bet · H201MJU7 · 2015-02-24 00:00:00 — Enligt rapporten uppgår kostnaden till för förlorad produktivitet och ökade vårdkostnader för att vi utsätts för hormonstörande ämnen. Detta gäller dock enbart för en mindre del av de sjukdomar och skador som kan kopplas till hormonstörande ämnen. Vidare framhålls att bristen på gemensamma regler gör det mycket svårt för medlemsstaterna att fastställa vilka ämnen som ska förbjudas (, The Cost of Inaction: A Socioeconomic analysis of costs linked to effects of endocrine disrupting substances on male reproductive health, , ). Med anledning av offentliga samråd för att samla in synpunkter på deras förslag till kriterier för att identifiera hormonstörande ämnen lämnade Kemikalieinspektionen kommentarer om hur hormonstörande bör definieras. Kemikalieinspektionen förespråkar ett alternativ som innebär att den definition som har fastställts av () ska användas. Den har tagits fram inom WHO:s internationella program för kemikaliesäkerhet (IPCS, International Programme on Chemical Safety). Definitionen ska kombineras med en indelning i tre kategorier, som avgörs av hur starka bevisen mot ämnena är. Ämnena delas in i tre kategorier beroende på hur starka bevisen är att de har hormonstörande egenskaper. Kemikalieinspektionen anser att kriterierna ska införas utan ytterligare krav på exempelvis riskbedömningar eller socioekonomiska överväganden. Endast de befintliga möjligheterna till undantag som redan finns i de aktuella förordningarna ska kunna användas. I kommentaren uppmanar Kemikalieinspektionen kommissionen att ta hänsyn till de studier som finns, bl.a. om vad hormonstörande ämnen kostar samhället. Utskottet anser inledningsvis att de eventuella riskerna med hormonstörande ämnen måste uppmärksammas och tas på stort allvar. Hormonstörande ämnen misstänks ha ett samband med uppkomsten av vissa cancerformer, tidigarelagd pubertet, ökad frekvens av missbildade könsorgan, försämrad spermieproduktion och spermiekvalitet samt övervikt, diabetes och beteendestörningar. Vissa hormonstörande ämnen befaras ge skadliga effekter vid mycket små doser, och de skadliga effekterna av ämnena kan uppträda långt efter tidpunkten för exponering. Människan är vidare särskilt känslig för exponering för hormonstörande ämnen . Det kan handla om exponering eller under puberteten då hormonsignalerna är särskilt viktiga för utvecklingen. Utskottet konstaterar därför med tillfredsställelse att såväl den förra som den nuvarande regeringen har agerat inom dels EU-samarbetet, dels det nordiska samarbetet både för att frågan ska uppmärksammas och att kunskapsunderlag tas fram som grund för nödvändiga åtgärder. Enligt utskottet behöver alla relevanta åtgärder prövas för att nå framgång i arbetet med att minska exponeringen för hormonstörande ämnen. Utskottet ser allvarligt på att har underlåtit att både revidera strategin om hormonstörande ämnen och fastställa kriterier för hormonstörande ämnen. Utskottet vill därför på detta område understryka vikten av ett fortsatt kraftfullt arbete. Arbetet med hormonstörande ämnen måste även fortsättningsvis vara prioriterat. strategi om hormonstörande ämnen behöver uppdateras med en tidsplan för när regler om hormonstörande ämnen ska tas in i rättsakter som saknar sådana regler. Utskottet anser vidare att det är positivt att det bedrivs ett aktivt arbete på nationell nivå inom området. Inom ramen för det fortsatta arbetet med handlingsplanen för en giftfri vardag bör ett nationellt åtgärdsprogram inrättas för bl.a. hormonstörande ämnen, som Kemikalieinspektionen framhållit. Mot bakgrund av de nu redovisade farhågorna när det gäller de hormonstörande ämnenas effekter på människor, inte minst barn och ungdomar, utgår utskottet från att regeringen i likhet med utskottet noga följer utvecklingen på detta område särskilt när det gäller resultatet av de initiativ som har tagits och diskuteras. Utskottet avser att även fortsättningsvis följa frågan om hormonstörande ämnen. Med hänvisning till såväl pågående som förutsett arbete med frågan anser utskottet därmed att motionerna 2014/15:69 (V) yrkande 1 i denna del, 2014/15:314 (S) yrkandena 1–6 och 2014/15:2981 (C, M, FP, KD) yrkande 14 i denna del kan lämnas utan vidare åtgärd. Bisfenol A och andra bisfenoler Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om förbud mot bisfenol A och alla farliga bisfenoler, förbud mot bisfenoler i vissa produkter och att ska verka för ett förbud inom EU av bisfenol A. Jämför reservationerna 8 (V) och 9 (KD). I kommittémotion 2014/15:69 av m.fl. (V) yrkande 5 föreslås att ett totalförbud mot bisfenol A och andra farliga bisfenoler ska införas. Bisfenol A är ett hormonstörande ämne som kan leda till diabetes och hjärt-kärlsjukdomar hos vuxna samt beteendestörningar hos barn. Förbud finns mot bisfenol A i barnmatsförpackningar och nappflaskor, men bisfenol A är fortfarande ett vanligt ämne som finns t.ex. i renoverade dricksvattenrör och konservburkar. Det finns även andra bisfenoler, som bisfenol S och bisfenol F, vilka används trots att forskningen visat att även dessa ämnen kan vara farliga. Enligt partimotion 2014/15:1899 av m.fl. (KD) yrkande 3 i denna del bör alla varianter av bisfenoler förbjudas i produkter som riktar sig till barn samt livsmedelsförpackningar och kassakvitton. Även i partimotion 2014/15:2460 av m.fl. (C) yrkande 6 framhålls riskerna med bisfenol A. Motionärerna anser att EU att agerar för långsamt. Utöver förbud mot bisfenol A i nappflaskor finns ännu inga gemensamma EU-regler för att minimera exponeringen från kända källor. Reger-ingen förbjöd 2012 användningen av bisfenol A i livsmedelsförpackningar avsedda för barn . I detta fall gick före EU med förbud som verkar för ett totalförbud av ämnet. Genom att vi agerar som föredöme i EU leder detta ofta till att begränsningar tas fram för hela EU. Regeringen bör fortsätta detta arbete genom att bl.a. verka för ett totalförbud mot bisfenol A. behandling och kompletterande uppgifter Vid utskottets behandling av den senaste kemikaliepropositionen (prop. 2013/14:39) i sitt betänkande (bet. 2013/14:MJU13) framhölls att det är positivt att bisfenol A har förbjudits i vissa varor. På EU-nivå finns ett förbud mot användning av bisfenol A i nappflaskor av polykarbonatplast. Användningen av ämnet i lack och ytskikt i förpackningar för livsmedel som är särskilt avsedda för barn är förbjuden i . har meddelat att man har för avsikt att ta fram ett förslag till förbud på mot användning av bisfenol A i termopapper. Utskottet delade därför den förra regeringens uppfattning att i och med initiativ inte bör gå fram med ett nationellt förbud mot användning av bisfenol A i kvitton. stöttar och avvaktar resultatet av förslag. har vidare föreslagit att ämnet ska klassificeras som reproduktionstoxiskt i kategori 1 A. Kemikalieinspektionen har kartlagt användningen av bisfenol A i termopapper, främst kvitton och biljetter, samt i leksaker och barnartiklar. Den förra regeringen har också gett Kemikalieinspektionen, och i uppdrag att utreda om plast som har lagts in på insidan av dricksvattenrör (s.k. relining) läcker bisfenol A. I rapporten föreslås att ett nationellt förbud mot användning av tvåkomponentsepoxi i relining av tappvattenrör införs i förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter (Kemikalieinspektionen, Avgivning av bisfenol A (BPA) vid renovering av dricksvattenrör – Redovisning från ett regeringsuppdrag, Rapport 7/13). Kemikalieinspektionens rapport har remissbehandlas och förslagen bereds nu inom (). Utskottet uppmärksammade vidare att en särskild utredare utsågs . Utredaren fick till uppdrag att kartlägga användningsområden för bisfenol A och lämna förslag till hur exponeringen av bisfenol A från material som kommer i kontakt med livsmedel lämpligast kan minskas. För övriga användningsområden skulle utredaren kartlägga exponeringen för bisfenol A och alternativ till bisfenol A för att få kunskap om vilka övriga användningar som kan behöva fasas ut (dir. 2014:23). överlämnades betänkandet Bisfenol A – Kartläggning och strategi för minskad exponering (SOU 2014:90) till klimat- och miljöminister . Utredaren föreslår att regeringen antar följande mål och strategi för att åstadkomma en betydande minskning av exponeringen för bisfenol A (BPA). Följande föreslås som mål: Vid ingången av 2020 ska BPA inte längre förekomma i ytskikt som är i kontakt med livsmedel, så långt detta är möjligt. ska en väsentlig minskning ha skett av BPA i ytskikt som är i kontakt med livsmedel. Det ska finnas en tydlig utveckling mot den utfasning som enligt punkt 1 bör ha skett till 2020. Utgångspunkten ska vara att BPA inte substitueras med andra bisfenoler eller särskilt hälsofarliga ämnen. Målen under punkterna 1 och 2 syftar till att stödja och säkerställa den utfasning som initierats av dagligvaruhandeln och livsmedels- och förpackningsindustrin. Om inte målet under punkt 2, inför kontrollstationen, uppfylls bör regeringen överväga ett förbud mot BPA i ytskikt som är i kontakt med livsmedel. Grunden för en reglering av BPA bör i första hand vara dess inneboende hormon- och reproduktionsstörande egenskaper. På den grunden kan ett förbud införas i förordningen (1998:944) om förbud m.m. i vissa fall i samband med hantering, införsel och utförsel av kemiska produkter (kemikalieförbudsförordningen). Ett förbud kan också införas i den svenska livsmedelsförordningen (2006:813) men detta förbud kan då inte enbart baseras på ämnets särskilt farliga inneboende egenskaper. Vidare föreslås att användningen av BPA i termopapper upphör möjligt. Utredaren anser dock att regeringen bör avvakta utgången av den pågående EU-process som nämns ovan som har initierats av . Övriga förslag är att bör samarbeta med och stödja andra EU-länder och EU-organ som verkar för en utfasning av BPA. bör också i relevanta EU-organ lyfta fram behovet av förändringar i relevanta delar av EU:s livsmedelslagstiftning så att ämnen som migrerar från förpackningar eller på annat sätt genom mänsklig hantering hamnar i livsmedel, kan regleras på den grunden att de har särskilt farliga inneboende egenskaper. Dessutom ska verka för dialog, kunskapsutbyte och vid behov samordning mellan EU:s livsmedels- och kemikalieorgan Efsa och Echa (SOU 2014:90, s. 15 f.). Enligt Miljö- och kommer förslagen att remissbehandlas. gjorde Efsa en riskvärdering av bisfenol i en utvärdering. Enligt riskvärderingen bedöms inte den mängd bisfenol A vi får i oss skada hälsan. Det gäller alla åldersgrupper och även . bekräftar Efsa den preliminära bedömningen , och därför sänker man värdet för den mängd bisfenol A som enligt Efsa är säker nivå för intag utan risk för hälsan (2015:13 (1):3978). Bedömningen är dock temporär, eftersom man inväntar långtidsstudier från om effekter på bröstkörteln som kommer att finnas för utvärdering om 2–. Utskottet konstaterar att bisfenol A anses vara hormonstörande och kan skada vår fortplantningsförmåga. Livsmedelsförpackningar och termopapper bedöms stå för den största delen av exponeringen. Alla människor exponeras i sin vardag. För för tidigt födda barn är exponering från den medicintekniska utrustningen en betydande källa. Utskottet anser därför att det är positivt att bisfenol A har förbjudits i vissa varor enligt vad som nämns ovan. Utskottet konstaterar att arbetet fortsätter med att ta fram underlag om bisfenol A och andra bisfenoler. I har både den bredare kartläggningen av exponeringen av bisfenol A och den särskilda frågan om bisfenol A i plast på insidan av dricksvattenrör (s.k. relining) utretts. Förslagen är under beredning inom . Därutöver tillkommer initiativ i andra länder och EU:s livsmedelsmyndighet . Med hänvisning till pågående arbete i frågan föreslår utskottet att motionerna 2014/15:69 (V) yrkande 5, 2014/15:1899 (KD) yrkande 3 i denna del och 2014/15:2460 (C) yrkande 6 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att förbud mot ftalater i textilier, samtliga leksaker och barnvårdsartiklar. Jämför reservation 10 (V). I kommittémotion 2014/15:69 av m.fl. (V) yrkande 4 uppmärksammas riskerna med ftalater som används bl.a. som mjukgörare i plast. Några ftalater misstänks vara så skadliga att de är förbjudna i alla leksaker och barnvårdsartiklar. Ftalater kan nämligen läcka ut ur plast och tas upp av kroppen. Ett antal ftalater kan påverka och skada fortplantningsförmågan. En del ftalater får människan i sig genom direktkontakt med bl.a. plaster och en del indirekt t.ex. genom födan. Ftalaterna DINP, DIDP och DNOP är endast förbjudna om produkterna kan stoppas i munnen, men dessa förbud bör utsträckas till textil och till samtliga leksaker och barnvårdsartiklar. behandling och kompletterande uppgifter Ftalater är en grupp kemiska ämnen som bl.a. används som mjukgörare i plast. Reglerna om begränsning av ftalater i leksaker finns i bilaga 17 till kemikalie-förordningen Reach. DEHP, DBP och BBP är förbjudna i leksaker och barnvårdsartiklar om halten överskrider . Ftalaterna DINP, DIDP och DNOP är förbjudna att användas i leksaker och barnvårdsartiklar som barn kan stoppa i munnen om halten överskrider . DEHP, DBP, BBP och diisobutylftalat är fyra av 46 ämnen som EU tagit upp på en lista över särskilt farliga ämnen till kemikalieförordningen Reach. Företag inom EU som tillverkar, importerar och säljer varor som innehåller DEHP, DBP eller BBP är skyldiga att tillhandahålla sina kunder information om att ämnet ingår i varan. Åtgärder för att fasa ut hormonstörande ftalater har tidigare behandlats av utskottet (bet. 2013/14:MJU13 s. 36). Bland annat framgick att det pågår ett arbete både i och EU med att se över användningen av ftalater, och viss användning är redan förbjuden. Ftalaterna BBP, DEHP, DBP och DIBP är föremål för tillståndsprövning inom Reach. Utsläppandet på marknaden och användningen av dessa ftalater ska ha upphört om inte tillstånd har meddelats av . När det gäller dihexylftalat och dipentylftalat (DPP) har dessa tagits upp på kandidatlistan till Reach 2013, vilket innebär att de kan bli föremål för tillståndsprövning. Den förra regeringen gav Kemikalieinspektionen i uppdrag att göra en kartläggning av användningen av ftalater och förekomsten av alternativa ämnen och material. På grundval av kartläggningen skulle Kemikalieinspektionen verka för att företag frivilligt ersätter sådana ftalater med mindre farliga ämnen eller material. Detta uppdrag redovisades i en rapport (Förslag till utfasning av fortplantningsstörande och hormonstörande ftalater i , Kemikalieinspektionen, Rapport 7/14). Kemikalieinspektionen föreslår olika åtgärder för att driva på utbytet av de skadligaste ftalaterna. Eftersom mjukgjord PVC, och därmed ftalater, förekommer i många olika varukategorier berör förslagen flera regelverk. Myndigheten anser att på olika nivåer i kontakt med EU:s institutioner bör verka för att tillståndsreglerna i Reach tillämpas på avsett sätt för att åstadkomma en hög skyddsnivå för hälsa och miljö genom att särskilt farliga ämnen, däribland de farligaste ftalaterna, ersätts med ämnen eller tekniska lösningar som utgör säkrare alternativ. När det gäller arbetet inom EU föreslås att arbetar för en restriktiv tillståndsgivning av de fyra ftalaterna DEHP, DBP, BBP och DIBP på bilaga XIV i Reach. bör även arbeta för begränsningar i Reach av de fyra ftalaterna i följande varugrupper: accessoarer inklusive handskar och väskor, kläder och skor, sport- och fritidsartiklar, heminredning, elektronik, fordon och byggprodukter för inomhusmiljö. Likaså bör arbeta för begränsning av de fyra ftalaterna i direktivet för elektrisk och elektronisk utrustning – RoHS. Vidare föreslås att arbetet med klassificeringsförslag för fortplantningsstörande och hormonstörande ftalater fortsätter för att få dem uppförda på kandidatförteckningen. Kemikalieinspektionen föreslår också åtgärder på den nationella nivån. Ett förslag är att regeringen ger i uppdrag åt relevanta myndigheter att föreslå en begränsning av emissioner till inomhusmiljön av skadliga ftalater från byggmaterial. Regeringen bör även ge ett liknande uppdrag för sjukvården som verket redan fått när det gäller kemikaliekrav vid upphandling till förskolor. Kemikalieinspektionen bör arbeta för åtgärder som leder till förbättrad regelefterlevnad, t.ex. effektivare tillsyn och sanktioner. Enligt Miljö- och är förslagen ute på remiss (). Utskottet konstaterar att många ftalater misstänks vara hormonstörande, och det behövs åtgärder för att fasa ut dessa hormonstörande ftalater. Som framgått ovan är viss användning redan förbjuden, och några andra ftalater är föremål för tillståndsprövning inom Reach. Användningen ska nu ha upphört () om inte tillstånd har meddelats av . Andra ftalater har tagits upp på kandidatlistan. Kemikalieinspektionen har vidare kartlagt användningen av ftalater, och uppdraget har redovisats till och remissbehandlas . Utskottet vill också nämna att Kemikalieinspektionen har identifierat några tänkbara miljöskatter som kan utredas vidare, varav ett förslag är skatt på byggvaror och inredningar med plast som innehåller ftalater. Utskottet utgår från att frågan om en sådan miljöskatt kommer att ingå i övervägandena från Utredningen om ekonomiska styrmedel på kemikalieområdet som kommer att redovisa sitt betänkande enligt direktivet. Med hänvisning till pågående arbete inom såväl EU som anser utskottet att motion 2014/15: 69 (V) yrkande 4 bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet bifaller ett motionsyrkande om att regeringen inom EU ska verka för att kvicksilver fasas ut. I motion 2014/15:2981 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 14 i denna del påpekas att EU måste öka takten när det gäller att begränsa användningen av eller fasa ut särskilt farliga ämnen som kvicksilver. behandling och kompletterande uppgifter Minamatakonventionen om kvicksilver slutförhandlades . Den undertecknades av och 93 andra länder och kommer att minska den långväga transporten av kvicksilver till . Avtalet innehåller begränsningar och förbud av kvicksilver i både produkter och i industriella processer. De flesta reglerna kommer att gälla . har varit pådrivande i arbetet med att ta fram konventionen (prop. 2014/15:1 utg. omr. 20 s. 35). I är Kemikalieinspektionen behörig myndighet att lämna in begränsningsförslag. lämnade Kemikalieinspektionen in två förslag till begränsningar som hanteras av Echa. Enligt kemikaliepropositionen bör även i fortsättningen hålla en hög takt i arbetet med att föreslå begränsningar för användning av farliga ämnen. Särskild prioritet bör ges arbetet med att ta fram ett begränsningsförslag för kvicksilver i dentalt amalgam (prop. 2013/14:39 s. 43). har infört ett omfattande förbud mot användning av kvicksilver som bl.a. innebär att varor som innehåller kvicksilver inte får släppas ut på den svenska marknaden. EU har till viss del följt exempel och beslutat om förbud mot användning av kvicksilver i mätinstrument samt mot export av kvicksilver (2013/14:MJU13 s. 23). Inledningsvis konstaterar utskottet att det är viktigt att frågan om en hållbar hantering av kemikalier ingår i de lösningar och strategier på global nivå som syftar till att främja en hållbar utveckling. I det globala förhandlingsarbetet agerar i första hand genom EU eftersom en gemensam EU-position ofta är en stor fördel om man ska nå framgång och få gehör för en ståndpunkt. vill utskottet uppmärksamma att det nationella arbetet kan vara en drivkraft för EU och på den globala nivån. Den nya kvicksilverkonventionen, Minamatakonventionen, är ett exempel på detta. Som har nämnts har EU till viss del följt exempel och beslutat om förbud mot användning av kvicksilver i mätinstrument samt mot export av kvicksilver. Utskottet vill uppmärksamma att kvicksilver är ett av de allra farligaste miljögifterna och därmed utgör ett hot både mot miljön och mot människors hälsa. Trots insatserna för att begränsa användningen och utsläppen av kvicksilver är nedfallet fortfarande stort över . Det beror främst på långväga lufttransporter från övriga , men även från andra delar av världen. Även om nedfallet av kvicksilver har minskat är det inte tillräckligt för att förhindra att kvicksilverhalterna ökar i miljön. har en lång tradition av att vidta åtgärder mot kvicksilveranvändning som inleddes . infördes produktbaserade förbud mot kvicksilver i mätinstrument och elektriska komponenter, och ett exportförbud infördes . Endast ett fåtal ansökningar om undantag från dessa bestämmelser har lämnats in. infördes ett totalförbud mot kvicksilver. Förbudet innebär att kvicksilver och kemiska föreningar och beredningar där kvicksilver används eller har tillsatts inte får släppas ut på den svenska marknaden, användas i eller yrkesmässigt föras ut från . Varor som innehåller kvicksilver och som var i bruk när förbudet trädde i kraft får användas men får inte släppas ut på marknaden eller exporteras. Det är inte tillåtet att fylla på varorna med nytt kvicksilver. Det finns dock vissa tidsbegränsade undantag (förordning från Kemikalieinspektionen, KIFS 2014:5). Utskottet anser att det är glädjande att Minamatakonventionen har slutförhandlats och snart kommer att träda i kraft. Likaså är det positivt att har haft en aktiv roll i förhandlingarna. Utskottet erfar att det pågår ett arbete för att EU ska ratificera och implementera innehållet i den gemensamma lagstiftningen. Utskottet vill framhålla de positiva erfarenheterna som har av utfasning av kvicksilver. Enligt utskottet bör dessa erfarenheter i större utsträckning tas till vara bl.a. för att förmå EU att öka takten i arbetet med att begränsa och fasa ut särskilt farliga ämnen som exempelvis kvicksilver. Regeringen måste därför inom EU kraftfullt verka för att kvicksilver fasas ut. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrker utskottet motion 2014/15:2981 (C, M, FP, KD) yrkande 14 i denna del. Utskottets förslag i korthet bifaller två motionsyrkanden och om att regeringen inom EU ska verka för att bromerade flamskyddsmedel fasas ut. avslår ett motionsyrkande om att ett förbud mot deka-BDE bör återinföras. Jämför reservation 11 (V). I kommittémotion 2014/15:69 av m.fl. (V) yrkande 6 i denna del uppmärksammas riskerna med flamskyddsmedel som används för att fördröja eller förhindra att ett material börjar brinna. Det förekommer i textilier och möbler samt elektroniska produkter, och vissa av medlen är miljö- och hälsofarliga och i en del fall misstänkt hormonstörande. De bromerade flamskyddsmedlen är de mest problematiska då de finns kvar länge i naturen, samlas i organismerna och är giftiga. Flera av de farligaste flamskyddsmedlen är förbjudna i t.ex. elektroniska varor. Mot denna bakgrund behöver man se över om det är möjligt att förbjuda användningen av farliga bromerade flamskyddsmedel. I motion 2014/15:2981 av m.fl. (C, M, FP, KD) yrkande 14 i denna del påpekas att EU måste öka takten när det gäller att begränsa användningen av eller fasa ut särskilt farliga ämnen som bromerade flamskyddsmedel. I kommittémotion 2014/15:69 av m.fl. (V) yrkande 6 i denna del föreslås ett förbud mot deka-BDE. Den tidigare regeringen tog bort förbudet för det bromerade flamskyddsmedlet deka-BDE i möbler och textilier. Eftersom deka-BDE är ett ämne som på många sätt liknar miljögifterna PCB och DDT bör förbudet återinföras. behandling och kompletterande uppgifter Flamskyddsmedel används för att fördröja eller hindra att ett material börjar brinna. Textilier och möbler i offentlig miljö, skyddskläder, gummikablar, isoleringsmaterial samt elektrisk och elektronisk utrustning är exempel på varor som kan innehålla flamskyddsmedel. Vissa flamskyddsmedel är hälso- och miljöfarliga. En del är också misstänkt hormonstörande. Det finns flera hundra olika flamskyddsmedel, varav ett sjuttiotal som innehåller brom. De bromerade flamskyddsmedlen är de mest omdiskuterade. Flamskyddsmedel kan läcka ut när varor tillverkas, används och skrotas.