bet · H201FiU24 · 2015-05-28 00:00:00 — Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2014 Utskottet redovisar sin årligt återkommande utvärdering av penningpolitiken och föreslår att godkänner vad utskottet sagt om penningpolitiken för perioden –2014. Utskottet konstaterar att det skedde en tydlig omsvängning i penningpolitiken. fäste större vikt än tidigare vid den låga inflationen och sänkte reporäntan till historiskt låga . Utskottet välkomnar räntesänkningarna och understryker inflationsmålets betydelse för den svenska ekonomin. Trots sänkta räntor fortsatte inflationen att vara extremt låg . Mätt enligt konsumentprisindex (KPI) sjönk priserna med i genomsnitt , vilket utskottet konstaterar är under inflationsmålet på . över hela utvärderingsperioden steg KPI med i genomsnitt , också det långt under målet. Även mätt enligt KPIF (KPI exklusive effekterna av ränteändringar) har inflationen legat klart under målet. Utskottet konstaterar också att resursutnyttjandet i ekonomin har varit lågt och legat under långsiktigt hållbara nivåer. Arbetslösheten har pendlat kring av arbetskraften. Med facit i hand tyder detta enligt utskottet på att hade kunnat bedriva en mer expansiv penningpolitik och inledningen av 2014 för att inflationen skulle ha kommit närmare målet och resursutnyttjandet i ekonomin skulle ha blivit högre . Utskottet har i de senaste årens utvärderingar genomgående bedömt att hade kunnat föra en något mer expansiv penningpolitik för att öka aktiviteten i ekonomin och få upp inflationen närmare målet. Utskottet understryker vikten av att penningpolitiken utvärderas och debatteras. Utskottet kommer att se över formerna för framtida utvärderingar och granskningar av penningpolitiken. Senast det gjordes var . Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2014 Sammanfattning av för penningpolitiken 2014 Externa bedömningar av penningpolitiken Tabell 1 Inflationen i Tabell 2 Produktion och sysselsättning Diagram 1 BNP-tillväxten i och omvärlden Diagram 2 Arbetsmarknadens utveckling i Diagram 3 Inflationen i Diagram 4 Reporäntans utveckling Diagram 5 Kronans utveckling Diagram 6 Hushållens skuldsättning Diagram 7 Jämförelse mellan och andra prognosmakares BNP-prognoser Diagram 8 Jämförelse mellan och andra prognosmakares KPI-prognoser Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2014 godkänner vad utskottet anfört om penningpolitiken för perioden –2014. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (FP), (V), (KD), (S) och (SD). har sedan den nya riksbankslagen trädde i kraft och fick en självständig ställning i förhållande till och regeringen genomfört årliga utvärderingar av penningpolitiken. redovisas dessa i ett separat betänkande. Detta betänkande innehåller utvärderingen av penningpolitiken för perioden –2014. Utvärderingen bygger bl.a. på för penningpolitiken 2014 och på andra externa bedömningar av den svenska penningpolitiken . redogörelse är den första av två skriftliga rapporter som enligt riksbankslagen ska lämna till finansutskottet. Utskottets öppna utfrågningar med riksbankschefen och en av de fem vice riksbankscheferna är andra viktiga delar av utskottets granskning av penningpolitiken. hålls öppna utfrågningar , en /mars, en /september och en . Protokollet från den öppna utfrågning som hölls finns publicerat i utskottets betänkande 2014/15:FiU23. I det betänkandet finns också protokollen från de två öppna utfrågningar som hölls . genomför utskottet även en extern och oberoende utvärdering av penningpolitiken . har två externa utvärderingar genomförts och ytterligare en är på väg. Den första genomfördes av professorerna och utvärderade den svenska penningpolitiken –2005 (2006/07:RFR1). Den andra genomfördes av professorerna och utvärderade penningpolitik och arbete med finansiell stabilitet –2010 (2010/11:RFR5). Den tredje utvärderingen håller just nu på att genomföras av , tidigare chef för , och , professor vid i . Utvärderingen ska lämnas till utskottet . Målet för penningpolitiken är enligt riksbankslagen att upprätthålla ett fast penningvärde. Enligt lagens förarbeten ska också, utan att åsidosätta prisstabilitetsmålet, stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken för att uppnå hållbar tillväxt och hög sysselsättning. beslutade dåvarande riksbanksfullmäktige att den operativa penningpolitiken skulle bedrivas utifrån ett inflationsmål. Målet började formellt att gälla och gäller än . Målet är att inflationen, mätt som årlig procentuell förändring av konsumentprisindex, ska vara . fanns ett s.k. toleransintervall på ± . Intervallet togs bort av bl.a. med motiveringen att det inte har någon praktisk betydelse och att det finns en stor förståelse för att penningpolitiken bedrivs under osäkerhet och att inflationen kan hamna en bit från målet. I bl.a. de penningpolitiska rapporterna och i redogörelsen för penningpolitiken redovisar grundstenarna i den strategi som banken använder för att nå målet för penningpolitiken. Strategin presenteras kortfattat i punkterna nedan: • Målet för penningpolitiken är enligt riksbankslagen att upprätthålla ett fast penningvärde. preciserar detta som ett mål för inflationen som innebär att den årliga förändringen av KPI ska vara . • som penningpolitiken inriktas mot att uppfylla inflationsmålet ska den stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken för att uppnå en hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Detta görs genom att , förutom att stabilisera inflationen runt inflationsmålet, strävar efter att stabilisera produktionen och sysselsättningen runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. bedriver därmed vad som kallas en flexibel inflationsmålspolitik. Det innebär inte att gör avkall på att inflationsmålet är överordnat. • Det tar tid innan penningpolitiken får full effekt på inflationen och realekonomin. Därför vägleds penningpolitiken av prognoser för den ekonomiska utvecklingen. publicerar bl.a. en bedömning av hur reporäntan kommer att utvecklas framöver. • Vid varje penningpolitiskt beslutstillfälle gör direktionen en bedömning av vilken bana för reporäntan som behövs för att penningpolitiken ska vara väl avvägd. Avvägningen handlar normalt om att hitta en lämplig balans mellan stabiliseringen av inflationen runt inflationsmålet och stabiliseringen av realekonomin. • Det finns inget generellt svar på frågan hur snabbt siktar på att föra tillbaka inflationen till om den avviker från målet. En snabb återgång kan i vissa lägen få effekter på produktionen och sysselsättningen som inte är önskvärda, medan en långsam återgång kan försvaga trovärdigheten för inflationsmålet. I allmänhet har strävan varit att räntan och räntebanan anpassas så att inflationen förväntas vara någorlunda nära målet . • I uppdrag ingår enligt riksbankslagen även att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Risker förknippade med utvecklingen på de finansiella marknaderna vägs in i räntebesluten. När det gäller att förebygga en obalanserad utveckling av tillgångspriser och skuldsättning spelar dock framför allt ett väl fungerande regelverk och en effektiv tillsyn en central roll. Penningpolitiken är enbart ett komplement. • I vissa lägen, som under finanskrisen –2009, kan reporäntan och räntebanan behöva kompletteras med andra åtgärder för att främja den finansiella stabiliteten och säkerställa att penningpolitiken får genomslag på ett effektivt sätt. • strävar efter att dess kommunikation ska vara öppen, saklig, begriplig och aktuell. Det gör det lättare för ekonomins aktörer att fatta bra ekonomiska beslut. Penningpolitiken blir också lättare att utvärdera. Utvärdering av penningpolitiken för perioden –2014 Utskottets förslag i korthet godkänner vad utskottet sagt om penningpolitiken för perioden –2014. Utskottet välkomnar den omsvängning i penningpolitiken som skedde . Utskottet understryker inflationsmålets betydelse för den svenska ekonomin. Trots sänkta räntor fortsatte inflationen att vara extremt låg . Utskottet konstaterar att inflationen legat långt under inflationsmålet och under hela utvärderingsperioden. Utskottet konstaterar också att resursutnyttjandet i ekonomin har varit lågt och legat under långsiktigt hållbara nivåer. Arbetslösheten har pendlat kring av arbetskraften. Med facit i hand tyder detta enligt utskottet på att hade kunnat bedriva en mer expansiv penningpolitik och inledningen av 2014 för att inflationen skulle ha kommit närmare målet och resursutnyttjandet i ekonomin blivit högre. Utskottet har i de senaste årens utvärderingar genomgående bedömt att hade kunnat föra en något mer expansiv penningpolitik för att få upp inflationen närmare målet. Utskottet kommer att se över formerna för utskottets framtida utvärderingar och granskningar av penningpolitiken. Sammanfattning av för penningpolitiken 2014 Svagt stigande tillväxt mot slutet av perioden … Försvagningen av den internationella konjunkturen fortsatte . Tydligast var avmattningen i euroområdet. tilltog oron över de offentliga finanserna och problemen i den europeiska banksektorn. Situationen på de finansiella marknaderna förbättrades dock något , bl.a. i samband med att () beslutade att vidta extraordinära åtgärder för att förbättra situationen i problemländerna. Den svenska konjunkturen försvagades , även om tillväxttakten till en början hölls uppe av en relativt stark inhemsk efterfrågan. Nedgången blev tydligare då exporttillväxten mattades av och konsumtionen dämpades, som läget på arbetsmarknaden försämrades och antalet varsel om uppsägningar ökade. Enligt de första preliminära utfallen steg ändå BNP , jämfört med en nedgång i euroområdet på i genomsnitt . justerades den svenska tillväxttakten ned från till –0,(SCB:s revidering av nationalräkenskaperna ). Början av 2013 präglades av den svaga konjunkturen i euroområdet. Efterfrågan på svenska exportvaror fortsatte att försämras och exporten föll. Efter hand blev det bättre. Oron på de finansiella marknaderna avtog, USA-ekonomin visade tecken på en återhämtning och både hushållen och företagen började bli mer optimistiska om den ekonomiska framtiden. I hölls tillväxten uppe av en ökad hushållskonsumtion, vilket bl.a. berodde på en god inkomstutveckling och att arbetsmarknaden ändå utvecklades relativt väl trots den svaga konjunkturen. Arbetslösheten låg dock kvar på en hög nivå eftersom utbudet av arbetskraft ökade lika mycket som sysselsättningen. Återhämtningen gjorde att BNP steg . Diagram 1 BNP-tillväxten i och omvärlden Återhämtningen i världsekonomin fortsatte , om än i långsam takt. Den svenska exporten, som var i stort sett oförändrad , ökade och hushållskonsumtionen fortsatte att stiga. Den inhemska efterfrågan steg också genom att investeringarna i framför allt bostäder steg på nytt efter att ha minskat under både 2012 och 2013. På arbetsmarknaden fortsatte sysselsättningen att stiga. Precis som ökade antalet personer i arbetskraften lika snabbt som sysselsättningen, vilket bidrog till att arbetslösheten låg kvar kring strax . Sammantaget steg BNP , vilket var bättre än tillväxten i euroområdet men i paritet med tillväxten i t.ex. och . Diagram 2 Arbetsmarknadens utveckling i Procent av befolkningen och arbetskraften … och fallande inflation Den svenska inflationstakten mätt enligt konsumentprisindex (KPI) steg efter finanskrisen till en topp på . I takt med att den internationella konjunkturen försvagades och började sänka räntan sjönk KPI-inflationen från i slutet till –0,. Prisutvecklingen dämpades också av att kronans värde på den internationella valutamarknaden steg relativt kraftigt , vilket tillsammans med den svaga internationella konjunkturen höll tillbaka priserna på importvaror. I genomsnitt steg KPI och KPIF, dvs. KPI-inflationen rensad för effekterna av ränteändringar, gick upp med i genomsnitt . Trots den gradvisa förbättringen av både den internationella och den svenska konjunkturen förblev inflationstrycket lågt under både 2013 och 2014. Inflationen mätt enligt KPI pendlade kring noll och ibland under nollstrecket. De svenska företagen hade svårt att höja sin priser, importpriserna begränsades av den starkare kronan och började även utvecklingen av tjänstepriserna att dämpas på bred front. sjönk t.o.m. vissa tjänstepriser, vilket är ganska sällsynt historiskt sett. Till exempel föll priserna på utrikesresor med . Inflationen hölls även tillbaka av räntesänkningar och av fallande energipriser, framför allt priset på olja. I genomsnitt låg KPI stilla medan prisnivån sjönk . Mätt enligt KPIF steg inflationen respektive . Diagram 3 Inflationen i På väg mot nollränta och… I takt med att konjunkturen försvagades och inflationstakten sjönk sänkte reporäntan till en nivå på för att stödja en ekonomisk återhämtning. Trots att inflationstrycket var fortsatt lågt valde att hålla kvar reporäntan på under större delen av året, men sänkte den till när det blev tydligt att inflationen hade utvecklats betydligt svagare än vad banken förväntat sig. På tvärs mot egna prognoser förblev inflationen låg som de mer långsiktiga inflationsförväntningarna fortsatte att sjunka från att tidigare legat relativt fast förankrade kring inflationsmålet på . beslutade därför att sänka reporäntan ytterligare till den historiskt låga nivån . Diagram 4 Reporäntans utveckling … en svagare krona mot slutet av perioden Efter försvagningen av kronan i samband med den akuta finanskrisen stärktes den kraftigt till början av 2011 när den svenska ekonomin växte snabbare än i många andra länder. Kronan började försvagas på nytt när återhämtningen i den internationella konjunkturen mattades av under loppet av 2011. stärktes kronan trots den relativt svaga ekonomiska utvecklingen. Förstärkningen bidrog till att hålla nere priserna på importvaror. försvagades kronan återigen och låg i slutet på 2014 på ungefär samma nivå som före finanskrisen. I redogörelsen redovisar en jämförelse mellan inflationsutvecklingen i och . Inflationen i har stigit medan den varit fortsatt låg i . De viktigaste orsakerna till den utvecklingen är enligt att efterfrågan i varit högre än i och att den norska kronan försvagats betydligt mer än den svenska kronan . Värdet på den norska kronan låg på samma låga nivå som mitt under finanskrisen. Diagram 5 Kronans utveckling KIX-index 18 november 1992=100 Inför årets första penningpolitiska sammanträde konstaterade direktion att utsikterna för en återhämtning i världsekonomin var goda. Konjunkturen i och fortsatte att förbättras. Den ekonomiska aktiviteten i euroområdet var fortfarande låg, men bedömdes stiga i långsam takt . Den låga internationella inflationen väntades stiga i takt med att konjunkturen tog fart. Direktionen räknade med att den svenska tillväxten skulle öka av svag tillväxt. Förtroendet för den ekonomiska utvecklingen steg bland företagen och hushållen som arbetsmarknaden fortsatte att förbättras. Inflationen var fortfarande låg, bl.a. eftersom företagen inte höjde sina priser i takt med kostnadsutvecklingen. Direktionen räknade dock med att företagen skulle börja höja priserna när både den svenska och internationella konjunkturen förbättrades. Direktionen beslutade därför att hålla reporäntan kvar på . För ytterligare information om räntebesluten, se avsnittet De penningpolitiska besluten och reservationerna nedan. Inför direktionens penningpolitiska möte visade ny information att den internationella konjunkturen utvecklades i linje med de bedömningar som gjordes . Den preliminära BNP-statistiken visade att svensk BNP steg relativt starkt och företagens och konsumenternas förtroende för den ekonomiska utvecklingen ökade. Såväl den internationella som den svenska inflationen var dock fortsatt mycket låg, trots signalerna om en starkare konjunktur. hade dessutom den svenska inflationen blivit lägre än vad tidigare räknat med. Prognoserna över inflationen justerades därför ned något, men direktionen räknade fortfarande med att priserna skulle börja stiga i takt med att den ekonomiska aktiviteten ökade. Direktionen beslutade mot den bakgrunden att fortsätta att hålla kvar reporäntan på . utvecklade sig både den svenska och internationella ekonomin i stort sett enligt förväntningar. Däremot var inflationen betydligt lägre än vad tidigare räknat med, både i och i andra länder. Den låga inflationen förväntades leda till en mer expansiv penningpolitik i omvärlden. sänkte också () sin styrränta som banken signalerade att räntan skulle fortsätta vara låg . En lägre ränta i omvärlden riskerade att stärka kronan och därmed ytterligare pressa ned importpriserna. Detta talade enligt direktionen för att även den svenska räntan borde sänkas. Direktionen konstaterade att det svenska inflationstrycket var mycket svagt i så gott som alla varu- och tjänstegrupper, och att inflationen riskerade att hamna långt under inflationsmålet. Direktionen befarade också att inflationsförväntningarna i samhället skulle hamna under inflationsmålet om inflationen låg under målet . Sammantaget bidrog dessa faktorer till att direktionen vid julimötet beslutade att sänka reporäntan till . Även prognosen över den framtida ränteutvecklingen justerades ned kraftigt. Inför de penningpolitiska mötena försämrades tillväxtutsikterna i omvärlden något, bl.a. till följd av oroligheterna i . Vid septembermötet konstaterade dock direktionen att konjunktur- och inflationsutvecklingen låg i linje med de bedömningar som gjordes . Direktionen beslutade därför att hålla reporäntan oförändrad på , men justerade ned prognosen över den framtida ränteutvecklingen något. Vid oktobermötet justerade ned prognoserna över den internationella tillväxten och inflationen. Bland annat förväntades tillväxten i euroområdet bli lägre än vad man tidigare räknat med. konstaterades att den svenska konjunkturen fortsatte att förbättras, mycket tack vare en hög hushållskonsumtion och stigande bostadsinvesteringar. Däremot utvecklades inflationen betydligt svagare än förväntat. Nedgången var bred, vilket enligt signalerade att det underliggande inflationstrycket i ekonomin var lägre än i de bedömningar som banken tidigare gjort. Direktionen bedömde att det nu skulle ta innan den svenska inflationen nådde inflationsmålet och sänkte därför reporäntan till historiskt låga . sänktes prognosen över reporäntans utveckling. bedömdes att reporäntan skulle börja höjas långsamt först vid mitten av 2016. Inför det penningpolitiska mötet var de internationella tillväxtutsikterna blandade. Återhämtningen i fortsatte medan den var svagare i euroområdet. hade oljepriset fortsatt att falla kraftigt. Tillväxtmässigt förväntades det lägre oljepriset inte innebära några större skillnader gentemot de bedömningar som gjordes . Däremot bedömdes att den internationella inflationen skulle bli betydligt lägre än vad man tidigare räknat med. Den svenska konjunkturen fortsatte att förbättras i linje med tidigare prognoser, medan inflationen var låg och förväntades bli ännu lägre framöver på grund av bl.a. oljeprisfallet. Direktionen bedömde att penningpolitiken behövde bli ännu mer expansiv för att man skulle nå inflationsmålet tillräckligt snabbt och förhindra sänkta inflationsförväntningar. Direktionen justerade därför ned prognosen för den framtida ränteutvecklingen ytterligare. bedömdes att räntan skulle behöva ligga kvar på fram . meddelade direktionen att en eventuell fortsatt penningpolitisk stimulans i första hand skulle ske genom att man sköt på den första framtida räntehöjningen. Direktionen meddelade också att man förberedde andra åtgärder för att göra penningpolitiken med expansiv. Vid behov skulle dessa åtgärder presenteras vid direktionens möte . De penningpolitiska besluten och reservationerna I punkterna nedan sammanfattas besluten och reservationerna vid direktionens penningpolitiska möten . Reporäntan lämnades oförändrad på . Prognosen för reporäntans utveckling lämnades också oförändrad, vilket innebar att den skulle ligga kvar på i ungefär för att därefter höjas långsamt till . Beslutet var enigt. Reporäntan lämnades oförändrad på . Prognosen för reporäntans utveckling justerades ned. Vice riksbankscheferna reserverade sig mot beslutet och förordade i stället en sänkning av räntan och en lägre prognos för reporäntans utveckling. Reporäntan sänktes till . Prognosen för reporäntans utveckling justerades ned kraftigt. Enligt den nya prognosen skulle räntan börja höjas först . Riksbankschefen och förste vice riksbankschefen reserverade sig mot besluten och förordade i stället en mindre sänkning, , och en ränteprognos där räntan skulle börja höjas . Reporäntan lämnades oförändrad medan prognosen över reporäntans utveckling justerades ned något. Beslutet var enigt. Reporäntan sänktes till och prognosen för reporäntans utveckling justerades ned kraftigt. Beslutet var enigt. Reporäntan lämnades oförändrad och prognosen för reporäntans utveckling sänktes i den meningen att reporäntan förväntades vara kvar på lite längre jämfört med prognosen . Beslutet var enigt. Den låga inflationen, risken för ännu lägre inflationsförväntningar och den höga skuldsättningen i hushållssektorn var de frågor som dominerade diskussionen i direktionen . Genomgången av räntebesluten och diskussionen visar att det skedde en omsvängning i penningpolitiken – mindre hänsyn togs till hushållens skuldsättning och i stället ökade direktionens fokus på att nå inflationsmålet och hejda nedgången i inflationsförväntningarna. Inflationen hade varit låg och utfallen var ofta lägre än prognoser. Direktionen beslutade att man behövde genomföra en bred analys för att förstå orsakerna till den låga inflationen. Ett par av ledamöterna menade att det inte var avgörande vilka faktorer som förklarade den låga inflationen, var ändå tvungen att göra penningpolitiken mer expansiv för att få upp inflationen till inflationsmålet. Enligt redogörelsen fanns det en samsyn i direktionen om att de fallande inflationsförväntningarna utgjorde en risk för att allmänheten skulle tappa förtroendet för inflationsmålet. Detta är, enligt redogörelsen, en viktig förklaring till räntesänkningarna och en tydlig signal om att penningpolitiken skulle värna inflationsmålets roll som ett nominellt ankare för pris- och lönebildningen. Hushållens skuldsättning i procent av den disponibla inkomsten fortsatte att stiga , även om den största uppgången inträffade (se diagram 6). Skuldsättningen har varit en het debatt i direktionen och räntebesluten har varit en avvägning mellan att nå inflationsmålet och ta hänsyn till effekterna av räntan på hushållens skuldsättning. Denna avvägning förändrades och på grund av den mycket låga inflationen och de sjunkande inflationsförväntningarna. Direktionen beslutade att första prioritet måste vara att snabbt föra tillbaka inflation mot inflationsmålet. Ansvaret för att hantera riskerna med den höga skuldsättningen låg på andra politikområden, bl.a. som fick huvudansvaret för den s.k. makrotillsynspolitiken, menade direktionen. Diagram 6 Hushållens skuldsättning Procent av disponibel inkomst Har nått målen för penningpolitiken? mål är att KPI-inflationen ska vara . Penningpolitiken ska också stödja målen för den allmänna ekonomiska politiken att nå en hållbar tillväxt och en hög sysselsättning. Det sista ska nås genom att strävar efter att stabilisera produktionen och sysselsättningen runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. Som framgår av tabell 1 sjönk KPI med i genomsnitt som KPIF i genomsnitt steg . Det innebär att båda inflationsmåtten hamnade rejält under inflationsmålet. över hela utvärderingsperioden –uppgick KPI-inflationen och KPIF-inflationen till i genomsnitt respektive , vilket även det är långt under inflationsmålet. Tabell 1 Inflationen i –0,2 Att KPI-inflationen sjönk och hamnade under inflationsmålet berodde enligt bl.a. på att till slutet av 2014 sänkte reporäntan för att möta den svaga internationella konjunkturutvecklingen.