bet · H201CU11 · 2015-04-16 00:00:00 — Utredningen konstaterar i betänkandet att det inte är personer med stora lån som har överskuldsättningsproblem, utan personer med mindre lån. De med stora lån har ofta goda förutsättningar, som höga inkomster, för att klara av sin lånesituation. De överskuldsatta är en utsatt grupp med lägre inkomster, högre förekomst av arbetslöshet och sjukdom, färre som äger sitt eget boende och fler ensamstående än befolkningen i övrigt. Den nya statistiken visar enligt utredningen på behovet av en strategi mot överskuldsättning som både tar sikte på att minska risken för personer att bli överskuldsatta och hjälper överskuldsatta att bli skuldfria. För att i förebyggande syfte åstadkomma större balans mellan kreditgivare och kredittagare föreslår utredningen ett antal åtgärder som kan infogas i en strategi mot överskuldsättning. Utredningen föreslår bl.a. ökade resurser till och en eventuell skärpning av lagstiftningen för att bättre kunna övervaka kreditmarknaden ur ett konsumentperspektiv, en förändring av lagarna om ocker för att bl.a. möjliggöra jämkning av orimliga räntevillkor samt en ökad samverkan mellan och andra myndigheter i syfte att arbeta förebyggande för att undvika skuldsättning. För vidgad kunskap och annat stöd till dem som är eller riskerar att bli överskuldsatta föreslår utredningen bl.a. en mer kraftfull och likvärdig budget- och skuldrådgivning över hela landet, försöksverksamhet med saneringslån som innebär att många små, dyra lån samlas ihop till ett enda till rimligt låg ränta, en ekonomisk upplysningstjänst, ekonomiakut, som knyts till upplysningstjänsten för konsumenter, ett uppdrag till och att driva finansiell folkbildning i samverkan med varandra, andra myndigheter, kommuner, det civila samhället och privata aktörer samt stöd för gäldenärer att med hjälp av uppgifter från borgenärerna kontrollera fordringars giltighet. För att i någon mån lindra för de svårt skuldsatta och öka deras möjligheter att bli skuldfria föreslår utredningen att slutlig preskription införs för fordringar som fastställts av eller i domstol. Utredningen föreslår också att avräkningen på skulder först bör ske på kapitalbeloppet och därefter på räntor och avgifter och att bör kunna kalla samtliga okända borgenärer och begära att de skriftligen anmäler sina fordringar till myndigheten. Dessutom föreslår utredningen att privatpersoner vid domstol med kvalificerad majoritet bland borgenärerna ska kunna genomdriva ackord i likhet med vad som gäller för ackord för juridiska personer vid en konkurs eller företagsrekonstruktion. När det gäller barn och unga, som är en mycket viktig målgrupp för de finansiella folkbildningsuppdragen, föreslås ett antal insatser. Barn berörs av att föräldrar med löneutmätning har mindre att leva på än föräldrar med försörjningsstöd, och därför föreslår utredningen att förbehållsbeloppet vid löneutmätning höjs. Enligt uppgift från är betänkandet föremål för beredning inom . presenterade skuldsaneringsutredning betänkandet Ut ur skuldfällan (SOU 2013:72). Utredningens övergripande uppdrag var att överväga åtgärder för att få fler s.k. evighetsgäldenärer att ansöka om skuldsanering i stället för att de år är föremål för löneutmätning eller motsvarande. Enligt utredningens uppfattning är det nödvändigt med lagstiftningsåtgärder för att kunna frångå den nu etablerade 15-årsprognosen som används vid bedömningen av gäldenärens betalningsförmåga. Det föreslås därför att det kvalificerade insolvensrekvisitet och definitionen av detta begrepp bör föras in i lagtexten. Med kvalificerad insolvens ska avses att gäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och att denna oförmåga med hänsyn till samtliga omständigheter kan antas bestå . Betalningsplanens längd ska vara mer flexibel än den är , och en kortare plan ska kunna bestämmas om det är skäligt, exempelvis för hårt skuldsatta ålderspensionärer och svårt sjuka gäldenärer. Två betalningsfria månader bör införas som infaller månad . Därutöver föreslår utredningen bl.a. att en gäldenär som tidigare misslyckats med sin skuldsanering ska kunna beviljas skuldsanering på nytt. Enligt uppgift från är betänkandet föremål för beredning inom . Finansmarknads- och konsumentminister angav följande som svar på en skriftlig fråga (fr. 2014/15:177) om åtgärder mot överskuldsättning. Hushållens skuldsättning och det stora antalet evighetsgäldenärer är frågor som har hög prioritet för regeringen. Relevanta åtgärder behöver vidtas. Det stöd som erbjuds skuldsatta personer liksom relevant lagstiftning behöver ses över och skärpas där så bedöms krävas. Myndigheter behöver också i vissa avseenden ges bättre förutsättningar att bedriva sin verksamhet. Vissa åtgärder har vidtagits , inte minst riktade mot verksamhet som består i att lämna krediter till konsumenter, men mer behöver göras. Regeringen arbetar med att ta fram en strategi mot överskuldsättning som inrymmer såväl förebyggande och stödjande som rehabiliterande åtgärder, liksom med en proposition som syftar till att hjälpa evighetsgäldenärer ut ur skuldfällan. Utgångspunkter för arbetet är bl.a. de båda betänkandena Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78) och Ut ur skuldfällan (SOU 2013:72) samt de remissvar som lämnats med anledning av dessa. Målsättningen är att såväl strategin som propositionen ska presenteras . När det gäller det förebyggande arbetet är det inte minst viktigt att konsumenter som börjar få ekonomiska problem lätt kan få tillgång till ett bra konsumentstöd. Här bedöms konsumentupplysningstjänsten Hallå konsument som lanseras bli en betydelsefull hjälp. Regeringen har i regleringsbrevet för gett i uppdrag att göra en fördjupad kartläggning och analys av den verksamhet som bedrivs av den kommunala budget- och skuldrådgivningen. Kartläggningen ska innehålla frågeställningar som rör verksamhetens utveckling och kvalitet, liksom invånarnas kännedom om och nöjdhet med verksamheten. Kartläggningen ska bl.a. tjäna som underlag för regeringens fortsatta arbete med överskuldsättning och för insatser för att stödja budget- och skuldrådgivningen. Uppdraget ska redovisas . Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av utsökningsbalken och anslutande regler i syfte att modernisera utsökningsrätten (dir. 2014:127). Utredaren ska bl.a. ta ställning till om reglerna om fastställande av normalbeloppet kan förändras och om även reglerna om ändring av löneutmätningsbeslut bör justeras i syfte att kunna undvika omprövningar i situationer där förändringen av gäldenärens ekonomiska förhållanden är så liten att det inte kan anses ändamålsenligt att omprövning sker. Uppdraget ska redovisas . Som redovisats ovan arbetar regeringen med att ta fram en strategi mot överskuldsättning som inrymmer förebyggande, stödjande och rehabiliterande åtgärder. Utgångspunkter för arbetet är bl.a. utredningsbetänkandena Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78) och Ut ur skuldfällan (SOU 2013:72) och de remissvar som kommit in med anledning av utredningarna. Vid utskottets offentliga utfrågning om konsumtion på kredit uppgav finansmarknads- och konsumentminister att arbetet med strategin kommer att pågå , och avsikten är att strategin ska presenteras i anslutning till budgetpropositionen . Statsrådet uppgav vidare att regeringen kommer att tillsätta en utredning som ska överväga effektiva och ändamålsenliga åtgärder för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. En åtgärd som utredningen kommer att överväga är en civilrättslig sanktionsregel vid bristande kreditprövning som t.ex. kan innebära att kreditgivaren inte får någon ränta eller inte får tillbaka det utlånade beloppet om inte en tillräcklig kreditprövning har gjorts. Andra åtgärder som utredningen ska överväga är införandet av ett räntetak och ett kostnadstak. Därutöver uppgav statsrådet att regeringen också arbetar med en proposition som syftar till att hjälpa evighetsgäldenärer ut ur skuldfällan. Målsättningen är att en proposition ska kunna överlämnas till . Regeringen har även gett i uppdrag att göra en fördjupad kartläggning och analys av den verksamhet som bedrivs av den kommunala budget- och skuldrådgivningen. Kartläggningen ska bl.a. tjäna som underlag för regeringens fortsatta arbete med överskuldsättning. En särskild utredare gör en översyn av utsökningsbalken och överväger om vissa regler om löneutmätning ska förändras. Vidare uppgav finansmarknads- och konsumentminister vid den offentliga utfrågningen att samarbetar med myndigheter som har många indrivningsärenden för att ta fram bättre rutiner för myndigheternas hantering av fordringar. Utskottet kan således konstatera att ett omfattande arbete pågår inom området och att regeringen har aviserat en utredning som ska överväga effektiva och ändamålsenliga åtgärder för att åstadkomma en mer ansvarsfull marknad för konsumentkrediter. Det pågående och aviserade arbetet ligger helt i linje med motionsönskemålen. Utskottet anser att resultatet av det pågående och aviserade arbetet inte bör föregripas genom någon åtgärd från sida. Motionerna bör därför avslås. Obeställd reklam och telefonförsäljning, punkt 1 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkandena 3 och 4 samt 2014/15:2920 av (SD), 2014/15:1274 av (M) och 2014/15:2428 av (C) yrkande 1 och 2014/15:825 av (C), 2014/15:1974 av och (MP) yrkandena 1–3 och 2014/15:2428 av (C) yrkande 2. Problem med telefonförsäljning har uppmärksammats alltmer . En betydande del av anmälningarna till rör numera telefonförsäljning. Av anmälningarna framgår att konsumenten i många fall har fått en avtalsbekräftelse men inte anser sig ha tackat ja till något erbjudande. Även för många företagare är påträngande telefonförsäljning ett stort problem. Särskilt småföretagare har inte de resurser som krävs för att bemöta krav från oseriösa telefonförsäljare. Rättsprocesser kostar både tid och pengar. Till skillnad mot vad som gäller för konsumenter så finns ingen ångerrätt när telefonförsäljning sker till företagare. Det är visserligen positivt att en särskild utredare överväger om konsumentskyddet i samband med telefonförsäljning behöver stärkas. Utredaren ska också bedöma om småföretag som får köperbjudanden via telefonsamtal behöver ett särskilt skydd. För att redan nu ge konsumenterna ett ökat skydd vid telefonförsäljning anser vi dock att det i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler ska införas en regel om att säljsamtal ska spelas in. På så sätt kan det säkerställas vad som sagts under samtalet. Eftersom tekniken redan finns innebär det inte några extra kostnader för de företag som sysslar med telemarketing. Utredningen om konsumentskydd vid finansiell rådgivning gör i betänkandet Det måste gå att lita på konsumentskyddet (SOU 2014:4) också bedömningen att det bör införas en skyldighet för rådgivaren att spela in rådgivningssamtal. Vi anser vidare att det i lagen om distansavtal och avtal utanför affärslokaler ska införas en regel om att köparen ska få möjlighet att svara på om han eller hon önskar ändra eller lägga till något. Det får vara regeringens uppgift att utarbeta de lagförslag som krävs och återkomma till . Enligt vår mening är det också viktigt att stärka skyddet vid telefonförsäljning till näringsidkare. Vi anser därför att regeringen även ska utreda möjligheten att införa en ångerrätt för näringsidkare. När det gäller de motioner som föreslår åtgärder i syfte att begränsa direktreklamen anser vi inte att det finns skäl för att frångå sina tidigare ställningstaganden. Vad vi nu anfört om telefonförsäljning bör , med bifall till motionerna 2014/15:2518 yrkandena 3 och 4 och 2014/15:2920 och delvis bifall till motionerna 2014/15:1274 och 2014/15:2428 yrkande 1, ge regeringen till känna. Övriga motioner bör avslås. Preskriptionsavbrott, punkt 9 (M) av (M), (M), (M) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2952 av m.fl. (M). Enskilda fordringar löper med en preskriptionstid om antingen tre eller . Preskriptionstiden förlängs från den tidpunkt då det sker ett preskriptionsavbrott. Preskriptionsavbrott kan bl.a. ske genom att gäldenären får ett skriftligt krav eller en skriftlig erinran om fordringen från borgenären. Den princip som har gällt har varit att det är borgenären som står risken för att ett kravbrev inte når gäldenären och att det är borgenären som ska styrka att preskrip-tionsavbrott har skett. Preskriptionsavbrott ansågs då styrkt exempelvis om gäldenären kvitterade ut ett kravbrev som sänts med rekommenderad försändelse eller då mottagningsbevis skrivits under. (NJA 2007 s. 157) lättade väsentligen på beviskravet genom att slå fast att preskriptionsavbrott kunde anses ha uppkommit då ett flertal försändelser avsänts till gäldenärens folkbokföringsadress utan att ha kommit i retur. I stället för att borgenären ska styrka preskriptionsavbrott ska numera alltså, enligt , en sannolikhetsbedömning göras. har dessutom godtagit utdrag ur inkassobolags datasystem som bevisning för att brev har avsänts. Det krävs alltså inte ens faktiska kopior av avsända brev. Utdragen kan vara av mycket varierande kvalitet. I förarbetena till preskriptionslagen uttrycktes tydligt att kravet måste vara att gäldenären har fått del av betalningspåminnelsen (se prop. 1979/80:119 s. 64 f.). Motivet till det är att det är betydligt enklare för borgenären att visa att gäldenären tagit del av ett brev än för gäldenären att visa att denne inte har gjort det. Dessutom har i förarbetena framhållits att det är viktigt att preskriptionsreglerna är så enkla och lättförståeliga som möjligt. Preskriptionsreglerna är , i och med Högsta domstolens senare avgöranden, allt annat än enkla och lättförståeliga. Frågorna har vållat mycket stora problem i praktiken. har slagit fast att det ska krävas fyra kravbrev inom ordinarie preskrip-tionstid för att preskriptionsavbrott ska anses ha skett. har en hovrätt godtagit endast två kravbrev. Detta skapar en rättsosäkerhet. För att bringa klarhet kring reglernas innebörd behövs en översyn av de aktuella bestämmelserna i preskriptionslagen. Vi anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över preskriptionslagens bestämmelser om preskriptionsavbrott. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motion 2014/15:2952, som sin mening ge regeringen till känna. Sms-lån, punkt 14 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 2 och 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 4–6, 2014/15:436 av (S), 2014/15:965 av (M), 2014/15:1439 av m.fl. (S), 2014/15:1534 av och (M), 2014/15:2083 av m.fl. (S) och 2014/15:2428 av (C) yrkande 3. Snabblånen utgör fortfarande ett stort problem. Konsekvensen av obetalda snabblån är inte sällan betalningsanmärkningar och en ökad risk för överskuldsättning. I den nya konsumentkreditlagen som trädde i kraft gäller samma regler för snabblån som för konsumentkrediter i allmänhet. Detta innebär bl.a. att kreditgivaren har fått ett tydligt ansvar för att lämna information om den effektiva räntan. Kreditgivaren ska också alltid vara skyldig att göra en kreditprövning. Den granskning som har gjort visar dock att flera av de bolag som erbjuder snabblån till konsumenter brister i sin kreditprövning. Räntenivåerna är i många fall fortfarande mycket höga. Detta är enligt vår mening inte rimligt. Det är visserligen positivt att genom de lagändringar som har beslutats fått utvidgade möjligheter att ingripa när det upptäcks brister vid kreditprövningar och att snabblåneföretagens verksamhet numera omfattas av tillståndsplikt och har ställts under tillsyn. Enligt vår uppfattning är åtgärderna dock inte tillräckligt kraftfulla för att komma till rätta med de problem som snabblånen orsakar. Lånen tas ofta för konsumtion av varor som inte är livsnödvändiga. Möjligheten att erbjuda snabblån för konsumtion bör därför begränsas. En sådan begränsning bör vara utformad på ett sådant sätt att det fortfarande ska vara möjligt att vid enstaka tillfällen ta ett lån som utbetalas snabbt för att lösa hastigt uppkomna ekonomiska problem. Vi anser därför att regeringen bör återkomma till med förslag till lagstiftning som innebär att snabblån för konsumtion förbjuds. För tiden innan ett sådant förbud är på plats behövs dock andra åtgärder för att motverka problemen med snabblån. Vi tycker visserligen att det är bra att regeringen aviserat att den kommer att tillsätta en utredning om konsumentkrediter som bl.a. ska överväga en civilrättslig sanktionsregel vid bristande kreditprövning. Enligt vår mening bör dock regeringen redan nu återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att en kreditgivare som brustit i sin kreditprövning inte ska kunna vända sig till för att driva in sin fordran. När det gäller motionsyrkandet om en uppföljning av lagstiftningen anser vi, i likhet med majoriteten, att regeringen bör göra en uppföljning av om den lagstiftning som införts för att stärka konsumentskyddet vid kreditgivning och minska de negativa följderna av snabblån har fått avsedd effekt. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motionerna 2014/15:2518 yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2985 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks. Sms-lån, punkt 14 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 4–6 och 2014/15:436 av (S), 2014/15:965 av (M), 2014/15:1439 av m.fl. (S), 2014/15:1534 av och (M), 2014/15:2083 av m.fl. (S), 2014/15:2428 av (C) yrkande 3, 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 2. Antalet företag som erbjuder snabblån har ökat kraftigt . Snabblånen har bidragit till skuldsättningsproblem för många människor. Trots att flera lagstiftningsåtgärder vidtagits för att minska problemen med snabblån visar statistik att antalet obetalda snabblån fortsätter att öka. Av den totala skuldsättningen utgör snabblånen visserligen endast en liten del, men snabblånen kan ändå skapa stora problem för enskilda konsumenter. Lånen tas företrädesvis av hushåll med jämförelsevis svag ekonomi och kan i värsta fall leda till att konsumenter hamnar i en skuldfälla. Snabbheten att få lånen kan leda till ogenomtänkt konsumtion. Vidare är kostnaderna för lånen skyhöga jämfört med andra krediter. Jag anser att samhället måste agera kraftfullt och snabbt och på allvar ifrågasätta den här typen av lån. Regeringen bör därför återkomma till med förslag till lagstiftning som innebär att sms-lån och andra snabblån förbjuds. För tiden innan en sådan lagstiftning är på plats anser jag att åtgärder behöver vidtas för att minska riskerna med snabblånen. Jag tycker att det är positivt att finansmarknads- och konsumentministern vid utskottets offentliga utfrågning aviserade att regeringen kommer att tillsätta en utredning om konsumentkrediter som bl.a. kommer att överväga införande av ett räntetak och skärpta marknadsförings- och informationskrav. Jag anser att det är mycket angeläget att utredningsarbetet bedrivs skyndsamt. Regeringen bör därefter återkomma till med förslag på åtgärder för att komma till rätta med de höga räntorna vid snabblån. Regeringen bör även återkomma till med förslag som innebär att det i konsumentkreditlagen införs ett särskilt återhållsamhets- och måttfullhetskrav när det gäller marknadsföring av krediter. Vad jag nu anfört bör med bifall till motion 2014/15:133 yrkandena 4–6, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks. Överskuldsättning, punkt 15 (SD) av (SD) och (SD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkande 5 och 2014/15:2929 av och (SD) samt 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 1–3, 2014/15:1386 av och (M), 2014/15:2305 av (M) och 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 1. Överskuldsättning är ett allvarligt samhällsproblem. Olika insatser krävs för att motverka överskuldsättningen. Inom det privata näringslivet är det vanligt att företag och personer som har betalningssvårigheter ingår överenskommelser om avbetalningsplaner och nedskrivning av räntekostnader och avgifter. När det gäller statliga myndigheter är det dock betydligt svårare att ingå sådana överenskommelser. Detta försvårar för skuldsatta att ta sig ur skuldfällan och kan i praktiken begränsa möjligheterna för myndigheterna att få betalt för sina fordringar. Vi anser därför att regeringen bör ta nödvändiga initiativ för att underlätta för statliga myndigheter att träffa betalningsöverenskommelser med enskilda i de fall där det kan anses lämpligt. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motionerna 2014/15:2518 yrkande 5 och 2014/15:2929, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motionsyrkanden avstyrks. Överskuldsättning, punkt 15 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2014/15:133 av m.fl. (V) yrkandena 1–3 och 2014/15:1386 av och (M), 2014/15:2305 av (M), 2014/15:2518 av m.fl. (SD) yrkande 5, 2014/15:2929 av och (SD) och 2014/15:2985 av m.fl. (M) yrkande 1. Överskuldsättningen är ett stort problem både för enskilda och för samhället som helhet. Allt fler människor har svårt att få sin ekonomi att gå ihop. Det handlar ofta om personer som inte har förmått att betala sina räkningar till följd av oförutsebara händelser som arbetslöshet, sjukdom, konkurs, skilsmässa eller dödsfall i familjen. Främst är det hushåll som saknar ekonomiska marginaler som hamnar i skuldfällan. Ofta är det personer som varit näringsidkare som råkar illa ut. Efter ett tillkännagivande från gav den förra regeringen en särskild utredare i uppdrag att föreslå en åtgärdsinriktad strategi för att motverka överskuldsättning. I uppdraget ingick att analysera problemen med och orsakerna till allvarlig skuldsättning, varvid särskilt situationen för barn och unga skulle beaktas. Utredningen om överskuldsättning presenterade betänkandet Överskuldsättning i kreditsamhället? (SOU 2013:78). I utredningsbetänkandet lämnas förslag på olika åtgärder som kan ingå i en strategi mot överskuldsättning. Många av utredningens förslag ligger i linje med vad tidigare framfört. Med hänsyn till problemets omfattning anser jag att regeringen bör skynda på arbetet med en åtgärdsstrategi och återkomma med en strategi med konkreta förslag på åtgärder för att motverka överskuldsättning. Jag anser även att regeringen måste ta ytterligare initiativ på området. Det krävs flera konkreta åtgärder för att minska antalet s.k. evighetsgäldenärer. I ett samhälle som förutsätter krediter är det viktigt att reglera kreditmarknaden men också att se över hur lagstiftningen fungerar när människor inte klarar sina krediter. Regeringen bör därför ta initiativ till att skapa ett ekonomiskt och socialt hållbart kreditsystem som gör det möjligt för människor som hamnat i skuldfällan att komma tillbaka till en hållbar ekonomisk situation. Det förebyggande arbetet för att motverka överskuldsättning är också av stor betydelse. Utredningen om överskuldsättning lämnar i sitt betänkande ett antal förslag på förebyggande insatser som jag anser bör realiseras. Enligt min mening bör regeringen även återkomma med förslag på konkreta förebyggande åtgärder mot överskuldsättning.