bet · H301FiU17 · 2015-11-05 00:00:00 — Detta gäller dock inte beslut som avser normgivning. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringens beslut enligt den nya lagen om resolution får inte överklagas. Frågor om klagorätt, partsställning, laga kraft och delgivning får bedömas i det enskilda fallet utifrån gällande rätt. Mål om resolution eller resolutionsåtgärder ska handläggas skyndsamt. Endast om det är förenligt med det allmännas intresse, får den domstol som ska pröva ett överklagat beslut om resolution eller resolutionsåtgärder besluta att det överklagade beslutet tills vidare inte ska gälla. Lagen om resolution, lagen om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut samt de följdändringar som syftar till att genomföra krishantreringsdirektivet i svensk rätt är tänkta att träda i kraft . Bestämmelser om krav på avtalsvillkor om erkännande av nedskrivning eller konvertering i avtal som lyder under lagen i tredjeland ska tillämpas på avtal och skuldförbindelser som emitterats eller ingåtts fr.o.m. . Resolutionsavgiften tas ut första gången . ska avgiften reduceras till hälften. Regeringen menar att det nya regelverket innebär att såväl statens kostnader för krishantering som de totala samhällsekonomiska kostnaderna för krishantering bör minska i en inte obetydlig utsträckning, som det är svårt att uppskatta de ekonomiska effekterna mer i detalj. Regeringen gör dock bedömningen att förslaget innebär en ökad administrativ börda för de systemviktiga finansiella instituten. Förslaget innebär också en ökad administrativ börda för de mindre instituten. Den föreslagna lagstiftningen ska tillämpas proportionerligt, vilket gör att kraven för de mindre instituten kan vara mindre omfattande där det bedöms befogat. För konsumenter som nyttjar institutens tjänster kommer förslaget inte att innebära några större märkbara förändringar. Även i en krissituation, när ett institut försätts i resolution, kommer konsumenten i många fall att ha fortsatt tillgång till bankens tjänster. Ett av regelverkets uttryckliga syften är att skydda konsumenter, speciellt insättare. För investerare innebär det nya regelverket att skuldebrev kan komma att bli nedskrivna och att investeringar därmed förlorar i värde. Trots reglerna om att investerare (borgenärer) aldrig ska behandlas sämre än vad de hade behandlats i konkurs kan det antas att detta får konsekvenser för prissättningen av senior skuld som utges av systemviktiga finansiella institut. Sådana konsekvenser kan dock enligt regeringen vara önskvärda ur ett rättvise- och hållbarhetsperspektiv, eftersom det handlar om att minska den implicita statsgarantin. I och med införandet av skuldnedskrivningsverktyget skapas en möjlighet att låta borgenärerna ta förlusterna utan att banken nödvändigtvis likvideras, och staten får därmed och i samband med de andra föreslagna verktygen större flexibilitet att hantera krisen på det sätt som bedöms lämpligt. Jämfört med nuvarande stödlag kommer statens möjligheter till rekapitalisering av banker med offentliga medel att begränsas något. Kostnaderna ska i första hand bäras av ägare och borgenärer. , och är de myndigheter som kommer att få ökade bördor till följd av den lagstiftning som föreslås. Regeringen bedömer att och nya uppgifter kan hanteras inom befintliga ramar. kostnader för handläggning av bl.a. registreringsärenden finansieras genom avgifter. Med hänsyn till att ett beslut om att försätta ett företag i resolution med största sannolikhet kommer att fattas väldigt sällan i , om ens alls inom överskådlig tid, och att antalet mål hos allmän förvaltningsdomstol med anledning av myndighetsbeslut i det resolutionsförberedande arbetet kan förväntas bli begränsat, är regeringens bedömning att de budgetära konsekvenserna för domstolarna bör kunna hanteras inom befintliga budgetramar. Utskottet anser att krishanteringsdirektivet i huvudsak bör genomföras i svensk rätt på det sätt som regeringen föreslår. Av propositionen framgår att en del beslut som kan behöva fattas enligt det nya krishanteringsdirektivet kan få sådana konsekvenser för den finansiella stabiliteten och statsfinanserna att beslutsbefogenheten inte bör ges till en förvaltningsmyndighet. Enligt den föreslagna lagstiftningen ska , om myndigheten överväger en åtgärd som kan få direkta budget- eller systemeffekter, till regeringen överlämna frågan om huruvida åtgärden med hänsyn till risken för sådana effekter kan godtas. Alla åtgärder som finansieras med medel från resolutionsreserven kommer att påverka det finansiella sparandet. Med direkta budgeteffekter avses dock i detta sammanhang enbart sådana effekter som följer av åtgärder som inte finansieras med medel ur resolutionsreserven. Det kan bli aktuellt för regeringen att bli involverad i beslutsfattandet, t.ex. i det gränsöverskridande samarbete som kan kräva såväl internationella överenskommelser om resolutionsåtgärder som fördelning av kostnader mellan medlemsstater för krishanteringen. Det anges i den föreslagna lagstiftningen att regeringen, när avser att låna ut medel ur resolutionsreserven till något annat finansieringsarrangemang inom EES, ska bedöma om utlåningen kan tillåtas utifrån de budget- eller systemeffekter utlåningen kan ge upphov till. Det kan inte uteslutas att även rent nationella ärenden kan innehålla sådana omständigheter att beslut bör föregås av regeringens godkännande. Utskottet delar regeringens bedömning att det inte är möjligt eller lämpligt att i lag eller annan författning på förhand precisera ytterligare i vilka fall sådana beslut ska prövas av regeringen. Lagförslagen i propositionen innebär att ett vidsträckt bemyndigande ges till regeringen och . Regeringen får tillåta åtgärder som får direkta budget- eller systemeffekter. Alla åtgärder som finansieras med medel från resolutionsreserven kommer att påverka det finansiella sparandet. ska på begäran ställa medel ur reserven till förfogande för finansiering av åtgärder i resolution. föreslagna lagstiftningen innebär vidare att reglerna i lagen om statens budget om statlig avgiftssättning får frångås om synnerliga skäl föreligger. har dock godtagit motsvarande vidsträckta bemyndiganden i samband med att den nuvarande stödlagen antogs (bet. 2008/09:FiU16). genom den nuvarande stödlagen ett icke beloppsbegränsat bemyndigande att besluta om stödåtgärder. Mot den bakgrunden anser utskottet att förslagen till lag om resolution och lag om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut kan anses vara befogade. I propositionen föreslås vidare att instituten ska betala en årlig resolutionsreserven har nått ska i stället en riskavgift tas ut som baseras på risken i varje instituts verksamhet. Riskavgiften ska enligt regeringens förslag tas ut i enlighet med bestämmelser som fastställs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Utskottet konstaterar att det i den lagbestämmelse om riskavgiften som regeringen föreslagit endast anges att riskavgiften ska spegla den förväntade kostnad som kan komma att belasta resolutionsreserven i fråga om den avgiftsskyldige, och att avgiften kan sättas till noll om sannolikheten för att en avgiftsskyldig kommer att försättas i resolution är mycket låg. Vidare föreslås en möjlighet att sätta ned riskavgiften om det finns särskilda skäl. I propositionen anges att det är angeläget att avgiftsuttaget utformas så att institutens incitament till ett riskfyllt beteende minskar, detta bl.a. mot bakgrund av den svenska banksektorns storlek i förhållande till den nationella ekonomin. I den föreslagna lagen om resolution anges inte hur risken ska uppskattas för varje enskilt institut eller i övrigt hur avgiften för varje avgiftsskyldig ska fastställas. Det är fråga om belastande avgifter som ska tas ut av enskilda institut . Utskottet anser därför att det bör framgå närmare av lagen vilka kriterier som ska tillämpas vid bestämmandet av riskavgiften. Dessutom bör det enligt utskottets mening tydliggöras att bestämmelsen syftar till att ge instituten incitament att minska sina risker. Att i så stor utsträckning som förslaget innebär delegera befogenheten att bestämma hur riskavgiften närmare ska regleras är enligt utskottet inte lämpligt. anser utskottet att regleringen i lag inte får bli för detaljerad. Enligt uppgift från regeringen beräknas inte behållningen i resolutionsreserven uppgå till av insättningarna . Först då beräknas således att de årliga riskavgifterna kommer att börja tas ut. Mot den bakgrunden tillstyrker utskottet förslaget till en ny lag om resolution även i den del det handlar om riskavgifterna. Utskottet anser dock att regeringen bör utreda hur bestämmelserna i lagen om resolution om riskavgiften kan utformas så att kriterierna för fastställandet av riskavgifterna blir tydligare reglerade i lagen. Regeringen bör därefter återkomma till med förslag på ändringar av lagen om resolution. I offentlighets- och sekretesslagen föreslår regeringen att sekretess ska gälla i ärenden om resolution för bl.a. uppgifter om affärs- och driftsförhållanden hos den som ärendet avser. Vidare föreslår regeringen två sekretessbrytande bestämmelser. Förslagen innebär att sekretessen i resolutionsärenden inte ska hindra att en uppgift lämnas till en enskild som deltar i ett resolutionsförfarande om uppgiften behövs för att planera eller utföra en resolutionsåtgärd respektive till en konkursförvaltare eller en likvidator. I den nya lagen om resolution föreslås en bestämmelse om tystnadsplikt för den som deltar i verksamhet enligt lagen för det denne fått veta om bl.a. enskilds affärs- och driftsförhållanden. Någon motsvarande bestämmelse om tystnadsplikt för konkursförvaltare och likvidatorer föreslås inte. Utskottet utgår från att regeringen har övervägt frågan om behovet av en särskild bestämmelse i lagen om resolution om tystnadsplikt för konkursförvaltare och likvidatorer. Vidare förutsätter utskottet att regeringen återkommer med förslag till lagstiftning i frågan om det skulle visa sig behövas. Utskottet föreslår också några justeringar i några av lagförslagen. Utskottet finner att det inte är behövligt att hämta in upplysningar eller yttranden om förslagen till lagändringar. På grund av frågornas art anser utskottet vidare att Lagrådets granskning skulle sakna betydelse. I förslaget till lagen om resolution föreslår utskottet några rättelser i 1 kap. 2 §, 3 kap. 19 §, 27 kap. 13 § och några mindre justeringar av 7 kap. 4 § och 30 kap. 2 §. Vad gäller 7 kap. 4 § bedömer utskottet att terminologin bör vara densamma som i övriga delar av 7 kap., dvs. att ”skulderna” ska ersättas med ”förpliktelserna”. I lagen om bank- och finansieringsrörelse föreslår utskottet också några justeringar av lagförslagen. I 6 a kap. 1 och 2 §§ regleras att återhämtningsplaner och koncernåterhämtningsplaner ska lämnas in till . Enligt utskottet bör bestämmelserna kompletteras så att det framgår att planerna ska lämnas in som bestämmer. Bestämmelsen i 13 kap. 8 a § om upprättande av register över finansiella avtal bör förtydligas så att innebörden överensstämmer med vad regeringen anför i propositionen (s. 288). Vidare föreslår utskottet ett förtydligande av bemyndigandet i 16 kap. 1 § om sådana register. Vidare föreslår utskottet vissa ändringar av regeringens förslag när det gäller lagen om värdepappersmarknaden. För det första bör 8 a kap. 1 § ändras så att paragrafen definierar vilka värdepappersbolag som ska följa reglerna om återhämtningsplaner. För det andra bör, på motsvarande sätt som i 6 a kap. 1 och 2 §§ lagen om bank- och finansieringsrörelse, 8 a kap. 2 och 3 §§ lagen om värdepappersmarknaden, som gäller att återhämtningsplaner och koncernåterhämtningsplaner ska lämnas in till , kompletteras så att det framgår att planerna ska lämnas in I 23 kap. 3 b § föreslås för det tredje dels att den myndighet som anges i paragrafen ska vara , dels att paragrafens innebörd ska överensstämma med vad regeringen anför i propositionen (s. 288). Slutligen föreslår utskottet en rättelse i 8 b kap. 17 §. I övriga delar tillstyrker utskottet propositionen. Genomförande av krishanteringsdirektivet, punkt 1 (V) (V) anför: Jag vill framhålla följande i samband med att krishanteringsdirektivet genomförs i svensk rätt. När det gäller statens möjlighet att överta banker så ska ett övertagande enligt förslaget endast kunna ske i det andra steget, dvs. när man har genomfört de andra möjliga verktygen. Jag vill peka på att detta riskerar att förvärra kriser genom att det kan ta innan staten får kontroll över situationen. Likaså tycker jag att den föreslagna regeln om att staten inte får behålla ägandet utan måste avyttra det så snart som de marknadsmässiga och finansiella omständigheterna gör det möjligt inte är sakligt motiverad. principiella ingång är att staten ska kunna fortsätta äga en bank som har varit föremål för resolution. Skattebetalarna kan ha en större ekonomisk av fortsatt ägande och det kan också leda till att konkurrensen mellan bankerna stärks. Ett fortsatt statligt ägande kan också vara viktigt för att värna den finansiella stabiliteten och säkerställa att staten får tillbaka de medel som staten bidragit med för sitt risktagande. Förutsättningarna för att använda de statliga stabiliseringsverktygen En av förutsättningarna för att använda de statliga stabiliseringsverktygen är enligt de föreslagna bestämmelserna att ägare och borgenärer har bidragit genom nedskrivning, konvertering eller på annat sätt med ett belopp motsvarande av skulderna i företaget. Jag anser att detta bidrag från ägarna och borgenärerna borde ha varit större. Ägarna borde ta ett större ansvar för skulderna i företaget. Angående minimikravet och vissa typer av instrument delar syn på att resolutionsmyndigheten borde ha getts möjlighet att kräva att minimikravet fullt ut ska uppfyllas med kapitalbas. Detta för att minska risken att ett institut strukturerar sina skulder så att skuldnedskrivningsverktyget inte får avsedd effekt. Villkor för förebyggande statligt stöd I de föreslagna bestämmelserna (2 kap. 2 § lagen om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut) borde villkoret ha varit att stödet ska utformas så att statens insatser kan återfås i stället för som det nu formuleras i bestämmelsen, att stödet ska utformas så att statens insatser i möjligaste mån kan återfås. I förslaget till lag om resolution föreslås (24 kap. 6 §) att ett företag i resolution ska ersätta för skäliga kostnader och utlägg som har uppkommit i samband med beslut om att försätta företaget i resolution och vidtagande av resolutionsåtgärder. Enligt min mening borde företaget ersätta för alla kostnader som har uppkommit i samband med resolution och således borde ordet ”skäliga” ha tagits bort. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2015/16:5 Genomförande av krishanteringsdirektivet: 1.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om resolution. 2.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om förebyggande statligt stöd till kreditinstitut. 3.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979). 4.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i lagen (1981:6) om konkurs som omfattar egendom i annat nordiskt land. 5.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i lagen (1981:7) om verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land. 6.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i sparbankslagen (1987:619). 7.Riksdagen antar regeringens förslag till ändring i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. 8.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i konkurslagen (1987:672). 9.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1988:1385) om riksbank. 10.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1995:1570) om medlemsbanker. 11.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring av lagen (1995:1571) om insättningsgaranti. 12.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion. 13.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). 14.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. 15.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551). 16.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2005:1047) om internationella förhållanden rörande försäkringsföretags och kreditinstituts insolvens. 17.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. 18.Riksdagen antar regeringens förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG REGERINGENS LAGFÖRSLAG BILAGA 2 BILAGA 2 REGERINGENS LAGFÖRSLAG 1 Ändring i regeringens förslag till lag om resolution Innehållet i denna lag är uppdelat enligt följande. INLEDANDE BESTÄMMELSER 1 kap. – Övergripande om lagen 2 kap. – Definitioner ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRBEREDA RESOLUTION OCH UNDVIKA FALLISSEMANG 3 kap. – Resolutionsplaner 4 kap. – Minimikravet på nedskrivningsbara skulder 5 kap. – Ytterligare åtgärder för att förbereda resolution och undvika fallissemang 6 kap. – Nedskrivning eller konvertering av kapitalinstrument utanför resolution 7 kap. – Värdering AVDELNING III. 8 kap. – Inledande av resolution 9 kap. – Beslutsförfarande för gränsöverskridande koncerner 10 kap. – Följder av ett beslut om resolution för ägare och ledning 11 kap. – Hinder mot exekutiva åtgärder och rättshandlingar knutna till resolution 12 kap. – Om resolutionsåtgärder 12 kap. – Resolutionsåtgärder 13 kap. – Beslut om ändring av vissa avtalsvillkor och om förbud mot att fullgöra förpliktelser, ta i anspråk säkerheter och att utöva vissa rättshandlingar 14 kap. – Kompletterande befogenheter 15 kap. – Särskild förvaltare 16 kap. – Åtgärder mot ägare 17 kap. – Försäljningsverktyget 18 kap. – Broinstitutsverktyget 19 kap. – Avskiljandeverktyget 20 kap. – Kompletterande befogenheter vid överföring 21 kap. – Skuldnedskrivningsverktyget 22 kap. – De statliga stabiliseringsverktygen 23 kap. – Skyddsåtgärder 24 kap. – Konkurs, likvidation och avslutande av resolution 25 kap. – Verkan av vissa beslut fattade av resolutionsmyndigheter i andra länder inom EES 26 kap. – Erkännande och verkställighet av resolution i tredjeland BILAGA 3 UTSKOTTETS LAGFÖRSLAG 27 kap. – Finansiering av resolution 28 kap. – Samarbete och informationsutbyte 29 kap. – Bemyndiganden 30 kap. – Överklagande och verkställighet av beslut m.m. Av en överenskommelse enligt Av en överenskommelse enligt 18 § ska det framgå vad den 18 § ska det framgå vad den företaget inom EES. företaget inom EES. ska fatta de beslut som följer av överenskommelsen. Tillsammans med värderingen ska följande information lämnas såsom den framgår av företagets räkenskapsinformation: 1.en uppdaterad balansräkning och en rapport över den finansiella ställningen för företaget, 2.en analys av tillgångarnas bokföringsmässiga värde, och 3.en förteckning över utestående skulder i och utanför balansräkningen, med angivande av respektive skulds prioritet enligt förmånsrättslagen (1970:979). Till grund för ett beslut enligt 3 § får vid behov den information som ska lämnas tillsammans med värderingen enligt första stycket 2 kompletteras med en analys av värdet av tillgångarna och skulderna i företaget med utgångspunkt i marknadsvärdet.