bet · H201KU20del3 · 2015-01-01 00:00:00 — Ja, då lutar jag väl åt att tolka statsrådets svar som att det är lite skillnad mellan förhandlingspersonen och samordnaren. Men jag ställer frågan på nytt: Kan statsrådet förklara tydligare när det gäller den kompetensmässiga eller konstitutionella skillnaden mellan dessa två olika figurer, kanske också kopplat till hur de förhåller sig till en statlig utredare enligt kommittéförordningen? : Tack så mycket för ordet, ordförande! Och tack så mycket, , för uppföljningsfrågan! När jag har gått igenom underlaget, bland annat utfrågningen som KU hade med före detta justitierådet , docent och justitierådet , har jag kunnat konstatera att det, så som vi uppfattar det, inte finns några tydliga definitioner av de båda begreppen. sett att samordnare har använts i vissa fall och förhandlingsperson i andra fall. Det som är styrande i detta, så som jag uppfattar det, är vilket uppdrag som har getts till samordnaren. Min tolkning som statsråd är att en förhandlingsperson har ett uppdrag att uppnå ett visst resultat som man har satt upp medan samordnaren ska hitta samsyn i en viss fråga. När det gäller just det här uppdraget är det tydligt beskrivet vad samordnaren ska göra. (M): Jag tror att jag och kanske någon ytterligare ledamot behöver fundera lite vidare på hur statsrådet definierar de olika figurerna. Jag tänkte komma in lite på detta med regeringens syn på tillkännagivanden och hur man ska förhålla sig till dem. Statsrådet har helt rätt i att när det gäller tillkännagivanden, normalt sett, är det en lång och vedertagen konstitutionell praxis hur regeringen ska förhålla sig till dem om vi talar i termer av så kallade positiva tillkännagivanden, där uppmanar regeringen att göra någonting. Hur regeringen då ska förhålla sig till har vi fått förklarat för oss här. Men i det här fallet, där riksdagsmajoriteten säger till regeringen att den inte ska göra någonting – inte tillsätta den här samordningsmannen eller förhandlingspersonen i Brommafallet – finns det inte någon utvecklad praxis på samma sätt. Jag säger inte att den är totalt obefintlig, men det finns ingen utvecklad praxis som regeringen kan luta sig mot. Därför vill jag gärna höra statsrådet något förklara hur man tänker i förhållande till de negativa tillkännagivandena. Jag tackar för uppföljningsfrågan. Detta är, som jag också i mitt tidigare anförande lyfte fram, någonting som utskottet fick sig till livs när före detta justitierådet , docent och justitierådet besökte utskottet. Jag har fått ta del av ett protokoll från detta. Det finns inte, precis som också frågeställaren tar upp, någon utarbetad praxis inom området. Därför behöver jag ta upp en del av de saker som jag sa i mitt inledningsanförande när det gäller just om det över huvud taget finns någon reglering i författningen av beslut om så kallade tillkännagivanden till regeringen. Det konstaterar vi alla att det inte gör. Det finns inte heller någon reglering av regeringens hanterande av sådana beslut. Positivt eller negativt – jag har läst mig till i det protokoll som KU har uppfört med dessa tre experter att det, precis som också säger, är extremt ovanligt eller inte ens förekommande med negativa tillkännagivanden av det här slaget. Så står det i protokollet. Men jag skulle vilja säga så här: Om det visar sig finnas omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än måste regeringen kunna låta bli att vidta de åtgärder som tillkännagivandet avser oavsett om de är negativa eller positiva. Om regeringen inte skulle dela mening i en fråga och inte ha för avsikt att tillgodose önskemål innebär praxis, som KU också har konstaterat, att regeringen i stället bör underrätta om detta inom den tidsgräns som anges i tillkännagivandet. Även skälen till att regeringen inte har tillgodosett tillkännagivandet bör redovisas. Herr ordförande och ärade ledamöter! Jag kan försäkra er och utskottet att den nuvarande samarbetsregeringen kommer att hantera varje tillkännagivande från enligt de regler och den praxis som finns och som är välkänd. (M): Det var ju en exemplarisk genomgång av hur regeringen förhåller sig till praxis när det gäller tillkännagivanden. Men på vilket sätt har då regeringen efterföljt reglerna och denna praxis med att redovisa varför den följer eller inte följer tillkännagivanden när det just gäller att tillsätta eller inte tillsätta en samordnare eller förhandlingsperson i Brommafallet? Där har regeringen inte redovisat varför den inte följer detta. Kanske vi kan få den redovisningen , tack. Tack, , för uppföljningsfrågan! Det är precis som jag sa tidigare så att det finns en praxis, och det finns regler. Regeringen har för avsikt, som sig bör, att följa den praxis och de regler som finns när det gäller att hantera varje tillkännagivande. Vi kommer inte att frångå denna praxis och dessa regler, och jag tycker att det är helt i sin ordning att dessa regler och denna praxis följs. (S): Ordförande! Jag tackar statsrådet för föredragningen. Att varje tillkännagivande kommer att hanteras enligt de regler och den praxis som finns av nuvarande regering tycker jag till att börja med är en god nyhet. Så har det inte alltid varit. Precis som statsrådet säger hade vi en utfrågning med experter inom statsvetenskap. Där framkom att beroende på vad en förhandlingsperson har i uppdrag att ta fram kan det röra sig om en utredare. Därför undrar jag om du kan förtydliga vilket uppdrag är. Jag tackar så mycket för frågan. Jag kan notera att just denna fråga diskuterades ganska ingående av de tre experter som nämndes här. Jag har fått ta del av protokollet och med stort nöje läst igenom det . Jag kan för egen del konstatera att samordnaren och hans kansli är anställda i för att genomföra det uppdrag som framgår av regeringens beslut. När det gäller just definitionerna av båda begreppen är det från fall till fall som man behöver se vad skillnaderna är. Det är så att säga uppdraget i sig som är det som bestämmer själva tillvägagångssättet. För mig innebär det dessutom att en samordnare i det här fallet har ett uppdrag att hitta samsyn i en viss fråga som är välkänd. Det handlar då om och att i första hand pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapaciteten och öka möjligheterna till bostadsbyggande. (S): Då har jag en följdfråga utifrån det. Skulle få arbeta självständigt utifrån den uppgift han fått? Tack så mycket, ledamoten, för uppföljningsfrågan! Det finns ett regeringsbeslut som samordnaren kommer att jobba utifrån. Det är väldigt tydligt, och det har också utskottets ledamöter fått till handa. Det sätter ramarna för uppdragets art, natur och längd. (SD): Herr ordförande! Man kan kalla saker för vad man vill, men för egen del brukar jag föredra att kalla en spade för en spade. Kan vi inte vara ärliga med att här handlar det om och inte om att utreda möjligheterna för ökad flygkapacitet och ökat bostadsbyggande i största allmänhet? Jag har även förstått att denna samordnare har en budget på i alla fall . Vi befinner oss i tider där det pratas om att ladorna är tomma, man aviserar skattehöjningar och så vidare. Då politik ju mycket handlar om att stimulera tillväxt och föregå med gott exempel skulle jag vilja fråga ministern hur regeringen försvarar att man lägger 3 miljoner skattekronor och en våt filt över näringsliv och investeringar för att utreda någonting som man på förhand redan vet att man inte har stöd för hos en majoritet i – så till den milda grad att man faktiskt till och med har fått ett negativt tillkännagivande om detta. Tack så mycket, , för frågorna! Den ena handlar om kostnader. Samordnaren ska redovisa sitt uppdrag, som det står i beslutet, . Regeringen har avsatt för samordnarens uppdrag . Kostnaderna för samordnarens uppdrag kommer att hanteras i ordinarie budgetprocess. När det gäller de inledande meningar som tog upp handlar det om en statlig samordnare för . Det finns inget dolt i det, utan det är väldigt tydligt i beslutet. Beslutet handlar om att utse samordnaren med uppdrag att efter en förväntad hemställan från pröva förutsättningarna för att utveckla flygkapacitet – det står också väldigt tydligt i beslutet – och öka möjligheterna till bostadsbebyggelse i . Beslutet är tydligt i den bemärkelsen att det är svårt att läsa mellan raderna. Det står det som står. Och det tydligt, enligt min mening. (SD): Herr ordförande! Jag vet inte om jag riktigt fick svar på huvudfrågan. Men jag kan ställa en annan fråga utifrån uppdraget att ta fram –om nu samordnaren kommer fram till att det skulle vara en framkomlig väg –en finansieringslösning. Det ingår också, som jag har förstått det. Bedömer statsrådet att denna finansieringslösning skulle kunna rymmas inom vad som normalt är den ordinarie verksamhetsbudgeten, eller skulle detta kräva att man behöver komma tillbaka till för att begära utökade anslag? Och om så inte skulle vara fallet – på vilket sätt har regeringen annars för avsikt att återkomma till för att just söka mandat i det slutgiltiga ställningstagandet om vara eller icke vara så att man inte agerar efter eget gottfinnande på eller liknande? Tack så mycket, , för uppföljningsfrågan, som än så länge är hypotetisk! Jag tycker inte att vi ska föregripa samordnarens arbete. Samordnaren kommer att redovisa detta uppdrag 2016. Först då har vi i regeringen något underlag att ta ställning till. Låt mig dock rent allmänt konstatera att en lösning som innebär att utvecklingen av flygtrafiken i ska ske på andra platser än sannolikt innebär det som säger: att staten kommer att behöva investera pengar. Om regeringen finner att en sådan utveckling är önskvärd innebär det att naturligtvis får ta ställning till finansieringsfrågan. (SD): Men du vågar inte här och lova att ni kommer att återkomma till , utan det är en sannolikhet kring det hela. Tack, , för uppföljningsfrågan! Som jag sa handlar det i grunden om att samordnaren först ska ta fram ett underlag. Eftersom ett sådant underlag inte finns i handen kommer vi att titta på det när det väl kommer. Efter det får vi ta ställning till hur vi förfar. Då är det så att en lösning som skulle innebära och platser som sannolikt också innebär att man skulle behöva investera pengar. Regeringen skulle vid en sådan utveckling naturligtvis ta upp det med för att ta ställning till finansieringsfrågan. Jag tror att det är varje regerings uppsåt, i synnerhet minoritetsregeringars, att se till att det finns en bred majoritet i för ställningstaganden som handlar om finansieringsfrågor. (MP): Herr ordförande! Jag tackar statsrådet. Det har varit oerhört intressant att följa denna KU-anmälan. Det började egentligen, som jag tyckte, med mycket politisk oenighet. Detta är ju en het politisk fråga där det inte bara är de olika partierna som tycker olika, utan det finns en rad olika intressen här. Sedan har frågan verkligen kommit att handla mycket om konstitutionella frågor, regeringens befogenheter, utredningsväsendet och ställning. Som flera har nämnt här har vi också haft ett eget seminarium i KU som särskilt har berört de här nya frågorna kring hur man gör när man förbjuder regeringen att utreda frågor och vad som kan hända då. Det är en fråga jag tänkte ”grotta” ytterligare i. Jag upplever att nästan alla har varit inne på det här. Vi har fått se beskrivningen av uppdrag och utnämning. Statsrådet har också redogjort för hur han ser på det uppdraget. Men flera här har ändå frågat om det finns ett dolt uppdrag som direkt handlar om att vara en förhandlingsman som ska lägga ned . Eller är det verkligen detta bredare utredande uppdrag som ska syfta till någon form av samsyn? : Herr ordförande! Jag tackar för frågan. Regeringen har tagit ett beslut som är väldigt tydligt i sin utformning och i sin begränsning av vad samordnaren ska göra. Det är nog varje regerings plikt att förhålla sig till olika typer av incitament från , och det finns en praxis. När det gäller uppdragets art är vår ingång att den beskrivning som finns i beslutet varken är mer eller mindre än de ord som faktiskt utgör själva beslutet. Det är två A4-sidor, och att leta efter djupare meningar i det beslutet tycker jag får vara upp till var och en. Men grunden för beslutet är att det även ingår i uppdraget att göra en bedömning av effekterna för som näringslivs- och turiststad, av konsekvenserna för de orter som är beroende av för sina flygförbindelser och för konkurrenskraft som internationell storflygplats samt av miljöpåverkan från den samlade flygtrafiken. Det här är egentligen svar på alla de frågor som har cirkulerat i denna fråga och som jag vet intresserar väldigt många människor, företag och organisationer, både i och i resten av vårt avlånga land. (C): Det tycks vara så att det är inställning som har varit avgörande för regeringens tillsättande av en förhandlingsperson i det här fallet. Uppdraget har en tydlig inriktning att lägga ned . Men är det inte minst lika viktigt vad landet utanför tycker om och dess betydelse för de andra delarna av vårt avlånga land? Är helt styrande i denna fråga? : Herr ordförande! Jag tackar för frågan. I beslutet framgår det väldigt tydligt: Den samordnare som regeringen har utsett ska i dialog med och andra berörda kommuner, Swedavia, berörda myndigheter samt näringslivet och övriga berörda parter i detta syfte pröva möjligheterna att föra över kapacitet från till andra flygplatser. Jag tycker att det i den formuleringen åtminstone två gånger framgår att även andra berörda kommuner och övriga berörda parter ska vara i dialog med samordnaren. Det är oerhört viktigt för regeringen att alla delar av ska leva och vara en god miljö för näringslivsutveckling, boende, verkande och studier. Därför finns den här formuleringen som en central del i det som beslutet grundar sig på. (C): Men inriktningen på tillsättandet är väldigt tydlig. Det handlar om nedläggning av . är näringslivet både i och i övriga landet väldigt tydlig med att är viktig för att man ska kunna utveckla näringslivet i hela landet. Delar inte ministern den uppfattningen? : Herr ordförande! Jag tackar för uppföljningsfrågan. Som jag sa handlar det i grunden om att hitta en balans. Den balansen behöver noga avvägas, och det är det som samordnaren kommer att göra. Att särskilt omnämns är inte konstigt, eftersom flygplatsmarken finns i den kommunen. Men lika tydligt omnämns alla berörda parter och berörda kommuner. Jag menar att det är för att tillgodose de önskemål som finns när det gäller . Det här är en fråga som vi verkligen har tittat nära på för att balansen ska vara så god som möjligt, så att ingen ska känna sig åsidosatt. (V): Jag har inga frågor. (FP): Herr ordförande! Jag tackar statsrådet för de inledande svaren. Det är trevligt att höra att statsrådet med nöje läser KU:s protokoll. Jag ska inte borra mer i sanningshalten i detta, utan konstaterar bara det. I beredningen inför beslutet pratade regeringen med någon företrädare för den politiska ledningen i , står det i handlingarna, i ett telefonsamtal . Jag undrar mellan vilka personer det här telefonsamtalet skedde. Vem var det som tog kontakt med vem, och vad var innehållet i telefonsamtalet? : Herr ordförande! Jag tackar för frågorna. Om jag säger i ett KU-förhör att jag har läst ett protokoll har jag gjort det. Dessutom har jag läst det . Det samtal som refererar till skedde mellan infrastrukturministerns statssekreterare och finansborgarrådet i . Vid samtalet bekräftades att kommunen skulle inkomma med en hemställan om att regeringen skulle tillsätta en samordnare för . Regeringen hade, som jag redovisade i mitt inledningsanförande, arbetat med förutsättningen att en sådan hemställan skulle finnas när beslutet om en samordnare fattades. Men när beslutsdatumet närmade sig blev det uppenbart att så inte var fallet, och därför skedde det här telefonsamtalet. (FP): Jag ifrågasatte inte om du hade läst protokollet. Frågan var vilken nöjesgrad statsrådet hade han läste detta. Men jag godtar naturligtvis det svar som getts. Jag tackar också för svaret om telefonsamtalet. Finns det några minnesanteckningar eller liknande anteckningar från detta samtal? : Herr ordförande! Jag tackar för uppföljningsfrågan. Nej, någon minnesanteckning eller tjänsteanteckning som dokumenterar telefonsamtalet finns inte i den aktuella akten. Det borde det naturligtvis göra, och jag kan bara beklaga den bristen. (FP): Jag har en sista fråga. Vi har diskuterat här om det skulle vara en förhandlingsperson, en samordnare eller någonting annat. I det här telefonsamtalet angående den hemställan som skulle göra, uttrycktes det någonting från om vad de ville ha? : Herr ordförande! Jag tackar för uppföljningsfrågan. I samtalet som avses bekräftade kommunens företrädare att hon skulle inkomma med en hemställan. I underlaget finns det en överenskommelse mellan Socialdemokraterna, initiativ om . Där framgår det vad för typ av person som man avser att be om, och telefonsamtalet torde rimligtvis handla just om upplägget. När samtalet hade ägt rum fanns det inga tvivel om att regeringens beslut kunde formuleras på ett sådant sätt att det var adekvat både för närmast berörd kommun, i det här fallet , och för andra berörda kommuner och parter, så som beslutet också är upplagt. Skånberg (KD): Herr ordförande! Jag tackar statsrådet för svaren så långt. Jag tänkte att jag skulle försöka hjälpa statsrådet att få tillfälle att reda ut begreppen lite grann angående vad egentligen är för någonting. I protokollet från regeringssammanträdet, som vi har i bilaga 3, används på rad 8 ordet ”utredningen”. Är det riktigt att statsrådet och regeringen använder begreppen samordnare, förhandlingsman och utredare synonymt? : Herr ordförande! Jag tackar Skånberg för frågan. Som Skånberg redogör för står det ”om utredningen visar att detta” och så vidare. Det som åsyftas är den utredning som samordnaren ska göra. Skånberg (KD): Herr ordförande! Då förstår jag att orden används synonymt och att det är en statlig utredare vi har i . Om det är på det viset att är en statlig utredare undrar jag varför inte det begreppet används. : Herr ordförande! Jag tackar Skånberg för uppföljningsfrågan. Samordnaren är utsedd av regeringen, och arbetet som samordnaren kommer att göra kommer att redovisas till regeringen. Arbetets namn är utredningen, och det är som det står i beslutet. När det gäller själva grunden för hur har arbetat fram detta är det också väldigt tydligt och rakt att man – som utskottet också har fått höra vid sina utfrågningar av de här tre experterna – kommer fram till att de här begreppen används lite olika, men att den ingång som vi har är hur beslutet är utformat. Där framgår det enligt mitt sätt att se på saken väldigt tydligt vad utredaren … vad samordnaren ska göra. Samordnarens beslut kommer till regeringen . Det står uttryckt på det här sättet, som Skånberg också redogör för. Skånberg (KD): Herr ordförande! I den mening som statsrådet sa sa han antingen rätt eller fel. Det finns möjlighet att utveckla det. Statsrådet använde båda orden – ”utredaren” och ”samordnaren”. Ska vi förstå det som att statsrådet använder dem synonymt? Förtydligade han sig? Om det är en utredare-samordnare, som statsrådet sa, undrar jag förstås var direktiven till samordnaren finns. känner utredningsväsendet väl. Det finns en praxis kring det. Men kring de innovativa orden ”samordnare” och ”förhandlingsman” finns ingen praxis. : Herr ordförande! Jag tackar Skånberg för uppföljningsfrågan. Såvitt jag känner till finns det inga tydliga definitioner av de båda begreppen. Man måste då se vad som står i beslutet för att definiera detta. Det kan jag också utläsa från det protokoll som har upprättat efter utfrågningen med de tre experterna. utredande uppdrag, och i själva beslutet är det väldigt tydligt skrivet vilket uppdraget är. Skånberg (KD): Herr ordförande! Det står att det är en utredning. Statsrådet sa själv att det var en utredare utan att rätta det. Då kvarstår min fråga. Var är utredningsdirektiven? : Herr ordförande! Jag tackar Skånberg. Jag tror att Skånberg hänvisar till att jag berättade om samordnarens uppdrag och direkt tog tillbaka det jag hade sagt avseende hur jag definierade det. Det står väldigt tydligt i det här underlaget att det är en samordnare med ett utredningsuppdrag. Ordföranden: vi går in på runda två har begärt ordet. Eftersom hon inte ställde någon fråga förut släpper jag in henne . (V): Herr ordförande! Det är svårt att hitta vad som egentligen är konstitutionellt i detta. Vi diskuterar väldigt mycket andra saker. Det är uppenbart att vi har olika syn på . Det har varit många olika ord för olika former av utredare, förhandlare, samordningspersoner . Det är inte första gången som det kan användas olika ord. Oavsett vad personen kallas är det enligt mitt sätt att tänka åtminstone en person som i viss mån gör ett förberedelsearbete och en beredning inför ett kommande beslut. Det är en beredande del i det som är regeringens möjligheter att lämna förslag. Jag undrar hur ministern ser på regeringens möjlighet att komma med förslag till om det är så att börjar förbjuda regeringen att vidta beredningsåtgärder. brukar annars säga att det är viktigt med beredningar inför beslut. har vi ett nytt läge där börjar tala om för regeringen: ”Ni får inte bereda ärenden”. har regeringen en grundlagsskyddad både rätt och skyldighet att komma med förslag till . Hur ser ministern på regeringens möjligheter att agera i det nya läget? : Herr ordförande! Tack, , för frågan. Jag kan bara konstatera att det är viktigt med beredning. Det framkommer inte minst i protokollet från utfrågningen av de tre experterna, som vi har nämnt tidigare, att beredningen är själva grundincitamentet för att man ska kunna använda det för eventuella ställningstaganden . Detta är någonting som vår regering tycker är viktigt. Jag vet efter att ha gått igenom ett antal protokoll från KU-förhör från förra mandatperioden, då det fanns en minoritetsregering på plats med en annan färg, att även den regeringen tyckte att beredning är viktigt. Jag har ingen annan ståndpunkt i den frågan. (V): Om man nu tänker sig att man inte skulle tillsätta en person som man kallar utredare, förhandlare eller någonting annat med uppdrag att titta på möjligheter att göra en annan flyglösning för , hur skulle man i ett sådant läge kunna komma med ett förslag till om att förändra detta? Om man inte tillsatte den personen, hur skulle ni göra då? : Herr ordförande! Tack, , för uppföljningsfrågan. Svaret är att det för det första antagligen inte ens skulle vara lämpligt att över huvud taget göra någonting mer om man inte har en ordentlig beredning. För det andra frångår man då den praxis som har tjänat och den parlamentariska demokratin i väl, nämligen att beredningen ligger till grund för goda, breda, välförankrade beslut. Ordföranden: Då finns det möjligheter för ledamöterna att ställa ytterligare frågor. Vi har avverkat alla partierna i den första rundan. (M): Jag undrar som jag har förstått statsrådet rätt. Är det så att en och samma person, låt oss säga , kan vara såväl förhandlingsperson som samordningsman och statlig utredare inom samma uppdrag, fast han kan gå lite ut och in i rollerna beroende på vilken fas och vilket skede han befinner sig i? Pratar han med parter om att uppnå samsyn är han samordnare. Ska han försöka förhandla fram ett resultat som kan bli ett underlag till regeringen är han förhandlingsman. När han sedan sitter på kammaren och ska skriva ihop det som någon form av betänkande, promemoria eller vad man kallar det är han statlig utredare. Är det så jag ska uppfatta statsrådets beskrivning av funktionen? : Herr ordförande! Tack, , för uppföljningsfrågan. Uppdraget så som det står beskrivet i beslutet innefattar en undersökning av möjligheterna att komma fram till en lösning som långsiktigt garanterar både tillräcklig flygkapacitet och mark för bostadsbyggande. Sedan står det lite mer som en förklaring och fördjupning.