bet · H201MJU9 · 2015-03-20 00:00:00 — Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 30 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Yrkandena berör frågor om en viltmyndighet, miljöorganisationernas talerätt, jakttider, vildsvinsförvaltning, dubbelregistrering av jaktområden, småviltsjakt ovanför odlingsgränsen och terrängkörning vid jakt. Flertalet motionsyrkanden rör frågor där har delegerat beslutanderätten till regeringen och till de myndigheter som har särskild sakkunskap på området. Utskottet föreslår ett tillkännagivande om att regeringen ska låta utreda ett antal frågor som den nu avvecklade haft i uppdrag att utreda. Vidare föreslår utskottet med anledning av ett motionsyrkande ett tillkännagivande om att regeringen bör inrätta en myndighet för viltförvaltning och jaktfrågor. Övriga motionsyrkanden avstyrks, främst med hänvisning till gällande regelverk eller till att frågorna är under beredning. I betänkandet finns tio reservationer (S, M, SD, MP, C, V) och ett särskilt yttrande (M, C, KD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utredning av jakt- och viltvårdsfrågor 1.Viltmyndighet, punkt 2 (S, MP, V) 2.Hållbar jaktpolitik, punkt 3 (C) 3.Miljöorganisationers talerätt m.m., punkt 4 (SD) 4.Jakttider, punkt 5 (SD) 5.Vildsvinsförvaltning, punkt 6 (M) 6.Vildsvinsförvaltning, punkt 6 (SD) 7.Jakt på uppfödd fågel, punkt 8 (V) 8.Grytjakt, punkt 9 (V) 9.Dubbelregistrering av jaktområden, punkt 11 (SD) 10.Terrängkörning vid jakt, punkt 12 (M, SD) Miljöorganisationers talerätt m.m., punkt 4 (M, C, KD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utredning av jakt- och viltvårdsfrågor Utskottet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska utreda vissa jaktfrågor. tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen ska inrätta en ny myndighet med ansvar för jaktfrågor och viltförvaltning. 2014/15:2974 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 14. Reservation 1 (S, MP, V) 2014/15:2543 av (C) yrkande 1. Reservation 2 (C) 2014/15:2496 av m.fl. (SD) yrkandena 3 och 4 samt 2014/15:2534 av (M). Reservation 3 (SD) 2014/15:75 av (SD) delyrkande 2, 2014/15:170 av (M) och 2014/15:2378 av (M). Reservation 4 (SD) 2014/15:1067 av (M) i denna del, 2014/15:1248 av (M) yrkande 1, 2014/15:2496 av m.fl. (SD) yrkande 2 och 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkande 10. Reservation 5 (M) Reservation 6 (SD) 2014/15:76 av (SD), 2014/15:663 av (M), 2014/15:664 av (M), 2014/15:685 av (M) och 2014/15:1067 av (M) i denna del. Jakt på uppfödd fågel 2014/15:684 av (M). Reservation 7 (V) 2014/15:413 av (FP) och 2014/15:680 av (M). Reservation 8 (V) 2014/15:32 av (FP) yrkande 2 och 2014/15:2330 av (M). 2014/15:101 av (M), 2014/15:1913 av (M) och 2014/15:2779 av m.fl. (SD) yrkande 2. Reservation 9 (SD) 2014/15:461 av i (S), 2014/15:1948 av (M), 2014/15:2409 av Finn m.fl. (M), 2014/15:2496 av m.fl. (SD) yrkande 7 och 2014/15:2977 av m.fl. (M) yrkandena 12 och 13. Reservation 10 (M, SD) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (SD), (FP), (V), (KD), (S), (SD) och (MP). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas sammanlagt 30 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Motionerna tar bl.a. upp frågor om en viltmyndighet, miljöorganisationernas talerätt, jakttider, vildsvinsförvaltning, dubbelregistrering av jaktområden, småviltsjakt ovanför odlingsgränsen och terrängkörning vid jakt. Utskottet föreslår ett tillkännagivande om att regeringen ska låta utreda ett antal frågor som den nu avvecklade haft i uppdrag att utreda. Vidare föreslår utskottet med anledning av ett motionsyrkande ett tillkännagivande om att regeringen bör inrätta en myndighet för viltförvaltning och jaktfrågor. Övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till att frågorna är under beredning. I betänkandet finns nio reservationer. har genom 30 § jaktlagen (1987:259) delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om jakt, jakttider, skyddsjakt och vilka vapen och jaktmedel i övrigt som får användas. Genom 29 § jaktlagen har delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet samt föreskrifter om tillstånd till jakt för att förhindra skador av vilt. De nuvarande jakttiderna bygger på ett omfattande remissunderlag från , länsstyrelser, jägarorganisationer, naturvårdsorganisationer och viltforskningen. har således delegerat normgivningsmakten i dessa frågor till regeringen. Därtill är bundet av ett antal EU-direktiv om naturvård som i några avseenden begränsar möjligheter att självt bestämma hur stammarna av olika arter ska förvaltas (bet. 2012/13:MJU17). Utredning av jakt- och viltvårdsfrågor Utskottets förslag i korthet bifaller utskottets förslag om att utreda ett antal jakt- och viltvårdsfrågor. Regeringen beslutade att tillsätta en utredning som skulle se över den svenska jaktlagstiftningen. I kommittédirektivet (2012:77) sammanfattas uppdraget enligt följande. En särskild utredare ska se över den svenska jaktlagstiftningen med syfte att få till stånd dels en modern lagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser för en långsiktigt hållbar jakt och viltvård samt djurskydd för de vilda djuren, dels ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden. Myndighetsansvaret för jakten och viltvården ska utvärderas. En partiell översyn av lagen (2000:592) om viltvårdsområden ska också göras. Utredaren ska också överväga möjligheten att avskaffa den s.k. dubbla jakträtt som finns inom vissa delar av renskötselområdet till följd av bestämmelsen i 25 § rennäringslagen (1971:437) om rätt för medlemmar i samebyar att jaga på renbetesfjällen och i lappmarkerna. Utredaren ska vidare överväga hur jakten, inom ramen för EU-rättsliga åtaganden, långsiktigt kan tryggas på renbetesfjällen i och på kronomarken ovanför odlingsgränsen i och . Utredningen antog namnet . Enligt tilläggsdirektiv (2013:66) skulle uppdraget redovisas slutligt . Regeringen beslutade att (N 2012:01) ska upphöra och gav statsrådet i uppdrag att fatta de beslut som behövs för att avveckla utredningen. Den tidigare regeringen hade förlängt tiden för redovisningen av utredningsresultatet till . Detta torde enligt utskottets uppfattning innebära att vissa frågor som legat på utredningens bord varit delvis färdigutredda. Beslutet att utredningen ska upphöra innebär att flera viktiga frågor lämnas utan att ha utretts färdigt. För att viltförvaltningen i ska förbättras och effektiviseras anser utskottet att åtminstone vissa av de frågor som utretts av bör utredas vidare. Utskottet anser mot den bakgrunden att regeringen bör utreda följande frågor. Förslagen grundar sig på det tidigare kommittédirektivet (dir. 2012:77) Översyn av jaktlagstiftningen m.m. Samernas rätt att jaga, den s.k. dubbla jakträtten Fastighetsägaren har enligt 10 § jaktlagen jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Enligt rennäringslagen har en medlem i en sameby emellertid rätt att jaga på utmark inom de delar av byns betesområde som hör till renbetesfjällen i eller i de delar som i lagen kallas lappmarkerna i och när renskötsel är tillåten där (25 §). Denna rätt att jaga gäller på både statlig och privat mark och ingår i den bruksrätt som renskötselrätten utgör. Den är underkastad de begränsningar som följer av jaktlagstiftningen. En samebymedlem har dock inte ensamrätt till jakten på dessa marker eftersom markägaren har den jakträtt som följer med äganderätten till marken. Det finns således en dubbel jakträtt. Regeringen föreslog i proposition 2009/10:239 om älgförvaltningen att det nya älgförvaltningssystemet ska gälla även i de delar av landet där en medlem i en sameby har rätt att jaga. Detta innebär för marken utanför älgskötselområdena att marken blir dubbelregistrerad. Det innebär att älgmarken inom en sameby registreras som ett enda licensområde med en älgtilldelning för samebymedlemmarna. Inom detta större licensområde registreras dessutom särskilda licensområden som omfattar den privata marken med en egen älgtilldelning för varje område. tillkännagav vid behandlingen av propositionen att det parallella nyttjandet av jaktmarken av såväl samer som andra jaktlag skapar en onödig konflikt mellan samebyar och annan ortsbefolkning. Enligt beslut ska därför regeringen se över möjligheterna att undanröja den dubbla jakträtten och återkomma till med ett förslag i frågan. I översynen bör det enligt presenteras förslag på hur man löser de situationer när det krävs kompensation (bet. 2010/11:MJU6, rskr. 2010/11:49). Det bör mot bakgrund av det anförda göras en översyn av möjligheterna att undanröja den dubbla jakträtten inom vissa delar av renskötselområdet. Rätt till jakt efter småvilt på kronomarken ovanför odlingsgränsen i och samt på renbetesfjällen i , den s.k. fjälljakten På sådan kronomark ovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbara disposition och på renbetesfjällen får enligt 32 § rennäringslagen nyttjanderätt upplåtas om upplåtelsen kan ske utan avsevärd olägenhet för renskötseln. Upplåtelse av jakt får dock endast ske om upplåtelsen är förenlig med god viltvård och kan ske utan besvärande intrång i rätten till jakt enligt 25 §. Enligt 3 § rennäringsförordningen (1993:384) i dess lydelse före skulle rätt till sådan småviltsjakt på statens mark ovanför odlingsgränsen och på renbetesfjällen som inte bedrivs yrkesmässigt upplåtas till den som är fast bosatt i . Den fick dock endast upplåtas om det inte uppkom någon olägenhet av betydelse för rennäringen, om hinder inte mötte enligt bestämmelserna i 32 § rennäringslagen och om jakten inte inverkade på miljön, tu rismen eller andra intressen. Regeringen beslutade att ändra 3 § rennäringsförordningen så att kravet på att upplåtelse endast skulle ske till den som är fast bosatt i togs bort fr.o.m. . Ändringen i 3 § rennäringsförordningen skedde efter en grundlig analys i av bestämmelsens förenlighet med artikel 12 och 49 i EG-fördraget (nu artikel 18 och 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Regeringen konstaterade att bestämmelsen inte kunde behållas. Det bör emellertid även i fortsättningen finnas möjlighet att vid behov kunna begränsa antalet jägare så att jakten inte kommer i strid med de villkor som finns i rennäringslagen, rennäringsförordningen och föreskrifter. Även bestämmelsen i 4 § jaktlagen att viltet ska vårdas i syfte att främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna och att jakten ska anpassas efter tillgången på vilt gör att det kan finnas behov av en sådan begränsning. Dessa skyddsbestämmelser är oförändrade, men genom ändringen i 3 § rennäringsförordningen kan tillämpningen inte längre basera sig på jägarens bosättningsland. Det har framförts att jakttrycket på de aktuella markerna blivit oacceptabelt högt genom tillströmningen av utländska jägare. har tillkännagett att regeringen långsiktigt bör trygga fjälljakten och i det arbetet ompröva bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen i syfte att återgå till regleringen som den var utformad före ändringen 2007 (bet. 2011/12:MJU13, rskr. 2011/12:172). Det bör mot bakgrund av det anförda göras en översyn av hur man inom ramen för långsiktigt kan trygga jakten på renbetesfjällen i och på kronomarken ovanför odlingsgränsen i och . Jakt på allmänt vatten På allmänt vatten där fastighetsägare inte har jakträtt, liksom på sådana , klippor och skär som inte hör till något hemman, får enligt 12 § andra stycket jaktlagen jakt bedrivas endast efter tillstånd. Regeringen eller får genom beslut i det enskilda fallet eller genom föreskrifter bevilja sådana tillstånd. Det finns önskemål om att det skapas en mer enhetlig hantering över landet och att förutsättningarna för att fler ska kunna få tillgång till denna jaktliga resurs klarläggs. Det bör övervägas hur möjligheterna till jakt på allmänt vatten kan förenklas och handläggningen effektiviseras. Jakt i ekonomiska zon Jaktlagen gäller enligt 1 § andra stycket i särskilt angivna fall även inom ekonomiska zon. Enligt 3 § är viltet fredat och får jagas endast om det följer av jaktlagen eller av föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Detta gäller även inom ekonomiska zon. För utnyttjande av naturtillgångar inom den ekonomiska zonen krävs emellertid tillstånd enligt 5 § lagen (1992:1140) om ekonomiska zon. Enligt 10 § lagen är det som huvudregel fastighetsägaren som har jakträtten. På allmänt vatten får, som framgår ovan, jakt bedrivas med särskilt tillstånd. Denna reglering innebär att fredningsbestämmelserna gäller även inom den ekonomiska zonen, medan ingen har jakträtt utanför territorialvattengränsen. Det har påpekats att detta förhindrar jakt på den säl som förekommer där. Det bör övervägas hur möjligheterna till jakt i ekonomiska zon kan förenklas och hur handläggningen kan effektiviseras. Jakt på säl kan enligt jaktlagstiftningen ske som skyddsjakt efter ansökan eller på en myndighets initiativ efter ett beslut av . Mot bakgrund av den starka tillväxten av främst gråsäl och vikare har det framställts önskemål om en översyn av regelverket om säljakten och om att det tas fram en förvaltningsplan för gråsäl och vikare som är gemensam för och . Det finns önskemål om att säl ska ingå i den regionala förvaltningen och att jakten ska få bedrivas fram till mittlinjen inom ekonomiska zon. Möjligheterna att regionalisera sälförvaltningen och klargöra möjliga effekter på sälbeståndet vid en regionalisering bör prövas. Allmän jakt på vuxen kronhjort får endast bedrivas i . I övriga landet får vuxen kronhjort bara jagas i kronhjortsskötselområden som registrerats av . Flera intresseorganisationer har framfört att det, med hänsyn till det växande skadeproblemet med kronhjort, bör övervägas om inte allmän jakt är en bättre förvaltningsmetod. Omfattningen av skadeproblemet bör kartläggas, och vid behov bör lämpliga åtgärder föreslås. Regelförenklingar i fråga om viltvårdsområden Enligt lagen om viltvårdsområden kan två eller flera fastigheter sammanföras till ett viltvårdsområde i syfte att främja viltvården genom en samordning av jakten och åtgärder till skydd och stöd för viltet. De fastigheter som ingår i området bildar en viltvårdsområdesförening. Möjligheterna att förenkla överlåtelser eller upplåtelser av jakträtt i en viltvårdsområdesförening bör undersökas. Det är angeläget att nya regelverk utformas enkelt men ändå uppnår sitt syfte effektivt. Möjligheterna till regelförenkling och eventuella andra regelförändringar bör därför beaktas vid de nu föreslagna övervägandena. Med det anförda föreslår utskottet att tillkännager för regeringen som sin mening att de nu angivna jakt- och viltvårdsfrågorna bör utredas. Utskottets förslag i korthet bifaller en motion om att jaktfrågor och viltförvaltning bör samlas i en ny myndighet och avslår en motion om hållbar jaktpolitik. Jämför reservation 1 (S, MP, V). I motion 2014/15:2543 av (C) yrkande 1 om en hållbar jaktpolitik anförs att vi i har en stor artrikedom och livskraftiga viltstammar. Möjligheterna som vår natur erbjuder med rekreation, motion och jakt innebär också ett stort ansvar att bruka och nyttja naturen på ett sätt som är långsiktigt hållbart. Viltkött är klimatsmart. Därför kan det finnas skäl att exempelvis förbättra möjligheterna till jakt som både kan säkra den biologiska mångfalden och ge förutsättningar för fler jobb i hela landet. Dessutom behöver vi enligt motionären se till att vi kan få mer klimatsmart mat på våra köksbord. Enligt motion 2014/15:2974 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 14 bör viltförvaltning och jaktfrågor samlas i en ny myndighet. Det bör tas ett samlat grepp kring hur viltförvaltningen ska organiseras i staten. föreslog att en ny myndighet skulle inrättas med ansvar för viltförvaltning och jaktfrågor. Alliansen instämmer i förslaget och anser att en ny viltmyndighet som tar ett helhetsgrepp på dessa frågor bör inrättas. Enligt regleringsbrev ska göra en översyn av vilt- och rovdjursförvaltningen som ska resultera i en övergripande strategi för svensk vilt- och rovdjursförvaltning. Strategin ska innehålla en övergripande vision, mål och delmål för det ansvar som har som central myndighet för frågor om vilt, rovdjur och jakt samt en handlingsplan för att förbättra kapaciteten att samordna och vägleda länsstyrelsernas arbete med vilt- och rovdjursförvaltning. Uppdraget ska redovisas . I budgetpropositionen (prop. 2014/15:1 utg.omr. 23) anförs att viltet i är en viktig resurs som måste förvaltas långsiktigt. Vilda djur är en del av den naturupplevelse som många söker. Jakt är en populär fritidssysselsättning i . Antalet lösta jaktkort 2012/13 var ca 300 000. ska fungera tillsammans med övriga näringar på landsbygden och naturresurserna i stort. Det innebär att en god förvaltning av jaktbara vilda arter kännetecknas av en acceptabel balans mellan skador, skadeförebyggande arbete och nytta av vilt inom ramen för ett hållbart nyttjande. behöver utvecklas för att alla våra stora rovdjur ska uppnå och långsiktigt bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet. Det är särskilt viktigt med ytterligare åtgärder för att förebygga konflikter kring rovdjur. har ett uppdrag att leda delar av jakten och viltvården i (bet. 2013/14:MJU19). För detta s.k. allmänna uppdrag får förbundet bidrag ur Viltvårdsfonden. Av regeringens beslut om uppdraget till framgår att förbundet ska tillhandahålla övergripande information om jakt- och viltvårdsfrågor till allmänheten. Informationen ska vara lättillgänglig och objektiv. Enligt Svenska Jägareförbundets stadgar ska förbundet genom en riksomfattande organisation, som består av länsjaktvårdsföreningar och kretsar ta till vara medlemmarnas intresse för jakt och viltförvaltning genom att lokalt, nationellt och interna-tionellt arbeta för den svenska jakttraditionen och för jaktens framtid, föra fram jaktens stora värde för människors livskvalitet och arbeta för artrika och livskraftiga viltstammar och jakt bedriven utifrån god kunskap och hög etik och arbeta med information, opinionsbildning och utbildning. Utskottet har informerats om att tilldelas ca ur Viltvårdsfonden för att finansiera viltforskning. Syftet med forskningsfinansieringen är att utveckla vetenskapligt baserad kunskap till stöd för en långsiktigt hållbar förvaltning av vilt som naturresurs. Forskningen inriktas särskilt mot jaktbara eller potentiellt jaktbara arter, samt arter som eller kommer att fordra åtgärder för att t.ex. reglera antal och utbredning eller minska skador. Dessutom är forskning om människans relation till viltet och själva förvaltningen av avgörande betydelse eftersom det är människan som i slutändan styr viltförvaltningens mål och medel. Medlen ur fonden används främst för att finansiera forskning och forskningsanknutna insatser till stöd för viltförvaltande myndigheter och organisa-tioner på central, regional och lokal nivå. Medel utlyses i konkurrens –september , och forskare från universitet och högskolor kan då söka. Den nya forskningsstrategin Viltet och viltförvaltningen – Forskningsstrategi för perioden –2020 för forskningsmedel ur Viltvårdsfonden prioriterar frågor där det behövs en kunskapsuppbyggnad till stöd för viltförvaltningen. Följande forskningsområden är prioriterade:  verktyg för viltförvaltningen  från en- till flerartsförvaltning  framtidens viltförvaltning. I forskningsstrategin anförs att viltet på många håll har blivit en väsentlig del av markanvändningen för köttet, upplevelser och rekreation m.m., vid sidan av skogs- och jordbruk, och den utvecklingen förväntas öka. Viltbruk är en term som allt oftare används för att beskriva detta. Utvecklingen av mångbruk av mark för många olika ändamål är en ständigt pågående process i samhället, och mångbrukets betydelse och värden lyfts fram i många sammanhang. Miljömålsberedningen utrycker i delbetänkandet Långsiktigt hållbar markanvändning (SOU 2013:43) att exempelvis fiske, jakt och turism är viktiga former av markanvändning som även representerar betydande ekonomiska värden och kan bidra till en god folkhälsa och ökat välbefinnande. Med ökat anspråk på markresurser för olika ändamål följer konflikter mellan olika intressen. Att balansera olika intressen i samhället är alltjämt en av viltförvaltningens stora utmaningar och också dess vardag. förslag om en myndighet för jakt och viltförvaltning I budgetpropositionen redovisas att den tidigare regeringen tillsatte en utredning för att se över den svenska jaktlagstiftningen. Syftet med översynen är att ta fram moderna bestämmelser för en långsiktig jakt och viltvård, ge lagstiftningen en tydligare systematik än samt möjliggöra ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden (dir. 2012:77). Ett delbetänkande om en utvärdering av myndighetsansvaret överlämnades . Betänkandet bereds inom . Som tidigare nämnts beslutade regeringen att (N 2012:01) ska upphöra och gav statsrådet i uppdrag att fatta de beslut som behövs för att avveckla utredningens verksamhet. anför i utredningsbetänkandet – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71) att det är klarlagt att viltförhållandena har förändrats. Stammarna av jaktbart vilt är , i ett historiskt perspektiv, osedvanligt stora. När jaktlagen kom till 1938 var läget annorlunda. Många arter var hotade, och utmaningen var att återskapa goda viltstammar. Utredningen konstaterar att inte har varit drivande i jakt- och viltförvaltningsfrågor och att det finns anledning att tro att den omorganisation som skett inte gynnat dessa frågor. I övrigt har det inte gått att objektivt belägga kritiken mot . Utredningen har noterat att det finns ett utbrett missnöje och misstroende, främst hos markägar- och jägarorganisationerna. De stora viltstammarna med deras skadeeffekter innebär en förändring för olika samhällssektorer. Utredningen anser att det finns anledning att i ökad utsträckning göra en avvägning mellan jakt och brukandet av mark eller skog, och inte som tidigare i huvudsak begränsa avvägningen till jakt och bevarande av vilt. Om en fungerande viltförvaltning kan medverka till en utveckling av jakt som landsbygdsnäring är det positivt. Utredningen föreslår i första hand att en ny sammanhållen myndighet för jakt och viltförvaltning – – bildas med bred tvärvetenskaplig kompetens. En sådan myndighet har enligt utredningen de bästa förutsättningarna att ansvara för en väl fungerande jakt och viltförvaltning framöver. I andra hand, och under förutsättning att verket förmår utveckla en aktiv förvaltning med en sammanhållen jakt- och viltförvaltningsenhet, föreslår utredningen att behåller ansvaret. En tredje möjlighet är att jakt- och viltförvaltningsfrågorna flyttas från till eller . Den framtida myndigheten ska enligt utredningens förslag ha ett särskilt uppdrag att främja jakt som näring. Som redovisats ovan bereds delbetänkandet – jakt och viltförvaltning i en ny tid (SOU 2013:71) inom , och det har enligt uppgift från remissbehandlats. Utskottet vill framhålla att det behövs stor kunskap för att viltförvaltning och jakt ska kunna bedrivas på ett sätt som är effektivt, långsiktigt hållbart och etiskt försvarbart. Kunskap från viltforskningen är betydelsefull för beslut på alla nivåer – från regeringen och länsstyrelserna till jaktlag och den enskilda jägaren. Den information som framkommer via viltforskningen är även till gagn för näringar och allmänhet (bet. 2012/13:MJU17). Utskottet anser i likhet med regeringen att jakt- och viltförvaltning ska fungera tillsammans med övriga näringar på landsbygden och naturresurserna i stort. Det innebär att en god förvaltning av jaktbara vilda arter kännetecknas av en acceptabel balans mellan skador, skadeförebyggande arbete och nytta av vilt inom ramen för ett hållbart nyttjande.