bet · H301AU2 · 2015-09-17 00:00:00 — att ta initiativ till några ytterligare åtgärder på området med anledning av de motioner som behandlas här. Utskottet har att ta ställning till ytterligare ett antal motionsyrkanden om Arbetsförmedlingens myndighetsutövning gentemot personer med funktions- nedsättning och därtill angränsande frågor samt om att den danska modellen med flexjobb bör övervägas. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det är uppenbart att regeringen för en ansvarsfull arbetsmarknadspolitik i fråga ominsatser som riktar sig mot personer med funktionsnedsättning. genomför viktiga satsningar inom området och är ständigt på tå för att utreda och utvärdera tillgängliga insatser för att nå bästa möjliga effekt med en politik som berör en utsatt grupp på arbetsmarknaden. Utskottet anser inte att det finns skäl att med anledning av de aktuella motionsyrkandena föreslå åtgärder som avviker från den linje som regeringen har valt. Sammantaget kan utskottet konstatera att regeringen är aktiv i sitt arbete för att skapa förutsättningar för personer med funktionsnedsättning att etablera sig på arbetsmarknaden och att det bl.a. pågår visst översynsarbete. utskottet finns det därför inte behov av något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandena, som därför avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om äldre på arbetsmarknaden. Jämför reservation 13 (L). Rätten att bestämma över våra liv, så länge det inte inkräktar på någon annans frihet, anges i partimotion 2015/16:1480 av m.fl. (FP) som utgångspunkt för en politik som vill öka de äldres självbestämmande och valmöjligheter. I detta ingår bl.a. att motverka att människor i en del yrken tvingas gå i pension tidigare än önskat på grund av hälsoskäl. Forskning bör därför initieras med sikte på kunskap om vilka åtgärder som gör så att människor orkar arbeta längre och därmed förhindra tidiga utträden från arbetslivet (yrkande 4). Liberalerna menar vidare att inom många professioner har den som går i pension värdefull kunskap och erfarenhet som samhället skulle kunna ha nytta av även efter pensioneringen. Därför bör i första hand offentliga arbetsgivare systematiskt undersöka om det finns intresse bland dessa årsrika människor med lång erfarenhet att göra en form av mer begränsad insats efter pensioneringen (yrkande 5). Utskottet vill inledningsvis framhålla att det är positivt att vi ser en utveckling i samhället där vi blir allt äldre. I takt med att människor lever allt längre är det för många naturligt att också arbeta högre upp i åldrarna, såväl för lönen det ger som för att man trivs på en arbetsplats och för känslan av att fortfarande göra en värdefull insats. Arbete är grunden för välstånd och en garant för att kunna upprätthålla välfärden. Därför är ansvaret för ett arbetsliv som matchar medellivslängden ett ansvar och en angelägenhet som angår hela samhället. Beträffande äldres situation och deltagande på arbetsmarknaden noterar utskottet att en särskild utredare fick i uppdrag att bl.a. analysera hur den genomsnittliga pensionsåldern kan höjas och ta fram konkreta förslag till åtgärder för att fler ska kunna arbeta längre (dir. 2011:34). Utredaren överlämnade slutbetänkandet Åtgärder för ett längre arbetsliv (SOU 2013:25) till regeringen. Utredaren föreslår att en s.k. riktålder för pension ska införas med bl.a. följden att den s.k. LAS-åldern höjs från 67 till och därefter anpassas till riktåldern. Andra förslag i utredningen rör bl.a. behovet av forskningsinsatser om samband mellan arbetsmiljö, hälsa och arbetsförmåga, av utvärdering av arbetsmiljöpolitiken och av ökad kunskap om frågor som rör åldersdiskriminering. Betänkandet har remitterats och bereds inom ramen för den översyn av pensionssystemet som initierats av den s.k. Pensionsgruppen, med företrädare för partierna bakom pensionsöverenskommelsen. Utskottet noterar att Pensionsgruppen träffade en överenskommelse om vissa förändringar i pensionsöverenskommelsen. I överenskommelsen uppges att Pensionsgruppen kommer att fortsätta att arbeta med åtgärder som förlänger arbetslivet. Sådana åtgärder bör enligt gruppen vidtas i dialog med arbetsmarknadens parter. I linje med det hade Pensionsgruppen ett seminarium med arbetsmarknadens parter om ett längre arbetsliv. Utskottet kommer att följa Pensionsgruppens vidare arbete med stort intresse. Vidare delar utskottet regeringens uppfattning att arbetslivsforskningen Det är därför välkommet att regeringen avsätter särskilda medel –2018, till Forte och , för att finansiera forskning om bl.a. arbetsmiljön i kvinnodominerade sektorer samt kvinnors arbetsrelaterade ohälsa. I fråga om att tillvarata kunskapen hos personer med lång erfarenhet från arbetsmarknaden delar utskottet uppfattningen som framförs i motionen att dessa personer kan utföra samhällsnyttiga insatser även efter pensioneringen. Utskottet noterar att det finns många verksamheter där detta görs , inte minst inom den offentliga verksamheten. Utskottet konstaterar därför att dagens system inte sätter upp hinder för arbetsgivare att använda den kompetens som finns hos det som Liberalerna kallar årsrika människor och att detta även görs i olika utsträckning inom olika områden. att det finns skäl att därutöver föreslå något initiativ till regeringen med krav på hur vissa arbetsgivare ska agera i denna fråga. Därmed finner utskottet inget behov av att vidta åtgärder med anledning av de framställda motionsyrkandena, som därför avstyrks. som en del av arbetsmarknadspolitiken Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. inrättande av ett särskilt program vid Arbetsförmedlingen och regelförenkling. Jämför reservation 14 (M). beskriver i motion 2015/16:2276 av m.fl. den splittrade bild som möter de sociala företagen när de ska söka finansiering för sin verksamhet – det kan handla om olika typer av stöd från Arbetsförmedlingen eller om överenskommelser med kommunen och Arbetsförmedlingen när det gäller individer som får exempelvis rehabilitering. De många olika programmen och ersättningsformerna innebär svårigheter att planera verksamheten eftersom avtalen ofta omfattar korta tidsintervall. För att kunna överblicka förutsättningarna för att bedriva social företagsverksamhet anser därför att det borde inrättas ett särskilt program vid Arbetsförmedlingen (yrkande 3). och (båda S) lyfter i motion 2015/16:1019 fram medlems- och samhällsnyttan som viktiga drivkrafter bakom det sociala företagandet. Verksamheten skulle kunna bli ett komplement till andra arbetsmarknadspolitiska insatser, inte minst för att den breddar arbetskraftsutbudet genom att personer med funktionsnedsättning får en chans att vara den resurs i samhället som de verkligen är (yrkande 1). I sammanhanget vill motionärerna också att regeringen överväger möjligheterna att verka för att öka legitimiteten hos arbetsintegrerande sociala företag (yrkande 6). (M) menar i motion 2015/16:1896 att det är angeläget att regeringen förenklar regelverket och förutsättningarna för de sociala företagen. Motionären pekar bl.a. på svårigheten att kombinera lönebidrag och socialt företagande eftersom personer med lönebidrag inte får ha väsentligt inflytande över verksamheten. (KD) betonar i motion 2015/16:882 handledarnas och verksamhetsledarens betydelse för de sociala företagens verksamhet, bl.a. när medarbetarna behöver extra stöd i kontakter med myndigheter. Svårigheter att tjäna ihop medel till deras löner gör att motionären vill införa ett särskilt handledarstöd för personer som arbetar på arbetsintegrerande sociala företag. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om olika aspekter av sociala företag vid upprepade tillfällen, senast i betänkande 2014/15:AU5 (s. 25 f.). Det finns mer än 300 arbetsintegrerande sociala företag. Företagen kan vara av olika karaktär där arbetsinsatsen i hög grad anpassas till medarbetarnas förmåga och behov av stöd. Majoriteten av medarbetarna i arbetsintegrerande sociala företag är personer som t.ex. på grund av funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga, långtidssjukskrivning eller långtidsarbetslöshet inte har fått möjlighet att etablera sig på eller har förlorat kontakten med arbetsmarknaden. Utskottet står fast vid sin tidigare framförda uppfattning att sociala företag är en viktig aktör i arbetsmarknadspolitiken. kan underlätta inträdet i arbetslivet för de människor som bedöms ha svårast att klara konkurrensen på den reguljära arbetsmarknaden. Vidare kan de sociala företagen bidra till att integrera människor i samhället och arbetslivet. Genom sociala företag kan även de personer som står längst från arbetsmarknaden få möjlighet att bli entreprenörer och företagare. Mot denna bakgrund är det glädjande är regeringen är tydlig med att de arbetsintegrerande sociala företagen även i forttsättningen ska ha en viktig roll inom arbetsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadsministern har bl.a. i interpellationsdebatter varit tydlig med att det är regeringens avsikt att föra en politik som gör att arbetsintegrerande sociala företag kan växa och anställa fler och också gör att fler företag kan skapas. Arbetsmarknadsministern har också fört samtal med ett antal arbetsintegrerande sociala företag för att diskutera insatser om hur de ser sin roll när det gäller avskaffandet av fas 3. Regeringen öppnade för att arbetsintegrerande sociala företag som arbetar med att få långtidsarbetslösa i jobb ska ha en fortsatt viktig roll när fas 3 avvecklas successivt. Det handlar om att ge de personer som står längst från arbetsmarknaden en väg tillbaka, med riktiga arbetsuppgifter. Regeringen har även förklarat att den arbetar med att identifiera de eventuella insatser som krävs för att de arbetsintegrerande sociala företagen även i fortsättningen ska ha en viktig roll i arbetsmarknadspolitiken. noterar vidare att regeringen även framöver avser att involvera de arbetsintegrerande sociala företagen själva i arbetet genom att bjuda in till en dialog om hur regeringen ska kunna göra det lättare för dem att växa och Utskottet välkomnar den aktiva politik som regeringen bedriver i fråga om de sociala företagens roll inom arbetsmarknadspolitiken. Arbetsförmedlingen är en av flera aktörer som har en viktig roll för utvecklingen av de sociala företagens roll. Det finns många möjligheter för Arbetsförmedlingen att anpassa insatser och program som passar för utveckling och sysselsättning i sociala företag. som en av flera aktörer ansvar för att informera om förutsättningarna för socialt företagande, inte minst på webbplatsen Sofisam som bl.a. innehåller en handbok om samarbetet mellan myndigheter och arbetsintegrerande sociala Vidare har Arbetsförmedlingen beslutat att utreda möjligheterna att låta fler grupper av arbetssökande omfattas av vad de sociala företagen kan erbjuda samt att inventera vad som krävs för att stödja arbetsintegrerande sociala företag på bästa sätt. Utskottet välkomnar det arbete som görs på myndighetsnivå för att stödja sociala företag och ser inget behov av att t.ex. inrätta ett särskilt programvid Arbetsförmedlingen, som föreslår. Sammantaget kan utskottet konstatera att regeringen för en aktiv politik på området och att visst arbete pågår med att identifiera ytterligare önskvärda Därmed anser utskottet att det inte finns skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionsyrkandena, som Egenanställning som en del av arbetsmarknadspolitiken Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om informationsinsatser och utveckling av egenanställning. Jämför reservation 15 (M). påtalar i motion 2015/16:2277 av m.fl. de många fördelarna med egenanställning, inte minst för personer som står utanför arbetsmarknaden, t.ex. nyanlända flyktingar som snabbt kan börja arbeta utan att lära sig allt om att driva eget företag. Att inte fler utnyttjar möjligheten att bli egenanställda beror bl.a. på brist på information. Ett särskilt uppdrag bör enligt partiet därför ges till Arbetsförmedlingen att informera om egenanställning som ett alternativ till möjligheten att starta eget. Information behövs också om vad som gäller i fråga om att kombinera egenanställning med ersättning från arbetslöshetsförsäkringen (yrkande 15). Förslag om att öka Arbetsförmedlingens informationsinsatser angående egenanställning framförs även i motion 2015/16:263 (yrkande 2) av (MP). (KD) anser i motion 2015/16:1502 att det finns ett stort behov av att sprida kunskap om anställningsformen bland allmänheten men också inom Arbetsförmedlingen (yrkande 1). och (båda C) anser i motion 2015/16:1373 att anställningsformen egenanställning behöver utvecklas för att kunna bli ett viktigt verktyg mot arbetslöshet. Utskottet har behandlat frågor om egenanställda i olika former ett flertal gånger, senast i betänkande 2014/15:AU5 (s. 26 f.). Vad utskottet tidigare anfört gäller överlag fortfarande. Utskottet vill dock framhålla att det anser att det är viktigt att människor ska kunna starta och driva företag och förverkliga sina drömmar och affärsidéer. Nya branscher och affärsmodeller innebär också möjligheter till nya jobb. Det är därför viktigt med ett gynnsamt företagsklimat. Regeringen gör, bl.a. via och det statliga bolaget , en rad insatser med syfte att göra det enkelt att starta och driva företag och få befintliga företag att växa. Det handlar exempelvis om regelförenkling, rådgivning och finansieringsinsatser. anser utskottet att det är viktigt att vara uppmärksam på om nya former på arbetsmarknaden kan medföra en risk för att man kringgår anställningsskyddet eller arbetsgivarens ansvar i olika situationer. Det är centralt att det råder förutsägbara och trygga förhållanden på den svenska arbetsmarknaden. Utskottet avser att följa utvecklingen av egenanställningsföretag och andra nya sätt att arbeta, men delar inte bedömningen som framförs i olika motioner om att det finns skäl att se över regelverket eller göra några särskilda informationssatsningar om egenanställning. Utskottet uppmärksammar även att frågan om uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen har varit föremål för utredningsarbete inom ramen för den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Slutbetänkandet Mer trygghet och bättre försäkring (SOU 2015:21) överlämnades till regeringen . Utredningen har remitterats och utskottet noterar att regeringen i budgetpropositionen förklarar att den avser att återkomma till utredningens förslag. Därmed finner utskottet inget behov av att vidta åtgärder med anledning av de framställda motionsyrkandena, som därför avstyrks. 2015/16:AU2 UTSKOTTETS ÖVERVÄGANDEN En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Jämför reservation 16 (KD). anser i motion 2015/16:1991 av m.fl. att på samma sätt som andra trygghetsförsäkringar bör arbetslöshetsförsäkringen vara tillgänglig för alla, och därför föreslår de att den ska bli allmän och obligatorisk (yrkande 13 i denna del). Även (M) talar i motion 2015/16:2514 för en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring och föreslår att möjligheten ses över. Som argument för en obligatorisk försäkring brukar det anföras att eftersom alla arbetstagare är med och finansierar den största delen av försäkringen genom arbetsmarknadsavgiften bör alla också omfattas av ett standardskydd vid arbetslöshet. I fråga om den inkomstrelaterade ersättningen skulle ett obligatorium innebära att både arbetstagare med hög och arbetstagare med låg risk för arbetslöshet är med och bidrar till den finansiering som arbetslöshetskassornas medlemmar nu står för. Till nackdelarna med ett obligatorium, vilka också har påtalats av den parlamentariska socialförsäkringsutredningen, hör att en sådan försäkring kan bli svår att administrera, att det är en dyr reform, att det kan bli komplicerat att hantera uppbörden och att grupper med låg eller ingen risk för arbetslöshet blir överförsäkrade. Kommittén gör bedömningen att den nuvarande ordningen – enligt den s.k. Gentmodellen som består av en grundförsäkring och en frivillig försäkring – i stora drag är ändamålsenlig och väl fungerande och därför bör bestå (jfr SOU 2015:21 s. 792). Som tidigare framförts (senast i bet. 2014/15:AU7) anser också utskottet att man bör behålla den nuvarande ordningen, som främjar en hög facklig organisationsgrad, bidrar till en väl fungerade arbetsmarknadsmodell och medverkar till en väl fungerande lönebildning. menar utskottet att en ökad grad av obligatorium inte på något väsentligt sätt skulle bidra till att minska de nuvarande problemen med försäkringsskyddet. Det är viktigt att framhålla att den stora och växande andelen arbetslösa som är oförsäkrade inte skulle minska. Rätten till ersättning beror inte på om försäkringen är frivillig eller obligatorisk utan på kvalifikationsvillkoren i försäkringen. Därmed och med hänvisning till den pågående beredningen av kommitténs betänkande avstyrks motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om kvalifikationsvillkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Utskottet hänvisar till pågående arbete. Jämför särskilt yttrande 7 (KD). För att fler personer, inte minst de som arbetar på deltid, arbetar på oregelbundna tider eller har olika arbetsgivare, ska få rätt till ersättning föreslår i motion 2015/16:1991 av m.fl. att arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen ersätts med ett inkomstvillkor. Nivån på inkomstvillkoret bör enligt partiet motsvara den nivå där skyldighet att betala avgift till arbetslöshetskassa infaller (yrkande 13 i denna del). I motion 2015/16:2154 av m.fl. (S) uppmärksammas den sjunkande täckningsgraden i relation till de förändringar som genomfördes under den borgerliga regeringsperioden, exempelvis de höjda och differentierade egenavgifterna som särskilt drabbar utsatta yrkesgrupper med risk för hög arbetslöshet. Därför krävs det enligt motionärerna en omfattande översyn av arbetslöshetsförsäkringen. (S) anför i motion 2015/16:2309 att en översyn av det nuvarande regelverket bör göras så att en arbetslös person som också är ideellt arbetande ledamot i en bolagsstyrelse anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Vem som ska kunna få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen är som utskottet tidigare påtalat en grundläggande frågeställning (jämför bet. 2014/15:AU7). Utskottet anser, liksom socialförsäkringsutredningen anförde i sitt slutbetänkande, att det ökande antalet oförsäkrade och underförsäkrade arbetslösa är ett problem (SOU 2015:21, s. 800). Förutom att belastningen på det kommunala ekonomiska biståndet ökar, omfattas sökande som inte får statlig ersättning i mindre utsträckning av de styrmedel som reglerna i arbetslöshetsförsäkringen, aktivitetsstödet och den statliga arbetsmarknadspolitiken innebär. Vinsten av att öppna arbetslöshetsförsäkringen så att fler arbetslösa blir berättigade till ersättning måste dock vägas mot risken för att villkoren i försäkringen kan bli alltför generösa. Utskottet välkomnar att regeringen i budgetpropositionen anger att ett arbete ska inledas för att se över arbetslöshetsförsäkringen i syfte att underlätta för fler att kvalificera sig för och ansluta sig till den. Mot denna bakgrund, och i avvaktan på beredningen av kommitténs betänkande, finner utskottet ingen anledning till att nu bör ta något initiativ på området. Motionsyrkandena avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om den s.k. deltidsbegränsningen. Utskottet hänvisar till pågående arbete. konstaterade att den begränsning i arbetslöshetsförsäkringen som gällt medförde en orimlig valsituation när det inte betalas ut någon ersättning (bet. 2010/11:AU9). Valet stod då enligt utskottet mellan att avstå från en stor del av försörjningen eller att tacka nej till ett arbete och bli arbetslös på heltid. Vidare delade utskottet de bedömningar som gjordes i om att det troligen finns ”välfärdsvinster kopplade till för deltidsarbetslösa än vad som är fallet . Sannolikt lönar det sig för lite för de heltidsarbetslösa att ta ett deltidsarbete ” (SOU 2011:11 s. 180). Mot denna bakgrund föreslog utskottet att som sin mening skulle ge regeringen till känna att den skulle se över försäkringens regelverk så att det inte diskriminerar deltidsarbetslösa (2010/11:AU9 s. 24). beslutade enligt utskottets förslag (rskr. 2010/11:279). Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen föreslår i sitt slutbetänkande att dagens deltidsbegränsning ersätts med en begränsning som innebär att till en person som utför eller deklarerar deltidsarbete lämnas ersättning under sammanlagt längst för varje ersättningsperiod (SOU 2015:21 s. 868). Som skäl till förslaget anges bl.a. att utformningen av dagens begränsning har lett till för kort omställningstid för dem som arbetar i liten omfattning. Den begränsning som föreslås innebär bl.a. att omställningstiden blir lika lång för samtliga deltidsarbetslösa oavsett deltidsarbetets omfattning. m.fl. (S) konstaterar i motion 2015/16:1405 att arbetslivets delvis orättvisa villkor gör att kvinnodominerade yrken ofta inte värderas lika högt som de mansdominerade, liksom att kvinnor ofta tvingas acceptera en deltids- eller visstidsanställning. Detta i kombination med ett regelverk infört under en moderatledd regering som uppmuntrar till att gå ut i hel arbetslöshet i stället för att jobba den deltid som erbjuds, gör att motionärerna uppmanar regeringen att se över arbetslöshetsförsäkringen utifrån kvinnors och mäns olika villkor. m.fl. (S) pekar i motion 2015/16:995 på att deltidsbegränsningen infördes med syftet att öka pressen på arbetsgivarna att erbjuda arbetstagarna heltidsanställningar. Men eftersom effekten uteblev drabbas de enskilda arbetstagarna, inte minst kvinnor med otrygga anställningar, som hänvisas till att avstå från jobb eller avstå från arbetslöshetsförsäkring, varför motionärerna vill att regeringen gör en översyn av regelverket. Ett yrkande om att lösa problemen med den nuvarande begränsningen framförs även i motion 2015/16:456 av (S) som menar att för de som har kortare deltider lönar det sig nästan inte att arbeta. Utskottet kan inledningsvis konstatera att en begränsning av möjligheten att få ersättning vid deltidsarbetslöshet är nära kopplad till frågan om hur deltidsarbete ska värderas. Ska det uppmuntras eller i möjligaste mån undvikas? Ger deltidsanställningar större chanser till heltidsarbete eller riskerar de att bli en återvändsgränd? Enligt forskning på området är det rimligt att förvänta sig att korta perioder av deltidsarbete fungerar som en språngbräda till heltidssysselsättning (Cockx m.fl. 2013, Spector 2014). Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen anför i sitt slutbetänkande att för att undvika inlåsningseffekter som i praktiken leder till att arbetslöshetsförsäkringen blir en deltidssubvention är det önskvärt att ha ett färre antal deltidsdagar jämfört med antalet heltidsdagar. Den gällande begränsningen har dock enligt kommittén lett till för kort omställningstid för demsom arbetar i liten omfattning. Utskottet delar denna bedömning och anser att ersättningen till de som arbetar mycket och de som arbetar lite bör harmoniseras. Enligt kommitténs förslag ska en person som deltidsarbetar få ersättning under sammanlagt längst för varje ersättningsperiod. Det innebär att omställningstiden blir lika lång för samtliga deltidsarbetslösa oavsett deltidsarbetets omfattning. Omställningstiden med deltidsarbete blir dessutom lika lång som omställningstiden för en person som är arbetslös på heltid, eftersom det motsvarar den tid det tar att förbruka vid heltidsarbetslöshet. Utskottet, som tidigare tagit ställning till kommitténs förslag och då funnit det väl avvägt och rimligt, finner ingen anledning att nu ändra uppfattning (jämför bet. 2014/15:AU7). Det är också viktigt att regeringen hörsammar tidigare tillkännagivande i frågan. Utskottet vill dock avvakta den pågående beredningen av kommitténs förslag och avstyrker därför