bet · H201TU13 · 2015-05-22 00:00:00 — De regionala kollektivtrafikmyndigheternas befogenhet definieras till att gälla regional kollektivtrafik, med vilket menas arbetspendling och annat vardagsresande. Inom ramen för denna befogenhet får två eller flera kollektivtrafikmyndigheter i angränsande län fritt komma överens om att gemensamt besluta om länsgränsöverskridande regional kollektivtrafik. Kollektivtrafiklagen innebär således att det blir lättare för den regionala kollektivtrafikmyndigheten att organisera trafik över länsgränser eftersom länsgränsrestriktionen avskaffas. Trafikförsörjningsplanen har ersatts av ett trafikförsörjningsprogram. Trafikförsörjningsprogrammet medför en skyldighet att samråda med motsvarande myndigheter i angränsande län, kollektivtrafikföretag, resenärer, näringsliv, organisationer och i vissa fall kommuner. Av programmen ska bl.a. framgå behovet av regional kollektivtrafik i länet, mål för kollektivtrafikförsörjningen, såsom miljöskyddande åtgärder och anpassning av kollektivtrafik med hänsyn till behovet hos personer med funktionsnedsättning, vilken trafik som bedöms kunna utföras på kommersiell grund och trafik som myndigheten avser att ombesörja på grundval av allmän trafikplikt. Alla allmänna trafikplikter ska gå att härleda ur trafikförsörjningsprogrammet. EU:s kollektivtrafikförordning (förordning (EG) nr 1370/2007) är tillämplig på nationell och internationell kollektivtrafik på järnväg och andra spårbundna transportsätt samt på väg. Medlemsstaterna får själva välja att tillämpa förordningen på kollektivtrafik på inre vattenvägar och nationella vatten. EU:s kollektivtrafikförordning reglerar hur behöriga myndigheter kan ingripa på området för kollektivtrafik för att se till att det tillhandahålls kollektivtrafiktjänster av allmänt intresse som bl.a. är tätare, säkrare, av bättre kvalitet eller billigare än vad den fria marknaden skulle kunna erbjuda. Syftet med förordningen är att fastställa ramarna för de behöriga myndigheternas beviljande av ensamrätter och ersättning för fullgörande av allmän trafikplikt. Skälet för detta är att det är dessa myndighetsåtgärder som medför störst risk för att konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna påverkas. I kollektivtrafikförordningen definieras allmän trafikplikt som ”de krav som behöriga myndigheter definierar eller fastställer för att sörja för sådan kollektivtrafik av allmänt ekonomiskt intresse som ett kollektivtrafikföretag inte skulle ha något eget kommersiellt intresse av att bedriva utan att få ersättning, eller åtminstone inte i samma omfattning eller på samma villkor”. För att öka öppenheten och insynen i hur motprestationer bestäms anges i förordningen att när en behörig myndighet beslutar att bevilja ett företag ensamrätt eller någon typ av ersättning som motprestation för fullgörande av allmän trafikplikt ska detta ske inom ramen för ett avtal om allmän trafik. I ett avtal om allmän trafik ska det klart och tydligt fastställas vilken allmän trafikplikt kollektivtrafikföretaget ska fullgöra och vilka geografiska områden som avses. Avtalet ska vidare i förväg och på ett objektivt sätt fastställa de parametrar som ska användas för att beräkna den eventuella ersättningen och den eventuella ensamrättens art och omfattning på ett sätt som förhindrar alltför höga ersättningar. I avtal om allmän trafik ska det vidare fastställas hur kostnaderna och intäkterna ska fördelas, löptiden för avtalet osv. Vilka regler som ska tillämpas beror på avtalets karaktär. Är det fråga om ett tjänstekontrakt ska tilldelning ske enligt försörjningsdirektivet. Om avtalet i stället utgörs av en tjänstekoncession eller järnvägstrafik och annan spårtrafik än spårvagnstrafik ska tilldelning ske enligt kollektivtrafikförordningen. Förordningen ingår i översynen av det fjärde järnvägspaketet. Branschens partnersamverkan för en förbättrad kollektivtrafik inledde kollektivtrafikbranschen ett samarbete som syftar till att stärka kollektivtrafikens roll. Målsättningen med samarbetet är att fördubbla antalet resor med kollektivtrafiken och även fördubbla kollektivtrafikens marknadsandel. En fördubbling av kollektivtrafiken skulle minska persontrafikens koldioxidutsläpp med och ge en samhällsekonomisk vinst på . Mål på vägen grundar sig på upplevelsemål, effektivitetsmål, ekonomimål och mål för utveckling och förnyelse. Partnersamverkan drivs av att skapa värde för resenärerna och av att få vara med och bidra till en hållbar samhällsutveckling. Bakom det s.k. fördubblingsprojektet står Svensk Kollektivtrafik, , , , Kommuner och Landsting (SKL), och Jernhusen. Det fortsatta gemensamma utvecklingsarbetet fokuseras på fyra områden; avtalsprocessen, samhällsplanering, finansiering och infrastruktur. X2AB är en samverkansarena i kollektivtrafikbranschen som driver utvecklingsprojekt för att bidra till en snabbare utveckling av kollektivtrafiken. Det kan vara fråga om att öka resenärsnytta, effektivitet och samhällsnytta. I nära samverkan med andra branschaktörer, staten och kollektivtrafikens övriga intressenter driver X2AB utvecklingsprojekt som är effektivare att genomföra tillsammans i branschen än var och en för sig. Tanken är att X2AB ska säkerställa att resultaten i form av nya tjänster tillför värde för resenärerna och samhället och kan nyttjas av alla aktörer i branschen. X2AB driver även frågor som är strategiskt viktiga för kollektivtrafikens utveckling, bidrar till ökad insikt och kunskap samt medverkar i utvecklingen mot ökad standardisering. Ägare till X2AB är regionala kollektivtrafikmyndigheter/länstrafikbolag och trafikföretag. Finansieringen av X2AB:s basverksamhet består av årliga serviceavgifter från ägarna. Ägare är Karlstadsbuss, Keolis i , , Nobina i , , , och . X2AB står bakom branschens övergripande mål att fördubbla kollektivtrafikens marknadsandel på vägen mot den gemensamma visionen om ”kollektivtrafiken som en självklar del av resandet i ett hållbart samhälle”. fattades ett inriktningsbeslut om att Samtrafiken och X2AB ska slås ihop till ett bolag. Syftet är att ta till vara på styrkorna i båda organisationerna och på så sätt skapa en stark nationell organisation som på ett transparent och konkurrensneutralt sätt ska bidra till en hållbar samhällsutveckling genom innovativ utveckling och effektiv förvaltning av lösningar för kollektivt resande. Enligt planeringen ska detta bli verklighet . Några uppgifter om kollektivtrafiken Trafikanalys har i uppdrag att ta fram statistik om kollektivtrafik. Av myndighetens rapport och regional kollektivtrafik 2013 – statistik 2014:22 framgår följande. uppgick kollektivtrafikresande med buss, tåg, spårväg, tunnelbana och fartyg till 1 420 miljoner påstigningar. Det är en ökning och med . Av rapporten framgår att buss är det i särklass vanligaste kollektiva färdmedlet. gjordes 738 miljoner påstigningar på buss i , vilket motsvarar av det totala antalet påstigningar i kollektivtrafiken. av påstigningarna skedde med tunnelbana, med tåg och med spårväg. Resande med fartyg förekom sparsamt inom kollektivtrafiken. Trafikanalys anger vidare att antalet påstigningar med kollektivtrafik ökade i flertalet av rikets 21 län . Storstadsregionerna , och län dominerar på många sätt inom kollektivtrafiken. Tillsammans står de för av utbudet i fordons- och vagnkilometer, av transportarbetet i personkilometer och av antalet påstigningar i hela . Tunnelbanan står för , tågen för och spårvägen för . finansierade intäkterna från den egna verksamheten hälften av kollektivtrafiken medan landstingen finansierade , kommunerna och staten/. Av den s.k. kollektivtrafikbarometern (årsrapport ) som tas fram av Svensk kollektivtrafik framgår bl.a. följande. Av kvinnors resor sker knappt en av fyra med kollektivtrafik jämfört med en av fem av männens resor. Åldersgruppen 15–gör drygt hälften av resorna med kollektivtrafik. Kollektivtrafikens beräknade marknadsandel har –2014 stigit från . Marknadsandelen varierar stort mellan olika län och i är den medan den i är . Av kollektivtrafikbarometern följer att storstadslänen är de som har störst marknadsandel, och det är också i dessa län som kollektivtrafiken upplevs vara mest relevant. I motion 2014/15:192 av m.fl. (V) yrkande 13 framförs att regeringen bör återkomma till med konkreta förslag på hur målet om en fördubblad resandeandel för kollektivtrafiken och fördubblat antal resor till 2020 ska förverkligas. I motionen anges att det skulle minska persontrafikens koldioxidutsläpp med och ge en samhällsekonomisk vinst på . I motion 2014/15:356 av (M) föreslås att regeringen tillsätter en utredning med uppgift att utforma en kundvalsmodell och se över konsekvenserna av att införa en kundvalsmodell i kollektivtrafiken, i första läget i form av en pilotstudie i ett eller flera län. Motionären anser att utredningen och en tillhörande pilotstudie bör göras i nära samverkan med företrädare för de regionala kollektivtrafikmyndigheterna och att ett statsbidrag för pilotstudien bör undersökas. Motionären framför bl.a. att med en sådan modell får entreprenören full frihet att utforma trafiken, vilket kan leda till lägre kostnader och en högre lönsamhet för kollektivtrafiken. Motionären pekar på att det blir tydligt för marknaden vad som är viktigt för samhället, dvs. att fler reser kollektivt. I motion 2014/15:720 av och (båda S) anges att en väl fungerande kollektivtrafik är en grundförutsättning för att klara både arbetsresor och resor . I motionen framhålls att kollektivtrafiken även har en mycket viktig roll för att minska transportsektorns klimatpåverkan och trängsel samt luftföroreningar och buller. Motionärerna menar att för att öka andelen kollektivtrafikresenärer måste hela kollektivtrafiken få både ökad kapacitet och bättre kvalitet. Motionärerna anser att staten bör ta ett större ansvar för att Svensk Kollektivtrafiks mål om en fördubblad kollektivtrafik till 2020 ska bli verklighet. I motion 2014/15:1681 av (MP) framförs att den enskilt största utmaning vi står inför är att utsläppen av koldioxid och andra gaser som förändrar klimatet och bidrar till den globala uppvärmningen måste hejdas. I motionen anges att trafiksektorn står för en väsentlig del av utsläppen i . Motionären menar att ett effektivt sätt att minska klimatpåverkan är att få över biltrafik till kollektivtrafik. Motionären förespråkar därför i yrkande 1 att det fördubblingsmål som aktörer inom kollektivtrafikbranschen enats om ska göras till ett nationellt mål. Motionären menar vidare i yrkande 2 att en strategi bör utarbetas för att nå målet om fördubblad kollektivtrafik. I motionen framhålls att flera av de styrningsmekanismer som finns, och är centrala, finns på den statliga nivån. I motion 2014/15:2318 av m.fl. (M) yrkande 12 framhålls att kollektivtrafikbranschens initiativ till Fördubblingsmålet, dvs. att fördubbla det kollektiva resandet till 2020 är lovvärt, och motionärerna följer arbetet med intresse. Motionärerna anser att statens roll i att bidra till fördubblingen är att ge kollektivtrafikbranschen de förutsättningar som krävs när det gäller infrastruktur och lagstiftning. I motion 2014/15:2742 av m.fl. (C) yrkas att regeringen bör prova förutsättningarna för en fungerande gränsöverskridande kollektivtrafik för att underlätta pendlingen mellan och . I motionen anges att en fungerande kollektivtrafik över gränsen skulle fördjupa samarbetet mellan regionerna och stärka den regionala utvecklingen. I motionen framhålls att det är angeläget att myndigheter och politiker samarbetar för att harmonisera regelverk och tillämpning. Utskottet har framhållit att kollektivtrafiken är ett viktigt medel för att uppfylla de transportpolitiska målen och därigenom åstadkomma en långsiktigt hållbar tillväxt i hela landet. Utskottet menar att kollektivtrafiken ska vara attraktiv och anpassad efter de förutsättningar som råder i landets olika delar. En väl anpassad kollektivtrafik ger människor en geografisk tillgänglighet på ett energieffektivt och långsiktigt hållbart sätt. Utskottet välkomnar därför att regeringen gav i uppdrag att ta fram förslag till ramverk för särskilda stadsmiljöavtal med fokus på hållbara transporter i städer. I uppdraget ingår att föreslå kriterier och process för urval av projekt som kan komma i fråga för statlig medfinansiering. ska översiktligt definiera vilka typer av åtgärder som kan komma i fråga för statlig medfinansiering samt bidragsandelen vid olika typer av åtgärder och lämna eventuella förslag på avgränsning utöver den övergripande avgränsningen till städer. Vidare ska beskriva vilka parter som ska kunna ingå sådana stadsmiljöavtal samt möjliga motprestationer från stadsmiljöavtalsparter. ska också redovisa en process för styrning och uppföljning samt en modell för hur avtalen ska vara utformade. De statliga medlen ska kunna fördelas i närtid (perioden –2018). ska bl.a. överväga hur stadsmiljöavtalen kan bidra till att andelen kollektivtrafik, cykel och gång samt hållbara transporter ökar och hur stadsmiljöavtalen kan bidra till genomförandet av kollektivtrafiklösningar genom nya kostnadseffektiva transportlösningar samt kostnadseffektiv ny och tillgänglig teknik. Utskottet anser vidare att det är angeläget att öka kollektivtrafikens andel när det gäller nationsöverskridande kollektivtrafik, av samma skäl som för kollektivtrafik inom landet. Utskottet har fått information om att det i regioner med nationsöverskridande kollektivtrafik pågår arbete med att underlätta för resenärer som åker mellan två länder. Utskottet ser mycket positivt på det. Utskottet vill vidare lyfta fram kollektivtrafikbranschens initiativ till målet om en fördubblad kollektivtrafik. Det övergripande målet är att kollektivtrafikens marknadsandel ska fördubblas , och som ett mål på vägen ska antalet resor med kollektivtrafik fördubblas till 2020 jämfört med . Utskottet följer arbetet med intresse och vill framhålla att initiativet är mycket lovvärt. Utskottet vill i sammanhanget påminna om att kollektivtrafik är en fråga som är föremål för överväganden på i första hand regional nivå. Utskottet vill dock understryka att även staten kan vidta åtgärder för att understödja branschens mål om fördubblad kollektivtrafik, inte minst genom att bidra till att ge kollektivtrafikbranschen de förutsättningar som krävs när det gäller exempelvis infrastruktur. Utskottet finner mot den bakgrunden att det finns anledning att understryka vikten av kollektivtrafikbranschens mål om en fördubblad kollektivtrafik och därför rikta ett tillkännagivande till regeringen om statens roll i att bidra till att skapa rätt förutsättningar för att branschens mål om en fördubblad kollektivtrafik ska kunna nås. Mot denna bakgrund tillstyrker utskottet helt eller delvis motionerna, 2014/15:720 (S), 2014/15:1681 (MP) yrkande 2, 2014/15:2318 (M) yrkande 12 och 2014/15:2742 av (C) samt avstyrker motionerna 2014/15:192 (V) yrkande 13, 2014/15:356 (M) och 2014/15:1681 (MP) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om upprivning av kollektivtrafiklagen. Utskottet framhåller att kollektivtrafiken är ett viktigt medel för att uppfylla de transportpolitiska målen. I motion 2014/15:192 av m.fl. (V) yrkande 12 framförs att regeringen bör återkomma med förslag om att riva upp beslutet om att kollektivtrafikföretag fritt och inom alla geografiska marknadssegment får etablera kommersiell kollektivtrafik. Utskottet anser att kollektivtrafiken är ett viktigt medel för att uppfylla de transportpolitiska målen och därigenom åstadkomma en långsiktigt hållbar tillväxt i hela landet. Kollektivtrafiken ska därför vara attraktiv och anpassad efter de förutsättningar som råder i landets olika delar. har godkänt regeringens propositioner om en ny kollektivtrafiklag (bet. 2009/10:TU21, rskr. 2009/10:379) och om kompletteringar av kollektivtrafiklagen (2011/12:TU5, rskr. 2011/12:247). Utskottet vill lyfta fram att ett syfte med den nya kollektivtrafiklagen är att stärka det offentligas arbete med kollektivtrafiken såsom införandet av regionala kollektivtrafikmyndigheter, bestämmelser om trafikförsörjningsprogram osv. Utskottet vill även framhålla att initiativ har tagits för att utveckla kollektivtrafiken. Som exempel kan nämnas det arbete som pågår inom kollektivtrafikbranschen, såsom partnersamverkan för fördubbling av kollektivtrafiken. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av motion 2014/15:192 (V) yrkande 12. Förslaget avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om tillgänglighet inom kollektivtrafiken. Utskottet framhåller betydelsen av tillgänglighet inom kollektivtrafiken och avstyrker motionerna med hänvisning till det pågående utvecklings- och utredningsarbetet. Jämför reservation 7 (V). Av lagen (1997:736) om färdtjänst framgår att tillstånd till färdtjänst ska meddelas för dem som, på grund av en funktionsnedsättning, som inte endast är tillfällig, har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Varje kommun ansvarar i fråga om kommuninvånarna för att färdtjänst av god kvalitet anordnas inom kommunen och, om det finns särskilda skäl, mellan kommunen och andra kommuner. Om en kommun har överlåtit sina uppgifter till en regional kollektivtrafikmyndighet ansvarar myndigheten för att färdtjänst anordnas inom kommunen. Av lagen (1997:735) om riksfärdtjänst framgår att tillstånd till riksfärdtjänst ska meddelas om resan till följd av den sökandes funktionsnedsättning inte till normala reskostnader kan göras med allmänna kommunikationer eller inte kan göras utan ledsagare, ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet, resan görs inom från en kommun till en annan kommun, resan görs med taxi, ett för ändamålet särskilt anpassat fordon eller med allmänna kommunikationer tillsammans med ledsagare, och resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna. Frågor om tillstånd till riksfärdtjänst prövas av den kommun där den sökande är folkbokförd eller, om kommunens uppgifter har överlåtits till den regionala kollektivtrafikmyndigheten, av denna. Enligt lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik ska den som har tillsyn över kollektivtrafik och den som utövar sådan trafik se till att trafiken anpassas med hänsyn till resenärer med funktionsnedsättning. Vidare ska särskilda behov hos personer med funktionsnedsättning beaktas när kollektivtrafiken planeras, och de färdmedel som används ska så långt möjligt vara lämpade för resenärer med funktionsnedsättning. Av lagen (2010:1065) om kollektivtrafik följer att de regionala kollektivtrafikmyndigheterna ska verka för att den regionala kollektivtrafiken är tillgänglig för alla resenärsgrupper. Vidare ska ett regionalt trafikförsörjningsprogram bl.a. redovisa tidsbestämda mål och åtgärder för en anpassning av kollektivtrafiken med hänsyn till behov hos personer med funktionsnedsättning. Vidare ska följande redovisas: de bytespunkter och linjer som ska vara fullt tillgängliga för alla resenärer, omfattningen av trafik enligt lagen om färdtjänst och lagen om riksfärdtjänst och grunderna för prissättningen för resor med sådan trafik, i den mån uppgifter enligt dessa lagar har överlåtits till den regionala kollektivtrafikmyndigheten. I motion 2014/15:100 av (M) konstateras att även om många kommuner har upphandlat färdtjänsten har det bara lett till att ett privat monopol har uppstått. Motionären menar att ett sätt att komma till rätta med detta skulle vara att låta lagen om valfrihet utvidgas till att även gälla färdtjänst och sjukresor. Det skulle, menar motionären, innebära att valfriheten stärks och att konkurrensen ökar, vilket är bra både för passagerare och för taxibolag. I motion 2014/15:192 av m.fl. (V) yrkande 15 framförs att regeringen bör utreda och föreslå åtgärder för att samma normer för tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning ska gälla för operatörer som bedriver kommersiell trafik som för offentligt finansierad trafik på sträckor med allmän trafikplikt. I motion 2014/15:721 av (S) framhålls vikten av att analysera behovet av ett enhetligt informationssystem inom kollektivtrafiken för personer med funktionsnedsättning. Motionären menar att det innebär stora svårigheter för resenärer att få god information om hela kedjan när man ska göra en resa som innebär byten. Motionären framhåller att för personer med funktionsnedsättning är det nästan omöjligt att ta reda på hur man ska genomföra en resa med byten eftersom det inte finns någon samlad information om hur olika trafikbolags tåg och bussar är anpassade till varandra. I motion 2014/15:1346 av m.fl. (C) yrkas att det bör göras en översyn av lagen om färdtjänst för att möjliggöra en försöksverksamhet eller genomförande av lagen om valfrihetssystem (LOV) inom färdtjänsten. I motionen anges att en bristande färdtjänst i form av förseningar och köer skapar stora problem för individen när de t.ex. kommer försent till jobbet. Mo-tionären framhåller att om man öppnar för valfrihet i färdtjänsten får brukaren möjlighet att skapa en kontakt och relation med ett visst företag, vilket ger en trygghet i vardagen. I motion 2014/15:2122 av (SD) yrkande 1 framförs att stora delar av kollektivtrafiken runt om i landet inte har anpassats för personer med funktionsnedsättning. Motionären anser därför att regeringen bör utreda möjligheten att införa ett stimulansbidrag till kommuner som tillgänglighetsanpassar kollektivtrafiken. I motion 2014/15:2333 av (M) framförs att reglerna om färdtjänst bör förtydligas. Motionären menar att utan tydligt stöd i lagen för vilka resor som omfattas finns risken att kommunerna tolkar reglerna olika. Utskottet har behandlat frågor om färdtjänst och tillgänglig kollektivtrafik för personer med funktionsnedsättning, (bet. 2013/14:TU11). har utskottet framhållit betydelsen av dessa viktiga frågor och framfört att behovet av åtgärder för att göra kollektivtrafiken användbar för personer med funktionsnedsättning i grunden är en demokratifråga, dvs. det handlar om att skapa möjligheter för alla att på lika villkor kunna arbeta, studera och delta i olika aktiviteter i samhället. Utskottet anser att de frågor som lyfts fram i motionerna är av stor betydelse och påminner om att utskottet beslutade att genomföra en uppföljning av resultaten av statens insatser för att förbättra transportsystemets tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Uppföljningen Hela resan ! En uppföljning av transportsystemets tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning (2013/14:RFR5) visar att det fortfarande finns många hinder som försvårar resandet. Uppföljningen visar att det görs olika insatser för att öka tillgängligheten, men detta arbete är i många delar inte samordnat och det finns mycket kvar att göra. I uppföljningen konstateras också att det är viktigt att regeringen även i fortsättningen redovisar och bedömer resultaten av de statliga tillgänglighetsinsatserna. Utskottet konstaterar att det i budgetpropositionen anges att det finns en tendens att skillnaden i transportsystemets tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning och övriga resenärer har minskat . Utskottet välkomnar detta. Utskottet har vidare med tillfredsställelse tagit del av statistik från Kommuner och Landsting som visar att antalet resor med färdtjänst har minskat till följd av att kollektivtrafiken och den fysiska miljön har blivit mer tillgänglig för personer med funktionsnedsättning. Dock reser fortfarande personer med funktionsnedsättning i mindre utsträckning i såväl kollektivtrafiken som med egen bil jämfört med befolkningen i stort. Utskottet välkomnar att det i budgetpropositionen anges att andelen fordon i kollektivtrafik med anpassningar för personer med funktionsnedsättning har ökat . har t.ex. antalet fordon med automatiska hållplatsutrop med ljud och text ökat påtagligt, och har minst två tredjedelar av fordonen sådana system.