bet · H301FiU13 · 2015-11-04 00:00:00 — Vidare tillade utskottet att det är av väsentlig betydelse att bankunionen innehåller tillräckliga mekanismer för insyn och demokratiskt ansvarsutkrävande. Mot bakgrund av EBA-förslaget tillade utskottet att det var mycket viktigt att trygga den inre marknadens integritet och unionens sammanhållning, och att likabehandlingen i av medlemsstater i och utanför bankunionen måste säkerställas. beslutade att lämna ett motiverat yttrande enligt utskottets förslag. föreslog kommissionen en förordning om en gemensam resolutionsmekanism och resolutionsfond. I utlåtande /14:FiU13 föreslog utskottet ett motiverat yttrande om att förslaget stred mot subsidiaritetsprincipen. Enligt utskottet var det tveksamt om skyddet var tillräckligt starkt mot att nationella budgetmedel skulle kunna användas för att finansiera den gemensamma resolutionsfonden, särskilt under fondens uppbyggnadsperiod. Utskottet såg också frågetecken kring om förslaget var förenligt med principen om nationell beskattningsrätt och nationella parlaments möjlighet att själva bestämma över användningen av budgetmedel. Vidare ansåg utskottet att den maktöverföring till EU:s institutioner som förslaget innebar var oproportionerlig. beslutade att lämna ett motiverat yttrande enligt utskottets förslag. presenterade kommissionen ett förslag till omarbetning av direktivet om insättningsgarantisystem. Utskottet genomförde en subsidiaritetsprövning av förslaget och fann i utlåtande /10:FiU42 att det stred mot subsidiaritetsprincipen. Utskottets invändning gällde den del av förslaget som innebar en skyldighet för medlemsstaternas garantisystem att vid behov låna ut medel till andra medlemsstaters garantisystem. Utskottet ansåg att en sådan obligatorisk kreditmekanism gav upphov till moralisk risk (moral hazard) genom att medlemsstater kan lockas att underfinansiera sina system i vetskapen om att det finns en sista utväg för finansieringen i form av lån från andra medlemsstaters garantisystem. I ställningstagandet förordade utskottet att skyldigheten att låna ut i stället utformades som en möjlighet. Utskottet ansåg också att ett alternativ kunde vara att lägga ansvaret för garantisystemet på EU-nivå och att EU-budgeten i sista hand fick garantera finansieringen av systemet om de fonderade medlen skulle visa sig otillräckliga. Utskottet var dock inte berett att förorda en sådan lösning eftersom det väckte en rad andra frågor och problem. beslutade att lämna ett motiverat yttrande i enlighet med utskottets förslag. antog kommissionen en grönbok om byggandet av en kapitalmarknadsunion. Utskottet redovisade sin granskning av grönboken i utlåtande /15:FiU29. Utskottet ansåg att det är angeläget att få till stånd en EU-omfattande kapitalmarknad och välkomnade grönboken som en utgångspunkt för det arbetet. betonade utskottet att ekonomisk återhämtning även förutsätter andra åtgärder och att kraft måste läggas på fortsatta strukturreformer för att t.ex. underlätta företagande och handel. Utskottet framhöll respekten för subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och såg inte något behov av att ytterligare centralisera tillsynen på finansmarknaderna. Finanspolitisk union – nationell kompetens I rapporten framför de fem ordförandena att man måste se till att summan av de nationella budgetsaldona leder till en lämplig finanspolitisk inriktning för euroområdet som helhet. Det anges att medlemsstaterna i allt högre grad behöver acceptera ett gemensamt beslutsfattande om den nationella budgeten. presenterade kommissionen två förordningsförslag om stärkt ekonomisk övervakning respektive granskning av utkast till budgetplaner. Förslagen, som allmänt kallas för tvåpacken, gällde enbart för euroländer men blev ändå föremål för en subsidiaritetsprövning i . I prövningen kom utskottet fram till att förslaget om granskning av utkast till budgetplaner stred mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför ett motiverat yttrande i utlåtande /12:FiU33. Utskottet ansåg att det förvisso var rimligt att vidtar åtgärder för att möta utmaningarna för valutaunionen. måste förslaget bedömas utifrån avvägningen mellan strikta gemensamma regler för en restriktiv finanspolitik och den nationella kompetensen för finanspolitiken. Utskottet invände mot att utkast till budgetplaner enligt förslaget skulle förhandsgranskas och att kommissionen skulle kunna begära att planer reviderades. Utskottet framhöll att det är som beslutar om statens budget och att budgetförslaget därför först ska presenteras för . Det är, menade utskottet, en nationell angelägenhet att besluta om den nationella budgeten inom ramen för de förpliktelser som följer av fördragen och de behov som eurosamarbetet kräver. Utskottet ansåg att kommissionens förslag saknade tillräckliga garantier för att värna den nationella kompetensen för finanspolitiken. V framförde i en reservation ett alternativt förslag till motiverat yttrande. beslutade att lämna ett motiverat yttrande enligt utskottets förslag. Politisk union – finanspakten och parlamentariskt deltagande En åtgärd i de fem ordförandenas rapport är att infoga bl.a. finanspakten i EU:s rättsliga ram. syftar på fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom den ekonomiska och monetära unionen. Fördraget undertecknades av 25 av EU:s dåvarande 27 medlemsstater. Fördraget innebär bl.a. att ska införa nationella regler om en budget i balans eller överskott, med automatiska åtgärder för att korrigera eventuella avvikelser från budgetmålet. I betänkande 2012/13:FiU28 behandlade utskottet godkännande av finanspakten. Utskottet ställde sig bakom regeringens förslag att skulle godkänna fördraget, utan att det blev bindande för . I ett tillkännagivande till regeringen uttalade utskottet att en framtida svensk bindning till fördragets bestämmelser ska underställas för prövning oavsett på vilket sätt frågan aktualiseras. Bakgrunden till tillkännagivandet var avsikten att infoga fördragets bestämmelser i rättsliga ram och att det föreföll vara möjligt att göra det utan att ändra och således utan krav på godkännande enligt regeringsformen. MP, SD och V hade varsin reservation till förslaget att godkänna fördraget. beslutade enligt utskottets förslag både vad avsåg godkännandet av fördraget och tillkännagivandet om en framtida svensk bindning. I rapporten redogörs för det interparlamentariska samarbetet kring frågor om den ekonomiska politiken, framför allt med hänvisning till den europeiska parlamentsveckan i . Som en del av parlamentsveckan har möten hållits i den s.k. artikel 13-konferensen om ekonomisk styrning. Konferensen har fått sin benämning efter finanspaktens artikel 13 i vilken konferensen förutsågs. I behandlingen av finanspakten (betänkande 2012/13:FiU28) uttalade sig utskottet även om den förutsedda konferensen. Utskottet förordade en utveckling av det befintliga samarbetet mellan parlamentens utskott framför att etablera ett nytt organ. Vidare värnade utskottet sammanhållningen inom EU genom att förorda att även parlamenten i de medlemsstater som inte anslutit sig till finanspakten bör kunna delta i den interparlamentariska konferensen och att samtliga parlament bör delta i diskussioner som rör valutaunionen. Utskottet ansåg avslutningsvis att de nationella parlamenten har huvudansvaret för den parlamentariska förankringen och kontrollen av samordningen inom EU av medlemsstaternas ekonomiska politik. Utskottet ansåg att utbytet med andra parlament är värdefullt och att detta utbyte bör ledas av de nationella parlamenten utifrån deras behov. De nationella parlamenten och den europeiska planeringsterminen I de fem ordförandenas rapport rekommenderas kommissionen att samverka med de nationella parlamenten i fråga om de landspecifika rekommendationerna och det årliga budgetförfarandet. De nationella parlamenten bör dessutom vara djupt involverade i antagandet av nationella reform- och stabilitetsprogram. Kommissionens dialog med nationella parlament Kommissionen har tidigare uttryckt en önskan att stärka den politiska dialogen med de nationella parlamenten under den europeiska planeringsterminen. Detta skulle företrädesvis ske efter att kommissionen presenterat den årliga tillväxtöversikten och efter att de landspecifika rekommendationerna har presenterats. Utskottet kommenterade detta i yttrande 2012/13:FiU7y till med anledning av kommissionens årsrapport om förbindelserna mellan kommissionen och de nationella parlamenten. I yttrandet framhöll utskottet vikten av att det finns en nationell demokratisk process inför besluten i EU men också av att det finns möjlighet till debatt och dialog i stil med vad kommissionen föreslog. Utskottet underströk att de landspecifika rekommendationerna inte är bindande utan en uppmaning till lämplig handling. Vad som är lämplig handling är ett politiskt val och det är parlamenten i varje medlemsstat som beslutar om utformningen av den nationella ekonomiska politiken. Utskottet ansåg att en fördjupad dialog om rekommendationerna bör ske på initiativ av medlemslandet, t.ex. genom utfrågningar i det nationella parlamentet. Utskottet ansåg slutligen att det är viktigt att den nationella budgetprocessen i varje land respekteras inom ramen för de förpliktelser som följer av fördragen och de behov som samarbetet inom EU kräver. och de nationella reform- och konvergensprogrammen Den parlamentariskt sammansatta hade i uppdrag att överväga behovet av bestämmelser som klargör kopplingen mellan den nationella budgetprocessen och den europeiska planeringsterminen. I det ingick att klargöra respektive regeringens befogenheter avseende bl.a. konvergensprogrammet och det nationella reformprogrammet. I delbetänkande SOU 2013:32 fann kommittén inte något behov av ytterligare bestämmelser om behandlingen av planeringsterminen. Regeringens skyldighet att informera och samråda med organ enligt regeringsformen och riksdagsordningen ansågs vara tillräckligt. Kommittén konstaterade också att konvergens- och reformprogrammens innehåll i allt väsentligt grundar sig på riksdagsbeslut och till föreslagna riktlinjer. Kommittén ansåg att det var en ordning som bör upprätthållas men som inte behöver regleras. Utskottet har under behandlat ett antal ärenden som på olika sätt syftat till förstärkningar av EMU. Utskottet har återkommande välkomnat ett starkt finanspolitiskt ramverk på EU-nivå och uttryckt förståelse för behov av att ytterligare fördjupa samarbetet sig emellan för att säkerställa en väl fungerande valutaunion. har utskottet framhållit vissa rågångar. Det har bl.a. gällt att finansmakt inte får urholkas, att EU måste hållas samman och att respekten för medlemsstaternas befogenhet över skatter, arbetsmarknads- och socialpolitik upprätthålls. Utskottet har också påpekat att olika instrument för riskdelning till sin natur kan ha en negativ påverkan på medlemsstaternas incitament att föra en ansvarsfull politik. Utskottet konstaterar att dessa uttalanden är fortsatt relevanta. Mot bakgrund av det finner utskottet att den ståndpunkt som regeringen har formulerat är väl avvägd. Utskottet vill särskilt betona vikten av att främja ett gott samarbete och likvärdighet mellan medlemsstater inom och utanför euroområdet. En ökad uppdelning av EU vore olycklig enligt utskottet. I sammanhanget välkomnar utskottet Europeiska rådets uttalande om att fullbordandet av EMU måste ske med fullständig respekt för den inre marknaden och på ett öppet och transparent sätt. Utskottet noterar även att kommissionen i sitt meddelande utfäster sig att säkerställa att processen är öppen för alla medlemsstater och inte leder till störningar på den inre marknaden. För utskottet är det en självklarhet att frågor som rör samtliga medlemsstater också ska diskuteras och beslutas av samtliga medlemsstater. I tillägg till detta påminner utskottet om att står utanför valutaunionen till dess att beslutar annorlunda. Innebörden av det måste vara reell. Utskottet vill därför förtydliga att en eventuell ökad överstatlig styrning av euroområdet som motiveras av valutaunionens funktion inte får innebära bindningar för per automatik. Vidare instämmer utskottet med regeringen i att fokus bör ligga på att effektivt genomföra det befintliga regelverket för ekonomisk-politisk samordning, snarare än att diskutera nya förfaranden och organ. I den mån en utveckling av regelverket är befogad förutsätter utskottet att den på intet sätt beskär den svenska arbetsmarknadsmodellen eller den roll som arbetsmarknadens parter av hävd har i denna. Avslutningsvis anser utskottet att frågan om hur man ska säkerställa demokratisk förankring är avgörande. Enligt utskottet är ett tydligt nationellt ägarskap över den förda politiken inom EU:s ramar en central förutsättning. Det är på nationell nivå som vägvalen i den ekonomiska politiken slutligen ska göras och genomföras under effektivt parlamentariskt deltagande och verkligt ansvarsutkrävande. Utskottet anser att kommissionens ambition att stärka sina kontakter med och de nationella parlamenten är lovvärd som komplement till processen på nationell nivå. Med detta föreslår utskottet att lägger utlåtandet till handlingarna. Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union (SD) (SD) och (SD) anför: är starkt kritiska till ytterligare initiativ till centralisering och federalisering av den ekonomiska politiken i EU. bör deklarera att man avser att stå utanför bankunionen. Tillika bör vi markera mot bindande konvergenskrav och mot inrättandet av en stabiliseringsfunktion. En dylik funktion skulle enbart resultera i ytterligare transfereringar medlemsländerna emellan. EU-budgeten genom medlemsavgifterna har ett alltför stort inslag av regelrätta transfereringar mellan medlemsstater. En stabiliseringsfunktion skulle dessutom ytterligare erodera kontrollen och bestämmandet över den inhemska finanspolitiken. Det är oroväckande att fokuset förskjuts till hela euroområdet på de enskilda nationella budgetarnas bekostnad. bör vidare markera gentemot inrättandet av ett gemensamt finansdepartement. principiella utgångspunkt i utlåtandet kompliceras betydligt av det faktum att såväl den nuvarande som den tidigare regeringen konsekvent vägrat att förhandla fram ett formellt undantag för att gå med i valutaunionen. Å ena sidan är det vår mening att de nuvarande är i sin fulla rätt att driva initiativ som förvisso leder till en ökad centralisering av deras ekonomiska politik, så länge det sker med respektive eurolands goda minne, och att det inte är vår sak att hindra en sådan utvecklig. Å andra sidan är vi tvungna att bekämpa en dylik utveckling så länge vi själva inte har någon formell rätt att stå utanför det tredje steget. delar dock inte uppfattningen att det nödvändigtvis är en negativ utveckling att grupper av länder går vidare med initiativ som bedöms passa just dem utan anser tvärtom att utgångspunkten att alla medlemsstater ska stöpas i samma form riskerar att göra betydligt mer skada än nytta. Det framstår dessutom som märkligt att uttrycka förståelse för att vissa länder fördjupar sitt samarbete ytterligare som man konstaterar att en sådan utveckling vore olycklig. Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union (V) (V) anför: är ett litet exportberoende land som är beroende av stabilitet i vår omvärld. Ekonomiska problem i euroområdet drabbar även . Det är därför positivt att hanterar de ekonomiska problemen, som bl.a. beror på stöden till bankerna. Eurokrisen är också en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast medlemsstaterna i en gemensam penning- och valutapolitik. konkurrenskraft har urholkats på grund av skillnader i produktionstillväxt mellan länderna, vilket har bidragit till underskott i bytesbalanserna och de offentliga finanserna. Rapporten innehåller mycket långtgående förslag om ett fördjupat EU-samarbete. Stora steg tas mot ökad överstatlighet, och makten förskjuts från medlemsstaterna till EU. Jag är starkt kritisk till rapportens förslag. Problemen i euroområdet kan inte lösas genom att man beskär medlemsstaternas nationella beslutanderätt över finanspolitiken. Överstatliga lösningar förhindrar de enskilda medlemsstaterna att fatta nödvändiga beslut utifrån sina egna förutsättningar. Då länderna står inför olika utmaningar och det finns obalanser i de individuella ekonomierna som måste lösas är steg i federal riktning fel väg att gå. Flera av rapportens förslag innehåller frågetecken. På vilket sätt stärks konkurrenskraften genom att alla länder har konkurrenskraftsmyndigheter? Vad innebär det för det nordisk-baltiska samarbetet i IMF om EU ska tala med mer gemensam representation? Vad innebär det att ett gemensamt finansdepartement inrättas för EU? Enligt min mening är det viktigt att medlemsstaternas kompetens inte beskärs ytterligare. De åtgärder som föreslås i rapporten innebär ett ökat EU-inflytande. Grundläggande befogenheter flyttas från medlemsstaterna, och fördragsändringar kommer att bli nödvändiga. Jag menar att det krävs en bred debatt och att de nationella parlamenten aktivt involveras i diskussionen om ett framtida EMU. Demokratisk legitimitet är här en central fråga. Förteckning över granskade dokument Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union – Rapport av i nära samarbete med , , och Det här är ett granskningsbetänkande med anledning av den så kallade de fem ordförandenas rapport, där man vill färdigställa EU:s ekonomiska och monetära union. Jag yrkar på att utlåtandet läggs till handlingarna. I övrigt kommer jag att kommentera de två särskilda yttranden som finns i ärendet. När det kommer ett EU-dokument till kammaren som är så pass intressant att det kan väcka debatt i samhället och ha ett allmänintresse hos många finns det ett värde av att kammaren dels granskar, dels för debatt kring de aktuella ärendena. Just denna rapport uppfyller alla kriterier för detta. Det är talmannen, oftast tillsammans med presidierna i respektive utskott, som beslutar om ifall det ska vara ett granskningsbetänkande. Rapporten är som sagt framtagen av de fem ordförandena i , rådet, , och . De konkreta förslagen är att fördjupa samarbetet på det ekonomiska och monetära området genom befintliga instrument för i första hand . Men vi misstänker också att det finns skäl att anta att det kommer att påverka länder utanför EMU. Vad vill man då? För det första vill man skapa det man benämner en ekonomisk union, som omfattar frågor som att skapa en konkurrenskraftsmyndighet i varje land. Den ska ha till uppgift bedöma om löneutvecklingen i landet är hållbar och hur den förda politiken påverkar konkurrenskraften. Vidare ska man förstärka förfarandet vid makroekonomiska obalanser, det vill säga när ett land har stora problem med sin ekonomi. vill genomföra en granskning av ekonomi. Det gör man , men man vill fördjupa och utöka den så kallade europeiska terminen. Slutligen vill man när det gäller den ekonomiska unionen ha en mer bindande samordning för vad gäller regler på arbetsmarknaden, konkurrenskraft och företagsklimat. För det andra vill man etablera en finansiell union. Det gäller framför allt att slutföra bankunionen med att bland annat fullt ut finansiera den så kallade resolutionsfonden. Man menar vidare att bankunionen förutsätter en gemensam insättningsfond. För det tredje vill man skapa en finanspolitisk union och föreslår ett finanspoliskt råd på EU-nivå som ska ha till uppgift att samordna och komplettera medlemsstaternas egna finanspolitiska råd. Vidare vill man ha en makroekonomisk stabiliseringsfunktion, det vill säga att EU ska arbeta på ett mer systematiskt sätt för att motverka makroekonomiska chocker i enskilda medlemsstater och på ett tidigt stadium gå in och stötta upp. Sist men inte minst vill man ha en politisk union med ett fördjupat parlamentariskt deltagande. Det som är intressant i sammanhanget är att det bara gäller . Man pratar inte om de nationella parlamenten, vilket vi i utskottet kan beklaga. Det blir nämligen väldigt svårt att ha en riktig dialog om det bara ska gälla , som förvisso är en folkvald grupp men som kanske har ett lite annat perspektiv än det vi har i de nationella parlamenten. Man vill på detta sätt skärpa roll i frågor som rör den monetära unionen. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union Slutligen vill man också ha en samlad internationell representation från euroområdet och konsolidera EMU. Stabilitetsmekanismen, europluspakten med mera gäller enbart . Dessutom föreslår man i ett andra steg ett slags finansdepartement på EU-nivå som också skulle gälla bara för . I utlåtandet finns också en redovisning av hur utskottet har ställt sig till liknande frågor som härrör till EMU-området. Det är av stor betydelse att medlemsländerna har ett förtroendefullt samarbete, både när det gäller och länderna utanför EMU. Det är av stor vikt att det inte blir en uppdelning av Europeiska unionen. Utskottet menar också att man först ska se till att befintliga regelverk fungerar och använda dom och inte börja med att skapa nya regelverk. I meddelandet finns ett antal förslag som denna kammare aldrig kan tänka sig att ställa sig bakom. Det gäller framför allt sådana åtgärder som mer eller mindre skulle utplåna medlemsstaternas beslutanderätt över den ekonomiska politiken. Utskottet vill se ett tydligt nationellt ansvarstagande genom samarbete med andra länder och inte helt och hållet överlämna väsentliga beslut om den ekonomiska politiken till en annan nivå. Det är på nationell nivå som vägvalen i den ekonomiska politiken slutligen ska göras och genomföras under effektivt parlamentariskt deltagande och med verkligt ansvarsutkrävande. Jag vill slutligen kommentera de särskilda yttrandena. Vad gäller huvuddelen av dessa yttranden är det svårt förstå varför man har en avvikande uppfattning i förhållande till majoritetens uppfattning. Jag kan förstå SD:s kritik där man tycker att ska begära ett undantag från EMU. Det kan man ha olika uppfattning om, men i övrigt överensstämmer denna avvikande mening i stor utsträckning med vad utskottet säger. avvikande mening gör mig något förvirrad. Man är kritisk mot att några länder har valt att samarbeta med , och man kritiserar för att dessa länder gör det. Jag tycker att det är storebrorsfasoner av sällan skådat slag, herr talman. Det vore bättre att fundera över på vilket sätt vi i vårt parlament kan se till att utveckla EU:s samarbete så att man inte går mot en federalistisk hållning. Jag kom precis från en ekonomisk konferens i , och de federativa inslagen var tydliga. Denna kammare är överens om att vi inte vill ha mer federalism. Därför ska vi vara tydliga med att vi inte vill ha det. Det är tråkigt att vi inte kan ha en enig uppfattning utan att man måste veva lite om att man tycker väldigt illa om EMU och därför ha en avvikande uppfattning. Det är beklagligt, herr talman. STYLEREF Kantrubrik \* MERGEFORMAT Färdigställandet av EU:s ekonomiska och monetära union Med anledning av rapporten av EU:s ekonomiska och monetära union, EMU, lämnade in ett särskilt yttrande till finansutskottet. Jag vill här vidareutveckla vår syn på rapporten och dess innehåll. Rapporten anger en plan i två steg med åtgärder för att ge EMU fyra ömsesidigt kompletterande grundstenar i form av en ekonomisk, finansiell, finanspolitisk och politisk union. I rapporten går att läsa att man ska slutföra bankunionen och övergå till ett mer gemensamt beslutfattande i euroområdet i frågor om den nationella ekonomiska politiken och budgeten samt att man ska inrätta en så kallad stabiliseringsfunktion. Ett inrättande av ett permanent ordförandeskap i är en annan sak som föreslås tillsammans med fler bindande krav och ett gemensamt finansdepartement. Vi värnar om självbestämmanderätten. Därför är vi kritiska till ytterligare initiativ till centralisering och federalisering av den ekonomiska politiken i EU. bör deklarera att vi avser att stå utanför bankunionen.