att man måste ha respekt för. Man kanske kan hoppas att om vi får igång någon förbättring när det gäller de nya lånen kommer det också att smitta av sig lite grann bredare allmänt sett på beteendet. Det handlar om att få en ändrad kultur. Det är inte riktigt bra att inte alls betala tillbaka eller i väldigt ringa omfattning betala tillbaka på sina lån. Man måste inte amortera ned till noll. Men viss återbetalning är ändå rimlig. Det är lite farligt att experimentera för mycket i den andra riktningen. Annars är vi där vi är. Det blir inte bättre hur länge man än pratar om det. Det gäller att ta den situation man har på allvar och arbete utifrån den. Då är det problematiskt. Vi måste göra många saker , och det kommer inte att bli enkelt. Ordföranden: Då har jag ingen mer i omgång två från något av de partier som inte ställt frågor. Däremot kan vi påbörja omgång tre. ställde minst sex frågor, så det är väl rimligt att vi avstår. I stället får ordet för en avslutande fråga. När vi får svaret på den kan också några eventuella avslutande kommentarer från tillfogas. (M): Det verkar finnas en ganska stor samsyn om att hushållens skuldsättning är ett problem. Men det finns också de som inte delar den bilden och menar att den stora och viktiga förklaringen helt enkelt är att det är en större andel av de svenska hushållen som äger sin bostad. Det skulle vara en förklaring till den totala ökade skuldsättningen. Jag undrar hur ni ser på det och också lite grann om ni vet om skiljer sig mot andra länder när det gäller den utvecklingen att allt fler äger sin bostad och om vi ser någon skillnad mellan och omvärlden i den frågan. , : Det är naturligtvis så att om det är fler som äger sin bostad så lånar man till den. Jag har inte till hands hur det ser ut i andra länder, men det är en faktor. kommer vi inte ifrån att många lånar till rörlig ränta och att allt fler slutar amortera. Där särskiljer sig jämfört med de flesta andra länder på ett sätt som inte är särskilt bra när det gäller riskerna i systemet. Vi är på väg åt ett håll som är fel oaktat att det är allt fler som äger sin bostad. Sedan kan det finnas andra skäl, som Per har varit inne på, att öka utbudet av hyresrätter. Per , : Jag har inte så mycket att lägga till mer än att jag tror att det är alldeles riktigt att det är en viktig faktor. Men det ändrar inte på det faktum att har man en allt större andel skuld i sin balansräkning så blir man mer sårbar för störningar. Det kan i värsta fall vara störningar direkt till bostadspriser. Då får man korrigeringar på båda sidorna av balansräkningen, både på tillgångssidan och på skuldsidan. Men det kan också vara andra störningar. Vi vet inte hur hushållen kommer att reagera den dagen räntan kommer att stiga, vilket väl förhoppningsvis kommer att inträffa . Jag säger förhoppningsvis därför att det i grunden är ett uttryck för att ekonomin går bättre. med låga räntor, hur kapabla är hushållen att hantera ett stigande ränteläge? Det vet vi inte. Sitter man med en stor skuld upplever man en kraftigt ökad räntekvot, vilket kommer att inträffa i det skedet. Det gör man inte för att räntorna kanske stiger så jättemycket utan därför att man har en väldigt stor skuld. Ränta gånger skuld är det som bestämmer räntekvoten. Det inrymmer risker. Vi har sett i många länder, som jag visat tidigare i grafen, att en hög skuldkvot är en viktig förklarande faktor när det gäller fall i konsumtionen i många länder. Det är inte bara i länder långt borta från , utan även och har fått problem på den punkten. Även om det går att förklara utvecklingen är det inte något som gör att man inte är bekymrad för det. Det gäller att ha en skälig skuldsättning och inte en dynamik som ständigt bara går upp såsom vi haft i . Ordföranden: Då har vi kommit till slutet, om inte riksbankschefen vill lägga till något ytterligare. , : Jag sammanfattar med att säga att vi befinner oss i en situation där inflationen är alldeles för låg. Av det skälet har vi nollränta så att vi får upp inflationen. är vår bedömning att tillväxten kommer att öka både i och i omvärlden. Inte minst ökar tillväxten i när tillväxten stiger i omvärlden. Vi kommer att leva med detta ganska ovanliga tillstånd i varje fall innan vi går mot någonting som man kan betrakta som en normalisering. Vi håller nollränta tills inflationen stiger tydligt. , som vi har noterat, finns det risker förknippade med detta. Ordföranden: Då avslutar vi den offentliga utfrågningen om den aktuella penningpolitiken. Vi tackar och för medverkan. Därmed är sammanträdet och utfrågningen avslutad. Protokoll från öppen utfrågning om penningpolitiken , förste vice riksbankschef (S) ordförande (M) vice ordföranden Ordföranden: sammanträde är öppnat. På dagordningen står offentlig utfrågning om den aktuella penningpolitiken. För ändamålet är riksbankschefen och förste vice riksbankschefen inbjudna. håller först sina presentationer. Sedan ges det möjlighet för ledamöterna att ställa frågor. , : Stort tack för att vi än en gång får möjlighet att vara här, med ett nytt utskott. Vi kommer att vara här framöver för att resonera om penningpolitiken. Jag ska ge en bild av svensk penningpolitik och den allmänna ekonomiska utvecklingen. Sedan fortsätter med ytterligare reflexioner om detta. fattade vi ett ovanligt beslut. Det är första gången som vi har infört negativ reporänta, det som i folkmun har kommit att kallas minusränta. Det är så den beskrivs. Den är på –0,. Vi beslutade också att köpa statsobligationer till ett värde av 10 miljarder. Det är köp som redan pågår. Det gör vi för att understödja inflationsuppgången så att vi får tillbaka inflationen till . Vi tror att vi kommer att ha låga räntor ett tag. Och vi har listat ett antal olika åtgärder som vi kan vidta utöver att bara sätta räntan. Vi kan till exempel köpa statsobligationer för betydligt mer än 10 miljarder, om vi skulle tycka att det behövs. Om vi börjar med att titta lite på vår omvärld, vilket är viktigt eftersom är en liten, öppen ekonomi med export och import på av BNP, kan vi se att vi har sänkt räntan mot bakgrund av de risker som vi ser i vår omvärld . Mycket har hänt som påverkar vår inflationstakt men naturligtvis också tillväxten i svensk ekonomi. Vi har sett mycket stora oljeprisrörelser. Oljepriset har fallit med . Må vara att det varierar ganska kraftigt från dag till dag. Det är naturligtvis positivt för tillväxten, och det är i grunden positivt för svensk ekonomi. Men har vi det udda resultatet på kort sikt att inflationen blir lägre än den annars skulle ha varit. Det bidrar också delvis till den osäkerhet som finns i vår omvärld. Ett antal centralbanker har sänkt sina styrräntor och vidtar olika typer av okonventionella åtgärder för att på ett eller annat sätt öka tillgången på pengar i sina ekonomier. kommer att köpa tillgångar för ungefär svensk BNP. Med svenska mått mätt handlar det alltså om väldigt stora belopp. Det är i grunden positivt för och för svensk ekonomi, men det skapar en del osäkerhet. De stora centralbankerna går i otakt. kommer att göra stora tillgångsköp och behöver få upp inflationen i . har den amerikanska slutat köpa tillgångar. Där handlar diskussionen snarare om i vilken takt man kommer att höja räntan och när det kommer att ske. Att två stora block i världsekonomin går helt i otakt leder till ganska stora spänningar. påverkas åt båda hållen av detta, och det skapar osäkerhet för vår del. Till detta ska vi lägga osäkerheten när det gäller att hantera , allt större osäkerhet i vårt närområde i fråga om vad som sker i den ryska ekonomin och hur man ska hantera de stora ekonomiska bekymmer som finns i . Om vi börjar med oljepriset och tittar på euroområdet och kan vi till att börja med se att låg inflation inte på något sätt är bara ett svenskt fenomen, utan det har gällt och gäller i stora delar av världen. Det kan vara värt att notera det något udda fenomenet att inflationen faller i den amerikanska ekonomin som tillväxten är väldigt god. Och den amerikanska ekonomin är i grunden på väg uppåt. Det leder till det något udda fenomenet i närtid att inflationen var –0,4 senast, men om man räknar bort oljeprisfallet i den amerikanska ekonomin var inflationen ungefär 1 ½ procent där. Vi räknar också med att inflationen stiger betydligt snabbare i den amerikanska ekonomin än i . Vi ser rätt tydligt att det skapar stora svängningar på valutamarknaden när centralbankerna går i otakt. Det är ungefär det man kan förvänta sig. Och det sker på ett sådant sätt att även den svenska kronan påverkas. Om vi börjar med att titta på dollarkursen visavi svenska kronor kan vi se att dollarn har förstärkts mycket kraftigt . Stora förändringar har skett där. Kronan har också försvagats en del gentemot euron – det är den blå grafen på diagrammet som visas – men det har gått mycket långsammare. En stor fråga framöver kommer, som jag sa inledningsvis, att vara vad som händer när amerikansk och europeisk ekonomi går åt olika håll. Vad innebär det att man kastar om ordningen när det gäller tillgångsköp? köpte man stora tillgångar i ; nu kommer man att göra det i . Det skapar högst sannolikt spänningar på valutamarknaden i många olika delar av världen. Och det skapar osäkerhet. I en sådan värld är det synnerligen svårt att göra kronprognoser. Det är alltid svårt med prognoser, men jag kan ändå notera att kronan är ungefär på sin svagaste nivå . Det är en faktor som spelar roll för inflationstakten i . En svag krona leder till högre importpriser, och då stiger priserna i . I svensk ekonomi ser vi en relativt god utveckling . ligger vi på ungefär normal tillväxt, och vi räknar med att det ska gå ännu lite bättre . Det har att göra med fallet i oljepriset, den svaga kronan och den låga reporäntan. I närtid och i loppet av fjolåret har det framför allt påverkats av att den inhemska efterfrågan har hållits uppe. Men våra förväntningar är en omfördelning , i takt med att det går bättre i världsekonomin. Då är det nämligen rimligt att anta att vi kommer att exportera mer. Arbetsmarknaden fortsätter att stärkas, även om det tar lite tid. Antalet lediga jobb ökar. Vi tror att sysselsättningen kommer att öka. Och arbetslösheten sjunker. Det innebär även att vi har ett ganska ovanligt läge. Tillväxten är nämligen normal – kommer den till och med att vara lite bättre än normalt – men vi har väldigt låg inflation. Om vi börjar med att titta på den röda grafen på diagrammet som visar konsumentprisindex kan vi se att inflationen är negativ ett litet tag. Det har framför allt att göra med att vi får med räntesänkningarna i bagaget när vi sänker räntan. Då är inflationen låg den vägen. Om vi räknar bort räntesänkningarna och tittar på den blå grafen kan vi se att inflationen ligger någonstans runt ½ procent. Vi räknar med att inflationen kommer att stiga ganska snabbt . Och om vi tar bort energiprisfallet låg inflationen senast . När vi börjar höja räntan åker inflationen alltid upp, vi får räntehöjningarna med oss, och då slår det över åt andra hållet. Vi kan alltså se att inflationen då hamnar betydligt om man tittar på KPI. I det här sammanhanget ställs man inför frågeställningen: kommer det sig att inflationen nu är låg? Vad kan vi säga om det? Vi har frågat ett stort antal företag – vi har pratat med många företag – om detta och ställt särskilda frågor . Vi har enkätsvar från ungefär 900 företag när det gäller prissättning. Ofta svarar de att konkurrensen har varit högre än normalt och att efterfrågan har varit lägre än normalt. Det leder till att det är svårt att höja priserna. Och något som återkommer i lite olika tonarter från olika företag är att man säger ungefär så här: Löneutvecklingen har varit sådan att lönerna har stigit en hel del, särskilt om man räknar i termer av enhetsarbetskostnader. Men det har inte varit möjligt att skjuta de kostnadsökningarna vidare. Det innebär att vinstmarginalerna har krympt. Alla möjliga olika företag finns i samplet. Bilden är därmed ganska entydig. Det är lite svårt att illustrera vad vi menar med inflation, som är en allmän stegring av prisnivån. På diagrammet som visas är den röda grafen KPIF, konsumentprisökningar exklusive ränteförändringar. KPIF är ett vägt genomsnitt av 360 olika varugrupper. Det finns totalt flera tusen varor och tjänster i KPIF. Det går inte att visa alla på en gång. Vi har sammanfattat detta med 70 olika varugrupper här. Det betyder att vid varje enskild tidpunkt finns det alltid några varugrupper där priserna stiger ganska mycket, och det finns alltid några varugrupper där priserna faller ganska mycket. Det är det som vi försöker illustrera med den här bilden. När vi tittar på det här och kommer /2014 kan vi se att det grå området blir allt mindre. Framför allt är det allt färre varugrupper där priserna stiger mycket. Det betyder att det har varit en bred nedgång i prisökningar . Man kan alltid plocka ut enskilda varugrupper i de här sammanhangen, till exempel elektronikvaror, vilket är en varugrupp som man ofta diskuterar. Det är uppenbart att priserna på platt-tv:ar har fallit. Den blå grafen visar att prisutvecklingen har varit en helt annan än KPI i största allmänhet. Men även i elektronikbranschen börjar priserna krypa uppåt lite sakta, i den meningen att prisfallet inte är riktigt lika stort som . Men om man pratar med enskilda företag kan de till exempel säga ”Konjunkturen är nog ganska bra, men vi kan ändå inte höja priserna”. Det är också ungefär det som den här grafen visar. Inom ett helt annat område, hotellnätter och logi, har priserna ökat snabbt. har de ökat snabbare än KPIF, även om de hoppat upp och ned. De har haft en svår period , men ökar priserna i branschen igen. Där säger man ungefär att beläggningen ökar generellt därför att konjunkturen förbättras. Inte heller där har man så här långt haft möjlighet att skicka iväg prisökningarna i riktigt samma takt som kostnadsökningarna. Men även där ser priserna ut att vara på väg uppåt. Det betyder att vi ser vissa tecken på att inflationen har bottnat. På de två bilder som visas kan vi börja med att titta på livsmedelspriserna. Där kan vi se att prisökningarna är tillbaka . Prisökningarna har varit ganska höga på frukt, grönsaker, kaffe, kakao och sådant – det är importerade varor – och har säkert delvis att göra med att kronan har försvagats . Allmänt sett förväntar man sig alltså att varugrupper med stort importinnehåll ska visa ett mönster som ser ut ungefär så här. När det gäller tjänstepriserna är prisökningarna inte tillbaka . Men de är också på väg uppåt. Det gäller till exempel resor, logi och biluthyrning. Men som en detalj gäller det inte bilreparationer och bilservice. I den här världen är det viktigt med förankrade förväntningar. Inflationsförväntningarna – vad man tror om inflationen – följer ganska nära, på ett eller , den inflation som man faktiskt observerar. Vi brukar alltså fokusera på den gula grafen som vi kan se på diagrammet. Den visar vad man tror om hur hög inflationen ska vara . Detta mått på inflationsförväntningarna har sakta krupit nedåt och ligger nu . Det är viktigt att se till att de kommer upp igen och närmar sig . Alla de här tre måtten på inflationsförväntningar har vänt uppåt lite grann. Men det är viktigt att de drar sig uppåt . Mot den bakgrunden är det angeläget att föra en expansiv penningpolitik. har vi sänkt reporäntan till –0,. Det innebär att bankerna får betala för att placera pengar hos , vilket de också gör. Som en konsekvens av detta har vi en lägre räntebana och räknar med att vi kommer att ligga på den här nivån en bra bit in . Bankerna har ett val mellan att placera pengar hos antingen eller . Om man placerar pengar kostar det ännu lite mer. Då är reporäntan –0,10 plus –0,1 till. Då är räntan man betalar de facto –0,2. Det här fördelar sig lite olika från dag till dag och från vecka till vecka. Men det innebär att den genomsnittliga ränta som banken betalar faktiskt är lite lägre än –0,10. Vi har inlett våra köp av statsobligationer. Så här långt har vi gjort det en gång. pågår den andra vändan. Sedan är det ytterligare ett steg . Effekterna av allt detta är ungefär likadana som när man bara ändrar räntan eller räntebanan. Det gäller att få ned den allmänna räntenivån för att därigenom öka konsumtionen, investeringarna och exporten eller via växelkursen se till att importpriserna stiger. Man kan jämföra penningpolitik i med andra länder, inte i termer av vilken ränta centralbankerna har satt utan titta på de räntor som hushåll och företag betalar. Det är alltid en lite grannlaga uppgift att jämföra räntor i olika länder. I det sammanhanget finns det nämligen ett mått av att jämföra äpplen och bananer.