bet · H201CU12 · 2015-05-28 00:00:00 — Enligt förslagen ska en samfällighetsförening ges utökade möjligheter att företräda vissa delägare vid bl.a. omprövning av förrättningsbeslut och överenskommelser om ändring av fastigheters andels-tal. Frågan om samfällighetsföreningarna själva ska kunna besluta om andelstal i gemensamhetsanläggningar enligt den s.k. Finlandsmodellen berörs dock inte i propositionen. behandlade utskottet en motion med motsvarande innehåll som de nu aktuella motionsyrkandena (bet. 2012/13:CU7). Utskottet avstyrkte då motionen med hänvisning till pågående arbete i det nu aktuella lagstiftningsärendet. Utskottets utgångspunkt är att samfällighetsföreningar som har behov av att ändra otidsenliga andelstal ska kunna göra det på ett så enkelt och rättssäkert sätt som möjligt. Som nämnts ovan har Lantmäteriet i promemorian Ändringar i anläggninglagen m.m. berört frågan om behovet av ny lagstiftning i fråga om omprövningsförrättning genom överenskommelser. Enligt Lantmäteriet bör förenklingar kunna åstadkommas med stöd av nuvarande regelverk genom t.ex. förbättrade rutiner för förrättningshandläggningen. Lantmäteriet har därför inte redovisat något förslag i den delen. Vidare har utskottet tidigare i detta betänkande ställt sig bakom regeringens förslag om vissa ändringar i anläggningslagen som syftar till att förenkla förfarandet vid omprövning av föreningsförvaltade gemensamhetsanläggningar. Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att föreslå något initiativ från . Motionsyrkandena bör därför avslås. Regeringens lagförslag, punkt 1 (M, C, FP, KD) av (KD), (M), (M), (C), (M), (M) och (FP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: a) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144), 2. lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149), 3. lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter, b) tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2014/15:71 punkterna 1–3 och motionerna 2014/15:3053 av m.fl. (FP) yrkande 2, 2014/15:3057 av (KD) och 2014/15:3059 av m.fl. (M) samt 2014/15:3058 av (C) yrkande 1. I likhet med majoriteten anser vi att bör anta regeringens lagförslag. När det gäller frågan om huruvida kulturreservat ska jämställas med en fastighet vid tillämpning av anläggningslagen och att ett natur- eller kulturreservat vid tillämpning av lagen ska företrädas av den som har beslutat om reservatet vill vi anföra följande. Kulturreservat inrättas normalt för att värna kulturhistoriskt värdefulla miljöer där det bedrivs någon form av traditionell verksamhet. Syftet med ett kulturreservat är ofta att en näringsidkare eller en förening ska bevara och visa upp en sådan redan pågående verksamhet för besökare. Till skillnad från naturreservat är det vanligt att kulturreservat inrättas på fastigheter som inte är offentligt ägda. Det betyder att inrättandet av ett kulturreservat i många fall medför att enskilda fastighetsägare tvingas acceptera begränsningar i hur de får använda sin mark. Inrättandet av kulturreservat grundas normalt på samförståndslösningar mellan instiftaren, dvs. en länsstyrelse eller en kommun, och fastighetsägaren eller brukaren. De senare brukar i hög grad vara delaktiga i formuleringen av kulturreservatets syfte och de förbud och föreskrifter som ska gälla för reservatet. En god förankring bland berörda fastighetsägare och brukare är viktigt för att uppnå långsiktigt hållbara lösningar för ett kulturreservat. Det är angeläget att värna fastighetsägares äganderätt och andra verksamhetsutövares rättigheter även efter ett beslut om inrättande av ett kulturreservat. Såväl fastighetsägare som brukare bör därför ha rätt till inflytande när ett kulturreservat ansluts till en gemensamhetsanläggning enligt anläggningslagen. Mot denna bakgrund bör regeringen noga följa upp hur fastighetsägare och brukare påverkas av lagändringarna i fråga om kulturreservat samt återkomma med förslag om hur fastighetsägare och brukare kan ges rätt att företräda kulturreservat i frågor som gäller gemensamhetsanläggningar enligt anläggningslagen. Det ovan anförda bör som sin mening ge regeringen till känna. Rätt att anordna gång- och cykelvägar m.m., punkt 2 (FP) av (FP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:3053 av m.fl. (FP) yrkande 1. Det förhållandet att gång- och cykelvägar inte kan anordnas inom ramen för väglagen om de saknar samband med allmän väg gör att det ofta är svårare att anordna gång- och cykelvägar än vanliga vägar. Lantmäteriet föreslog i sin tidigare nämnda rapport av anläggningslagen att det införs en möjlighet i anläggningslagen att upplåta en rätt för en kommun att anordna gång- och cykelvägar, vandrings- och skoterleder, motionsspår och liknande anläggningar samt att en kommun ska kunna delta i en gemensamhetsanläggning. Båda förslagen tillstyrktes av flera remissinstanser. Jag ställer mig bakom Lantmäteriets förslag när det gäller upplåtelse av en rätt för en kommun att anordna gång- och cykelvägar och kommunalt deltagande i en gemensamhetsanläggning. En möjlighet att upplåta rätt för kommuner att anordna gång- och cykelvägar har också förordats i betänkandena Ökad och säkrare cykling – en översyn av regler ur ett cyklingsperspektiv (SOU 2012:70) och Fossilfrihet på väg (SOU 2013:84). I det förstnämnda betänkandet anfördes bl.a. att behovet av att anlägga cykelvägar har ökat sedan Lantmäteriet upprättade sin rapport , och att behoven är så tungt vägande ur allmän synpunkt att enskilda bör få tåla intrång i sina markägarintressen. Utredaren gjorde därför bedömningen att Lantmäteriets förslag borde genomföras i vart fall till den del det avser kommuners rätt att anordna cykelvägar och att det borde övervägas att även staten får motsvarande rättighet. I sitt remissvar över betänkandet angav Lantmäteriet att myndigheten inte hade ändrat uppfattning i fråga om behovet av en utvidgad rätt för bl.a. kommuner att anordna gång- och cykelvägar (yttr. dnr 102-2012/4779). Regeringen har trots det ovanstående valt att nu inte gå vidare med Lantmäteriets förslag. Det är därför angeläget att regeringen återkommer med förslag om att i anläggningslagen möjliggöra upplåtelse av en rätt för en kommun att nyttja en fastighet för att anordna eller använda gång- och cykelvägar samt kommunalt deltagande i en gemensamhetsanläggning. Det ovan anförda bör som sin mening ge regeringen till känna. Ändring av andelstal i gemensamhetsanläggningar, punkt 3 (C) av (C). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:1310 av Per Åsling (C) yrkande 1 och 2014/15:3058 av (C) yrkande 2. I finns det ett mycket stort antal äldre samfällighetsföreningar vars andelstal i gemensamhetsanläggningar är inaktuella. Enligt en uppskattning från har så många som 15 000–20 000 samfällighetsföreningar behov av att ompröva sina gemensamhetsanläggningar och få aktuella andelstal. Trots detta är det endast en liten del gemensamhetsanläggningar som erhåller nya andelstal genom omprövningsförrättningar eller överenskommelser enligt 35 och 43 §§ anläggningslagen. Huvudorsaken till detta är att en prövning enligt de nuvarande bestämmelserna i anläggningslagen är både kostsam och tidskrävande. Enligt uppgift från förekommer det i stället att samfällighetsföreningar fattar egna frivilliga beslut om andelstal för att fördela kostnaderna för gemensamhetsanläggningens utförande, utan att dessa godkänns av lantmäterimyndigheten. Ett sådant förfarande minskar dock stabiliteten och förutsebarheten för såväl föreningen som de enskilda fastighetsägarna. lagstiftning på fastighetsbildningsområdet liknar den som finns i . I gäller emellertid som tidigare nämnts ett enklare sätt att bestämma och ompröva andelstal i gemensamhetsanläggningar (nedan Finlandsmodellen). Enligt Finlandsmodellen är det samfällighetsföreningarna själva som beslutar om andelstal och omprövar dessa. Det är också samfällighetsföreningarna själva som för register över andelstalen. Finlandsmodellen medför stora kostnadsbesparingar och förenklingar jämfört med den svenska modellen där Lantmäteriet beslutar om andelstal och för in dessa i fastighetsregistret. En övergång till en motsvarande enklare modell i skulle också skapa bättre förutsättningar för att anpassa andelstalen i gemensamhetsanläggningar till ändrade förhållanden. Den enskildes rättssäkerhet skulle garanteras genom en möjlighet att få samfällighetsföreningens beslut om andelstal överprövat av Lantmäteriet eller domstol. Regeringen bör därför utreda möjligheterna att införa ett förenklat förfarande motsvarande Finlandsmodellen för omprövning av andelstal i gemensamhetsanläggningar. Det ovan anförda bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringens lagförslag, punkt 1 (V) Nooshi Dadgostar (V) anför: Jag har ställt mig bakom regeringens lagförslag. Liksom regeringen anser jag att det som utgångspunkt är lämpligt att samma ersättningsprinciper ska gälla för likartade situationer. När det gäller frågan om principerna för hur ersättning enligt anläggningslagen bör beräknas utgår enligt regeringens förslag som utgångspunkt ersättning för den belastade fastighetens marknadsvärdeminskning med ett tillägg om (s.k. expropriationsfall) eller ett tillägg för en del av den vinst som upplåtelsen medför (s.k. vinstfördelningsfall). Jag anser att utgångspunkten enligt såväl anläggningslagen som expropria-tionslagen (1972:719) i stället borde vara att en skadelidande ska försättas i samma situation som om någon skadegörande handling inte hade skett. Ersättningen för upplåtelser av rättigheter, expropriation m.m. skulle då bestämmas i enlighet med fastighetens marknadsvärde eller marknadsvärdeminskning. Den skadelidande skulle alltså få full ersättning för sin skada, men inte som kunna överkompenseras genom att det görs ett schablontillägg om utöver marknadsvärdet. Jag avser att i ett annat sammanhang återkomma med förslag i frågan. Regeringens lagförslag, punkt 1 (FP) (FP) anför: Enligt min uppfattning är det en brist i lagstiftningsärendet att regeringen till grund för lagförslagen har lagt en rapport och ett utkast till lagrådsremiss , utan att i tillräcklig utsträckning beakta rättsutvecklingen . Regeringen har t.ex. inte beaktat den lagstiftning som gör det möjligt att inneha enskilda lägenheter i flerbostadshus med äganderätt, s.k. ägarlägenheter (se bet. 2008/09:CU16). Jag har inte ansett att det är nödvändigt att yrka avslag på någon del av propositionen med anledning av denna brist. Däremot avser jag att i ett annat sammanhang återkomma med förslag om hur t.ex. lagen om förvaltning av samfälligheter kan anpassas för att underlätta bildandet av ägarlägenheter. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2014/15:71 Förenklingar i anläggningslagen: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i ledningsrättslagen (1973:1144). 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i anläggningslagen (1973:1149). 3.Riksdagen antar regeringes förslag till lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheter. 2014/15:3053 av m.fl. (FP): 1.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om gång- och cykelvägar. 2.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kulturreservat. 2014/15:3057 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett kulturreservat inte ska jämställas med en fastighet vid tillämpningen av anläggningslagen. 2014/15:3058 av (C): 1.Riksdagen beslutar att 3 § anläggningslagen (1973:1149) ges den lydelse som framgår av bilagan till motionen. 2.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett förenklat förfarande för att ändra andelstal i samfällighetsföreningar, som innebär att samfällighetens föreningsstämma beslutar om andelstal och tar ansvar för registrering av andelstal. 2014/15:3059 av m.fl. (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ett kulturreservat inte ska jämställas med en fastighet vid tillämpningen av anläggningslagen. Motion från allmänna motionstiden /15 2014/15:1310 av Per Åsling (C): 1.Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ett förenklat förfarande för att ändra andelstal i samfällighetsföreningar.