bet · H201AU3 · 2015-02-26 00:00:00 — Därför anser vi i att det bör finnas minst en antidiskrimineringsbyrå i varje län med de befogenheter och den juridiska kompetens som krävs för att kunna driva diskrimineringsfall. I praktiken innebär det att varje antidiskrimineringsbyrå måste ha minst en kvalificerad jurist anställd. anser att en bra lösning vore att via diskrimineringsombudsmannen (DO) knyta en kvalificerad jurist till varje antidiskrimineringsbyrå i landet. Dessa blir därmed en del av myndigheten . Regeringen bör utreda på vilket sätt antidiskrimineringsbyråer kan upprättas i varje län och hur minst en jurist kan knytas till varje byrå. Vi anser vidare att det finns starka skäl för att arbetsgivare bör arbeta förebyggande för att förhindra diskriminering som har samband med könsidentitet eller könsuttryck, funktionsnedsättning, sexuell läggning och ålder. Alla arbetsgivare med fler än tio anställda bör därför omfattas av skyldigheten att upprätta likabehandlings- och mångfaldsplaner gällande samtliga diskrimineringsgrunder. Vad som anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Förebyggande arbete mot diskriminering m.m., punkt 10 (FP) av (FP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2316 av m.fl. (FP) yrkande 1 och 2014/15:141 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 4, 2014/15:1925 av (S) yrkandena 1 och 2, 2014/15:2201 av m.fl. (S) yrkande 3, 2014/15:2558 av Per och (M) och 2014/15:2869 av (SD). I betänkandet Nya regler om aktiva åtgärder mot diskriminering (SOU 2014:41) föreslås bl.a. att arbetet med aktiva åtgärder enligt diskrimineringslagen ska utvidgas till att omfatta samtliga sju diskrimineringsgrunder. Därmed jämställs alla diskrimineringsgrunder vad gäller kravet på aktiva åtgärder inom exempelvis arbetslivet. är reglerna olika vilket vi i tycker är olyckligt. Vi anser det nödvändigt att diskrimineringslagens alla diskrimineringsgrunder ska omfattas av reglerna om aktiva åtgärder. Vad som har anförts om likställd diskrimineringslagstiftning bör ge regeringen till känna. Bristande tillgänglighet som diskrimineringsgrund, punkt 11 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:257 av m.fl. (V) yrkandena 1–7 och 2014/15:526 av (S), 2014/15:1173 av m.fl. (S), 2014/15:1892 av (M), 2014/15:1979 av och (MP) och 2014/15:2991 av (KD) yrkande 2. anser att det nya diskrimineringsförbudet gällande bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning är ett steg framåt i frågan om mänskliga rättigheter och icke-diskriminering. Det är principiellt viktigt att bristande tillgänglighet fastslås som en form av diskriminering. Tyvärr kan vi konstatera att den nya lagstiftningen riskerar att ha förhållandevis små effekter på tillgängligheten. Det krävs en tydlig lagstiftning när det gäller bristande tillgänglighet som diskriminering. anser därför att de förslag som lades fram i den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) som innebär en lagreglering som utgår från en skälighetsbedömning bör ligga till grund för förslag till en förbättrad lagstiftning som bör tas fram. anser, i likhet med utredningen, att en särskild skälighetsbedömning är ett principiellt sett betydligt lämpligare sätt att reglera en fråga om mänskliga rättigheter och icke-diskriminering än att i lagstiftning uttryckligen göra undantag från diskrimineringslagstiftningen under vissa givna omständigheter. Lagändringen innebär ett undantag för företag med färre än tio arbetstagare inom hälso- och sjukvårdsområdet. anser att det är mycket olyckligt. Det innebär i praktiken att en majoritet av alla verksamhetsutövare inte behöver följa den nya lagstiftningen. Enligt statistik från kommer av företagen inom handel inte att påverkas av förbudet. Även fortsättningsvis kommer således människor att stängas ute från stora delar av samhället. Det är helt orimligt och gör diskrimineringsskyddet i stort sett verkningslöst. I vissa situationer kan det förstås vara svårt för mindre företag att bära kostnaderna för en åtgärd. I andra fall kan det dock handla om enklare och inte särskilt kostsamma åtgärder. Det är därför olämpligt att företag med färre än tio anställda per automatik ska vara undantagna från diskrimineringslagstiftningen. Avgränsningen bör i stället göras inom ramen för en skälighetsbedömning. Därför bör undantaget för företag med färre än tio anställda avskaffas i den nya lagstiftningen. Den dåvarande regeringen har försett lagstiftningen med ett undantag för privatpersoner. Det kan vid första anblicken förefalla rimligt, men anser att det är problematiskt av principiella skäl. Undantaget exemplifieras med att det t.ex. skulle vara oskäligt att ställa krav på att en familj som säljer urvuxna barnkläder över nätet ska tillgänglighetsanpassa sitt hem i samband med försäljningen. Detta är dock något som i en skälighetsbedömning inte skulle anses vara rimligt att göra. Av det principiella skälet att en lagstiftning mot diskriminering ska vara restriktiv med på förhand angivna undantag är därför även undantaget för privatpersoner olämpligt. Den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) har övervägt detta och kommit till samma slutsats. Undantaget för privatpersoner bör därför avskaffas. I proposition 2013/14:198 föreslogs vidare att det vid en bedömning ska tas hänsyn till varaktigheten och omfattningen av förhållandet eller kontakten mellan verksamhetsutövaren och den enskilde för att utestängning på grund av otillgänglighet ska anses vara diskriminerande. antog regeringens förslag utan förbehåll även i denna del. Detta tycker vi är en av de mest problematiska begränsningarna av den nya lagstiftningen. I motiveringen till begränsningen förefaller det som om endast relationer i arbetslivet och inom utbildning ska räknas som verkligt varaktiga. Inte ens långvariga behov av vård och omsorg räknas till de varaktiga situationer som ställer krav på tillgänglighetsskapande åtgärder annat än av enklare karaktär. I propositionen framhålls också att en relation inte bör anses vara långvarig enbart på grund av att samma vara eller tjänst tas i anspråk upprepade gånger. Under dessa förutsättningar riskerar tolkningen av den nya lagen att bli mycket begränsad. Rekvisitet om varaktigheten och omfattningen av förhållandet eller kontakten mellan verksamhetsutövaren och den enskilde bör därför avskaffas. Vi anser att det är självklart att lagstiftningen inte ska ställa krav på företag att vidta åtgärder som de inte rimligtvis kan bära kostnaderna för. Rekvisitet om att det ska tas hänsyn till ekonomiska förutsättningar riskerar dock att få oacceptabla konsekvenser. Lagrådet tolkade formuleringen som att den skulle innebära att ett företag utan problem kontinuerligt kan prioritera annan verksamhet framför åtgärder för att förbättra tillgängligheten, fastän sådana åtgärder kan vara starkt motiverade. Lagrådet ansåg att detta inte är godtagbart. Vi delar Lagrådets uppfattning och anser att lagstiftningen inte kan ha en sådan utgångspunkt. Att en verksamhets möjligheter att bära kostnaderna för åtgärden ska ingå i en skälighetsbedömning angavs i utredningens förslag (Ds 2010:20). Det är inte acceptabelt att lagändringen får de konsekvenser som Lagrådet angav. Rekvisitet om ekonomiska förutsättningar bör därför avskaffas. Den bakomliggande utredningen (Ds 2010:20) problematiserade frågan om undantag i fråga om bostäder och gjorde bedömningen att bostadsmarknaden inte bör undantas från lagstiftningen. Utredningens förslag innebar inte några krav på tillgänglighetsanpassning vid försäljning eller överlåtelse av en bostad, men vissa åtgärder vid exempelvis visning av bostäder skulle kunna bedömas vara skäliga att vidta. Utredningen exemplifierade med att det handlar om så enkla saker som att flytta på föremål som står i vägen eller starkt doftande blommor. Allt skulle regleras på ett lämpligt sätt genom skälighets-bedömningen. Den förra regeringen verkar dock ha tolkat utredningens förslag som betydligt mer långtgående och att det skulle kunna ställas höga krav på tillgänglighetsanpassning vid visning av bostäder. Vi anser att det är mycket olyckligt att den som tillhandahåller en bostad till allmänheten helt undantas från diskrimineringsförbudet. Vilka åtgärder som skulle vara rimliga att vidta bör i stället regleras genom en skälighetsbedömning. Undantaget i fråga om bostäder bör därför avskaffas. Utredningen (Ds 2010:20) föreslog ett andrahandsansvar för den som hindrar åtgärder mot bristande tillgänglighet. Det kan t.ex. handla om en fastighetsägare som säger nej till åtgärder som den enskilde behöver få vidtagna i sin egen bostad. I andra fall kan det handla om företag som hyr lokaler för sin verksamhet och vill vidta tillgänglighetsskapande åtgärder. Om en fastighetsägare då vägrar kan det innebära att skäliga tillgänglighets-åtgärder inte blir av. Utredningen föreslog därför att den som hindrar en verksamhetsansvarig från att vidta åtgärder mot bristande tillgänglighet ska kunna hållas ansvarig genom ett andrahandsansvar. Den förra regeringen ville dock inte lägga fram förslaget, trots att det fick stöd av flertalet remiss-instanser. Lagrådet ifrågasatte bedömningen och menade att det ”kan få oacceptabla följder när det gäller tillgängligheten om inte antingen den verksamhetsansvarige får ett ansvar för att åtgärder vidtas oavsett om fastighetsägaren ger sitt samtycke eller ett särskilt ansvar läggs på fastighetsägaren”. Vi instämmer i bedömningen. Det bör därför införas ett andrahandsansvar för den som hindrar åtgärder mot bristande tillgänglighet. Vad som ovan har anförts bör ge regeringen till känna. Diskriminering i arbetslivet, punkt 12 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2489 av (SD) yrkande 3 och 2014/15:141 av m.fl. (V) yrkande 3, 2014/15:1677 av (MP) och 2014/15:2651 av och (S). Att tvinga nyblivna föräldrar ut i arbetslivet strider mot en barn-, familje-, kvinno-, och jämställdhetsvänlig politik. Det är viktigt att ge tydlig information om arbetstagares rättigheter och arbetsgivares skyldigheter vid familjebildning. En utredning bör därför tillsättas med uppdraget att på bästa sätt motverka all form av diskriminering på grund av föräldraledighet och familjebildning. Vad som anförts bör ge regeringen till känna. Diskriminering i arbetslivet, punkt 12 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:141 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2014/15:1677 av (MP), 2014/15:2489 av (SD) yrkande 3 och 2014/15:2651 av och (S). För att motverka diskriminering vid rekryteringar anser vi att det är angeläget att i förväg bestämma vilka kvalifikationer som är viktiga och att sedan bedöma kandidaterna utifrån dessa kriterier. Annars är det lätt hänt att de som rekryterar under rekryteringsprocessen väger in andra aspekter och i stället för den mest kvalificerade kandidaten väljer någon som liknar dem själva. För att undvika detta är det viktigt med bra verktyg för rekrytering. Regeringen bör i sitt regleringsbrev till ge i uppdrag att utveckla verktyg för kritiska analyser av rekryteringsprocesser och bidra till att detta tillämpas på de tio största myndigheterna. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Diskriminering på grund av ålder, punkt 13 (FP) av (FP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:781 av (FP) och 2014/15:2349 av Finn (M) och 2014/15:2662 av m.fl. (M) yrkandena 2 och 3. utvidgades skyddet mot åldersdiskriminering till att omfatta fler samhällsområden. Av de anmälningar som kom in till () handlar många om upplevd diskriminering på grund av ålder vid möte med tjänstemän i myndigheter och andra större arbetsplatser. En analys av upplevelser av diskriminering och diskriminerande processer bör göras för de anmälningar om åldersdiskriminering som kommit in till DO . Det är viktigt inte minst för arbetsgivare att få veta varför någon har anmält diskriminerande bemötande så att man kan förebygga att det händer igen. Det räcker emellertid inte med analyser. Lagen behöver också ses över för att se om man kan ge DO skarpare verktyg än för att åtgärda diskriminering. Vad som ovan har anförts om att skärpa arbetet mot åldersdiskriminering bör ge regeringen till känna. Diskrimineringsersättning, punkt 14 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:141 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2014/15:2865 av (M) yrkande 2. För att fler fall av diskriminering framöver ska kunna leda till åtal och fällande domar bör man införa ett förbud mot instruktion att diskriminera, höja skadestånden i diskrimineringsmål och ge arbetssökande som diskrimineras rätt till skadestånd. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Övriga åtgärder mot diskriminering, punkt 15 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2606 av och (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2812 av m.fl. (SD) yrkande 24 och 2014/15:2606 av och (SD) yrkande 3. Vi anser att en av de viktigaste principerna i ett demokratiskt samhälle är att alla medborgare har samma rättigheter och skyldigheter oavsett ursprung, kön, religion eller sexuell läggning. Ingen invånare i ska kunna ha mer långtgående rättigheter än någon annan svensk medborgare. Etnisk diskriminering på arbetsmarknaden förekommer primärt genom instegsjobben. Lagstiftningen leder till att svenska medborgare diskrimineras eftersom arbetsgivare som anställer nyanlända invandrare får av den totala lönekostnaden finansierad av skattebetalarna. Det innebär en skattesubventionerad diskriminering av den svenska befolkningen. Staten har under lagt ned stora resurser på att motverka samt forska och sprida medvetenhet om de negativa attityder, den diskriminering och det våld som invandrare utsätts för. Mycket av detta arbete är bra och nödvändigt. Däremot har nästan ingen uppmärksamhet riktats mot den diskriminering, de negativa attityder och det våld som infödda svenskar utsätts för på grund av sin härkomst, trots att svenskfientligheten av allt att döma är ett allvarligt och vanligt förekommande problem. Infödda svenskar omfattas alltså inte av det skydd som lagstiftningen är tänkt att utgöra. Svenskfientligheten kan också ta sig uttryck i form av trakasserier, kränkningar och nedsättande attityder kopplade till svenskarnas härkomst eller utseende. I etablerade massmedier har det förekommit kränkande omdömen om svenskar som knappast hade släppts igenom om det handlat om någon annan folkgrupp. En tredje form av svenskfientlighet, som också är den allvarligaste, är det våld och den brottslighet som infödda svenskar utsätts för på grund av sin härkomst. har i flera studier visat att invandrare är överrepresenterade som gärningsmän inom de flesta brottskategorier och att infödda svenskar är överrepresenterade som offer. Med anledning av vad som ovan framförts är det hög tid att regeringen vidtar åtgärder för att kartlägga och stävja svenskfientligheten. En utredning bör tillsättas med uppdrag att kartlägga dess utbredning och karaktär i syfte att motverka svenskfientlighet. En ytterligare åtgärd bör vara att se över och ändra befintliga lagtexter som medger negativ särbehandling av infödda svenskar. Vidare bör statligt stöd endast ges till sådana antirasistiska organisationer som också erkänner svenskfientlighetens existens vid sidan av annan rasism och främlingsfientlighet. Vad som har anförts bör ge regeringen till känna. Jämställda löner, punkt 2 (C) (C) anför: Lönekartläggning är ett viktigt instrument i det aktiva jämställdhetsarbete som ska bedrivas på arbetsplatserna. Eftersom det är processen i sig som är avgörande för resultatet anser jag att det primära är att arbetsgivaren aktivt använder lönekartläggning i sitt jämställdhetsarbete än att göra en revidering . Dagens reglering om kartläggningar skapar enligt min mening goda förutsättningar för arbetsgivare att kartlägga och analysera löneskillnader, planera långsiktigt och bedöma vad åtgärderna resulterat i. Detta utesluter emellertid inte att kollektivavtal kan träffas om mer frekventa revideringar samt att enskilda parter kan nå sådana överenskommelser. Att kartläggningen ska genomföras åtminstone förändrar inte heller en arbetstagares möjlighet att när som helst göra gällande brott mot lönediskrimineringsförbudet. Vid en utökning av skyldigheten att göra lönekartläggningar måste en avvägning göras mellan den nytta som förändringen medför i förhållande till den extra administrativa börda och kostnader som det innebär för företag och arbetsgivare. Av Medlingsinstitutets årsrapport framgår att löneskillnaden mellan kvinnor och män –2013 minskade inom samtliga sektorer. Jag vill även hänvisa till den kritik mot årliga lönekartläggningar som framförts från vissa remissinstanser till utredningen regler om aktiva åtgärder mot diskriminering (SOU 2014:41). Mot bakgrund av vad som anförts ovan anser jag inte att det finns skäl att ändra lagstiftningen så att arbetsgivare ska genomföra lönekartläggningar oftare än . Jämställda löner, punkt 2 (FP) (FP) anför: Inkomstskillnaderna mellan kvinnor och män består. anser att behöver en fortsatt bred jämställdhetspolitik för att möta sådana orättvisor. Särskild kraft måste riktas mot inkomst- och löneskillnaderna mellan kvinnor och män. En genomsnittlig man tjänar mer i livet än en genomsnittlig kvinna. Traditionellt kvinnodominerade yrken präglas av lägre löner. senaste rapport visar att när hänsyn tas till skillnader i yrke, sektor, utbildning, ålder och arbetstid kvarstår ändå en löneskillnad på . En åtgärd som har effekt på lönediskrimineringen är återkommande lönekartläggningar för att identifiera och åtgärda osakliga skillnader mellan mäns och kvinnors löner på en arbetsplats. De administrativa bördorna för företagande har minskat . Att genomföra lönekartläggningar är därför rimligt mot bakgrund av att de ojämställda lönerna kvarstår, medan företagare nu i allmänhet möter betydligt lägre administrativa kostnader än 2006. Regeringen har aviserat att den ska lämna en proposition om ett systematiskt arbete med aktiva åtgärder mot diskriminering. Jag förutsätter att den utlovade propositionen lämnas och att den innehåller förslag om årliga lönekartläggningar. , punkt 7 (V) (V) anför: Eftersom det pågår en utredning som har i uppdrag att se över jämställdhetspolitikens genomförande och effektivitet avstår jag från att reservera mig till förmån för förslag i detta ärende. Jag förväntar mig att utredningen kommer att lämna förslag om organisatoriska och strukturella förändringar för att effektivisera jämställdhetspolitikens genomförande och vill i sammanhanget framföra följande. anser att nedläggningen av Jämställdhetsombuds-mannen som självständig myndighet blev ett misslyckande för jämställdheten. () har fått ägna sig åt enskilda diskrimineringsärenden med minskat fokus på jämställdhet som följd, och det förebyggande jämställdhetsarbetet har lagts i träda. behöver därför enligt oss en jämställdhetsmyndighet som, utifrån ett könsmaktsperspektiv, arbetar mot könsdiskriminering inom samhällets samtliga områden. Den nya jämställdhetsmyndigheten bör svara för bl.a. kunskapsspridning, ansvara för granskning av andra myndigheter och för metodutveckling kring arbete mot könsdiskriminering i ett brett perspektiv. bör vara närvarande inom alla samhällssektorer och påverka såväl statsförvaltningen som de kommunala organen, landstingen och den privata sektorn. För att åter sätta fokus på jämställdheten och kunna leverera konkreta resultat vill vi därför inrätta en jämställdhetsmyndighet med ansvar och mandat att understödja styrningen av mot jämställdhetspolitiska mål. Våld i nära relationer, punkt 8 (SD) (SD) och (SD) anför: De förslag om våld i nära relationer som presenterade i bl.a. motionerna 2014/15:2871 och 2014/15:2925 behandlades av i samband med beredningen av budget. Vi har därför ingen möjlighet att reservera oss i denna del, men står naturligtvis bakom de tidigare förslagen och vill i detta sammanhang framföra följande. anser att kvinnor och män ska ha samma möjligheter och rättigheter, och därmed också lika stor rätt till ett tryggt liv. Det utbredda kvinnovåldet skapar dock en otrygghet för just kvinnor och leder till oacceptabla inskränkningar i deras frihet och livsmönster. Detta inverkar negativt på kvinnors möjligheter och rättigheter. Därför menar vi att kvinnovåld är ett betydande jämställdhetsproblem som måste tas på största allvar. Vi vill genomföra en rad effektiva och innovativa åtgärder i syfte att skapa trygghet och säkerhet. långa och framåtskridande jämställdhetstradition är något vi Sverigedemokrater vill bygga vidare på, utveckla och anpassa efter det moderna samhällets nya förutsättningar och utmaningar. Konkret handlar det om att verka för en nollvision om kvinnovåld. Vi tycker att våldsutsatta kvinnor alltid ska få den hjälp de behöver, och vill därför ytterligare stödja kvinnojourernas arbete så att verksamheten säkerställs. Vi lämnar förslag på en rad åtgärder som rör olika utskotts beredningsområden i syfte att motverka mäns våld mot kvinnor. Våld i nära relationer, punkt 8 (KD) (KD) anför: har inom ramen för andra ärenden presenterat förslag på åtgärder mot mäns våld mot kvinnor som jag naturligtvis står bakom. I detta sammanhang vill jag framföra följande. är ett parti för jämställdhet mellan kvinnor och män. Jämställdhet är en fråga om mänskliga fri- och rättigheter. Mäns våld mot kvinnor är ett utbrett och allvarligt samhällsproblem och utgör ett hinder mot ett jämställt samhälle. För att åtgärda dessa problem och hinder vill vi bl.a. trygga stödet till kvinno- och mansjourerna. Vi har också förslag till åtgärder som rör andra utskotts beredningsområden. Exempel på sådana åtgärder är att prioritera utbildning om våld i nära relationer och hedersrelaterat våld av personal inom stat, kommun och landsting samt att förbättra tillgången till rehabilitering för dem som utövar våld och övergrepp. Hedersrelaterat våld och förtryck, punkt 9 (SD) (SD) och (SD) anför: Vissa av förslag om hedersrelaterat våld som vi presenterade i bl.a. motionerna 2014/15:2871 och 2014/15:2925 behandlades av i samband med beredningen av budget. Vi står naturligtvis fast vid dessa förslag, men har ingen möjlighet att reservera oss till förmån för dem i detta ärende. I detta sammanhang vill vi emellertid framföra följande. anser att samhället tydligare måste markera mot hedersrelaterat våld och annat kulturellt motiverat kvinnovåld för att motverka detta. För att få kvinnor som utsatts för dessa brott att våga anmäla och bearbeta händelsen finns det behov av att skapa en effektiv, stödjande och förebyggande struktur. Vi vill framhålla att det är av stor vikt att de utsatta får stöd men även upplysningar om aktuell lagstiftning, rättigheter och möjligheter. Vi anser exempelvis inte att det är acceptabelt med könssegregerad simundervisning och att kvinnor bär heltäckande slöjor i skolan och på offentliga arbetsplatser. Vi föreslår därför ett antal åtgärder som rör olika utskotts beredningsområden för att bryta upp hederskulturens fäste i . Särskilt yttrande (M,C,FP,KD) (M), (M), (M), (C), (FP), (KD) och (M) anför: Allianspartierna presenterade bl.a. i motionerna 2014/15:2574 och 2014/15:2973 gemensamma förslag om jämställdhet och åtgärder mot diskriminering.