bet · H201JuU16 · 2015-03-19 00:00:00 — Frågan om huruvida sådana s.k. särskilda utredningar bör ligga hos eller hos en myndighet som är avskild från polisen har länge diskuterats. handläggs anmälningar mot polisanställda av en särskild avdelning inom . Avdelningen bedriver sitt utredningsarbete på sex orter i landet. Anmälningar om brott eller påståenden om att någon polisanställd har handlat fel i tjänsten ska enligt förordningen överlämnas till en åklagare. Det är åklagaren som leder brottsutredningarna, ger direktiv om vilka utredningsåtgärder som ska vidtas och slutligen beslutar i ärendet. Polisens uppgift vid särskilda utredningar är att biträda åklagarna med utredningsåtgärder. föreslog i sitt betänkande En sammanhållen svensk polis (SOU 2012:13) att verksamheten som bedrivs enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. ska ingå i den nya polismyndigheten som en egen avdelning. Regeringen har tillsatt en särskild utredare som i nära samarbete med ska besluta om och vidta de åtgärder som krävs för att ombilda och polismyndigheterna till en sammanhållen myndighet (dir. 2012:129). Utredaren har antagit namnet för nya (genomförandekommittén). Uppdraget ska slutredovisas . Enligt genomförandekommitténs utredningsdirektiv ska det vid den nya polismyndigheten finnas bl.a. en avdelning för sådana särskilda utredningar som görs enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. (s. 4). Det ska också finnas ett insynsråd som bl.a. särskilt ska följa verksamheten med särskilda utredningar (s. 7). Regeringen skriver i direktiven (s. 7–8) att den delar kommitténs bedömning att verksamheten med särskilda utredningar ska ingå i som en egen avdelning. Kvaliteten i dessa utredningar är avgörande för att allmänheten ska ha förtroende för verksamheten. Hög kvalitet förutsätter tillgång till bred kompetens och erfarenhet av utredningsverksamhet, vilket bäst garanteras om verksamheten finns kvar inom polisen. För att tydliggöra verksamhetens självständighet och opartiskhet ska chefen anställas genom beslut av regeringen, verksamheten få en egen anslagspost och insynsråd och regionpolisråden få i uppgift att särskilt följa verksamheten med särskilda utredningar. ska också lämna en redogörelse till regeringen för den aktuella verksamheten under föregående år. Utskottet behandlade motionsyrkanden om att inrätta en fristående myndighet för hantering av ärenden om brottsmisstankar mot poliser och åklagare i betänkande 2013/14:JuU23 (s. 22–24). I sitt ställningstagande anförde utskottet bl.a. följande. Av bl.a. direktiven till genomförandekommittén framgår att regeringen delar bedömning att ska ha en särskild avdelning som handlägger ärenden om brott av framför allt polisanställda, åklagare och domare. Regeringen har också föreslagit att bl.a. en sådan avdelning ska pekas ut i en ny bestämmelse, 2 b §, i polislagen (1984:387). Utskottet instämmer i regeringens bedömning i detta avseende. I likhet med både och regeringen vill utskottet understryka att kvaliteten i de särskilda utredningarna är helt avgörande för att allmänheten ska ha förtroende för verksamheten. Hög kvalitet förutsätter tillgång till bred kompetens och erfarenhet av brottsutredningar. Liksom regeringen anser utskottet att detta bäst garanteras genom att verksamheten finns kvar inom polisen. Det ska dock understrykas att avdelningen för särskilda utredningar självfallet ska vara så obunden som möjligt gentemot den övriga operativa polisverksamheten vid . Utskottet noterar i det sammanhanget med tillfredsställelse att det kommer att inrättas ett insynsråd som bl.a. särskilt ska följa verksamheten med särskilda utredningar. Det är också värt att notera att regeringen, i tilläggsdirektiv till , har gett uttryck för uppfattningen att tillsynen över polisen ska utövas av en myndighet som är fristående från polisen (dir. 2014:17). Utskottet anförde avslutningsvis att det inte var berett att ställa sig bakom motionsförslag om en fristående myndighet för hanteringen av brottsmisstankar mot poliser och åklagare. Motionsyrkandena avstyrktes och följde utskottets förslag (rskr. 2013/14:262). Utskottet vidhåller vad man anfört tidigare, och är således inte är berett att ställa sig bakom motionsförslag om en fristående myndighet för hanteringen av brottsmisstankar mot poliser och åklagare. Motion 2014/15:1376 (MP) yrkande 3 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att skapa bättre förutsättningar för s.k. avhopparverksamhet för vuxna kriminella. I motion 2014/15:2546 av och (båda M) framhålls vikten av att bl.a. polisen samverkar med andra myndigheter för att skapa bättre förutsättningar för s.k. avhopparverksamhet för vuxna kriminella. I fjolårets budgetbetänkande behandlade utskottet motionsyrkanden om s.k. avhopparverksamhet (bet. 2013/14:JuU1 s. 45 och 53). Utskottet avstyrkte motionen och noterade med tillfredsställelse att polisens arbetssätt med sociala insatsgrupper varit framgångsrikt. Även den särskilda satsningen mot de s.k. livsstilskriminellas brottslighet verkade enligt utskottet ha varit framgångsrik. följde utskottet (rskr. 2013/14:97). (Brå) har i regleringsbrevet fått i uppdrag att göra en nationell kartläggning av tillgången till stöd för avhoppare. I uppdraget ingår att redovisa hur stödinsatserna är uppbyggda hos och Kriminalvården, kommuner och andra aktörer. I uppdraget ingår också att bedöma i vilken utsträckning den avhopparverksamhet som finns tillgänglig täcker de behov som finns på området. Brå ska också identifiera framgångsfaktorer i arbetet och lämna förslag på hur avhopparverksamheten skulle kunna utvecklas. Förslagen ska utgå från de behov av stöd och skydd som avhoppare har. Vid genomförandet av uppdraget ska Brå beakta arbete med att utveckla en nationell strategi för dessa frågor. Uppdraget ska redovisas . Utskottet anser att arbetet med att skapa bättre förutsättningar för kriminella att lämna sin livsstil är viktigt. Utskottet ser därför med tillfredsställelse på det arbete som bedrivs på området bl.a. inom ramen för de sociala insatsgrupperna. Att Brå fått ett uppdrag att göra en nationell kartläggning av tillgången till stöd för avhoppare och att arbetar med en strategi på området är enligt utskottet mycket värdefullt. Mot bakgrund av det anförda saknas det enligt utskottet anledning att göra något tillkännagivande till regeringen i denna fråga. Motion 2014/15:2546 (M) bör därför avslås. Åtgärder mot anslutning till radikala extremistgrupper Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om åtgärder för att före-bygga och förhindra anslutning till radikala extremistgrupper. Jämför reservation 17 (M, C, FP, KD). I motion 2014/15:1485 av och (båda M) begärs att avhopparverksamhet och förebyggande verksamhet ska inrättas för personer som ingår i respektive överväger att ansluta sig till radikala islamistiska terroristgrupper. I motion 2014/15:1529 av och (båda M) yrkande 2 föreslås ett tillkännagivande om att regeringen bör utreda möjligheten att genom indragning av resedokument eller på andra sätt försvåra ett deltagande i väpnade strider utomlands som strider mot internationella konventioner. I motion 2014/15:2996 av m.fl. (M, C, FP, KD) yrkande 2 anförs att regeringen bör utreda möjligheten att återkalla eller tillfälligt omhänderta passet för den som planerar en resa för att delta i strid eller vapenträning utomlands med terroriststämplade aktörer. Regeringen gav (dir. 2014:103) en särskild utredare i uppdrag att i rollen som nationell samordnare förbättra samverkan mellan myndigheter, kommuner och organisationer på nationell, regional och lokal nivå när det gäller arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism. Samordnaren ska även verka för att kunskapen om våldsbejakande extremism ökar och att förebyggande metoder utvecklas. I uppdraget ingår att • stärka och stödja samverkan i arbetet med att värna demokratin mot våldsbejakande extremism på nationell och lokal nivå • inrätta en referensgrupp för kunskaps- och informationsutbyte • stödja aktörer som identifierar problem med våldsbejakande extremism lokalt • genomföra riktade utbildningsinsatser. Uppdraget ska redovisas . har informerat om att den nationella samordnaren mot våldbejakande extremism har efterfrågat resurser för att utveckla stödet till anhöriga och till en stödtelefon som hjälp till dem som vill lämna våldsbejakande extremistiska organisationer. Regeringen beslutade om tilläggsdirektiv till arbetet mot våldsbejakande extremism (dir. 2015:27). Den nationella samordnaren får ökade resurser och vissa nya uppgifter, bl.a. att utveckla arbetet med avhoppare. Regeringen gav (Ju 2014:26, dir. 2014:155) en särskild utredare i uppdrag att analysera behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrättslig reglering för att förhindra och bekämpa terrorism som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014). Om utredaren bedömer att det krävs lagändringar ska förslag till sådana lämnas. Utredaren ska även ta ställning till om straffrättsliga reglering för att förhindra och bekämpa finansiering av terrorism uppfyller de krav som arbetsgruppen för finansiella åtgärder (Financial Action Task Force, FATF) ställer och vid behov föreslå nödvändiga lagändringar. Uppdraget ska redovisas . Att förhindra att unga människor radikaliseras och ansluter sig till extremistgrupper är mycket angeläget både för att förhindra mänskligt lidande för de unga själva och för att förhindra att de vid en eventuell återkomst till använder sina kunskaper till terrorhandlingar. Utskottet ser därför positivt på det uppdrag som getts till den nationella samordnaren mot våldsbejakande extremism och anser inte att något tillkännagivande till regeringen bör göras i enlighet med vad som anförs i motion 2014/15:1485 (M). Utskottet konstaterar också att regeringen har gett en utredare i uppdrag att analysera behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrättslig reglering för att förhindra och bekämpa terrorism som ställs i FN:s säkerhetsråds resolution (2014). Att gör de lagändringar som behövs för att leva upp till de ovannämnda kraven ser utskottet som viktigt. Utskottet utgår från att regeringen när utredningen redovisats vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att förhindra och bekämpa terrorism. Utskottet har fått information om att en sådan åtgärd mycket väl kan vara att vidta åtgärder för att förhindra utresa ur landet, t.ex. genom att återkalla pass för de aktuella personerna. För att inte föregripa utredningen och den följande beredningen anser utskottet därför inte att något tillkännagivande till regeringen bör göras med anledning av motionerna 2014/15:1529 (M) yrkande 2 och 2014/15:2996 (M, C, FP, KD) yrkande 2. Motionsyrkandena bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att Frontex ska avvecklas och ett om att dess inriktning ska förändras. avslår även ett yrkande om vikten av att upprätthålla människors rätt att söka asyl. Jämför reservation 18 (V). I partimotion 2014/15:82 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 3 begärs att regeringen ska verka för att Frontex avvecklas. Fram till dess att avvecklingen är genomförd bör Frontex verksamhet ändras på ett djupgående sätt med respekt för både asylrätten och skyldigheten att hjälpa skeppsbrutna. I motion 2014/15:176 av (C) påtalas vikten av att upprätthålla människors rätt att söka asyl. Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 (Frontexförordningen). Byrån, som har sitt säte i , , ska underlätta genomförandet av gemensamma bestämmelser för arbetet kring EU:s yttre gränser och skapa ökad samordning av det operativa arbetet mellan medlemsländerna. Frontex huvudsakliga uppgifter är att samordna det operativa samarbetet mellan medlemsländerna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna (gemensamma operationer), bistå medlemsstaterna med utbildning av gränskontrollpersonal, genomföra riskanalyser, bevaka utvecklingen av relevant forskning, bistå medlemsstater som tillfälligt behöver ökat tekniskt och operativt stöd vid de yttre gränserna, t.ex. genom de s.k. snabba gränsinsatsenheterna, och organisera medlemsstaternas samarbete när det gäller återsändande av personer som vistas olagligt i unionen. För att klargöra Frontex mandat och stärka dess roll kom EU:s institutioner överens om vissa ändringar i Frontexförordningen (förordning (EU) nr 1168/2011). Ändringarna innebar bl.a. att Frontex fick vissa nya uppgifter, t.ex. att bedöma medlemsstaternas kapacitet att kontrollera den yttre gränsen och att i större utsträckning samordna gemensamma insatser för återsändande. För dessa operationer skulle Frontex utveckla en särskild uppförandekod. En oberoende observatör ska övervaka att koden följs, särskilt vad gäller grundläggande fri- och rättigheter. Frontex fick vidare rätt att placera ut sambandsmän i tredjeländer. Sambandsmännen ska hålla kontakt med relevanta myndigheter för att bidra till att bekämpa olaglig invandring till EU och främja återsändande av illegala invandrare. Frontex skulle vidare inrätta en effektiv mekanism för att övervaka att de grundläggande fri- och rättigheterna respekteras i all verksamhet vid byrån. Enligt Frontexförordningen ska medlemmarna i de europeiska gränskontrollenheterna fullt ut respektera de grundläggande fri- och rättigheterna när de utför sina uppgifter. Bland dessa rättigheter nämns särskilt rätten att få tillträde till asylförfaranden samt den mänskliga värdigheten. Alla åtgärder ska stå i proportion till de syften som eftersträvas med åtgärderna. Diskriminering på grund av kön, ras, etnisk tillhörighet, religion, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning får inte förekomma. Ett rådgivande forum inrättades för att bistå den verkställande direktören och styrelsen i frågor om grundläggande fri- och rättigheter. I det rådgivande forumet finns representanter från bl.a. , , Röda Korset och UNHCR. Vidare har ett särskilt ombud i uppdrag att övervaka att de grundläggande fri- och rättigheterna respekteras i Frontex verksamhet. Ombudet ska utöva sitt uppdrag på ett oberoende sätt och lämna regelbundna rapporter till styrelsen och det rådgivande forumet. Frontex har antagit en uppförandekod för de gemensamma återsändandeoperationerna. Huvudsyftet med uppförandekoden är att säkerställa att alla sådana insatser verkställs på ett så humant sätt som möjligt. Ett kapitel handlar om övervakningen av att de mänskliga rättigheterna iakttas. Detta sköts på de flesta flygturer av observatörer från internationella organisationer, frivilligorganisationer eller nationella myndigheter. Enligt uppförandekoden ska observatörerna få tillgång till all relevant information, inklusive resehandlingar för de återvändande personerna och information om speciella omständigheter såsom graviditet eller sjukdom. Det ska finnas medicinskt utbildad personal och tillgång till tolk ombord. Uppförandekoden framhåller att våldsanvändning ska undvikas eller begränsas i största möjliga mån och understryker också vikten av samarbete med de återvändande personerna. Alla som deltar i återsändandeoperationer är skyldiga att rapportera incidenter som innebär ett brott mot uppförandekoden. Frontex får samarbeta med de myndigheter i tredjeländer som är behöriga i frågor som omfattas av Frontexförordningen inom ramen för vad som har avtalats med dessa myndigheter. Samarbetsarrangemangen ska enbart gälla förvaltningen av det operativa samarbetet. Frontex verksamhet utvärderas . Vid denna oberoende externa utvärdering ska det undersökas hur effektivt byrån utför sina uppgifter. Byråns betydelse och arbetssätt ska också bedömas. Den första utvärderingen efter ikraftträdandet av ändringarna i Frontexförordningen ska även innehålla en analys av behovet av att ytterligare stärka samordningen av förvaltningen av det operativa samarbetet vid medlemsstaternas yttre gränser, inbegripet möjligheten att skapa ett europeiskt system av gränsbevakningstjänstemän. Europeiska ombudsmannen inledde en undersökning av hur Frontex genomför de nya bestämmelserna för att främja och övervaka att byråns verksamhet bedrivs med respekt för de grundläggande rättigheterna (ombudsmannens ärende OI/5/2012/BEH-MHZ). Ombudsmannen fann att Frontex generellt sett lever upp till kraven i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Ombudsmannen lämnade dock ett antal rekommendationer till Frontex, bl.a. att inrätta en mekanism för att hantera klagomål från enskilda om överträdelser av grundläggande rättigheter. svarade Frontex på ombudsmannens rekommendationer. Frontex avvisade rekommendationen om att inrätta en mekanism för att hantera klagomål från enskilda om överträdelser av grundläggande rättigheter och anförde bl.a. att det finns andra institutioner som har kompetens att hantera sådana klagomål (i huvudsak nationella domstolar och ). Klagomål som lämnas in till Frontex kan dock beaktas av ombudet för grundläggande fri- och rättigheter i ombudets övervakning av att dessa fri- och rättigheter respekteras inom Frontex. Europeiska ombudsmannen var inte nöjd med detta besked, och lämnade hon en särskild rapport om detta till . Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motionsyrkanden om att Frontex bör avvecklas m.m., senast (bet. 2013/14:JuU14 s. 64 f.). Utskottet pekade bl.a. på att det har införts ytterligare mekanismer som ska säkerställa att alla fullt ut respekterar de grundläggande fri- och rättigheterna när de utför sina uppgifter. Som utskottet konstaterade redan vid fjolårets behandling av motioner motsvarande de nu aktuella har ytterligare mekanismer införts som ska säkerställa att alla medlemmarna i de europeiska gränskontrollenheterna fullt ut respekterar de grundläggande fri- och rättigheterna, däribland rätten att få tillträde till asylförfarandet, när de utför sina uppgifter. Vidare har en uppförandekod utarbetats för de gemensamma återsändandeoperationerna så att dessa verkställs på ett så humant sätt som möjligt. Mot denna bakgrund vidhåller utskottet att inte bör göra något tillkännagivande när det gäller Frontex och dess verksamhet. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2014/15:82 (V) yrkandena 2 och 3 och 2014/15:176 (C). Utskottets förslag i korthet avslår sex motionsyrkanden med olika förslag som gäller pass. Det föreslås bl.a. att åtgärder ska vidtas för att komma till rätta med den illegala handeln med pass. Jämför reservation 19 (SD). I motion 2014/15:653 av (FP) pekas på behovet av att se över de svenska passreglerna och förfarandet när det gäller förlorade svenska pass. Motionären anför att det är ett problem att allt fler svenska pass försvinner, något som uppmärksammats av både svensk polis, Frontex och egna ambassader i världen. Problematiken med pass som försvinner påtalas även i kommittémotion 2014/15:3004 av m.fl. (SD) yrkande 15 samt i motionerna 2014/15:57 av (SD), 2014/15:994 av (S) och 2014/15:1347 av och (båda C). I motion 2014/15:700 av (M) efterfrågas en förenkling för utlandsboende svenska medborgare att förnya sina pass. Motionären anför att det är rimligt att pröva om det går att förbättra servicen till utlandsboende när det gäller passärenden och om giltighetstiden för passen kan förlängas till exempelvis som gäller i många andra EU-länder. Regler om utfärdande av pass m.m. finns i passlagen (1978:302), passförordningen (1979:664) och föreskrifter och allmänna råd om polismyndigheternas hantering av pass och nationellt identitetskort, (RPSFS 2009:14, FAP 530-1). Pass för svenska medborgare utfärdas av passmyndigheten. Inom är det som är passmyndighet. Utanför fullgör beskickningar och karriärkonsulat uppgifter som passmyndighet i den utsträckning som regeringen bestämmer (2 § passlagen). Det finns inte någon begränsning när det gäller att få ett nytt svenskt pass efter att man ”tappat bort” sitt tidigare, vare sig i giltighetstid för nytt pass eller i antalet pass man kan få ut . Däremot måste den som säger sig ha förlorat sitt pass lämna uppgifter på heder och samvete om hur det skett samt vilka åtgärder som vidtagits för att återfå det (1 § passförordningen). Utskottet hanterade i samband med fjolårets behandling av motioner om polisfrågor motionsyrkanden om att åtgärder borde vidtas för att försvåra den illegala handeln med svenska pass. Utskottet, som hänvisade till ett svar av justitieministern, konstaterade att arbetar med att ta fram förslag på åtgärder för att komma till rätta med problemet att äkta pass används av någon som oriktigt utger sig för att vara den egentliga passinnehavaren. Det fanns därför inte skäl för ett tillkännagivande från (bet. 2013/14:JuU14 s. 62 f.). följde utskottet (prot. 2013/14:71). Därefter har justitieministern i en interpellationsdebatt (ip. 2013/14:410) angett att arbete med att ta fram åtgärder inte innehöll någon närmare analys av i vilken utsträckning åtgärderna skulle bli effektiva eller hur de i så fall skulle utformas. För att komma till rätta med missbruket gav man en utredare i uppdrag att fortsätta arbetet. Uppdraget redovisades i promemorian Missbruk av svenska pass – Omfattning och åtgärdsförslag (Ds 2015:12). I promemorian föreslås såväl utökad kontroll som en begränsning av tillgången till pass. Bland annat föreslås att ska verka för att kontroller av biometrisk information i pass införs vid de yttre gränserna till hela Schengenområdet och att svenska medborgare som huvudregel endast ska ha rätt till tre vanliga pass . Den som ansöker om ytterligare pass ska endast ha rätt till provisoriska pass för särskilda resor. Som framgår ovan har ett förslag på åtgärder för att komma till rätta med problemet med att äkta pass används av någon som oriktigt utger sig för att vara den egentliga passinnehavaren lämnats i en departementspromemoria. Beredningen av de förslag som läggs fram i promemorian bör enligt utskottet inte föregripas, varför motionerna 2014/15:57 (SD), 2014/15:653 (FP), 2014/15:994 (S), 2014/15:1347 (C) och 2014/15:3004 (SD) yrkande 15 bör avslås. Utskottet finner inte heller skäl för att göra något tillkännagivande med anledning av förslaget om att förbättra servicen i passärenden för utlandssvenskar. Motion 2014/15:700 (M) bör avslås. Utskottets förslag i korthet Med bifall till en motion från M, C, FP och KD tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör se över regelverket för hantering av vapenlicenser för att underlätta för jägare. avslår ett stort antal motionsyrkanden om olika va-penfrågor. I motionerna föreslås bl.a. skärpta straff för vapenbrott och ändringar i reglerna om vapenlicens för olika vapentyper. Jämför reservationerna 20 (SD), 21 (SD), 22 (SD) och 23 (SD). Skärpta straff för vapenbrott m.m. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) yrkande 19 föreslås att ringa vapenbrott ska ge böter eller fängelse . Brott av normalgraden ska ge fängelse i högst . Grovt vapenbrott ska ge fängelse och högst fängelse. Vidare bör ett synnerligen grovt vapenbrott införas som ska ge fängelse och högst fängelse. I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 26 i denna del att laserpekare ska klassas som vapen. I motion 2014/15:1081 av m.fl. (M) föreslås att den extra behovsprövningen mellan det fjärde och femte vapnet i vapengarderoben avskaffas. I motion 2014/15:225 av (M) föreslås att möjligheten att införa en utökad vapengarderob för jägare som ansöker om detta ska ses över. I motion 2014/15:1261 av m.fl. (M) yrkande 6 begärs att jaktvapengarderoben ska utökas till minst tio vapen. Även i kommittémotion 2014/15:2496 av m.fl. (SD) yrkande 6 efterfrågas en utökning av vapengarderoben. Motionärerna föreslår att dagens begränsning till fyra vapen i vapengarderoben ska utökas till åtta vapen utan någon behovsmotivering. I motion 2014/15:171 av (M) yrkande 1 anförs att handläggningstiden för vapenlicensärenden bör kortas.