bet · H201KU6 · 2015-01-29 00:00:00 — I betänkandet behandlas 29 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om arbetsformer. Motionerna rör bl.a. riksdagsledamöternas arvoden, utskottens utrikesresor, riksdagsledamöternas placering i kammaren, register över lobbyister i , motionsrätten, utskotten och samt krigsdelegation. Utskottet avstyrker samtliga motioner. I betänkandet finns två reservationer (SD och V) och ett särskilt yttrande (FP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utskottens och riksdagsledamöternas resor Riksdagsledamöternas placering i kammaren Register över lobbyister i Minnesstund och minnesutställning i Riksdagsledamöternas arvode, punkt 1 (V) Riksdagsledamöternas placering i kammaren, punkt 3 (SD) Minnesstund och minnesutställning i , punkt 8 (FP) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:96 av (M) yrkande 2, 2014/15:1305 av (SD), 2014/15:1686 av och (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2111 av (SD) yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (V) Utskottens och riksdagsledamöternas resor 2014/15:1684 av (MP) och 2014/15:1687 av och (MP) yrkandena 1–6. Riksdagsledamöternas placering i kammaren 2014/15:1029 av och (SD) och 2014/15:1478 av och (M). Reservation 2 (SD) 2014/15:1021 av (SD), 2014/15:2320 av Skånberg och (KD) och 2014/15:2411 av Finn och (M). 2014/15:24 av (FP), 2014/15:2112 av (SD) yrkande 1 och 2014/15:2625 av och (C) yrkande 4. 2014/15:616 av m.fl. (MP). 2014/15:415 av (FP). Minnesstund och minnesutställning i 2014/15:418 av och (FP) yrkandena 1 och 2. 2014/15:794 av (FP), 2014/15:1363 av (MP) yrkande 3, 2014/15:1842 av (M) och 2014/15:2609 av och (SD). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (S), (SD), (M), (C), (MP), (M), (S), (SD), (FP), (V), Skånberg (KD), (S), (S) och (M). I betänkandet behandlas 29 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om arbetsformer. Motionerna rör bl.a. riksdagsledamöternas arvoden, utskottens utrikesresor, riksdagsledamöternas placering i kammaren, register över lobbyister i , motionsrätten, utskotten och samt krigsdelegation. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om förändringar i systemet för fastställande av riksdagsledamöternas arvoden. (M) yrkar i motion 2014/15:96 yrkande 2 att systemet för ersättning till riksdagsledamöterna ändras. Motionären anför att riksdagsledamöternas arvode borde knytas till vad respektive ledamot tjänade innan han eller hon påbörjade riksdagsuppdraget. Riksdagsuppdraget är ett förtroendeuppdrag, och förtroende får man enligt motionären framför allt genom de erfarenheter man samlade på sig innan man blev vald. Därför är det rimligt att arvodets storlek kopplas till vad man har gjort tidigare. Arvodet bör omvandlas till ett symboliskt, relativt lågt grundarvode. Därutöver bör ledamöterna ersättas för förlorad arbetsförtjänst. (SD) yrkar i motion 2014/15:1305 att grundarvodet för riksdagsledamöter sänks. Ett rimligt grundarvode kunde enligt motionären vara av prisbasbeloppet. Ett kompletterande arvode för tjänstgöring som ledamot och ordförande i utskott bör därutöver utredas, för att fördela arvodet efter ansvar och arbetsfördelning. Yrkanden av samma innebörd finns i motion 2014/15:2111 av (SD). I motion 2014/15:1686 yrkar och (båda MP) att riksdagsarvodet ska motsvara ett prisbasbelopp, (yrkande 1) och att extraarvodena för uppdrag inom avskaffas (yrkande 2). Motionärerna anför att dagens riksdagsarvode är högt. Detta riskerar dels att locka ledamöter att sitta allt längre i , dels att man som ledamot jämför sig mer med en mindre grupp högavlönade i samhället i stället för med den stora majoriteten låg- och medelinkomsttagare. Med sänkta arvoden skulle dessutom statskassan spara . Motionärerna anför också att det inte är lämpligt att utpekar vissa riksdagsuppdrag som mer ansvarsfulla än andra genom att betala extraarvoden för exempelvis möten i eller uppdrag i utskottens presidier. Alla ledamöter har samma ansvar i det demokratiska systemet och bör därför enligt motionärerna få samma arvode. Riksdagsledamöternas arvode och andra ekonomiska villkor regleras i riksdagsordningen och i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter (ersättningslagen). Ledamöterna ska enligt 5 kap. 2 § riksdagsordningen få arvode för sitt uppdrag av allmänna medel. Enligt 3 kap. 1 § ersättningslagen ska arvode betalas med ett belopp som fastställs av , som är en myndighet under . Arvodet uppgår till . Tilläggsarvode ska betalas för uppdrag som vice talman och ordförande eller vice ordförande i utskott (2 §). Dessutom utgår enligt lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) tilläggsarvode för uppdrag i exempelvis riksdagsstyrelsen och för styrelseuppdrag i andra riksdagsorgan. En särskild utredare har på riksdagsstyrelsens uppdrag genomfört en samlad översyn av regelverket (lagar, föreskrifter och riktlinjer) för riksdagsledamöternas ekonomiska villkor, bl.a. ersättningslagen och arvodeslagen. Utredaren redovisade sitt uppdrag i betänkandet Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar (2013/14:URF1). Översynen omfattade såväl materiella som regeltekniska och redaktionella frågor. Några förslag om ändrade regler för hur riksdagsledamöters arvode ska fastställas lämnades inte. Riksdagsstyrelsen beslutade att lämna framställningen 2014/15:RS1 Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar till . I framställningen, som bygger på förslag lämnade av den nämnda utredningen, föreslås att vissa lagändringar ska träda i kraft . Framställningen kommer att behandlas av . Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden. konstaterade utskottet att olika system för bestämningen av arvodet har prövats . Utskottet var fortfarande av uppfattningen att ordningen med en fristående nämnd som fastställer arvodet, till skillnad från bl.a. en ordning där riksdagsledamöterna själva bestämmer sina arvoden, har fungerat väl. Utskottet vidhöll därför sitt tidigare ställningstagande om formerna för bestämmande av riksdagsledamöternas arvoden (bet. 2010/11:KU19 s.15). Utskottet har vidare framhållit att de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget och som ofta medför ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsningsarbete och tidsåtgång. Utskottet har därför ansett att det mot denna bakgrund är motiverat med de särskilda arvoden som betalas (se bl.a. bet. 2001/02: KU19, bet. 2003/04:KU5, bet. 2005/06:KU33 och bet. 2006/07:KU4). Utskottet vidhöll 2013 och 2014 sina tidigare ställningstaganden, och hänvisade därutöver till den då pågående utredningen om ledamöternas ersättningar (bet. 2012/13:KU17 och 2013/14:KU15). Utskottet konstaterar att frågor med koppling till bl.a. ersättningslagen och arvodeslagen har varit föremål för utredning utan att utredaren funnit skäl att lämna några förslag om ändrade regler för fastställande av riksdagsledamöternas arvoden, och vidhåller sina tidigare ställningstaganden. Motionerna 2014/15:96 (M) yrkande 2, 2014/15:1305 (SD), 2014/15:2111 (SD) och 2014/15:1686 (MP) avstyrks. Utskottens och riksdagsledamöternas resor Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en resepolicy för , ändrade reseföreskrifter, återinförda krav på en reseberättelse samt en restriktiv alkoholtillgång under resor. (MP) yrkar i motion 2014/15:1684 ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att utforma och fastställa en resepolicy där klimat- och miljöhänsyn är det överordnade perspektivet vid val av färdsätt. Motionären anför att många kommunala, statliga och andra samhälleliga institutioner redan har miljöanpassade resepolicys. Med en ökad efterfrågan på energieffektiva färdsätt som tåg skulle sannolikt utbudet öka. Ett liknande yrkande finns i motion 2014/15:1687 av och (båda MP) (yrkande 1). Dessutom yrkas i motionen att reseföreskrifterna för utrikesresor ska förtydligas så att utgångspunkten för resan ska vara att den har hög relevans för utskottens arbete (yrkande 2). Vidare yrkas att rutinerna för och hanteringen av utskottens föranmälan inför en resa ses över (yrkande 3), att kravet på en reseberättelse efter resans slut ska återinföras (yrkande 4) och att utskotten bör eftersträva en allsidig information om studieämnet, speciellt när de studerar frågor där det finns tydligt olika uppfattningar (yrkande 5). Slutligen yrkas att det ska vara en återhållsam tillgång på alkohol under resor (yrkande 6). Motionärerna anför bl.a. att varje utskottsresa måste övervägas och prövas så att det verkligen medför ett mervärde att göra en lång och dyr resa. För att bl.a. minska miljö- och klimatpåverkan bör föreskriften förtydligas på så sätt att resans innehåll prioriteras framför resmålet. Motionärerna anför vidare att de nu gällande föreskrifterna om utskottens utrikesresor reviderades 2012 och att det nu saknas närmare riktlinjer för val av resmål eller syfte med resan. Det kan ibland ifrågasättas om utskottens utrikes resor uppfyller bestämmelsen i den aktuella föreskriften om att resan ska ha hög relevans för utskottens arbete. Föreskrifterna behöver därför förtydligas. Resornas upplägg bör vara sådant att ledamöterna får en bred kunskapsinhämtning i de frågor som studeras. Olika synvinklar på det som ska studeras bör därför tas upp för en allsidig bild. Utskottens föranmälningar bör vara preciserade, för att tydliggöra att resorna är relevanta och välplanerade. För att resorna ska kunna följas upp i efterhand bör vidare reserapporter skrivas, vilket dessutom skulle öka öppenheten mot allmänheten. Det är slutligen rimligt att ledamöter som åker på resor ska kunna delta i programmet fullt ut. Tillställningar med alkohol bör därför begränsas och alkohol bör inte drickas före fortsatta arbetsmöten. gällde enligt riksdagsordningen att utskotten skulle samråda med riksdagsstyrelsen innan de fattade beslut om utlandsresor. Denna bestämmelse togs bort i samband med översynen av riksdagsordningen (framst. 2013/14:RS3, bet. 2013/14:KU46). I förarbetena anges att bestämmelsen inte tillämpades på det sätt som den var utformad (framst. s. 89). Av 4 kap. 3 § ersättningslagen följer att ledamöterna beslutar själva om inrikes tjänsteresor och om lämpligt färdmedel med hänsyn tagen till kostnads-tids- eller miljöaspekter. Ledamöters utrikes tjänsteresor beslutas av riksdagsstyrelsen eller den som riksdagsstyrelsen bestämmer (4 kap. 3 a §). Riksdagsstyrelsen fastställer ett belopp per valperiod för en riksdagsledamots enskilda utrikes tjänsteresa. har gett ut riktlinjer för riksdagsledamöternas tjänsteresor (2001:2). I riktlinjerna anges bl.a. att resor i tjänsten bör planeras så att största möjliga hänsyn tas till miljön. Närmare bestämmelser om utskottens utrikes resor finns i riksdagsstyrelsens föreskrift om utskottens utrikes resor (RFS 2012:1). Av föreskriften framgår att riksdagsstyrelsen för varje valperiod fastställer de ekonomiska ramarna för utskottens utrikes resor och att utskotten inom dessa ekonomiska ramar beslutar själva om sina resor (1 och 2 §§). I samband med ändringen av riksdagsordningen upphörde tidigare bestämmelser i föreskriften om att ett utskott som avsåg att göra en utrikes resa skulle lämna in en föranmälan om resan till riksdagsstyrelsen. Denna föranmälan skulle innehålla uppgifter om resmål, syftet med och tidpunkten för resan, samt beräknade kostnader. Till grund för dessa föreskrifter om utskottens utrikes resor låg en översyn av den tidigare föreskriften som gjordes för att anpassa dess bestämmelser till rådande förhållanden (dnr 1645-2011/12). Några av de tidigare bestämmelserna ansågs föråldrade och tillämpades inte i praktiken. Dessutom har vissa frågor bedömts kunna avgöras av utskotten själva. Att utskottens utrikes resor ska röra frågor som har hög relevans för utskottens arbete har ansetts inte behöva framgå uttryckligen av föreskriften. Kravet på skriftliga redogörelser för utskottens utrikes resor har tagits bort eftersom användningsområdet för dessa redogörelser har bedömts vara begränsat. Ett utskott har i stället möjlighet att dokumentera resorna på det sätt som utskottet anser är bäst. För finns föreskrifter om servering av alkohol vid representation (föreskrift om representation, RFS 2011:6) och riktlinjer för konsumtion av alkohol (alkoholpolicy, , dnr 1189-2011/12). beslutade riksdagsstyrelsen om en översyn av riksdagsledamöternas ekonomiska villkor (dnr 3122-2011/12). Översynen gällde bestämmelser om ekonomiska villkor i bl.a. föreskriften om utskottens utrikes resor och riktlinjerna för riksdagsledamöternas tjänsteresor. Översynen hade till syfte att skapa ett nytt, enhetligt och tydligt regelverk på området, och utredaren skulle föreslå förenklingar av administrationen av riksdagsledamöternas ersättningar. Uppdraget redovisades i betänkandet Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar (2013/14:URF1). Utredningen föreslår att en riksdagsledamot själv ska få besluta om utrikes tjänsteresor till bl.a. länder inom EES. Innehållet i och genomförandet av en riksdagsledamots utrikes resa bör enligt utredningen dokumenteras för att möjliggöra en uppföljning och revision av om syftet med resorna nåtts och om medlen använts på ett kostnadseffektivt sätt. Utredningen föreslår att en ledamot efter en utrikes resa som ledamoten själv har beslutat om, förutom en reseräkning, ska lämna in en kortfattad skriftlig redovisning av resan. Riksdagsstyrelsen beslutade som nämnts att lämna framställningen 2014/15:RS1 Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar, som i huvudsak bygger på utredningens förslag, till . Riksdagsstyrelsen delar utredningens uppfattning att en riksdagsledamot som själv beslutat om en utrikes resa ska lämna in en skriftlig redovisning av resan. När det gäller innehållet i en sådan redovisning avser riksdagsstyrelsen att ta ställning till det i samband med att man tar fram tillämpningsföreskrifter till den nya ersättningslagen. Framställningen kommer att behandlas av . På uppdrag av riksdagsdirektören genomfördes inom 2013 en utvärdering av de utrikes resor som utskotten och hade genomfört sedan valet . Uppdraget redovisades i rapporten av utskottens och utrikesresor –2013. I rapporten konstateras bl.a. att en majoritet av de riksdagsledamöter och tjänstemän som intervjuats inom ramen för utvärderingen ansåg att någon form av dokumentation av resorna var värdefull, men att den typ av redogörelse som tidigare brukade lämnas inte var ändamålsenlig. I stället för omfattande och detaljerade beskrivningar av genomförda studiebesök m.m. efterlystes analyser av och sammanfattande omdömen om resans resultat. En ny typ av reserapporter skulle enligt rapporten t.ex. kunna innehålla en redogörelse för syftet med resan och fokusera på en sammanfattande analys av de mest väsentliga lärdomarna och erfarenheterna. En kort sammanfattning av genomförda programpunkter, kontaktuppgifter om personer och institutioner m.m. skulle kunna lämnas i en bilaga. Reserapporterna skulle kunna offentliggöras tillsammans med annan dokumentation kring resorna. Ett offentliggörande av reserapporterna skulle i väsentlig grad öka öppenheten och stärka legitimiteten kring utskottsresorna. har tidigare behandlat motionsyrkanden med motsvarande innehåll, exempelvis i betänkandena /13:KU17 och 2013/14:KU15. Utskottet konstaterade i det förstnämnda bestänkandet att föreskrifterna om resor och representation då hade setts över och att erfarenheterna av de nya bestämmelserna var begränsade. Vidare hänvisades till två då pågående översynsarbeten, dels av bestämmelserna kring ledamöternas ersättningar dels av utskottens och utrikesresor. Utskottet ansåg att resultaten av dessa arbeten inte borde föregripas, och motionerna avstyrktes. Utskottet ansåg, med anledning av ett motionsyrkande om en reseberättelse som motsvarar det nu aktuella, att någon form av skriftlig dokumentation av ett utskotts utrikes resa fyller en värdefull funktion. Detta gäller enligt utskottet inte minst för att utskottet och andra ska kunna dra nytta av den ökade kunskap och de erfarenheter en resa medför. Utskottet såg emellertid inte att det då var nödvändigt med ett tillkännagivande om ändrade föreskrifter, varför motionen avstyrktes (bet. 2013/14:KU15 s. 9). Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden. Dessutom konstaterar utskottet att framställningen 2014/15:RS1 Vissa frågor om riksdagsledamöternas ersättningar ska behandlas av . Denna behandling bör inte föregripas. Motionerna 2014/15:1684 (MP) och 2014/15:1687 (MP) avstyrks därför. Riksdagsledamöternas placering i kammaren Utskottets förslag i korthet avstyrker motioner om att riksdagsledamöterna i kammaren ska placeras efter partitillhörighet. och (båda M) yrkar i motion 2014/15:1478 att riksdagsledamöterna i kammaren bör vara placerade efter partitillhörighet. Motionärerna anför att dagens ordning, med placering efter i första hand valkretsarnas indelning, i andra hand antalet tjänsteår i och i tredje hand ledamotens ålder, är föråldrad och motverkar en livlig och aktiv debatt. I många parlament med placering efter partitillhörighet, exempelvis i de , är debatterna enligt motionären livliga och engagerande. Även och (båda SD) yrkar i motion 2014/15:1029 att ledamöterna ska placeras efter partitillhörighet. En sådan placering skulle enligt motionärerna underlätta kommunikationen inom partigrupperna. Även voteringarna skulle underlättas. Den tidigare ordningen med ett s.k. uppresningsförfarande vid votering, som innebar att partiets ”riktkarlar” genom att resa sig upp kunde visa för partikamraterna hur partiet ställer sig i en omröstning, ska fr.o.m. detta normalt inte användas. För att inte försvåra voteringsprocessen bör därför ledamöterna i stället enligt motionärerna placeras utifrån partitillhörighet. Av 6 kap. 25 § riksdagsordningen följer att det för varje ledamot ska finnas en särskild plats i plenisalen. Enligt tilläggsbestämmelse 6.25.1 placeras ledamöterna i plenisalen valkretsvis. Ordningen mellan valkretsarna följer av praxis: börjar, och sist kommer . Avgörande för ordningen inom en valkrets är antalet förut bevistade riksmöten och, om detta är lika, levnadsåldern. har behandlat motioner med motsvarande innehåll. konstaterade utskottet att det som regel råder fri sittning under kammarsammanträden och att det bara är under voteringar som ledamöterna måste sitta på sina respektive platser (bet. 2008/09:KU15 s. 9). Det står därmed ledamöterna fritt att under debatter och frågestunder gruppera sig exempelvis partivis. Med hänvisning till att det enligt utskottets kännedom inte fanns någon stark opinion bland ledamöterna att frångå den nuvarande ordningen var utskottet inte berett att ställa sig bakom motionens förslag om placering efter partitillhörighet. Utskottet har senare vidhållit detta ställningstagande (bet. 2009/10:KU11 s. 18, 2010/11:KU19 s. 16 och 2012/13:KU17 s. 22). Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden om ledamöternas placering i kammaren och avstyrker motionerna 2014/15:1478 (M) och 2014/15:1029 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att avskaffa den allmänna motionstiden och om ett digitaliserat system för att underteckna motioner. Finn och (båda M) yrkar i motion 2014/15:2411 att riksdagsordningen ändras så att riksdagsledamöter kan lämna in motioner under hela . Motionärerna anför att begränsningen av motionsrätten till den allmänna motionstiden innebär att i början av blir oerhört arbetstyngda och att detta leder till att möjligheten till annat politiskt arbete blir begränsade. Dessutom skulle en motionsrätt under hela göra det möjligt för en ledamot att genom en motion väcka en fråga som har aktualiserats och därigenom få till stånd en behandling i ett utskott. Ett liknande yrkande finns i motion 2014/15:2320 av Skånberg och (båda KD). (SD) yrkar i motion 2014/15:1021 att det införs ett digitaliserat system för att förenkla signering och inlämning av motioner. Motionären anför att den allmänna motionstiden är mycket arbetsintensiv och att åtgärder därför behöver vidtas för att förenkla processen. En sådan förenkling vore att öppna för ett rent digitalt inlämnande av motioner, i stället för dagens ordning där både en pappersversion och en digital version ska lämnas in. Pappersversionen behövs enligt motionären endast för att ledamoten ska kunna skriva under motionen. Eftersom ledamöterna bor på olika ställen i landet och dessutom ofta är på tjänsteresa innebär detta praktiska problem. Dessutom är det ändå enligt praxis tillåtet att ge fullmakt åt någon annan att underteckna motionen. Proceduren skulle underlättas om ledamöterna kunde underteckna motionen digitalt. Regeringen och varje riksdagsledamot får enligt 4 kap. 4 § regeringsformen väcka förslag i fråga om allt som kan komma under prövning. I riksdagsordningen regleras närmare när motioner får väckas. Under den allmänna motionstiden varje höst, från början av och så länge som motioner får lämnas med anledning av budgetpropositionen, får motioner enligt 9 kap. 11 § riksdagsordningen väckas i fråga om allt som kan komma under prövning. Motioner med anledning av en proposition, en skrivelse, en framställning eller en redogörelse (följdmotion) får enligt 9 kap. 12 § riksdagsordningen väckas inom ramen för ärendet senast den efter den dag då ärendet anmäldes i kammaren. kan besluta om förkortad eller förlängd motionstid (tilläggsbestämmelse 9.13.1). Härutöver får minst tio ledamöter gemensamt väcka en motion med anledning av en händelse av större vikt, om händelsen inte kunde förutses eller beaktas när motioner annars får väckas (9 kap. 15 § riksdagsordningen). Enligt 4 kap. 5 § regeringsformen ska ett ärende som har väckts av regeringen eller en riksdagsledamot beredas av ett utskott innan det avgörs i kammaren. gällde enligt riksdagsordningen ett krav på att motioner skulle vara egenhändigt undertecknade av motionären. Detta krav togs bort genom en ändring som trädde i kraft (framst. 2008/09:RS1). Vid behandlingen av denna framställning ansåg , med anledning av en motion om införande av elektroniska signaturer, att eftersom ändringen innebar att det inte längre fanns något krav på egenhändiga underskrifter saknades det behov av att införa en möjlighet att använda elektroniska signaturer (bet. 2008/09:KU14 s. 10). De närmare formerna för motionsrätten har varit föremål för utredning , vilket har resulterat bl.a. i förslag om en frivillig restriktivitet i motionerandet och förenklingar av beredningen av motioner. anförde i betänkandet i en ny tid (framst. 2005/06:RS3 s. 10 f.) att bl.a. det stora antalet motioner under den allmänna motionstiden riskerar att ta för stor del av utskottens tid i anspråk, på bekostnad av andra arbetsuppgifter. Två alternativa lösningar för den fristående motionsrätten övervägdes – en ständigt pågående motionsrätt respektive två allmänna motionstider under ett – men kommittén stannade vid att den nuvarande ordningen, trots vissa brister, är att föredra. Kommittén föreslog dock att motionsyrkanden som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som redan har behandlat under samma valperiod, eller som rör en fråga där beslutanderätten enligt gällande ordning ligger hos någon annan än , ska kunna behandlas i förenklad ordning i utskotten. ställde sig bakom detta förslag (bet. 2005/06:KU21 s. 58). Den förenklade motionshanteringen innebär att ett utskott avstyrker ett motionsförslag utan att pröva det i sak. Den s.k. arbetade på uppdrag av riksdagsdirektören, och i uppdraget ingick bl.a. att överväga hur resurserna inom kunde användas och omfördelas, t.ex. genom att se över motionshanteringen i syfte att begränsa dess omfattning. redovisade utredningen sitt arbete i två rapporter – arbete med EU-frågor (2010/11:URF2) och Utskottsarbetet och motionsinstitutet (2010/11:URF3).