bet · H201SfU11 · 2015-03-31 00:00:00 — om förfarandet och kriterierna vid fastställande av flyktingars rättsliga ställning enligt konvention och protokoll angående flyktingars rättsliga ställning () anses vara en viktig rättskälla när det gäller förfarandet i mål eller ärenden om flyktingskap (MIG 2006:7). Av framgår bl.a. följande. En allmän rättslig princip är att bevisbördan ligger hos den som åberopar en viss omständighet. I flertalet fall har en sökande som flyr undan förföljelse endast med sig det allra nödvändigaste och saknar ofta identitetshandlingar. Medan bevisbördan sålunda i princip ligger på den sökande delas skyldigheten att ta reda på och värdera alla relevanta fakta mellan sökanden och utredaren. Om sökandens redogörelse förefaller trovärdig och det inte finns goda skäl att anta det motsatta, bör sökanden ges en fördel av det uppkomna tvivelsmålet. Enligt den s.k. officialprincipen är det som har det yttersta ansvaret för att ett ärende blir tillräckligt utrett. Officialprincipen är en processrättslig princip som innebär att rätten kan vara självständigt verksam i processen. I asylärenden måste skyddsbehovet för den enskilde vägas in, vilket betyder att myndigheten har ett större utredningsansvar än för andra ansökningsärenden, ett s.k. utvidgat utredningsansvar. Motion 2014/15:82 (V) yrkandena 20 och 21 får anses i huvudsak tillgodosedd med det anförda och avstyrks därmed. Utskottet vill peka på att bestämmelsen i 5 kap. 6 § UtlL är avsedd att vara en undantagsbestämmelse för de situationer som inte omfattas av någon av huvudgrunderna för uppehållstillstånd. har bestämmelsen mildrats när det gäller barn så att uttrycket ”synnerligen ömmande” endast är tillämpligt i asylärenden som rör vuxna medan uttrycket ”särskilt ömmande” används för barn. Syftet med ändringen var att underlätta för fler utsatta barn att få uppehållstillstånd. Utskottet har i betänkande 2013/14:SfU21 ställt sig bakom ändringen och följer noga praxisutvecklingen. Utskottet är inte berett att nu föreslå ett tillkännagivande i frågan. Motion 2014/15:82 (V) yrkande 22 avstyrks därmed. Utskottet kan inte ställa sig bakom en ordning som innebär att ett uppehållstillstånd skulle kunna beviljas utan en individuell prövning i det enskilda fallet. Om något annat än de individuella skälen tillåts avgöra om uppehållstillstånd ska beviljas eller inte skulle det innebära att asylprocessen skulle styras av icke förutsägbara faktorer eller omständigheter. Utskottet avstyrker med det anförda motion 2014/15:82 (V) yrkande 30. När det gäller frågan om situationen för de kristna minoriteterna i och vill utskottet framhålla att den som bedöms vara i behov av skydd och som befinner sig i har rätt till uppehållstillstånd här. Bedömningarna görs utifrån de individuella förutsättningarna i det enskilda fallet. Det är och migrationsdomstolarnas uppgift att ta ställning till om det finns skäl för uppehållstillstånd, t.ex. på den grunden att asylsökanden vid ett återvändande skulle löpa risk att utsättas för förföljelse, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling. Utskottet vill tillägga att i ett rättsligt ställningstagande om religion som asylskäl, inklusive konvertering, poängterade behovet av att ha tillgång till korrekt och aktuell landinformation innan en utredning genomförs. Vidare lämnades rekommendationer för bedömningen av om grunderna för ansökan uppfyller kraven om förföljelse, vid vilken hänsyn även måste tas till att en person kan tillskrivas en religiös uppfattning som han eller hon inte har. Särskilt poängterades att sökanden inte ska behöva dölja sin religiösa tillhörighet om han eller hon inte väljer att göra det av personliga skäl. Med hänsyn till det nu anförda är utskottet inte berett att föreslå något tillkännagivande med anledning av motion 2014/15:2194 (S). Motionen avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om flyktingstatus för hbt-personer och lagstiftning om könsidentitet och könsuttryck. Jämför reservationerna 5 (V) och 6 (FP). I motion 2014/15:175 av (C) begärs ett tillkännagivande om att göra en översyn av utlänningslagen för att säkra hbt-personers skyddsskäl vid asylprövning. Motionären anför att det finns många fall där asylsökande har varit förföljda och myndigheterna i hemlandet inte har erbjudit något stöd, men där personen ändå har fått avslag på sin asylansökan. och (båda C) begär i motion 2014/15:1571 yrkande 2 ett tillkännagivande om att öka kunskapen om kvinnors asylskäl. Motionärerna framhåller bl.a. att kvinnors asylskäl inte är lika kända som mäns. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att göra en genomgripande översyn av migrationspolitiken ur ett genusperspektiv. I partimotion 2014/15:82 av m.fl. (V) begärs i yrkande 15 ett tillkännagivande om en ändring i 4 kap. 1 § UtlL som innebär att begreppet tillhörighet till en viss samhällsgrupp, utöver kön och sexuell läggning, även inrymmer könsidentitet och könsuttryck. Motionärerna anser att det måste framgå av lagtexten att detta gäller. I yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om att regeringen i kommande regleringsbrev till bör ställa krav på att verket genomför de förändringar som krävs för att åstadkomma en likformig tillämpning i asylärenden där sexuell läggning och könsidentitet åberopas. Motionärerna framhåller att regeringen i sitt regleringsbrev till verket 2012 har ställt krav på att verket ska redovisa detta. m.fl. (FP) begär i partimotion 2014/15:2316 yrkande 12 ett tillkännagivande om asylprövning. Motionärerna anser att hbt-personers asylansökningar inte ska avslås på grund av att de har tvingats att dölja sin sexualitet i hemlandet. Vidare anser motionärerna att hbt-kompetensen vid asylprövningen bör förstärkas ytterligare. I motion 2014/15:2180 av m.fl. (S) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att även transpersoner som förföljs i sitt hemland på grund av könsidentitet eller könsuttryck ska omfattas av flyktingdefinition. Motionärerna framhåller att det inte ska råda någon tvekan om att även transpersoner omfattas av flyktingdefinitionen, varför lagstiftningen bör kompletteras på denna punkt. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om behovet av en tillämpning av hbt-personers skyddsskäl som står i bättre överensstämmelse med beslut. Enligt motionärerna finns det stora brister i myndigheternas syn på asylsökande hbt-personer, vilket är en fara för rättssäkerheten. Exempelvis gäller det kunskapen om situationen för hbt-personer i deras hemländer. Vidare begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om bedömningen av hbt-skäl som framförs sent i asylprocessen. Motionärerna anför att en asylsökande som inte vågar berätta om sin sexuella läggning förrän sent i processen schablonmässigt anses som icke trovärdig. Detta rimmar illa med kravet på att en individuell bedömning ska göras och visar också på bristande insikt i den oftast svåra situation som många hbt-flyktingar haft i hemlandet. Slutligen begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om en utvärdering av hur bestämmelserna om hbt-flyktingars asylskäl tillämpas. I samband med att utskottet behandlade regeringens proposition 2005/06:6 Flyktingskap och förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning klargjorde utskottet i sitt av godkända betänkande 2005/06:SfU4 att begreppet kön avser såväl biologiskt som socialt kön. Utskottet välkomnade även propositionens ställningstagande att samtliga transpersoner kan omfattas av begreppet kön men framhöll att det liksom för övriga asylsökande när det gäller samhällsgruppsrekvisitet krävs att förföljelsen har sin grund i just personens kön eller förhållningssätt till könsidentiteten. Utskottet kan konstatera att efter lagändringen 2006 ska könsrelaterade aspekter beaktas vid bedömningen av om en person ska anses tillhöra en viss samhällsgrupp enligt flyktingdefinitionen. Utskottet kan även konstatera att skyddsgrundsdirektivets krav är uppfyllda i detta avseende och anser inte att det finns skäl för att göra ett tillkännagivande om en lagändring i fråga om flyktingdefinitionen. Rättschefen vid angav i ett rättsligt ställningstagande från (RCI 04/2009) sammanfattningsvis att det inte är ovanligt att förföljelse på grund av homo- eller bisexuell läggning åberopas sent i en asylprocess eller först när avvisnings- eller utvisningsbeslutet har vunnit laga kraft. Om sexuell läggning åberopas först i en senare del av handläggningen eller processen av ett grundärende bör inte enbart detta faktum minska uppgiftens trovärdighet. Inte heller bör i allmänhet enbart det faktum att uppgiften åberopats först i ett verkställighetsärende minska uppgiftens trovärdighet. Av ett annat rättsligt ställningstagande från (RCI 03/2011) framgår att i sin bedömning inte får kräva att den person som gör sannolikt att han eller hon vid ett återvändande offentligt kommer att visa sin sexuella läggning i stället väljer ett diskret levnadssätt. Om personen själv anför att han eller hon kommer att välja ett diskret levnadssätt vid ett eventuellt återvändande, är den avgörande frågan vad orsaken till detta val är. Om orsaken är att det är så han eller hon önskar att leva eller socialt tryck, ska ansökan om asyl avslås. Om däremot orsaken är att han eller hon riskerar en konkret skyddsgrundande förföljelse ska detta godtas. I årsredovisning angavs att arbetet med genusfrågor hade pågått och att ett målinriktat arbete att utveckla och förbättra hbtq- och genusområdet pågick. införde ett nytt arbetssätt i prövningen av asylansökningar om det står klart eller finns indikationer på att sökanden är en hbt-person eller anför skäl relaterade till könsidentitet, könsuttryck eller sexuell läggning. Detta innebär i korthet att särskilda hbt-specialister har utsetts – minst en på varje prövningsort – som ska delta i samtliga ärenden där hbt-skäl förekommer. Hbt-specialisterna har genomgått ett särskilt kompetensutvecklingsprogram med inslag av utbildning i normkritik, särskild utredningsmetodik m.m. Vidare har bl.a. hbt-frågor prioriterats i de introduktions- och grundutbildningar för nyanställda som genomförts . Vidare anges i verkets årsredovisning att arbetssättet med hbt-specialister fallit väl ut och att det utvecklas kontinuerligt. Kvalitetsuppföljningar inom asylprövningen visar också att verket har kommit ett steg närmare att säkerställa och följa upp kvaliteten på det här området. Utskottet kan konstatera att var och en som söker asyl i får sitt skyddsbehov prövat i enlighet med skyddsgrunderna i utlänningslagen. Bedömningarna görs alltid utifrån de individuella förutsättningarna i det enskilda fallet. och migrationsdomstolarna ska på de skäl som anförts och med det underlag som presenterats avgöra om det finns grund för uppehållstillstånd. När det gäller att ge vägledning för tillämpningen är det en fråga för Migrationsöverdomstolen i egenskap av praxisbildande instans. Utskottet noterar vidare att enligt regleringsbrevet särskilt ska redovisa hur arbetet för rättslig kvalitet och likformig tillämpning i asylärenden där sexuell läggning och könsidentitet åberopas fortskrider och hur erfarenheterna från utvecklingsarbetet på hbt-området har tagits till vara för att öka den rättsliga kvaliteten i verksamheten. Utskottet, som inte anser att en översyn behöver göras av könsrelaterade skäl, avstyrker med det anförda motionerna 2014/15:2180 (S) yrkandena 1, 2, 4 och 6, 2014/15:175 (C), 2014/15:1571 (C) yrkandena 2 och 3, 2014/15:82 (V) yrkandena 15 och 16 samt 2014/15:2316 (FP) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om människosmuggling. Jämför reservation 7 (SD). Enligt 20 kap. 8 § UtlL döms den som uppsåtligen hjälper en utlänning att olovligen komma in i eller passera genom , en annan EU-stat eller , , eller för människosmuggling till fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till fängelse till lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen utförts mot ersättning, utgjort ett led i en verksamhet som avsett ett stort antal personer eller utförts under former som innebär livsfara för utlänningen eller annars utförts under hänsynslösa former. Om brottet är ringa döms till böter eller fängelse . Enligt 20 kap. 9 § UtlL döms den som i vinstsyfte planlägger eller organiserar en verksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar reser till utan pass eller de tillstånd som krävs för inresa i för organiserande av människosmuggling till fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om gärningen innefattar ett systematiskt utnyttjande av utlänningars utsatta situation eller innefattar livsfara eller annan hänsynslöshet gentemot utlänningarna. Om brottet är ringa döms till böter eller fängelse . I motion 2014/15:2524 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 39 ett tillkännagivande om att den som smugglats in i som huvudregel ska få avslag på ansökan om uppehållstillstånd eller medborgarskap i . Att smugglas genom hela Schengenområdet för att söka asyl i just är ett oetiskt sätt att kringgå Dublinförordningen. Att nekas uppehållstillstånd kan stävja och motverka människosmuggling. I yrkandena 40 och 41 begärs tillkännagivanden om att skärpa straffen för människosmuggling och för organiserande av människosmuggling. Motionären anser att för både människosmuggling och organiserande av människosmuggling bör minimistraffet i normalfallet vara fängelse och maximistraffet höjas till . För grova fall bör minimistraffet höjas till fängelse och maximistraffet till . För ringa fall bör minimistraffet vara fängelse och maximistraffet vara . Att asylsökande ofta förlitar sig på flyktingsmugglare och använder sig av farliga flyktvägar är till stor del ett resultat av att det är praktiskt taget omöjligt att ta sig till EU för att söka asyl reguljärt. Att i det läget förvägra asylsökande att få sina asylskäl prövade och automatiskt avslå ansökningar bara därför att de tagit hjälp av människosmugglare står i konflikt med internationella förpliktelser och kraven på en rättssäker asylprocess. En person som kommit hit med hjälp av människosmugglare kan mycket väl ha flyktingskäl och därmed en i princip ovillkorlig rätt till skydd. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2014/15:2524 (SD) yrkande 39. Av regeringens proposition Människosmuggling och tidsbegränsat uppehållstillstånd för målsägande och vittnen m.m. framgår att med hänsyn till den omfattning som människosmugglingen har fått och de allvarliga konsekvenser som den medför för såväl enskilda som samhället måste brottslighet av detta slag betraktas som allvarlig. Ett sätt för samhället att understryka det klandervärda i ett brott är att belägga det med kännbara påföljder. Regeringen föreslog därför att maximistraffet vid grov människosmuggling respektive grovt organiserande av människosmuggling skulle höjas till fängelse i högst . Det blev också beslut (prop. 2003/04:35, bet. 2003/04:SfU6, rskr. 2003/04:164). Utskottet har inte ändrat uppfattning om brottens straffvärde och avstyrker därmed motion 2014/15:2524 (SD) yrkandena 40 och 41. Det gemensamma europeiska asylsystemet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om migrationspolitiken inom EU, kvotflyktingar och återtagandeavtal. Jämför reservationerna 8 (M), 9 (SD), 10 (V), 11 (FP) och 12 (KD). Redan vid i enades medlemsstaterna i EU om målet att harmonisera den europeiska migrations- och asylpolitiken. Genom Haagprogrammet beslutade medlemsländerna att utveckla ett gemensamt asylsystem. I Stockholms-programmet, som antogs , angavs som målsättning att införa ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status för personer som har rätt till skydd. De viktigaste rättsakterna som i en första etapp lades som grund för ett gemensamt asylsystem är Dublinförordningen, Eurodacförordningen, mottagandedirektivet, skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet. Rättsakterna antogs , och direktiven har därefter genomförts i medlemsstaterna. Som ett led i den fortsatta harmoniseringen presenterade kommissionen –2012 förslag till ändringar i dessa rättsakter. Förhandlingarna mellan Europeiska unionens råd (rådet) och avslutades . Den omarbetade Dublinförordningen tillämpas fr.o.m. . trädde förordning (EU) nr 439/2010 om inrättande av ett europeiskt stödkontor för asylfrågor (Easo) i kraft. Stödkontoret, som inledde sin verksamhet , hjälper medlemsstaterna att uppfylla sina europeiska och internationella skyldigheter att ge skydd åt människor i nöd. Stödkontoret fungerar också som ett centrum för sakkunskap i asylfrågor och ger stöd till medlemsstater vars asyl- och mottagningssystem är under särskilt tryck. Enligt de EU-rättsliga reglerna om fri rörlighet gäller att en EU-medborgare har rätt att resa in i och vistas i . kan inte ställa några krav på att EU-medborgaren t.ex. ska ha arbete i . Det är även fritt för medborgare i , och att vistas upp i . Därmed har således alla EES-medborgare denna rätt. En EES-medborgare som vill stanna i har automatisk uppehållsrätt enligt 3 a kap. 3 § UtlL om han eller hon antingen 1. är arbetstagare eller egenföretagare i , 2. har kommit till för att söka arbete och har en verklig möjlighet att få en anställning, 3. är inskriven som studerande vid en erkänd utbildningsanstalt i och enligt en försäkran om detta har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning samt har en heltäckande sjukförsäkring för sig och sina familjemedlemmar som gäller i , eller 4. har tillräckliga tillgångar för sin och sina familjemedlemmars försörjning och har en heltäckande sjukförsäkring för sig och sina familjemedlemmar som gäller i . m.fl. (M) begär i kommittémotion 2014/15:2993 yrkande 30 ett tillkännagivande om global migration och utveckling. Motionärerna anser att regeringen bör verka aktivt för att öka och bredda antalet stater med vilka EU ingår mobilitetspartnerskap och löpande återkomma till med regelbundna rapporter om hur de olika samarbetena fungerar. I partimotion 2014/15:2866 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om att ska iaktta Dublinförordningen. Motionärerna anför att av de flyktingar som når gör det via ett annat EU-land. Trots detta var det 2013 av alla asylärenden som avgjordes i enlighet med Dublinförordningen. En så självklar sak som att efterleva förordningen skulle således betydligt minska det ohanterliga tryck av asylsökande som utsätts för. Därför bör åtgärder vidtas så att andra medlemsländer respekterar Dublinförordningen och således hanterar de asylärenden som de är skyldiga att handlägga enligt förordningen. I partimotion 2014/15:82 av m.fl. (V) begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om att regeringen inom EU bör verka för att asyl- och flyktingpolitiken i grunden förändras så att den bygger på respekt för mänskliga rättigheter och människors lika värde. I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen inom EU bör ta initiativ till att EU:s politik i fråga om återtagandeavtal förändras på ett sådant sätt att asylrätten inte inskränks. Motionärerna anser att tredjeländers myndigheter genom avtalen görs till agenter för EU när det gäller utvisning av deras medborgare från EU. Vidare begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om att regeringen bör ta initiativ till en översyn av Dublinförordningen med syfte att låta den asylsökande själv avgöra vilket land som ska handlägga en asylansökan. m.fl. (FP) begär i kommittémotion 2014/15:1882 yrkande 2 ett tillkännagivande om att på EU-nivå bör verka för att fler medlemsstater tar ansvar för flyktingar från och . I partimotion 2014/15:1905 av m.fl. (KD) begärs i yrkande 3 i denna del ett tillkännagivande om vikten av en fortsatt human flyktingpolitik. Motionärerna anför att fler länder måste ta sitt ansvar för flyktingmottagandet. De EU-länder som bryter mot gemensamma asylregler ska påföras kännbara sanktioner. (KD) begär i motion 2014/15:2394 ett tillkännagivande om att verka för att EU ska ta emot ett större antal kvotflyktingar och för att fler EU-länder ska ta sitt ansvar att ta emot flyktingar, så att fler människor som flyr för sina liv får möjlighet att undkomma förtryck och förföljelse. I motion 2014/15:1656 av (MP) begärs i denna del ett tillkännagivande om en öppen och human migrationspolitik. Motionären anför bl.a. att EU har utvecklats till en fästning som med höga murar mot omvärlden mycket strikt reglerar vem som får resa in i och ut ur unionen. Det finns även flera medlemsländer som visar på stora brister när det gäller asylprövning och flyktingmottagande. bör arbeta för att fler lagliga vägar in i EU upprättas för att söka asyl och för att mottagandet av antalet kvotflyktingar ökas. Motionären ger ytterligare ett antal exempel på åtgärder som bör genomföras på EU-nivå. I partimotion 2014/15:2866 av m.fl. (SD) begärs i yrkandena 29 och 30 tillkännagivanden om registreringskrav för EES-medborgare vid inresa till och om krav på att EES-medborgare ska uppvisa identitetshandlingar. Motionärerna vill se ett registreringskrav för de som kommer till så att polisen har möjlighet att kontrollera EES-medborgarens vistelsetid i landet. I kombination med denna registrering ska utlänningen även kunna uppvisa identitetshandlingar för att verifiera att han eller hon verkligen är en EES-medborgare. I yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om EES-medborgare och försörjningskrav. EES-medborgare som befinner sig i längre än en månad ska uppfylla krav på arbete och försörjning så att de inte blir en oskälig belastning för de svenska sociala trygghets- och bidragssystemen. De ska även ha en sjukförsäkring. Vidare begärs i yrkande 33 ett tillkännagivande om avvisning av EES-medborgare. Motionärerna anser att om något av ovanstående villkor för den fria rörligheten inte uppfylls ska EES-medborgaren omgående avvisas till sitt hemland. I motion 2014/15:2201 av m.fl. (S) begärs i yrkande 4 ett tillkännagivande om förändringar av regelverket vad gäller rörligheten för samkönade par inom EU. Motionärerna framhåller att det är viktigt att hbt-personer som är EU-medborgare ska ha möjlighet att röra sig fritt inom EU och således både kunna studera och arbeta på samma villkor som övriga EU-medborgare. För att detta ska kunna möjliggöras krävs det att samkönade pars relationer och familjebildning erkänns inom samtliga medlemsstater, vilket inte görs . I Stockholmsprogrammet poängteras vikten av att etablera ett gemensamt asylförfarande och ett likvärdigt skydd i alla medlemsstater. I ett yttrande till justitieutskottet över Stockholmsprogrammet (yttr. 2008/09:SfU7y) framhöll utskottet bl.a. att rätten att söka asyl är grundläggande och att en EU-gemensam asylpolitik måste garantera var och en tillgång till rättssäkra skyddssystem och grunda sig på solidaritet mellan medlemsstaterna. Utskottet kan konstatera att samtliga omarbetade rättsakter på asylområdet nu är antagna. Utskottet anser att det är eftersträvansvärt med ett fördjupat samarbete inom EU på asylområdet och ser etableringen av ett gemensamt europeiskt asylsystem som ett viktigt grundläggande mål inom ramen för EU:s asylpolitik. Det övergripande målet måste vara att öka EU:s sammantagna kapacitet att ta emot asylsökande. En utveckling i delar av mot mer stängda gränser måste motverkas. bör i stället verka för att skapa fler lagliga vägar för att söka asyl inom unionen. Vidare noterar utskottet att kommissionen i ett meddelande om ett öppet och säkert EU (KOM(2014) 154) har tagit upp frågan om lagliga vägar för att söka asyl i EU. Av meddelandet framgår att kommissionen anser att förfaranden för skyddad inresa, dvs. möjlighet att begära internationellt skydd utan att först med fara för livet resa till EU:s gränser, kan komplettera arbetet med vidarebosättning. Utskottet vill se ett rättssäkert och öppet system inom EU som värnar möjligheten att söka asyl. Asylsökande ska behandlas på ett likvärdigt sätt, oavsett vilken medlemsstat som har ansvaret för prövningen av asylansökan.