bet · H301FöU7 · 2015-12-09 00:00:00 — Bakgrunden till den här hearingen är att utskottet har bedömt att de säkerhetspolitiska, de teknologiska och de klimatologiska förutsättningarna har ändrats och påkallar behovet av en krisberedskap för samhället i stort, men också för de enskilda individerna. Det är tid för oss att på nytt fundera över hur vår beredskap för kris och krig ser ut. Den enskilde är ju en del av samhället. Vi tror att det är viktigt att man betonar att den enskilde också har ett ansvar vid krisberedskapen. Ansvaret gäller en själv och de närmast anhöriga och utgår från den sårbarhet som finns i samhället i stort. Den rapport som har arbetats fram på utskottets uppdrag ser i första hand på hur myndigheterna agerat och informerat enskilda och allmänhet om deras ansvar i krisberedskapen (Rapporter från , 2015/16:RFR3). Som vi kan konstatera via länsstyrelserna är det ungefär hälften som tydligt har kommunicerat ut budskapet om enskildas ansvar. När det gäller våra 290 kommuner tycks det vara ungefär var tredje som har gjort detsamma. Mycket av den information som vi har tittat på och som är bilagd rapporten är goda exempel på hur man pedagogiskt förklarar sammanhangen för enskilda. Vi hoppas att de, när de nu lyfts fram i vår rapport, ska bli en inspiration också för andra offentliga och icke offentliga aktörer. Utskottet har också noterat att en sorts bottenplatta när det gäller enskildas krisberedskap är de . Utskottet tycker att det är bra att man på det här sättet har skaffat ett standardiserat mått på krisberedskapen hos enskilda. Men vi vill också peka på att det kan finnas både kriser och andra situationer där den enskilde kan komma att behöva ta ett mycket längre ansvar än . I , , utgick en av punkterna i seminarieprogrammet från den kris som inträffade i och som innebar av elavbrott. Det är bara ett exempel på att inte alltid behöver vara tillräckligt. Utskottet har också noterat att i allt väsentligt är den information som ges till enskilda webbaserad på länsstyrelsers, kommuners, och statliga myndigheters hemsidor. Det i sig reser naturligtvis en del frågetecken, eftersom den nya informationstekniken vilar på att samhället i stort fungerar i termer av till FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING BILAGA 2 Men vi har konstaterat att vissa väljer att hitta andra varianter. Man delar ut vanliga, skriftliga broschyrer eller också har man på sina hemsidor utskriftsvänliga tips och råd till enskilda. Vi kommer att få lyssna till såväl regional som nivå om det som vi uppfattar som goda exempel i dessa sammanhang. kommer vi att ha en frågestund. Med detta vill jag lämna över ordet till den huvudsakliga författaren av rapporten, . , utrednings- och forskningssekretariat: Jag ska kort presentera rapporten kriget eller krisen kommer – en uppföljning av informationsinsatser till allmänheten och den enskildes ansvar och beredskap (2015/16:RFR3). Rapporten består av två delar, en huvudrapport och en bilagedel. Bakgrunden har redan lämnats här, att utskottet ville följa upp sina uttalanden om informationsinsatser till allmänheten. De frågeställningar som utskottet var intresserad av var givetvis hur informationsinsatserna görs, vilka kanaler som används, vilken information som ges, vad den enskilde kan göra, lagstödet – framför allt gränslinjen mellan den enskildes och det allmännas ansvar – hur checklistorna ser ut och 72-timmarskampanjer samt en jämförelse med informationsinsatser i övriga nordiska länder och . Inledningsvis gjorde vi en kartläggning av informationsinsatser. Vi undersökte på central nivå, MSB och andra centrala myndigheter, med särskilt ansvar för krisberedskapen. På regional nivå tittade vi på alla länsstyrelsers webbplatser. På lokal nivå tittade vi på ett urval av kommuner, ett fyrtiotal kommuner. Syftet var att få så bra täckning som möjligt, geografisk spridning, stora och små kommuner, glesbygd, storstäder och så vidare. För att vara exakt var det 43 kommuner. Vi hade också andra kontakter. Slutsatsen är att det finns information på aktörernas webbplatser, ofta i form av en webbsida. Det finns också speciella webbplatser som har utarbetats framför allt av MSB, men även i har tagit fram Hesa som är en speciell webbplats just om krisberedskapen och den enskildes beredskap. Sedan förekommer det också att man använder sig av nyare teknik, poddsändningar, och man gör filmer som läggs upp på Youtube, till exempel filmen om det blir el- eller värmeavbrott. Det är som har tagit fram den. skedde det i form av en broschyr, nu har det gjorts en film. MSB använder sig av twitterflöden och bloggar för att informera och för att komma i dialog med allmänheten. har MSB framställt läromedel som används vid undervisningen i skolan. Också frivilligorganisationer, framför allt , informerar i skolorna. BILAGA 2 FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING När det gäller broschyrer kan kommuner på lokal nivå göra utskick till hushål- len, men detta har ifrågasatts. Dels är det en kostnadsfråga, dels vet man inte om hushållen tar del av den eller inte. På central nivå informerar MSB väldigt tydligt och bra om individens an- svar på sina tre webbplatser. Några av de centrala aktörerna har information, men då inom sitt specifika område, exempelvis . På regional nivå är det hälften av länsstyrelserna som har informerat tydligt att individen har ett ansvar i krisberedskapen. Ett par av dem gör det utifrån specifika riskbilder i form av en kärnteknisk olycka eller ett dammbrott. ten av länsstyrelserna informerar dock inte alls någonting om individens an- svar, utan man vänder sig bara till andra aktörer inom krisberedskapen. vill jag tillägga att det som jag säger är resultatet av den ögonblicksbild som När jag har gått tillbaka för att ta fram en ny bild kan det redan ha förändrats. Hälften av länsstyrelserna hade alltså ingen information. På lokal eller kom- munal nivå var det en tredjedel av kommunerna som hade tydlig information om att individen har ett ansvar, och att man måste vara förberedd på att det kan inträffa ett längre elavbrott. En tredjedel kan ge många råd och tips, fram- för allt vid elavbrott eller översvämningar, men man informerar ingenting om att individen har ett ansvar. En tredjedel informerar bara om sin egen roll i Man vänder sig inte till allmänheten utan mer till andra ak- törer, på motsvarande sätt som de länsstyrelser som inte informerar. Information till allmänheten måste vara tillgänglig. På framför allt kommu- nal nivå är det inte alltid lätt att hitta information. Man måste komma ned ganska långt i hierarkin, och ibland måste man till och med göra en sökning på krisberedskap för att hitta information. Annars är det inte så lätt att hitta. Där har länsstyrelserna en väldigt bra, föredömlig, gemensam struktur, så att man hittar allt på samma ställe. När det gäller vissa funktionshinder finns det ibland en lättläst version. har man gjort en lättläst version av information om krisbered- Det finns ibland översättningar till andra språk, men det är inte regel. Där måste man också notera att vissa kommuner har väldigt många språk att I och finns det ett hundratal språk. Den digitala tekniken är lätt att anpassa till synskadade och hörselskadade. Filmerna på Youtube kan vara textade. Där har den digitala tekniken vissa Lagstödet tänker jag inte fördjupa mig i. Alla känner till lagen om skydd mot olyckor och den enskildes ansvar. Informationen som man går ut med syftar till att allmänheten når insikt om Man ska bli medveten om att kriser kan inträffa och hur de kan drabba en i vardagen. Man ska tänka efter och inse vad ett längre elavbrott Man ska ta ansvar för sitt eget liv och sin egen säkerhet. Det allmänna måste kunna fokusera på äldre, sjuka och barn. man stark och frisk måste man själv klara inledningen av en kris. FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING BILAGA 2 Man ska förbereda sig för kris genom att införskaffa vissa saker. Man ska ha ett förråd hemma. Under en kris ska man hålla sig informerad och följa instruktioner. Det förutsätter att man har en radio som fungerar med solceller eller en webbradio och att man har tillgång till mobilladdare och så vidare. I bilagedelen nämns det några exempel. i län har under rubriken , ansvar och roller angett den enskildes eget ansvar. Sedan redogörs det för prioriteringen, vilka som får hjälp först, förmåga att hantera det osannolika och hur man kan förbereda sig. har lagt upp detta under . kommun har under rubriken och kris tagit upp att alla har ett ansvar och att man måste förbereda sig och kunna klara sig själv. Checklistor finns på många olika sätt. De kan vara mer eller mindre överskådliga. är det en checklista och en instruktion med goda råd som flyter in i varandra. En jämförelse visar hur den norska motsvarigheten ser ut. Under rubriken har man gjort en enkel och stiliserad bild om beredskap i hemmet. Den andra bilden som ni ser här är från 72-hours. Det är en föredömligt enkel och lättfattlig bild. 72-timmarskampanjer ska jag inte prata om. Det kommer ni att få höra om från . Men det förekommer i flera kommuner. har också drivit sådana. Sedan kommer vi till den nordiska utblicken och vilken information som ges av motsvarigheten till MSB. Informationen är liknande i både och . I ligger den något mer på specifik myndighetsnivå. I är det inte riktigt lika tydligt med särskilda webbplatser och att man vänder sig till allmänheten. Men man har en del riktade satsningar, exempelvis den som handlar om gårdens beredskapsplanering. Det är en väldigt noggrann guide för lantbrukare. är drabbat av många kriser på grund av sin geografi. Där har man en hög krissäkerhet och väldigt höga förväntningar på att individen ska klara av en kris och en snabb evakuering. Man ska ha en grab bag, där man har en gasmask med mera. Utskottet gjorde en bedömning i samband med denna uppföljning. Man noterar att krisberedskap ligger i tiden, att den enskildes roll och förmåga bör stärkas ytterligare och att det finns utvecklingsmöjligheter på både och regional nivå. Den moderna teknologin ger både för- och nackdelar. Och det finns ett stort informations- och utbildningsbehov, där frivilligorganisationerna kan spela en stor roll. Civilförsvarets direkta behov beaktas sällan i informationsflödet. Utskottet noterar att man behöver se över föreskriftsstödet. Och man betonar vikten av samordning mellan relevanta aktörer överlag. Jag vill avslutningsvis säga att vi som en del av uppföljningen också gjorde en fördjupning. Vi kontaktade vissa aktörer och frågade hur de ser på sitt eget ansvar och på andras ansvar, eftersom alla inte informerar. Vi frågade också vissa som inte informerar varför de inte gjort det. Avsaknaden av information visar sig ofta vara brist på resurser och tid. Det är inte så att man inte vill informera, utan man har bara inte kommit till skott. BILAGA 2 FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING Ordföranden: så hemskt mycket! Det är inte bara den lokala och regionala nivån som ska redovisa sina funderingar, utan det är naturligtvis också, först och främst, den statliga och nationella nivån. Med det vill jag hälsa generaldirektör välkommen. , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB): Tack för inbjudan och möjligheten att uppdatera utskottet lite i frågorna om den enskildes krisberedskap! Det handlar helt enkelt om hur vi har arbetat vidare sedan rapporten färdigställdes. Jag tänkte också problematisera frågeställningarna runt den enskildes krisberedskap lite. Det börjar med en mental beredskap, en mental krisberedskap, alltså att man tänker igenom ett scenario – varför inte ett storskaligt strömavbrott ? Människor behöver ha insikt om och förståelse för att samhällskriser också påverkar dem själva och deras anhöriga. Kriser som drabbar hela samhället påverkar alltid oss som individer. Om jag förbereder mig har jag större möjligheter att klara situationen och att påverka min egen säkerhet och också andras säkerhet. Den viktigaste tillgången är naturligtvis andra människor. Vi måste alla hjälpas åt när det handlar om en samhällskris. Jag tycker att försvarsutskottets rapport ger en god bild av hur MSB arbetar och även av våra grundläggande resonemang om samhällets och den enskildes krisberedskap – det hänger naturligtvis ihop. Vi har också uppdraget att samordna och driva på andra aktörer och myndigheter och se till att det skapas en god förmåga. Vi gjorde en undersökning bland landets beredskapsansvariga på lokal och regional nivå . Den heter Enskildas ansvar och agerande vid kriser – Offentliga aktörers bedömning. Den gjordes av MSB och Crismart på Försvarshögskolan. Där framkom ett tydligt behov av att samordna informationen om just den enskildes krisberedskap. Det har helt enkelt funnits en viss osäkerhet kring bland annat vilka budskap och vilken information som ska vara prioriterad på det området. Därför gick vi vidare och gjorde ett projekt om enskildas krisberedskap med syfte just att utveckla kommunikationen kring enskildas krisberedskap. Det här är några exempel på åtgärder som MSB har vidtagit och som också kompletterar utskottets rapport. Vi har också genomfört ganska stora satsningar . Till exempel har vi delat ut , i enlighet med regeringens uppdrag i ett regleringsbrev till oss , ur krisberedskapsanslaget, bland annat till kommunikationssatsning som har namnet , till lottorna för utbildningssatsningen När det oväntade händer och till Blå Stjärnan för en webbkampanj: Har du koll? Kan du rädda ditt djur vid en kris? Det är helt enkelt ganska stora satsningar. Vi gjorde också tillsammans med Crismart en studie där vi borrade lite i enskildas ansvar och agerande vid kriser. Det handlade också om hur man på den kommunala och regionala nivån ser på den enskildes roll och förmåga före, under och efter en samhällskris. Vi har gjort en uppföljning under det här året: en kvalitativ och FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING BILAGA 2 kvantitativ undersökning av kommunernas information, med fokus på enskildas krisberedskap, på de kommunala webbplatserna. Vi har också gjort en intervjuundersökning om allmänhetens krisberedskap. Det var en telefonintervju med 2 000 personer som handlade om hur de enskilda själva ser på hot, risker, förmåga, ansvar och beredskap. Vi anlitade Markör som utförare. Undersökningen presenterades faktiskt , på en temadag som vi hade kring detta. Jag kommer tillbaka lite till resultatet av den studien. Vi har en annan studie, Individens förmåga att ta ansvar för sin egen säkerhet – Särskilt utsatta grupper, som har hjälpt oss med. Vi har också tagit fram en kommunikationsguide för kommuner och andra aktörer om enskildas krisberedskap, som helt enkelt syftar till att samordna och utveckla information och ge lite verktyg. Det är en guide som kan användas i det kommunala arbetet. Den guiden finns publicerad på /kommunikationsguide – om man vill leta upp den. Som bekant väntar vi nu på planeringsanvisningar för att kunna återuppta planeringen för det civila försvaret. Här ser vi hur allt det arbete vi gör inom ramen för krisberedskapen och utvecklingen av förmågan där kommer att vara till stor nytta även i vårt arbete med planeringen för civilt försvar. Vår särskilda webbsida, , uppdateras med säkerhetspolitiska frågor. Den kan säkert komma att få ännu mer och förnyad aktualitet – det är vår bedömning. Jag ska då återkomma till den undersökning som vi gjorde – det handlar om telefonintervjuerna om människors krisberedskap. Det var drygt 2 000 människor som fick frågor med utgångspunkt från ett scenario: ett längre elavbrott. Jag kan göra några snabba nedslag i den undersökningen. Mindre än hälften, , uppger att de aldrig har tänkt på ett långvarigt elavbrott. Men svarar faktiskt att de har tänkt de tankarna. Ungefär en tredjedel av de tillfrågade bedömer att de skulle klara ett elavbrott bra. En tredjedel anger egentligen varken bra eller dåligt. Och en tredjedel anger att de skulle klara ett långvarigt avbrott dåligt. av de tillfrågade anger att de inte har vidtagit några förberedelse- eller krisberedskapsåtgärder över huvud taget. har säkrat tillgång till mat, och har säkrat tillgång till vatten. På frågan varför man inte har gjort någonting svarar att de helt enkelt inte har tänkt på att de skulle behöva förbereda sig för ett långvarigt elavbrott. tror att de inte kommer att drabbas av ett långvarigt elavbrott över huvud taget eller att risken är väldigt liten. Av detta kan man dra slutsatsen att riskmedvetenheten hos allmänheten helt enkelt är låg. Varför är den det? Det kan man reflektera över. Är det en logisk följd av att vårt samhälle faktiskt fungerar ganska bra? Det är en retorisk fråga. På frågan om vilka förväntningar som finns på olika aktörer när det gäller att ge stöd till den enskildes hushåll vid en samhällskris svarar att de har höga eller mycket höga förväntningar på personer i sin närhet, familj BILAGA 2 FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING uppger att de har höga eller mycket höga förväntningar på sin kommun. tror på Försvarsmakten och Hemvärnet. har höga eller mycket höga förväntningar på frivilligorganisationer. Slutligen anser så många som sju av tio att de har ett högt eller mycket högt ansvar för att kunna klara ett långvarigt elavbrott på egen hand och att alla ska ta ett eget ansvar. Det ger ganska goda förutsättningar för det fortsatta arbetet med att få fler människor att förbereda sig bättre för att kunna hantera en kris. svarar att de inte har tagit emot information om hur hushållet kan förbättra sin beredskap. Och i den tidigare undersökning som vi gjorde med bland annat de beredskapsansvariga uppger av kommunerna och av länsstyrelserna att de har skickat ut informationsbroschyrer till hushållen. av kommunerna och av länsstyrelserna uppger att de har kommunicerat hot och risker i närområdet. Och nästan alla har information på sina webbplatser. Varför når inte informationen fram? Det kan man fråga sig. Ja, det kan man verkligen behöva resonera om. Är det så att vi människor inte är mottagliga och inte vill ta till oss information för att vi tror att sannolikheten att just vi ska drabbas är låg? Går det att över huvud taget informera sig fram till en ökad krismedvetenhet, eller är det bara en verklig kris som kan förmå människor att bli bättre förberedda till nästa gång? Slutligen ska jag säga några ord om 72-timmarsbegreppet, som vi tycker är lite problematiskt av några av de skäl som ordföranden nämnde. Det är dock ett begrepp som har fastnat hos många. Därför tycker vi att det vore dumt att skrota det. Men vi måste se till att vi fyller det med ett klokt innehåll. I stället för att ge pekpinnar vill vi att man verkar för att visa på nyttan för människor i samhället av att förbereda sig. Viktigare än checklistor och krislådor är att vi får fler människor att kunna föreställa sig vad som händer vid en allvarlig samhällsstörning och göra upp en egen plan. Det är bra om man i den personliga planen då också ställer frågan: Vem behöver min hjälp vid en allvarlig samhällsstörning? Det är så vi nu utvecklar kommunikationen, direkt till enskilda men också som stöd till kommunerna, på den webbaserade kommunikationsguiden, som jag talade om, som finns på . Ordföranden: så hemskt mycket, ! går ordet vidare till , som är chef för avdelningen för samhällsskydd och beredskap i . Det är kommunperspektivet som ska svara för. , : Jag har blivit ombedd att berätta lite grann hur vi har tagit oss an det här budskapet. Det handlar om att försöka nå ut till allmänheten och om hur allmänheten ska kunna förbereda sig bättre. Jag ska visa några bilder av det material som vi har använt. Sedan ska jag avsluta med att visa en liten film. Det hela syftar till att min avdelning och vi som jobbar där ska se till att förmågan att klara större kriser och händelser i Göteborgssamhället är så bra som möjligt. FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING BILAGA 2 Vad är då Göteborgssamhället? från ovan ser det ut som på bilden här. Det är en satellitbild. I mitten har vi . Söderut är det fastlandet. Längst ut till vänster på bilden kan man skönja . Det är yta. Den består av glesbygd, skärgård och storstad. Det är ungefär 540 000 invånare. Som nämndes talas det ganska många språk. Det beror lite grann på vem som räknar och hur man räknar dialekter, men vi säger att det är någonstans mellan 75 och 100 språk. Hur började det hela? Jo, det började egentligen 2012, när alla kommuner i landet skulle göra en styrelseplanering, det vill säga vi skulle planera för vilka abonnenter som skulle få el i händelse av en elstörning i landet. När den var gjord gjorde vi en kampanj: Plötsligt utan el? Bilden ni ser är hämtad från en streamer som vi hade i våra spårvagnar och bussar. Hösten därpå var det en storm, . Det var väl en av de värre storm arna, som hade varnat för. Vi stängde kommunens verksamheter för att vi skulle få hem personal och medborgare i övrigt. hade vi i lite tur. Stormen slog till lite mer söderut. Men efter det sa vi: Vad hade hänt om den hade gått rakt in i ? Detta gjorde att vi började planera för en större informationssatsning . Vi började planera, och vi sa: Vi ska ha enkla budskap, men det ska vara positiva budskap. Vi ska använda oss av bilder, så att vi även når dem som inte har svenska som modersmål. Det skulle bygga på igenkänning, och materialet skulle kunna användas år . Vi hade med från början att det här inte är något som vi kan lära ut eller få ut information om , utan vi kommer att få hålla . Vi sa också: Det grundmaterial som vi tar fram ska även våra samarbetspartner, våra kranskommuner som vi har samverkan med, kunna få. Vi sa att vi skulle ha informationen på medborgarkontor och bibliotek runt om i våra tio stadsdelar. Vi sa att vi skulle fortsätta på våra bussar och spårvagnar – det är ungefär 530 stycken. Vi hade också med skärgårdstrafiken. Södra skärgården har inga fasta förbindelser, utan det är bara skärgårdstrafik, båt. Sedan sa vi att vi skulle satsa på att ta fram montermaterial till vid Femman – det är ett köpcentrum i . Det materialet skulle ha standardmått, så att vi skulle kunna använda det på andra mässor . Vi låg i pipeline för att ta fram en informationsfilm om Viktigt Meddelande till Allmänheten, tillsammans med . Och det gjorde vi . Men vi hade upptäckt 2012 att det var lite svårt att kommunicera. Hur länge kan du vara utan el? Klarar du några dygn? Svaret blev nämligen: Hur länge då? Då hade vi en sådan tur att vi läste en riksdagsskrivelse. Där stod det: . , april bestämde vi oss för att vi skulle köra , och vi tog fram den logga som syns på bilden här. Målsättningen är att när medborgarna ser den loggan ska de få sig en tankeställare: Okej, det var det här jag skulle tänka på. BILAGA 2 FÖRSVARSUTSKOTTETS OFFENTLIGA UTFRÅGNING Vårt huvudbudskap är: Klarar du dig ? Sedan har vi de här picto- grammen och symbolen. Vi tog fram ett grundmaterial. Det ni ser i mitten av bilden är en affisch där man ställer frågan: Klarar du dig ? finns också en roll-up och den streamer som vi gjorde om och hade i kollek- Som svar på frågan ”Klarar du dig ?” tog vi fram den folder som syns längst till vänster i bilden. Den heter följaktligen: Så här kla- rar du dig . På insidan har vi beskrivit ganska enkelt varför vi tycker att det är bra om var och en försöker förbereda sig lite grann. förslag på saker som kan vara bra att ha hemma. På baksidan är det aktuella telefonnummer och information om vad VMA är för någonting. Vi tog fram ett bildmaterial med enkla frågor som vi skulle kunna använda i utställningsmontern och ha rullande på en tv-skärm. Ni känner igen bilderna. Det är samma som vi hade i vårt andra material. Till montern tog vi också fram några småsaker att skicka med. händelse har jag med mig dem. Det är ett magnetblock att sätta på kylskåpet – det är lagom med 50 sidor, en för . Storstadsborna är dåliga på reflexer, så vi tog fram en rund reflex, naturligtvis med symbolen på. tog vi fram en liten påse. Den är i lagom storlek så att den inte krymper ihop när saker stoppas ned i den, utan man kan se budskapet.