bet · H201KU13 · 2015-06-03 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet redogörelse /15:VPN1 Verksamhetsredogörelse Valprövningsnämnden , redogörelse /15:ÖN1 Verksamhetsredogörelse överklagandenämnd , redogörelse /15:SN1 Verksamhetsredogörelse Statsrådsarvodesnämnden , redogörelse /15:RAR1 Verksamhetsredogörelse arvodesnämnd 2014, redogörelse /15:NL1 Verksamhetsredogörelse Nämnden för lön till ombudsmän och riksrevisorerna 2014, redogörelse /15:PN1 Verksamhetsredogörelse Partibidragsnämnden och redogörelse /15:RAN1 Verksamhetsredogörelse ansvarsnämnd 2014. Det har väckts en följdmotion (SD) i ärendet. Utskottet föreslår att lägger redogörelserna till handlingarna och avslår motionen. I betänkandet finns en reservation (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning Uppgifter om bidragsgivares identitet Uppgifter om bidragsgivares identitet, punkt 2 (SD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger redogörelserna /15:PN1, 2014/15:SN1, 2014/15:NL1, 2014/15:RAN1, 2014/15:RAR1, 2014/15:VPN1 och 2014/15:ÖN1 till handlingarna. Uppgifter om bidragsgivares identitet 2014/15:3037 av och (SD). Reservation (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (SD), (FP), (V), Skånberg (KD), (S), (S) och (M). Ärendet och dess beredning nämnder har i enlighet med gällande regelverk överlämnat sina redogörelser för till . Det har med anledning av verksamhetsredogörelse (redog. 2014/15:PN1) väckts en följdmotion i ärendet. trädde nya lagar med instruktioner för nämndmyndigheter i kraft (framst. 2012/13:RS1, bet. 2012/13:KU9, rskr. 2012/13:62–66 och framst. 2012/13:RS3, bet. 2012/13:KU24, rskr. 2012/13:217–220). Enligt de nya bestämmelserna ska varje nämndmyndighet lämna en verksamhetsredogörelse till . Nämndmyndigheternas skyldighet att lämna en sådan redogörelse tillämpades för . Utskottets förslag i korthet lägger redogörelserna till handlingarna. fick i uppdrag av riksdagsstyrelsen att se över regleringen av nämnder. beslutade om direktiv för en fortsatt utredning av regleringen av nämnder. Enligt direktiven skulle arbetet inriktas på att varje nämnd skulle ges en instruktion som var anpassad efter nämndens uppdrag och verksamhet som bestämmelserna i den mån det var möjligt skulle ges en enhetlig utformning. föreslog riksdagsstyrelsen, mot bakgrund av förslagen i ovannämnda utredning, ett delvis nytt regelverk för de tre löne- och arvodessättande nämnderna (, till ombudsmän och riksrevisorerna och ), och (framst. 2012/13:RS1). Riksdagsstyrelsen föreslog bl.a. att nämndmyndigheterna skulle lämna en redogörelse för sin verksamhet till . föreslog riksdagsstyrelsen att det skulle införas en motsvarande bestämmelse för (framst. 2012/13:RS3). En liknande bestämmelse fanns för . Lagar med instruktioner för en rad nämndmyndigheter under m.m. trädde i kraft , och trädde även en lag med instruktion för i kraft (bet. 2012/13:KU9, rskr. 2012/13:62–66 respektive bet. 2012/13:KU24, rskr. 2012/13:217–220). Nämndmyndigheternas skyldighet att lämna en verksamhetsredogörelse till tillämpades för . Bestämmelser om verksamhetsredogörelser för nämnder Enligt gällande bestämmelser i instruktionen för respektive nämnd ska nämndmyndigheterna lämna en redogörelse för sin verksamhet till . I riksdagsstyrelsens framställningar (framst. 2012/13:RS1 och 2012/13:RS3) framgår övervägandena bakom förslaget om en årlig verksamhetsredogörelse. Det konstaterades att det i årsredovisning funnits uppgifter om antal sammanträden, antal ledamöter och kostnaden för verksamheten för respektive nämndmyndighet. Lämpligheten i denna ordning ifrågasattes dock eftersom inte har något rättsligt ansvar för verksamheten i nämnderna. Mot bakgrund av att nämnderna finansieras med allmänna medel betonades att det fanns ett berättigat krav på någon form av resultatredovisning. Därtill framhölls att några av nämnderna bedriver en verksamhet som åtminstone ibland är föremål för allmänhetens och mediernas intresse och att det för dessa nämnder därmed finns ett tydligt allmänintresse av information om verksamheten. Egna verksamhetsberättelser ansågs även kunna tydliggöra att nämnderna är självständiga myndigheter. framhölls att de detaljerade bestämmelserna som gäller för , ombudsmän och inte borde tillämpas på nämnderna eftersom det skulle innebära en alltför stor administrativ påfrestning för dem. En sådan ordning ansågs inte heller vara sakligt motiverad. I stället borde nämnder lämna en årlig verksamhetsredogörelse liknande den som redan gällde för . När det gäller innehållet i verksamhetsredogörelsen ställer bestämmelserna i instruktionen för respektive nämnd inte upp några särskilda krav. Enligt förarbetena bör dock en verksamhetsredogörelse innehålla uppgifter om nämndens arbetsuppgifter och ledamöter, hur verksamheten bedrivs och de övriga upplysningar som behövs för att ge en rättvisande bild av verksamheten. I detta sammanhang kan även nämnas att det av bestämmelserna om verksamhetsansvar följer att varje nämndmyndighet ansvarar för verksamheten om inte annat följer av bestämmelser i lag. Nämnderna ska vidare se till att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt, att resultatet redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att myndigheten hushålla väl med statens medel. I följande avsnitt återges kortfattat innehållet i verksamhetsredogörelserna . I samtliga redogörelser återfinns nämndernas personsammansättning , och detta omnämns därför inte särskilt nedan. verksamhetsredogörelse består av följande åtta avsnitt: Av redogörelsen framgår bl.a. att –leddes arbetet i av en kanslichef, och hade nämnden 13 sammanträden. Nämnden fattade beslut om 76 överklaganden. granskade nämnden också bevis, dels 21 för nya ledamöter och 30 för ersättare för ledamöter i , dels 365 för nya ledamöter och 477 för ersättare för ledamöter i . I samtliga fall fann nämnden att bevisen blivit utfärdade i enlighet med gällande bestämmelser. Av redogörelsen framgår vidare att verksamhetens kostnader uppgick till , vilket var en ökning med i jämförelse med 2013. I verksamhetsredogörelsen finns ingen redogörelse för nämndens uppgifter. I verksamhetsredogörelsen finns inledningsvis en kort redogörelse för nämndens uppgifter. Därefter finns en redogörelse för nämndens sammansättning , och slutligen finns en kort redogörelse för nämndens verksamhet. Av redogörelsen framgår att nämnden inte handlade några ärenden och att nämnden höll ett konstituerande sammanträde. I verksamhetsredogörelsen finns inledningsvis en kortfattad beskrivning av nämndens roll och uppgifter samt vilka lagar som styr nämndens verksamhet. Utöver en uppräkning av vilka personer som nämnden består av framgår i avsnittet Sammansättning hur nämndens arvode bestäms. Av redogörelsen framgår vidare att nämnden hade tre sammanträden . När det gäller beslut om arvoden till statsråd framgår utöver aktuella bestämmelser hur nämndens beslut om arvoden bereds. Av verksamhetsredogörelsen framgår att nämnden strävar efter att anpassa statsrådens arvoden till en rimlig och allmänt godtagbar nivå. Nämnden beslutade att arvoden fr.o.m. ska betalas ut med till statsministern och med till vart och ett av övriga statsråd. Även när det gäller beslut om avgångsersättning framgår av redogörelsen vilka bestämmelser som gäller. Därtill framgår att samtliga 24 statsråd som lämnade sina uppdrag vid regeringsskiftet har ansökt om och beviljats avgångsersättning . Av verksamhetsredogörelsen framgår vidare att nämndens kostnader uppgick till . Slutligen framgår att nämnden besvarade tre brev med förfrågningar från allmänheten. Redogörelsen från består av följande åtta avsnitt: Beslut om ekonomiska avgångsförmåner I en bilaga finns även en redovisning av hur riksdagsledamöternas arvode utvecklats . Av redogörelsen framgår nämndens uppgifter och vilka bestämmelser som styr nämndens verksamhet. Vidare framgår att nämnden sammanträdde sju gånger , varav två gånger per capsulam (dvs. utan att styrelsen varit samlad). När det gäller beslut om ledamotsarvodet finns i verksamhetsredogörelsen en beskrivning av gällande rätt och beredningen av nämndens beslut i arvodesfrågan. Det framgår vidare att nämnden beslutade om nytt arvode för ledamöter fr.o.m. om . Detta innebär en höjning med , vilket motsvarar . I verksamhetsredogörelsen finns vidare när det gäller beslut om ekonomiska avgångsförmåner en beskrivning av gällande rätt och beredningen av nämndens beslut i denna del. Av redogörelsen framgår att nämnden beslutade om rätt till inkomstgaranti i 106 ärenden och att nämnden i 100 av dessa ärenden kom fram till att ledamoten hade rätt till inkomstgaranti. Nämnden avskrev övriga ärenden. När det gäller nämndens tillsyn över inkomstgarantier finns i redogörelsen en beskrivning av de bestämmelser som styr nämndens beslut på detta område, huvuddragen i nämndens tillsynsverksamhet och tillsynen . fattade nämnden beslut om att inleda tio tillsynsärenden, och sju av dessa ärenden skrevs av sedan ytterligare utredning visat att det inte fanns någon grund för jämkning. Resterande ärenden kommer att avgöras . Av redogörelsen framgår vidare att kostnaderna för nämndens verksamhet uppgick till , vilket var en ökning med i jämförelse med 2013. Slutligen redovisas under rubriken nämnden besvarade en remiss från och mottog tre brev från allmänheten. till ombudsmän och riksrevisorerna Redogörelsen från till ombudsmän och riksrevisorerna består av följande fem avsnitt: Beslut om löner och anställningsförmåner Av redogörelsen framgår bl.a. nämndens uppgifter och vilka bestämmelser som styr nämndens verksamhet. Det framgår vidare av redogörelsen att nämnden hade två sammanträden. När det gäller frågan om beslut om löner och anställningsförmåner framgår av redogörelsen att nämnden reviderar lönerna till justitieombudsmännen och riksrevisorerna . Det finns vidare en beskrivning av hur revisionen bereds (vilka uppgifter som begärs in), och slutligen framgår årets beslut. Årets beslut innebär att riksrevisorerna respektive riksrevisorn med administrativt ansvar har en månadslön om respektive , och är månadslönen för justitieombudsmännen respektive chefsJO respektive . Detta innebär en höjning med i jämförelse med föregående år. Av redogörelsen framgår vidare att kostnaderna för nämndens verksamhet uppgick till , vilket var en ökning med i jämförelse med 2013. verksamhetsredogörelse består av följande nio avsnitt: Beslut om statligt stöd Ny lagstiftning om anonyma bidrag till politiska partier Massmedialt uppmärksammade frågor. Därtill återfinns en överenskommelse om kanslistöd mellan och som en bilaga till redogörelsen. Av redogörelsen framgår nämndens uppgifter, vilka bestämmelser som styr nämndens verksamhet och vilken sammansättning nämnden ska ha samt hur ledamöterna och sekreteraren utses. Vad gäller Riksdagsförvaltningens kanslistöd till framgår att förvaltningen och nämnden träffade en skriftlig överenskommelse i denna del. När det gäller beslut om stöd framgår att nämnden beviljade stöd till samtliga riksdagspartiers kvinnoorganisationer med totalt och till samtliga riksdagspartier och Feministiskt initiativ med totalt för tiden –. Kostnaderna för nämndens verksamhet uppgick till . Vidare framgår att nämnden hade tre sammanträden och lämnade två remissyttranden till . Avsnittet Ny lagstiftning om anonyma bidrag till politiska partier behandlas närmare nedan i samband med behandlingen av motion 2014/15:3037. ansvarsnämnds verksamhetsredogörelse består av två avsnitt, dels uppgifter, sammansättning och organisation, dels Verksamheten . I redogörelsen beskrivs nämndens uppgifter och organisation samt de lagar som styr nämndens verksamhet. Av redogörelsen framgår att nämnden inte har någon anställd personal samt att genom personal och lokaler bistår nämnden i dess verksamhet. Det framgår vidare att nämnden i praktiken inte har haft någon verksamhet . var första gången utskottet behandlade verksamhetsredogörelser för nämnder (bet. 2013/14:KU43). I sitt ställningstagande konstaterade utskottet bl.a. att bestämmelsen om skyldigheten att lämna in en verksamhetsredogörelse inte ställer upp några särskilda krav om vad en sådan redogörelse ska innehålla (s. 10). Utskottet noterade dock att det framgår av förarbetena att en redogörelse bör innehålla uppgifter om nämndens arbetsuppgifter, ledamöter, hur verksamheten bedrivs och de övriga upplysningar som behövs för att ge en rättvisande bild av verksamheten. Utskottet noterade att verksamheten i nämndmyndigheter är olika och att det därför faller sig naturligt att nämndernas verksamhetsredogörelser skiljer sig något åt. Vidare konstaterade utskottet att nämnderna är små och att de har begränsade personalresurser till sitt förfogande på sina respektive kanslier. Innehållet i redogörelserna borde därför enligt utskottet även sättas i relation till den administrativa börda som det medförde för nämnden att ta fram och sammanställa innehållet. Utskottet framhöll att en viktig utgångspunkt är att redogörelserna, i enlighet med vad som uttrycks i förarbetena, ger en rättvisande bild av verksamheten. Utskottet konstaterade att samtliga redogörelser innehöll uppgifter om ledamöter, om verksamheten och om de beslut som fattats under det aktuella verksamhetsåret. Vad gäller nämndernas uppgifter framgick dessa i nämndernas redogörelser med undantag för . Vad gäller redogörelse noterade utskottet att bidragens storlek endast redovisades som totalsummor, trots att uppgifter om partibidragens storlek fördelat per kvinnoorganisation samt per politiskt parti redovisades på webbplats i två pressmeddelanden. Mot bakgrund av att prövning av frågor om statligt partistöd är den centrala delen av nämndens verksamhet och med tanke på att de bedömdes vara av sådant offentligt intresse att de publicerats i pressmeddelanden ansåg utskottet att det kunde övervägas om även dessa uppgifter borde presenteras i redogörelsen. Utskottet föreslog att skulle lägga redogörelserna till handlingarna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2013/14:344–350). I instruktionerna för nämndmyndigheter regleras inte närmare vad verksamhetsredogörelserna ska innehålla för uppgifter. Av förarbetena framgår dock att en sådan redogörelse bör innehålla uppgifter om nämndens arbetsuppgifter, ledamöter, hur verksamheten bedrivs och de övriga upplysningar som behövs för att ge en rättvisande bild av nämndens verksamhet. Som tidigare konstaterat skiljer sig verksamheterna i nämnder åt, och det faller sig därför naturligt att nämndernas verksamhetsredogörelser skiljer sig något åt. Redogörelserna bör dock enligt utskottets mening vara utformade så att de ger en rättvisande bild av nämndernas verksamheter. Utskottet konstaterar att samtliga verksamhetsredogörelser innehåller uppgifter om ledamöter, om verksamheten och om de beslut som fattats under det aktuella verksamhetsåret. Vidare noterar utskottet när det gäller att det i årets redogörelse finns en redovisning av nämndens arbetsuppgifter. När det gäller övriga nämnder finns liksom en sådan redogörelse med undantag för . Utskottet noterar vidare att det i årets redogörelse för finns uppgifter om partibidragens storlek fördelat på kvinnoorganisationer och politiska partier. Med detta föreslår utskottet att lägger redogörelserna till handlingarna. Uppgifter om bidragsgivares identitet Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att partierna inte ska behöva lämna uppgifter om bidragsgivares identitet. Jämför reservation (SD). och (båda SD) yrkar i motion 2014/15:3037 att tillkännager för regeringen som sin mening att identiteten på privatpersoner som skänker bidrag till politiska partier inte ska redovisas. De framhåller att eftersom en gåva till ett parti visar att en enskild i sin personliga åskådning stöder detta parti tvingar det allmänna personen i fråga att ge sin åskådning till känna om partiet tvingas offentliggöra denna gåva. Regeln är således ett brott mot grundlagen (2 kap. 2 § regeringsformen). Vidare gäller att då Kammarkollegiet samlar in personuppgifter om människors politiska åskådning och offentliggör dessa genom en databas uppfylls med kuslig precision rekvisiten i 2 kap. 3 § regeringsformen om att ingen svensk medborgare utan samtycke får antecknas i ett allmänt register enbart på grund av sin politiska åskådning. Motionärerna anför vidare att det rådande politiska och massmediala klimatet utsätter ovannämnda personer för fara då utomparlamentariska organisationer, terrororganisationer och andra grupper med maffialiknande metoder utsätter vanliga medborgare för repressalier på grund av deras politiska åskådning. En ordning där partier tvingas redovisa privatpersoners identitet måste enligt motionärerna omgående upphöra. Detta bör ge regeringen till känna. Av 2 kap. 1 § första stycket 5 regeringsformen (RF) följer att var och en gentemot det allmänna är tillförsäkrad föreningsfrihet och att därmed avses frihet att sammansluta sig med andra för allmänna eller enskilda syften. Detta anses innefatta inte bara en frihet att bilda sammanslutningar utan också en frihet att verka gemensamt inom ramen för en sammanslutning (prop. 1975/76:209 s. 144). Enligt 2 kap. 2 § RF får ingen av det allmänna tvingas att ge till känna sin åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller annat sådant hänseende. Vidare får ingen svensk medborgare utan samtycke antecknas i ett allmänt register enbart på grund av sin politiska åskådning (2 kap. 3 § RF). Föreningsfriheten får begränsas genom lag (2 kap. 20 § första stycket 1 RF). Vid sidan av de allmänna förutsättningar som gäller för begränsningar av de grundläggande fri- och rättigheterna gäller vissa särskilda förutsättningar i fråga om begränsningsändamål. I 2 kap. 24 § andra stycket RF anges nämligen uttömmande för vilka ändamål föreningsfriheten får begränsas. En sådan begränsning får göras endast när det gäller sammanslutningar vilkas verksamhet är av militär eller liknande natur eller innebär förföljelse av en folkgrupp på grund av etniskt ursprung, hudfärg eller annat liknande förhållande. Lagen om insyn i finansieringen av partier trädde lagen (2014:105) om insyn i finansiering av partier i kraft. [1] Lagen gäller för partier som deltar eller har deltagit i val till eller , och syftet med lagen är att trygga allmänhetens insyn i hur partier finansierar sin politiska verksamhet och hur valkandidater finansierar sina personvalskampanjer. Enligt lagen ska ett parti till Kammarkollegiet lämna in en intäktsredovisning med uppgifter om de intäkter som partiet fått på central nivå. Partiets intäktsredovisning ska även innehålla uppgifter om intäkter som avser en personvalskampanj för en valkandidat som tillhör partiet. Om ett parti tar emot bidrag från någon enskild till ett värde om mer än ett halvt prisbasbelopp ska partiet redovisa bidragsgivarens identitet, vad bidraget består av och dess storlek. Om ett parti tar emot anonyma bidrag ska partiet redovisa vad bidraget består av och dess storlek. Partiet ska också ange hur många anonyma bidrag som partiet totalt har tagit emot . Ett parti behöver inte lämna någon intäktsredovisning om intäkterna , med undantag av offentligt partistöd, understiger ett halvt prisbasbelopp. Partiet ska i så fall i stället göra en anmälan om detta till Kammarkollegiet. Kammarkollegiet ska på sin webbplats offentliggöra intäktsredovisningarna och anmälningarna om att ett partis intäkter understiger tröskelvärdet. I lagen finns även bestämmelser om tillsyn och sanktioner i form av en förseningsavgift och en särskild avgift samt om överklaganden till allmän förvaltningsdomstol. Lagen ska tillämpas första gången i fråga om intäktsredovisning för eller det räkenskapsår som inleds efter . beslutade regeringen att tillsätta en parlamentariskt sammansatt kommitté med uppgift att analysera vissa frågor om insyn i partiers och valkandidaters finansiering (dir. 2014:90, Ju 2014:15). Syftet med översynen är att åstadkomma ett sammanhållet och väl avvägt regelverk om insyn i partifinansiering. Kommittén ska bl.a. ta ställning till om det bör införas dels en skyldighet för partier och valkandidater på regional och lokal nivå samt sidoorganisationer att redovisa sina intäkter, dels ett förbud för partier och valkandidater att ta emot anonyma bidrag. När det gäller frågan om en eventuell redovisningsskyldighet för hela partiorganisationen framhålls i direktiven att översynen i denna del bör syfta till att åstadkomma ett sammanhållet och väl avvägt regelverk som i ännu högre grad tillgodoser allmänhetens intresse av insyn i hur partier och valkandidater finansierar sin verksamhet och som innebär en rimlig och proportionell administrativ börda för partierna och deras kandidater samt för det allmänna (s. 7 f.). Det framhålls att kommittén i sitt arbete bl.a. bör beakta att de flesta partier kan antas sakna en formell koncernstruktur eller andra upparbetade vägar för central insamling och verifiering av den typ av uppgifter som en intäktsredovisning enligt lagen om insyn i finansiering av partier ska innehålla. Kommittén bör också särskilt beakta bestämmelserna i regeringsformen om föreningsfrihet och vad som har anförts i förarbetena om bl.a. grunderna för denna frihet. Detsamma gäller i fråga om det som har uttalat om förutsättningarna för att reglera förhållanden som påverkar partiernas organisation eller arbetsformer (KU 1973:26 s. 16 f.). När det gäller frågan om vilka uppgifter som avses med en bidragsgivares identitet framgår av direktiven att kommittén bör analysera och överväga om det behövs ett förtydligande i lagen om insyn i finansiering av partier av vilka uppgifter som avses med bidragsgivarens identitet eller om det är lämpligare att överlämna till rättstillämpningen att utveckla närmare praxis i denna fråga (s. 11). Av direktiven framgår vidare att kommittén ska föreslå de författningsändringar som den finner motiverade och att den är oförhindrad att ta upp sådana närliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas. Uppdraget ska redovisas slutligt . behandlade utskottet regeringens proposition Ökad insyn i partiers och valkandidaters finansiering (prop. 2013/14:70) och tre följdmotioner (bet. 2013/14:KU35). I propositionen föreslog regeringen en ny lag om insyn i finansiering av partier som ska gälla för partier som deltar i val till eller . Utskottet tillstyrkte propositionen och avstyrkte samtliga motionsyrkanden utom ett. I denna del framhölls att det följde av propositionen att skyldigheten att redovisa bidragsgivare ska gälla när partiet känner till eller kan ana vem som är givare. Utskottet ansåg att nämnda skyldighet endast ska gälla när partiet känner till vem som är givare. Med anledning av en motion (MP, S, V) föreslog utskottet att skulle anta ändringar i lagen (1972:625) om statligt stöd till politiska partier med innebörden att stöd enligt den lagen enbart betalas ut till partier som inte har tagit emot anonyma bidrag. Det föreslogs att ändringarna skulle träda i kraft . Därtill föreslog utskottet genom ett utskottsinitiativ att skulle tillkännage för regeringen att vissa aspekter avseende uppgifter om en bidragsgivares identitet borde förtydligas. I betänkandet behandlades lagförslagets förenlighet med regeringsformen och i ett särskilt avsnitt (s. 20 f.). Utskottet bedömde sammantaget att förslaget var förenligt med regeringsformen och . beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2013/14:163.) En av de motioner som utskottet avstyrkte handlade om uppgifter om en bidragsgivares identitet. I denna del uttalade utskottet att det delade regeringens bedömning att den föreslagna lagen om insyn i finansieringen av partier inte innebär att det allmänna tvingar någon enskild att ge till känna sin åskådning i politiskt hänseende (s. 25).