bet · H201KU20 · 2015-06-05 00:00:00 — Därför trodde ministern att det vid det tillfället inte var någon som hade någon annan tolkning av dessa uttalanden eller dessa intervjuer än att det just fanns olika uppfattningar mellan olika departement på , en debatt som vanligtvis slås upp ganska stort om det är så att den kommer till uttryck, vilket den gjorde i detta fall. På en fråga om hur statsrådet bedömde att uttalandet kunde uppfattas av den beslutande myndigheten och länsstyrelserna svarade ministern att hon uttalade sig för att ge svar på frågor som många ställde. Ministern sa också att hon valde att vara tydlig i kommunikationen då hon uppfattade att otydligheten från regeringen både gentemot myndigheten och medborgarna skulle bli mycket större om hon valde att inte ge en bild av hur dessa beslut hänger ihop med arbetet kring vargförvaltningen och hur hon som sakminister såg på det. Ministern sa även att det i den artikel som gick ut med anledning av TT-intervjun inte gjordes en helt korrekt återgivning av vad hon hade sagt. Ministern påpekade att det kan låta som att man skulle upphäva redan fattade beslut, men att det naturligtvis är helt fel. Ministern framhöll vidare som svar på en fråga att det inte är hennes roll att uttala sig om vad som är rättsläget, men när det finns en osäkerhet måste hon konstatera det. Det hon sedan uttalade sig om handlar om att ändra reglerna, inte att rätta myndigheters agerande och självständiga beslutsfattande utifrån reglerna. Ministern konstaterade vidare att hon gjorde uttalandena efter det att beslutet fattades hos . Ministern sa också att hon visste att det fanns tydliga tecken på osäkerhet om rättsläget och att detta var bakgrunden till att hon inom regeringen agerade för att man skulle ändra jaktförordningen på ett sådant sätt att man fick betänkandetid för att göra eventuella ändringar som behövdes på grund av det osäkra rättsläget. Det i sin tur var det som ministern berättade i intervjun, dvs. att hon som minister inom regeringen hade föreslagit en ändring av jaktförordningen så att det inte skulle bli licensjakt på varg under den vinter som kommer. På en fråga om ministern eller någon av hennes medarbetare haft direkta kontakter med inför beslutet i syfte att påverka myndigheten svarade ministern att naturligtvis finns en lång rad kontakter mellan Miljö- och och , som är vår största miljömyndighet. Men att det är en inarbetad rutin, och att det finns en stark medvetenhet på departementet, att i beslutprocesser som är , eller länsstyrelsernas för den delen, är de kontakter man har från departementet inte på något sätt inne i de processerna och verkligen inte vad gäller kontakterna från den politiska staben. Utskottet erinrar inledningsvis om att det har uttalat att ett statsråd självklart har rätt att uttala sig i olika sammanhang. Med hänsyn till ett statsråds speciella ställning i förening med regeringsformens bestämmelser om myndigheternas självständighet måste dock ett statsråd iaktta viss försiktighet när det gäller uttalanden som tar sikte på myndighetsutövning mot enskilda eller tillämpning av lag. I det nu aktuella fallet uttalade ministern att hon beklagade beslutet hos om licensjakt. beslut innebar att rätten att fatta beslut om licensjakt delegerades till vissa länsstyrelser. Enligt utskottet kan innehållet i uttalande uppfattas som en kritik i efterhand av delegationsbeslut. Utskottet konstaterar vidare att för uttalandet återstod alltjämt för länsstyrelserna att besluta i frågan om huruvida licensjakt skulle få bedrivas. Därtill gällde att länsstyrelsernas beslut skulle kunna bli överklagade till , vilket de i några fall också blev. Även om det inte var statsrådets avsikt att påverka myndigheterna är det enligt utskottet inte uteslutet att uttalandet kunde uppfattas ge uttryck för hennes uppfattning i sådana hänseenden som var av betydelse i den prövning som senare skulle göras av länsstyrelserna och, efter överklaganden, av . 4.5 Statsministerns hantering av processen att utse statsråd tillhörande ett annat parti I en anmälan till (dnr 1705-2014/15), bilaga A4.5.1, begärs att utskottet ska granska om statsminister har levt upp till de krav som ställs i 6 kap. 1 § regeringsformen (RF) på att det är statsministern som bildar regering. Bestämmelsen innebär enligt anmälaren att statsministern ska ha möjlighet att i praktiken påverka vilka som blir statsråd. Även om statsministern formellt har undertecknat utnämningarna även av de miljöpartistiska statsråden i regeringen ifrågasätter anmälaren om detta räcker för att leva upp till innebörden av bestämmelsen i RF, om statsministern har saknat en reell möjlighet att påverka valet av statsråd. Anmälaren hänvisar till uppgifter i media om att (S) överlåtit åt och (båda MP) att välja personer till de ministerposter som ansvarar för. Anmälaren konstaterar att uttalade att RF ger stor frihet åt statsministern när det gäller vem som ska utses till statsråd (bet. 2006/07:KU20 s. 30 f.). Man kan dock enligt anmälaren inte komma ifrån att ansvaret ligger hos just statsministern och att detta inte kan delegeras. Anmälaren konstaterar vidare att ledamöter från S, V och MP i en reservation i det nämnda granskningsärendet anförde att en förutsättning för att statsministern ska kunna leva upp till sitt ansvar självklart är att utnämningarna föregås av personlig kontakt och samtal med samtliga tilltänkta statsråd. Anmälaren ifrågasätter om statsminister levt upp till detta. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria som upprättats inom Statsrådsberedningen, bilaga A4.5.2. Utskottet har även hållit en utfrågning med statsminister , bilaga B11. Regeringen består enligt 6 kap. 1 § RF av statsministern och övriga statsråd. Statsministern utses av enligt ett förfarande som regleras i 6 kap. 4–6 §§. Statsministern tillsätter sedan övriga statsråd. Ett statsråd ska vara svensk medborgare. Han eller hon får inte inneha någon anställning och får inte heller ha något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroende för honom eller henne (6 kap. 2 § RF). Av 7 kap. 2 § RF följer ett beredningstvång. Vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter och, i den mån det behövs, från kommuner. Även sammanslutningar och enskilda ska i den omfattning som behövs ges möjlighet att yttra sig. I förarbetena till RF framhölls emellertid att statsministerns beslut om regeringens sammansättning och om fördelningen av uppgifter inom regeringen inte är ett regeringsärende (prop. 1973:90 s. 297). redovisade i betänkande 2006/07:KU20 (s. 30 f.) en genomgång av hur de tidigare statsministrarna i bl.a. böcker och artiklar har beskrivit hur valet av statsråd enligt deras mening gick till i praktiken. Dessa beskrivningar, som avser bildandet av enpartiregeringar, tar i huvudsak sikte på en statsministers förhållande till partistyrelsen och riksdagsgruppen i valet av statsråd, samt vilka egenskaper en statsminister efterlyser hos ett presumtivt statsråd. I en kommentar till RF anförs att läget blir ett annat om mer än ett parti ingår i regeringen (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 289 f.). Vart och ett av dessa partier måste regelmässigt ha ett speciellt inflytande när det gäller rekryteringen till dess statsrådsposter. Vid regeringssamverkan kan det antas att de sonderingar som föregår förslaget till ny statsminister även har lett till en överenskommelse om regeringens personsammansättning. I en annan grundlagskommentar sägs att i formell mening utses övriga statsråd alltid av statsministern, men i en koalitionsregering torde det i praktiken vara så att de övriga partiledarna har stora möjligheter att påverka vilka företrädare för partierna som ska ingå i regeringen (m.fl. Regeringsformen, 2012, s. 228). Processen vid regeringsbildningen efter riksdagsvalet har beskrivits i en promemoria som har upprättats av riksdagsdirektören och som finns intagen som bilaga till betänkande 2014/15: KU10 (s. 94 f.). Av promemorian framgår följande. lämnade statsminister in sin ansökan om entledigande till talman , som entledigade honom och övriga statsråd. De erinrades om att de uppehöll sina befattningar till dess en ny regering hade tillträtt. Sedan Per överlagt med de vice talmännen och fört samtal med riksdagspartiföreträdarna gav han i uppdrag att sondera förutsättningarna för att bilda en tvåpartiregering bestående av Socialdemokraterna och . presenterade resultatet av detta uppdrag för talmannen. träffade den nyvalde talmannen partiföreträdarna och de vice talmännen för att fortsätta arbetet med regeringsbildningen. föreslog han att skulle utse till ny statsminister och utsåg till statsminister. lämnade sin regeringsförklaring och anmälde då för de statsråd han hade utnämnt för att bilda regering tillsammans med honom. I de nämnda tidningsartiklarna (respektive ) anges att , och tidigt påbörjade regeringsbildningen och jobbade intensivt med denna. Man började med att bestämma vilka poster som Socialdemokraterna respektive skulle ansvara för och först därefter diskuterades namn. och fick ensamma ansvar för att välja vilka personer de ville ha på poster. Kulturminister (MP) uppger att hon fick frågan om att bli statsråd av och att det var i ett möte med honom som hon tackade ja till uppdraget. Den nämnda granskningen gällde vilken beredning som borde föregå en statsministers val av personer till statsrådsutnämningar. Anmälan gjordes mot bakgrund av att viss information om några av de nyutnämnda statsråden efter valet inte blev kända för statsministern förrän efter utnämningarna. Dåvarande statsminister uppgav under utskottets utfrågning bl.a. följande om processen att välja personer till statsrådsposterna. Det hade förekommit omfattande diskussioner mellan de fyra partiledarna inom den blivande koalitionsregeringen om vilka partier som skulle ha vilken funktion och vilka personer som skulle kunna komma i fråga. Sist och slutligen var det en process där statsministern själv måste gå igenom vilka personer som skulle utses. Det var ingen annan än han som bar ansvaret för vilka som utsågs. Han var fullt medveten om att han hade ansvaret för hela regeringen. De specifika frågorna om en kandidats lämplighet ställdes dock av respektive partiledare, men återgavs till honom. Han var helt medveten om vilka personer de avsåg att utse och kunde ha synpunkter på det. Han hade inga egna samtal med de tilltänkta statsråden från de andra allianspartierna. Utskottet konstaterade att begränsningar i vem som kan utses som statsråd bara finns i kraven på svenskt medborgarskap och förbudet mot anställning eller förtroendeskadliga uppdrag. Utnämningen av statsråd är enligt utskottet inte ett regeringsärende och omfattas därför inte av bestämmelserna om beredningsskyldighet i RF. RF ger således stor frihet åt statsministern när det gäller vem som ska utses till statsråd. Någon särskild praxis har heller inte utvecklats för hur utnämningarna ska förberedas. Granskningen gav härutöver inte anledning till något särskilt uttalande från utskottets sida (bet. 2006/07:KU20 s. 30 f.). I en reservation anförde S, MP och V i huvudsak följande. Uppgiften att utse övriga statsråd är central och grannlaga, och innebär att statsministern har ett tungt ansvar för att den som har en bakgrund som inte i alla delar går att försvara inte utses till statsråd. Detta ställer krav på noggranna förberedelser. En förutsättning för att statsministern ska kunna leva upp till sitt ansvar är enligt reservanterna självklart att utnämningarna föregås av personlig kontakt och samtal med samtliga tilltänkta statsråd (bet. s. 248). I en granskning av praxis i fråga om redovisningen av statsrådens förmögenhetsinnehav m.m. genomfördes vidare utfrågningar med de tidigare statsministrarna om deras erfarenheter som regeringsbildare i detta avseende (bet. KU 1983/84:30). Det som framkom under dessa utfrågningar sammanfattas granskning. Det framgår bl.a. att uppgett att han i redan kände de flesta från de andra regeringspartierna och att detta för det mesta var tillräckligt. I några fall hade han dock behov av ingående samtal med partiledarna för Moderata samlingspartiet och för att skaffa sig en bild av kandidaterna. Som svar på utskottets frågor lämnades följande upplysningar i en promemoria upprättad inom Statsrådsberedningen (bilaga A4.5.2). Innan statsråden utsågs hade statsministern samtal med bl.a. företrädaren för om vilka personer som skulle utses. Han hade personliga samtal med tilltänkta statsråd innan de utsågs. Därutöver såg han, mot bakgrund av bestämmelserna i 6 kap. 2 § RF, till att särskilda samtal med de tilltänkta statsråden genomfördes. Utskottet höll en utfrågning med statsminister (bilaga B11). Inledningsvis framhöll att rubriken på ärendet för utfrågningen – Statsministerns delaktighet i processen att utse statsråd tillhörande ett annat parti – var något missvisande då det inte handlar om delaktighet utan om att leda en process. Han hade personliga samtal med var och en av de tilltänkta statsråden och han såg även till att det fördes mer djupgående samtal om övriga relevanta frågor med dem. Han framhöll vidare att det inte utvecklats någon särskild praxis för hur utnämningarna ska förberedas och att det endast finns formella begränsningar av vem som kan utses till statsråd i kravet på svenskt medborgarskap och förbudet mot anställning eller förtroendeskadligt uppdrag. Eftersom utnämning av statsråd inte är ett regeringsärende omfattas det inte av bestämmelserna i om beredning av regeringsärendena. Förutsättningarna vid en regeringsbildningsprocess har sett och kommer troligen att se olika ut, och varje tillträdande statsminister har sina förutsättningar att arbeta utifrån. Förutom att besitta kunskaper inom relevanta områden ansåg han att det var viktigt att personen var intresserad av och villig att bli statsråd samt var omdömesgill och förstod uppdragets vikt. När det gäller utnämningen av ett statsråd tillhörande uppgav han att ett av språkrör gjorde en första intresseförfrågan men att det var på hans uppdrag. Sedan pratade han med alla statsråd oavsett vilket parti de tillhör. Det var han som skulle ställa den avgörande frågan och det var han som skulle utse statsrådet. På fråga om han hade haft möjlighet att avvisa en person som förts fram av språkrör om han ansåg att personen i fråga inte var lämplig som statsråd svarade han ja. Utskottet vill inledningsvis framhålla att ansvaret för processen att utse statsråd ligger hos regeringsbildaren, vilket följer av att det är statministern som utser övriga statsråd. Det sagda gäller även om flera partier ingår i regeringen. Statsministern bär således ansvaret för dem som utses oavsett om de kommer från det egna partiet eller inte. Hur processen ser ut i detalj kan dock variera från fall till fall. I granskningen har det framkommit att hade personliga samtal med var och en av de tilltänkta statsråden innan de utsågs. Han såg även till att det fördes mer djupgående samtal med dem om i sammanhanget relevanta frågor. Enligt utskottet visar granskningen inte annat än att har hanterat utseendet av statsråd på ett från konstitutionell synpunkt ändamålsenligt sätt. 4.6 Information om utrikesministerns inställda resa till I en anmälan till (dnr 1706-2014/15), bilaga A4.6.1, begärs en granskning av uppgifter om utrikesminister inställda resa till . Till grund för granskningen ligger bl.a. en promemoria som har upprättats inom (), bilaga A4.6.2. förekom uppgifter i olika massmedier (bl.a. , och ) om att skulle komma att skjuta upp en planerad resa till , därför att den valda tiden passade mindre bra för de palestinska företrädarna som skulle träffa och att skulle hålla val . Enligt uppgift i utvecklade utrikesministerns pressekreterare bl.a. frågan om det förestående valet i . Det är valrörelse i och det är därför många som inte har tid att träffa henne på grund av det. Då tyckte vi att det var bättre att skjuta på resan . Enligt uppgift i och andra massmedier, vilka hänvisade till uppgiften i Ekot, uppgav det svenska att planerade resa till ställdes in av kalenderskäl. Enligt Ekot handlade det om att inte var välkommen i och inte hade fått möta utrikesminister eller premiärminister om hon rest som planerat. Vidare uppgavs att övervägde att ändå genomföra Israelresan trots uteblivna officiella möten, men att i så fall skulle ha betraktat besöket som ett privat besök. I P1-morgon (artikeln UD om inställd Israelresa: Vi vill inte ha ett högt tonläge, som publicerades på webbplats kl. 5.00) uttalade kabinettsekreterare bl.a. följande. kunde tyvärr inte träffa den palestinska sidan. Det var ju meningen att det här skulle vara ett kombinerat besök, men president blev tvungen att åka på annat håll. Hon skulle också ha medverkat i en konferens om i och vi beklagar verkligen att det inte kunde bli av för det var ju också en manifestation mot antisemitism och ett sätt för oss att visa vårt stöd mot antisemitism i världen. På frågan ”att utrikesminister inte ville träffa , hur har det påverkat beslutet att ställa in resan?” svarade Hon hade en rad andra officiella kontakter planerade. Jag tycker det är väldigt viktigt att vi inte ska ha ett högt tonläge i den här frågan. Det är i allas intresse att ha goda diplomatiska kontakter. Vi respekterar att det är valrörelse i nu och att det där finns ett högt tonläge . sa, enligt artikeln, att ”det är klart att det spelar roll att motpart, utrikesminister , inte kunde ta emot”. Enligt artikeln sa också att UD respekterade att han var upptagen i en valrörelse i landet. I samma artikel uppges att utrikesministerns pressekreterare sagt att resan till sköts upp på grund av valrörelsen i landet. Att inte skulle ha varit välkommen i kände han inte igen. Den förklaringen vi fick var att det är valrörelse i och därför var det en dålig tidpunkt. Någon annan förklaring har vi inte fått. Med hänvisning till att , enligt uppgifter till Ekot, inte fått några officiella möten i och tillfrågad ”hur ser ni på det?” svarade pressekreteraren följande. Det är vi som har beslutat skjuta upp resan och det beror på att det var svårt att få ihop möten både med den palestinska sidan och den israeliska sidan, och sammantaget tyckte vi att då var det bättre att skjuta upp resan. I artikeln välkomnade inte , som publicerades på SVT:s webbplats , sa en tjänsteman på UD:s pressjour att resa var uppskjuten av flera anledningar. Dels visar sig att tidpunkten passar mindre bra för den palestinska presidenten och utrikesministern al-Maliki. De är bortresta så det passar dåligt med deras reseschema. Dessutom är det valrörelse i just nu och då är det aldrig särskilt lämpligt att åka till ett land. Politikerna i landet har annat att tänka på så att säga. Så därför är resan uppskjuten till senare i vår när israeliska valet är över. På fråga om det inte stämde som israeliska UD hade uppgivit för Ekot, att inte skulle få träffa några officiella representanter, uppges tjänstemannen på UD:s pressjour ha svarat: Det har jag inga uppgifter om. Det kan jag inte kommentera. Enligt pressekreterare tyckte att det var synd att hon inte kunde vara med på . Men sammantaget fanns så många skäl emot att det var bättre att skjuta på resan. Det fanns flera orsaker att skjuta på resan, som ska genomföras . Dels passade dåligt för de palestinska ledarna. Dels är det mitt under valkampanjen i och därför svårt att få till möten med israeliska politiker och företrädare. Det är också intressantare att träffa en nytillträdd regering än en som står inför ett val. I artikeln inte välkommen i , som publicerades på Dagens Nyheters webbplats , uppges att ”enligt , kabinettsekreterare på , så är det beklagligt att inte kunde ta emot .” I artikeln Ekot erfar: inte välkommen till och artiklar som hänvisar till Ekot, uppges att en namngiven person på israeliska UD uppgivit att den svenska utrikesministern inte hade fått några officiella möten i om hon rest dit. Denna person uppges ha bekräftat att inte hade fått möta vare sig utrikesminister eller premiärminister om hon rest till som det var planerat. I engelskspråkiga israeliska medier finns något varierande uppgifter från namngivna företrädare för israeliska UD om bakgrunden till att utrikesminister resa till ställdes in. Utöver de uttalanden som citerats i svenska medier kan nämnas en artikel som publicerats på webbplats , där det uppges att man från israeliska UD:s sida uppgivit att det var svårt att få ihop någon form av diplomatiska möten när man närmade sig val (”We said that it is difficult to put these meetings together, diplomatic meetings of any kind, as we approach the elections”). Det tillades att atmosfären mellan och inte precis var den bästa och att det påverkade beslutet, men att det främsta problemet var frågan om tidpunkten, mer än något annat (”I would add that the atmosphere between and is not exactly the best right now and that factors into the decision. But the primary issue is the timing, more than anything else”). Som svar på en skriftlig fråga (2014/15:168) svarade enligt följande. Mitt planerade besök till och har skjutits upp av flera samverkande skäl. Bland dem fanns beskedet från israeliska företrädare om svårigheten att träffa min motpart utrikesminister och andra regeringsföreträdare med hänvisning till att nu befinner sig i en valrörelse. Därtill visade det sig att tidpunkten fungerade mindre bra för palestinierna, bland annat för att President den aktuella veckan inbjöds att delta vid presidentinstallationen i . Det är ingen hemlighet att är kritiskt till det svenska erkännandet av Staten . Det hindrar inte att den politiska dialogen mellan och fortsätter. Tvärtom är den aktiv och levande. Jag ser fram emot att besöka . gällde en granskning näringsminister utseende av utredare av trygghetssystem för företagare. Utskottet konstaterade (bet. 2007/08:KU20 s. 213) att näringsministern vid en presskonferens presenterade felaktiga uppgifter om den tidigare utredaren. Såsom ansvarigt statsråd ansvarar näringsministern, anförde utskottet, för sina uttalanden och därmed även för att de uppgifter som hon förmedlar är korrekta. Mot denna bakgrund kunde utskottet notera att departementsledningen offentligt framförde ett beklagande och sina ursäkter. Det är dock inte tillfredsställande, anförde utskottet, att en skriftlig rättelse tillfogades regeringens webbplats först efter presskonferensen. En granskning (bet. 2010/11:KU20 s. 222 f.) gällde om hade gjort sig skyldig till ministerstyre i förhållande till . I granskningen framkom att felaktiga uppgifter hade kommunicerats på regeringens webbplats, av ministern i olika massmedier och av ministern i skriftliga frågesvar i . Allmänheten och hade därigenom givits en felaktig uppfattning om vad som förevarit. Som utskottet uttalat tidigare ansvarar ansvarigt statsråd för sina uttalanden och därmed även för att de uppgifter som han förmedlar är korrekta. Detta hade även framförts av landsbygdsministern som beklagat det inträffade. Utskottet ansåg att tydliga fel hade begåtts och förutsatte att det inträffade inte skulle komma att upprepas. behandlade utskottet tre anmälningar som bl.a. hade det sambandet att de alla innehöll påståenden om att statsråd skulle ha lämnat vilseledande eller oriktiga uppgifter i sina spörsmålssvar (bet. 2004/05:KU20). I två av anmälningarna handlade det om interpellationssvar, medan den tredje anmälan avsåg svar på en skriftlig fråga. I det första ärendet (s. 45 f.) uttalade utskottet, utan att kommentera huruvida vilseledande uppgifter ansågs ha förekommit i statsrådets svar, att det är respektive statsråd som själv bestämmer hur en interpellation ska besvaras. De två andra ärendena (s. 50 f.) föranledde inte något uttalande från utskottet. genomförde utskottet bl.a. en översiktlig granskning av fråge-instituten (bet. 2009/10:KU10).