bet · H201KU8 · 2015-03-04 00:00:00 — Utskottet behandlar 13 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden /15. Yrkandena avser frågor om flaggdagar och flaggning, nationalsång, minnet av och offentliga belöningssystem. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden med hänvisning till sina tidigare ställningstaganden. I betänkandet finns tre reservationer (SD och FP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1.Sveriges nationalsång, punkt 2 (SD) 2.Riksdagens hedersmedalj, punkt 4 (FP) 3.Offentliga belöningssystem, punkt 5 (SD) Bilaga Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden /15 Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2014/15:155 av (M), 2014/15:166 av (M), 2014/15:610 av (M) och 2014/15:916 av (M). 2014/15:2868 av och (SD). Reservation 1 (SD) 2014/15:328 av och (S). 2014/15:375 av (FP). Reservation 2 (FP) 2014/15:1028 av och (SD), 2014/15:1398 av Skånberg (KD), 2014/15:1584 av (M), 2014/15:1994 av (M), 2014/15:2915 av (SD) och 2014/15:2947 av (SD). Reservation 3 (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (SD), (M), (S), (C), (MP), (M), (S), (SD), (FP), Skånberg (KD), (S) och Nooshi Dadgostar (V). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en särskild båtflagga, användningen av EU-flaggan på offentliga byggnader och som allmän flaggdag. I motion 2014/15:155 av (M) begärs ett tillkännagivande om att se över lagen (1982:269) om flagga i syfte att ge möjlighet till en svensk båtflagga. Motionären anför att en tvåuddad eller tretungad variant av flaggan har använts som ”fältflagga till sjöss” och att den också användes flitigt bland privata båtägare. Den tvåuddade varianten förekommer också på svenska fritidsbåtar, något som enligt motionären strider mot gällande flagglag. I flera av grannländer, exempelvis i och , har man moderniserat lagstiftningen så att det finns en lagreglerad möjlighet att använda en särskild flagga till sjöss. Motionären anför att det vore rimligt att man också i ser över möjligheten att uppdatera lagen om flagga för att ge svenska fritidsbåtägare möjlighet att använda en särskild båtflagga. Den situation som råder när många båtägare flaggar på ett sätt som strider mot lagen kan enligt motionären inte anses vara önskvärd för någon, och en moderniserad lag skulle också kunna verka för att skapa en harmoni på detta område mellan den gällande lagstiftningen och det allmänna rättsmedvetandet. (M) föreslår i motion 2014/15:166 att EU-flaggan ska användas på statliga offentliga byggnader. Motionären anför att har mognat som medlemsland sedan inträdet i EU. Det är dock enligt motionären fortfarande få personer som känner någon starkare identifikation och samhörighet med EU. Med EU-flaggan som symbol kan man stärka intresset för centrala europeiska frågor som rör kulturella identitet och politiska framtid, menar motionären. I motion 2014/15:610 av (M) föreslås att ska bli allmän flaggdag. Motionären anför att högtidlighålls inom Försvarsmakten. har veterandagen status som statsceremoni, vilket betyder att den regelbundet firas på samma datum . Syftet med en särskild veterandag är att hedra människor som deltar i eller har deltagit i nationella och internationella militära operationer och att högtidlighålla minnet av stupade och omkomna. Även i motion 2014/15:916 av (M) föreslås att veterandagen ska bli allmän flaggdag. Motionären anför att försvarsmakt förändras och att allt fler svenskar är att betrakta som veteraner från såväl den militära verksamheten i som från internationella insatser runt om i vår omvärld. Att högtidlighålla den svenska veterandagen också som allmän flaggdag skulle ge de svenskar som inte kan delta vid de officiella statsceremonierna en möjlighet att visa sin uppskattning för militära veteraner. Det skulle också öka kunskapen om veteranernas viktiga insatser och vara ett erkännande för veteranerna. I proposition 1981/82:109 med förslag till ny lagstiftning om riksvapen och flagga framhölls att det då inte fanns några bindande föreskrifter om flaggning – frånsett på Försvarsmaktens område. Emellertid hade s.k. allmänna flaggdagar angetts i den vanliga almanackan alltsedan 1939. Denna förteckning över flaggdagar hade karaktären av inofficiell rekommendation och hade tillkommit på initiativ av Bestyrelsen för . Tanken på att införa en skyldighet att på de allmänna flaggdagarna flagga på byggnader som inrymmer statliga myndigheter och institutioner avvisades av ekonomiska och praktiska skäl. Flaggningsfrågan borde därför liksom dittills lämnas oreglerad förutom inom Försvarsmakten. Detta innebar att varje civil myndighet själv utifrån praktiska och andra överväganden fick avgöra i vilken utsträckning seden att flagga på de allmänna flaggdagarna lämpligen kunde upprätthållas. Mot bakgrund av att vid åtskilliga tillfällen behandlat önskemål om att de allmänna flaggdagarna skulle förtecknas och fastställas officiellt föreslogs att så skulle ske. När det gäller frågan om vilka dagar som borde tas upp som flaggdagar påpekades i propositionen att flaggdagarna i princip hade varit oförändrade och att de således hade vuxit sig in i allmänhetens medvetande. Därför borde ingen uteslutas utan starka skäl. De dåvarande borde alltså behållas. Två nya flaggdagar föreslogs med hänsyn bl.a. till uttalanden från sida. Det gällde dagen för riksdagsval och . För att det skulle bli möjligt att utan riksdagsbehandling ändra i förteckningen när förhållandena ändrades för de kungliga flaggdagarna, rekommenderades i den promemoria som låg till grund för propositionen att de allmänna flaggdagarna skulle anges i en förordning. Enligt 1 § lagen (1982:269) om flagga är flagga blå med ett gult kors. Korset är vinkelrätt ställt mot flaggans kanter. Flaggan är tvärskuren eller tretungad. Statschefen och, med hans eller hennes tillstånd, andra medlemmar av det kungliga huset får enligt 4 § använda en tretungad flagga med eller utan stora eller lilla riksvapnet på ett vitt fält i korsets mitt. Den tretungade flaggan används vidare som örlogsflagga av Försvarsmakten och, enligt föreskrifter som regeringen bestämmer, av andra myndigheter som bedriver militär verksamhet. När en sådan flagga är befälstecken markeras detta genom en särskild beteckning i övre inre fältet. I övrigt används den tvärskurna flaggan, vilket är uttryckligen reglerat i 4 §. Förordningen (1982:270) om allmänna flaggdagar utfärdades och innehåller endast en förteckning över de . Förordningen har aldrig ändrats. Allmänna flaggdagar är enligt förordningen – : konungens namnsdag – : kronprinsessans namnsdag – : konungens födelsedag – : nationaldag och – : kronprinsessans födelsedag – : drottningens namnsdag – dag för val i hela riket till – : drottningens födelsedag Motionsyrkanden om en särskild båtflagga behandlades i betänkande /13:KU16. I betänkandet redovisades vad som gällde för båtflaggor i , och . Utskottet avstyrkte motionerna och konstaterade i sitt ställningstagande att särskilda båtflaggor under vissa omständigheter kunde användas av fritidsbåtägare i våra grannländer, men utskottet fann inte skäl att förorda nya sätt att använda olika format av den svenska flaggan. Utskottet avstyrkte i förenklad ordning ett motionsyrkande om en särskild båtflagga i betänkande 2013/14:KU13. Veterandagen som allmän flaggdag I betänkande 2012/13:KU16 behandlades ett motionsyrkande om veterandagen som allmän flaggdag. Utskottet anförde i sitt ställningstagande att veteransoldatpolitiken hade getts stor uppmärksamhet inte minst genom att är en statsceremoni. Inom Försvarsmakten finns en särskild veteranavdelning som är direkt rådgivande till överbefälhavaren och andra chefer i högkvarteret och som ansvarar för att samordna och ge stöd till veteraner, förbandschefer och ideella organisationer. På veterandagen firas alla veteraner och deras anhöriga med en ceremoni vid på i . Det gäller inte bara de militära utan även polisen, tullen, , Kriminalvården, och m.fl. Även Försvarsmaktens ideella samarbetsorganisationer , , och brukar delta i firandet. Utskottet konstaterade att det nya nationella veteranmonumentet skulle invigas i samband med firandet av veterandagen vid i . Utskottet ansåg i likhet med motionären att det fanns all anledning att uppmärksamma veteraner som fullgjort uppdrag för landet. Utskottet var dock inte berett att förorda ändringar av flaggdagarna så som de är reglerade i förordningen (1982:270) om allmänna flaggdagar och avstyrkte motionen. Ett motionsyrkande om att veterandagen borde bli allmän flaggdag avstyrktes av utskottet i förenklad ordning i betänkande 2013/14:KU13. Utskottet behandlade i betänkande 1999/2000:KU18 ett motionsyrkande om ökad användning av Europaflaggan och EU-symbolen i offentliga sammanhang. När det gäller användningen av EU-flaggan konstaterade utskottet att det inte finns några särskilda EU-regler och inte heller några nationella regler. Utskottet ville i sammanhanget framhålla att statliga myndigheter och institutioner utanför Försvarsmakten inte har någon plikt att flagga med svenska flaggan. Varje civil myndighet får själv utifrån praktiska och andra överväganden avgöra i vilken utsträckning seden att flagga på de allmänna flaggdagarna lämpligen kan upprätthållas (se prop. 1981/82:109 s. 12). Enligt utskottet borde flaggningen på statliga byggnader även i fortsättningen avgöras av de statliga myndigheterna och institutionerna själva, och motionsyrkandet avstyrktes. behandlade utskottet (bet. 2000/01:KU15) ett motionsyrkande om att det vore naturligt att staten föregick med ett gott exempel och lät berörda myndigheter flagga på offentliga byggnader med både den svenska flaggan och Europaflaggan. Utskottet vidhöll sitt tidigare ställningstagande om att flaggning på statliga byggnader även i fortsättningen borde avgöras av de statliga myndigheterna och institutionerna själva. I betänkande 2005/06:KU24 behandlades ett motionsyrkande om användning av EU-flaggan vid offentliga byggnader i förenklad ordning och avstyrktes. behandlades ett motsvarande yrkande, och utskottet vidhöll sina tidigare ställningstaganden (bet. 2006/07:KU12). I betänkandena /09:KU13 och 2009/10:KU31 behandlades och avstyrktes i förenklad ordning motionsyrkanden om användning av EU-flaggan vid statliga offentliga byggnader. I betänkande 2010/11:KU25 avstyrktes också ett motionsyrkande om att EU-flaggan borde användas tillsammans med den svenska flaggan i offentliga sammanhang, exempelvis vid statliga organisationer, myndigheter och bolag. Utskottet anförde att det liksom tidigare ansåg att frågor om flaggning vid de statliga myndigheterna och institutionerna även fortsättningsvis borde avgöras av myndigheterna och institutionerna själva och att det inte borde regleras på vilket sätt statliga bolag ska flagga. I betänkande 2012/13:KU16 avstyrktes i förenklad ordning motionsyrkanden om EU-flaggan på statliga offentliga byggnader. Utskottet finner liksom inte skäl att förorda nya sätt att använda olika format av den svenska flaggan och avstyrker motion 2014/15:155 (M). Utskottet anser att det finns all anledning att uppmärksamma veteraner som fullgjort uppdrag för landet, men är liksom inte berett att förorda ändringar av de allmänna flaggdagarna och avstyrker därför motionerna 2014/15:610 (M) och 2014/15:916 (M). Vad gäller användningen av EU-flaggan på offentliga byggnader anser utskottet liksom tidigare att frågor om flaggning vid de statliga myndigheterna och institutionerna även fortsättningsvis bör avgöras av myndigheterna och institutionerna själva. Utskottet avstyrker därför motion 2014/15:166 (M). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att ge Du gamla, du fria officiell status som nationalsång. Jämför reservation 1 (SD). I motion 2014/15:2868 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att ge sången , du fria status som nationalsång. Motionärerna anför att inte har någon officiell nationalsång. Du gamla, du fria används av tradition som nationalsång, men till skillnad från många andra nationalsånger har den aldrig officiellt antagits som nationalsång genom ett politiskt beslut. Det finns således inte något juridiskt skydd för sångens status som nationalsång. motioner i frågan har avfärdats med svepande motiveringar om att det inte behövs något juridiskt erkännande av nationalsången. Motionärerna anser att en nationalsång är en hyllning till det egna landet och en enande symbol. Det är därför viktigt att den är officiellt antagen. Vidare framhåller motionärerna att nationaldagen, det svenska språket och den svenska flaggan är officiellt antagna. har behandlat frågan om nationalsången. I betänkande 1987/88:KU10 uttalade utskottet följande: Den utveckling som lett till att ”Du gamla, Du fria” numera allmänt betraktas som nationalsång har ägt rum utan påverkan av några av statsmakterna fattade beslut. Såvitt utskottet kunnat bedöma bör det för dem som anser angeläget att vi äger en sång med karaktär av nationalsång framstå såsom väsentligt, att denna sång kunnat få så fast förankring hos mycket stora grupper av vårt folk att dess egenskap av nationalsång i praktiken icke ifrågasättes. Enligt utskottet bör en nationalsång tillkomma på detta sätt och utskottet anser icke motiverat med något officiellt fastställande av nationalsång för . I betänkande 2000/01:KU15 uttalade utskottet att det inte fanns behov av ett juridiskt erkännande av Du gamla, du fria som nationalsång och avstyrkte en motion med ett yrkande om ett tillkännagivande om ett juridiskt erkännande av sången. I betänkandena /02:KU9, 2003/04:KU15, 2008/09:KU6 och 2009/10:KU31 vidhöll utskottet sin tidigare bedömning. I betänkande 2012/13:KU16 anförde utskottet att det inte fann skäl att frångå sin tidigare uppfattning i frågan om behovet av att genom ett politiskt beslut anta Du gamla, du fria som nationalsång, och avstyrkte motionsyrkandena. Ett motionsyrkande om nationalsången avstyrktes i förenklad ordning i betänkande 2013/14:KU13. Utskottet finner liksom tidigare att det inte finns något behov av ett juridiskt erkännande av Du gamla, du fria som nationalsång och avstyrker motion 2014/15:2868 (SD). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ett tillkännagivande om att uppmärksamma 70-årsminnet av . I motion 2014/15:328 av och (båda S) föreslås ett tillkännagivande till regeringen om att den på ett lämpligt och värdigt sätt bör uppmärksamma att det 2015 gått den svenske flygaren stupade. Motionärerna skriver att är den enda svenska flygaren som dödats i en luftstrid över svenskt territorium under . En minnessten över flygaren restes i – efter händelsen. Utskottet behandlade i betänkande 2012/13:KU17 ett motionsyrkande om att minnet av borde uppmärksammas av . Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning till att beslutanderätten i denna typ av frågor i första hand ligger hos ledning. I betänkande 2013/14:KU13 behandlade utskottet ett motionsyrkande om ett tillkännagivande till regeringen om att 70-årsminnet av borde uppmärksammas. Utskottet avstyrkte motionen och anförde att det kunde finnas skäl att hedra minnet av , men utskottet fann det dock inte nödvändigt med något initiativ från i frågan. Utskottet finner liksom tidigare att det inte är nödvändigt med något initiativ från i frågan och avstyrker motion 2014/15:328 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om offentliga belöningssystem. Jämför reservationerna 2 (FP) och 3 (SD). I motion 2014/15:375 av (FP) föreslås ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om inrättandet av en hedersmedalj för internationell insats. Motionären anför att efter förslag från regeringen beslutar om varje internationell insats med svensk militär personal. Det vore enligt motionären önskvärt att officiellt kunde visa sin erkänsla för särskilt berömliga gärningar som gjorts med fara för eget liv. Riksdagsledamöter bör kunna nominera personer till att få en sådan medalj, och ska bereda beslut om att dela ut den. Under högtidliga former skulle medaljen sedan delas ut av talmannen. Vidare anför motionären att Försvarsmakten har inrättat en egen belöningsmedalj för internationella insatser. Denna medalj är dock enligt motionären inte officiell eller ens halvofficiell. Det är den militära myndighetschefens sätt att belöna militära insatser utöver vad tjänsten kräver. En hedersmedalj för internationella insatser har motsvarigheter i flera länder, skriver motionären. och (båda SD) föreslår i motion 2014/15:1028 att det kungliga ordensväsendet ska återinföras. Motionärerna anför att det är orimligt att ordnar endast kan delas ut till utlänningar och statslösa. Det finns enligt motionärerna många svenska hjältar som gjort stora insatser för i modern tid som förtjänar hedersbetygelser. Ordensväsendet är enligt motionärerna en del av en svensk tradition som är viktig att bevara. I motion 2014/15:1398 av Skånberg (KD) föreslås att ett modernt offentligt belöningssystem ska utredas. Motionären anför att det i ett internationellt perspektiv är ett tämligen begränsat system att som endast dela ut medaljer. De flesta andra länders offentliga belöningssystem innefattar statliga förtjänstordnar. Vidare anför motionären att medaljer ges internationellt för mer avgränsade förtjänster och ordnar för mer framstående gärningar. Svenskar riskerar därigenom att uppfattas som mindre framstående än vad de är. Enligt motionären är ordnar en billig form av belöning eftersom ordenstecknet endast är till låns och ska återställas vid innehavarens bortgång. Även i motion 2014/15:1584 av (M) föreslås att ett modernt offentligt belöningssystem ska utredas. Motionären anför att de ordnar som ännu delas ut är Serafimerorden och . Serafimerorden kan tilldelas medlemmar av det svenska kungahuset och utländska statschefer. kan tilldelas utländska medborgare och statslösa. Enligt har delats ut till i genomsnitt 150–200 utländska medborgare 1975. Omkring 75–100 svenska medborgare får enligt motionären en medalj eller professors namn. Motionären konstaterar att den svenska staten genom sitt belöningssystem hedrar många fler utländska medborgare än svenska medborgare. Motionären framhåller att det offentliga belöningssystemet fyller en viktig funktion. I motion 2014/15:1994 av (M) begärs ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att inrätta en särskild medalj som ska delas ut av till personer som på ett berömvärt sätt har tagit strid för demokrati, frihet och människovärde. En sådan medalj eller utmärkelse skulle med fördel bära exempelvis namn, menar motionären. Motionären anför att är en av de mest kända svenskarna utomlands. Hans gärning har uppmärksammats på en mängd sätt världen över, t.ex. har gator och parker getts hans namn, han avbildas på frimärken, och olika utmärkelser uppkallas efter honom. Ett av de länder som är sämst på att hedra är , menar motionären. (SD) begär i motion 2014/15:2915 ett tillkännagivande om att instifta en vetenskaps- och kulturförtjänstorden. Motionären anför att flera civila förtjänstordnar i olika länder används även som belöningar för förtjänstfulla insatser inom vetenskap och konst. Ganska tidigt instiftades också särskilda ordnar för förtjänster på dessa områden. Motionären anför ett antal europeiska ordnar som exempel på detta. Motionären menar att en sådan typ av orden i skulle vinna stort anseende och allmän uppskattning. I motion 2014/15:2947 föreslår (SD) även att det ska instiftas en hedersorden för framstående insatser av nationell betydelse. Motionären anför att när det moderna svenska ordensväsendet infördes kännetecknades det av en stor exklusivitet. Begränsningarna upprätthölls länge strikt men började att mjukas upp. Utomlands förekommer enligt motionären ofta någon form av begränsning av hur många som kan tilldelas en orden. Vidare anför motionären att det i vissa länder vid sidan av de vanliga förtjänstordnarna förekommer speciella ordnar. Dessa har på grund av sin exklusivitet och sina urvalskriterier fått ett mycket högt anseende. En exklusiv hedersorden för de främsta företrädarna inom olika samhällsområden – t.ex. kultur, förvaltning, näringsliv och svenska Nobelpristagare – skulle säkert fylla en funktion i dagens , menar motionären. Systemet med ordnar och medaljer ändrades i grunden . Då upphörde – sedan regeringen inhämtat yttrande över reformen (prop. 1973:91, bet. 1973:KU27) – utdelandet av ordnar under statlig medverkan till svenska medborgare. Till grund för reformen låg uppfattningen att ordensväsendet återspeglade en gången tids samhällssyn genom att det gav uttryck för värderingar av samhällsinsatser enbart med hänsyn till tjänsteställning. Ordensväsendet finns emellertid kvar för utlänningar som gör personliga insatser för eller svenska intressen. Regler om detta har beslutats av regeringen och finns i ordenskungörelsen (1974:768). Enligt 1 § ordenskungörelsen kan inom Kungl. Serafimerorden utmärkelser tilldelas statschefer och därmed jämställda personer samt medlemmar av det svenska kungahuset. Enligt 2 § kan inom Kungl. Nordstjärneorden utmärkelser tilldelas medlemmar av det svenska kungahuset samt utländska medborgare som har gjort personliga insatser för eller för svenskt intresse. Med utländsk medborgare likställs en statslös som är bosatt utomlands. Beslut om dessa utmärkelser fattas enligt 3 § av Kungl. I fråga om utländska medborgare fattas beslut på förord av regeringen. Förslag om utmärkelser till utländska medborgare av ska av myndigheter under regeringen lämnas in till det departement dit myndigheten hör. Enligt förordningen (1974:225) om utmärkelsen ”För nit och redlighet i rikets tjänst” tilldelas utmärkelsen den som har visat nit och redlighet som anställd hos staten under . Frågan om tilldelning av utmärkelsen prövas av den myndighet där arbetstagaren är anställd. Är arbetstagaren chef för en myndighet som lyder under regeringen, prövas frågan dock av chefen för det departement dit myndigheten hör eller av den myndighet eller tjänsteman som departementschefen bestämmer. Olika medaljer tilldelas också svenska och utländska medborgare av statschefen för framstående insatser inom samhället och även som minne av betydande personer eller viktiga händelser. gav Statsrådsberedningen ut en promemoria med riktlinjer för handläggningen av medaljärenden (SB PM 2006:1 Regeringens belöningsmedaljer och regeringens utmärkelse Professors namn). Av promemorian framgår att regeringen delar ut följande belöningsmedaljer (regeringsmedaljer): • För berömliga gärningar • För medborgerlig förtjänst • För omsorgsfull renvård. Dessutom kan regeringen dela ut utmärkelsen namn. Utmärkelsen är en ren hederstitel och delas ut främst för att belöna sådana insatser utanför den akademiska världen som har stor folkbildande eller på annat sätt allmännyttig betydelse. har återkommande avslagit motioner om ett reformerat ordens- och medaljväsen samt vissa andra frågor om det offentliga belöningssystemet. Vid utskottets behandling av frågan under /93 lämnade utskottet (bet. 1992/93:KU7) en ingående redovisning för det nuvarande ordensväsendet och den reformering som skedde 1975. Utskottet påminde om att reformering av det svenska belöningssystemet föregicks av ett grundligt beredningsarbete och att (bet. KU 1973:27) framhöll att det belöningssystem som då tillämpades återspeglade en gången tids samhällssyn genom att ge uttryck för värderingar av samhällsinsatser enbart med hänsyn till tjänsteställning. Vidare framhölls att ordnarna inte kunde anses fylla sin uppgift när det gällde att belöna viktiga samhällsinsatser. Reformen stöddes också av de personalorganisationer som företrädde det övervägande antalet statsanställda. Det argument som låg till grund för reformen hade enligt utskottets mening fortfarande viss tyngd. Mot denna bakgrund borde enligt utskottet en översyn av det offentliga belöningssystemet avvaktas tills det tydligare visats att ett mer utvecklat belöningssystem skulle kunna fylla sin uppgift. Mot bakgrund av det anförda avstyrkte utskottet motionerna.