bet · H301JuU7 · 2015-12-02 00:00:00 — Som regeringen anfört kan inte på egen hand bekämpa brottslighetens orsaker på ett effektivt sätt, eftersom många av de åtgärder som är verkningsfulla faller inom ramen för andra aktörers verksamheter, t.ex. , skolan och ideella och religiösa verksamheter. Det brottsförebyggande arbetet måste därför bedrivas i nära samverkan mellan samtliga dessa verksamheter. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att samverkan mellan och kommunala aktörer är viktigt för att förebygga brott. Utskottet välkomnar att regeringen avser att utveckla det lokala brottsförebyggande arbetet, bl.a. genom att förstärka den nationella samordningen på området. Det är även positivt att kommer att få i uppdrag att analysera inom vilka områden det finns behov av ett förstärkt stöd och att ge förslag till hur en nationell stöd- och samordningsfunktion kan konstrueras vid myndigheten. Av skrivelsen framgår att flera konkreta förebyggande åtgärder planeras, bl.a. uppdrag till och Kriminalvården. Regeringen kommer även att verka för att Säkerhetspolisen och fortsätter att utveckla sitt samarbete så att kunskapsspridning kan ske effektivt och att operativ information kan nå ut lokalt. Som framgår ovan fick dessutom den nationella samordnaren tilläggsdirektiv för att ytterligare stärka och utveckla det förebyggande arbetet. Regeringen har också i skrivelsen Åtgärder för att göra samhället mer motståndskraftigt mot våldsbejakande extremism redogjort för ett flertal åtgärder som syftar till att förstärka det förebyggande arbetet. Utskottet ser mot denna bakgrund inget behov av en sådan handlingsplan som efterfrågas i motion 2015/16:249 (M) yrkande 1. Utskottet avstyrker därför yrkandet. När det gäller att ta till vara den nationella samordnarens kunskap som efterfrågas i motionerna 2015/16:255 (KD) yrkande 2 och 2015/16:2715 (KD) yrkande 2 kan utskottet konstatera att regeringen uttryckligen har angett att den ska verka för att den kunskap, de förslag och den strategi som den nationella samordnaren har fått i uppdrag att ta fram ska tas till vara. Motionsyrkandena får därför anses vara i huvudsak tillgodosedda, och utskottet avstyrker dem. Som framgår har regeringen tillskjutit medel för att stärka Säkerhetspolisens arbete mot terrorism. Det finns därför enligt utskottet inte anledning att göra ett sådant tillkännagivande till regeringen om vikten av att Säkerhetspolisen stärker sin förmåga som efterfrågas i motion 2015/16:249 (M) yrkande 3, och utskottet avstyrker därför yrkandet. Utskottet konstaterar att den nationella samordnaren har till uppgift att verka för att kunskapen om våldsbejakande extremism ökar och att förebyggande metoder utvecklas. Mot bakgrund av vad regeringen redovisar i skrivelsen när det gäller det lokala brottsförebyggande arbetet och ambitionen att ytterligare utveckla detta arbete ser utskottet ingen anledning att ställa sig bakom de initiativ som efterfrågas i motionerna 2015/16:255 (KD) yrkande 1, 2015/16:2397 (C) yrkande 2, 2015/16:2715 (KD) yrkande 1 och motion 2015/16:3072 (M) yrkande 15. Utskottet avstyrker därför motionsyrkandena. När det gäller kravet på kriminalisering av propaganda för terrorism i motion 2015/16:254 (SD) yrkande 1 kan utskottet, liksom regeringen, konstatera att den svenska grundlagen ger ett starkt skydd för yttrandefriheten. Det finns dock begränsningar i yttrandefriheten, t.ex. i fråga om den som uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet. Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att det bästa sättet att bemöta propaganda för våldsbejakande extremism och terrorism är med kunskap och anser att gällande bestämmelser är väl avvägda. Utskottet avstyrker därför yrkandet. Förhindra – motverka och minska förmåga och möjlighet att begå terroristattentat Utskottets förslag i korthet ställer sig bakom vad utskottet anför om kriminalisering av terrorismresor och tillkännager detta för regeringen. Övriga motionsyrkanden avslås. Därmed avslår motionsyrkanden om övriga straffrättsliga åtgärder, pass och resor, fråntagande av medborgarskap, Säkerhetspolisens resurser och behov av nya verktyg, utredning om finansiering av terrorism, resurser till de brottsbekämpande myndigheterna samt informationsutbyte mellan myndigheter. Jämför reservationerna 5 (S, MP, V), 6 (SD), 7–9 (L), 10 (KD), 11 (M, KD), 12 (SD), 13 (M, KD), 14 (SD), 15 (M) 16 (M, L) och 17 (SD) samt särskilda yttranden 1 (SD) och 2 (L). I kommittémotion 2015/16:190 av m.fl. (FP) yrkande 1 begärs ny lagstiftning mot terrorismresor, mottagande av utbildning för särskilt allvarlig brottslighet samt finansiering av terrorism. Motionärerna redovisar att de står bakom de förslag som presenteras i betänkandet Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor (SOU 2015:63). I kommittémotion 2015/16:2129 av m.fl. (SD) yrkande 8 vill motionärerna att det möjligt införs lagstiftning som förhindrar, eller i vart fall avskräcker eller försvårar för, svenska medborgare att resa till konfliktområden i och i syfte att strida för terroristorganisationer som Isil och . Liknande yrkanden angående straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor finns i kommittémotion 2015/16:2397 av m.fl. (C) yrkande 1, där motionärerna begär kriminalisering av resor i syfte att strida med organisationer som terroristlistats av EU eller FN, och partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 16, där motionärerna vill kriminalisera att någon reser, eller försöker resa, till ett annat land i syfte att utföra, planera, förbereda eller delta i terroristhandlingar eller att ge eller få terroristträning. I kommittémotion 2015/16:190 av m.fl. (FP) yrkande 3 anför motionärerna att de tilläggsdirektiv som getts Utredningen om genomförande av vissa straffrättsliga åtaganden för att förhindra och bekämpa terrorism är otillräckliga. Enligt motionärerna bör det stå klart i uppdraget att det ska vara brottsligt att delta i väpnad konflikt utomlands för en terroristorganisation. I kommittémotion 2015/16:254 av och (båda SD) yrkande 2 anförs att varje form av deltagande i eller stöd till terroristorganisationer, i eller utanför , ska straffas som terroristbrott, samt att regeringen för detta ändamål ska upprätta en lista över förbjudna terroristorganisationer. I kommittémotion 2015/16:2715 av m.fl. (KD) yrkande 3 begärs att man ska kriminalisera stridandet, medverkan och deltagande i väpnad strid för organisationer som är terroriststämplade enligt EU:s eller FN:s klassifikationer. Krav på skärpt straffrättslig lagstiftning när det gäller stödjande av och stridande för terroristorganisation utomlands finns även i motion 2015/16:1298 av och (båda M) yrkande 1, motion 2015/16:1979 av och (båda C) och motion 2015/16:3031 av (C). I kommittémotion 2015/16:190 av m.fl. (FP) yrkande 4 begärs skärpta straffsatser för terroristbrott. Yrkanden om skärpta straff för terroristbrott finns även i kommittémotion 2015/16:254 av och (båda SD) yrkande 3. I kommittémotion 2015/16:190 av m.fl. (FP) yrkande 5 begärs en utvidgning av brottskatalogen i terroristbrottslagen. Exempel på brott som enligt motionärerna skulle kunna ingå är skyddande av brottsling, osant intygande och mened. Krav på en översyn av bestämmelserna om olovlig kårverksamhet finns i kommittémotion 2015/16:190 av m.fl. (FP) yrkande 6. Motionärerna anför att bestämmelsen är gammal och straffskalan låg, och att en analys bör göras av behovet att modernisera lagstiftningen. I kommittémotionerna 2015/16:255 av m.fl. (KD) yrkande 3 och 2015/16:2715 av m.fl. (KD) yrkande 4 begärs en översyn av bestämmelserna om landsförräderi. Motionärerna pekar på att den situationen kan uppstå att svenska medborgare strider på Isils sida mot svenska soldater i den internationella koalitionen. Detta bör enligt motionärerna kunna bedömas som landsförräderi. Liknande motionsyrkanden finns i motionerna 2015/16:1916 av (M) och 2015/16:2639 av och (båda FP). I kommittémotion 2015/16:249 av m.fl. (M) yrkande 2 i denna del och i partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 17 anförs att Säkerhetspolisen bör ges möjlighet till hemlig dataavläsning för att upptäcka och utreda terroristbrott. Ett liknande yrkande finns i kommittémotion 2015/16:254 av och (båda SD) yrkande 6, där motionärerna begär att de terrorbekämpande myndigheterna ska få tillgång till hemlig dataavläsning. I kommittémotion 2015/16:255 av m.fl. (KD) yrkande 6 och 2015/16:2715 av m.fl. (KD) yrkande 7 anförs att Säkerhetspolisen måste tillförsäkras verktyg som är anpassade till den tekniska utvecklingen, t.ex. möjlighet till hemlig dataavläsning och avlyssning av nya telefonitjänster. I kommittémotion 2015/16:249 av m.fl. (M) yrkande 2 i denna del påtalas Säkerhetspolisens behov av nya verktyg för att upptäcka och utreda terroristbrott. Bland annat bör Säkerhetspolisen enligt motionärerna få tillgång till information från signalspaning under förundersökning för att kunna säkra bevisning mot personer som misstänks gör sig skyldiga till terrorismrelaterad brottslighet. Även i kommittémotion 2015/16:254 av och (båda SD) yrkande 7 begärs att signalspaning ska tillåtas vid förundersökning. I kommittémotionerna 2015/16:255 av m.fl. (KD) yrkande 5 och 2015/16:2715 av m.fl. (KD) yrkande 6 påtalas risken för att den utökade kriminaliseringen av terroristbrott leder till att Säkerhetspolisens möjlighet att använda sig av signalspaning försämras, vilket vore olyckligt. I kommittémotion 2015/16:249 av m.fl. (M) yrkande 6 begärs att och ska ges ett särskilt uppdrag för att utreda finansiering av terrorism. Enligt motionärerna blir underrättelsearbetet mot finansiering av terrorism sårbart genom att och förmåga inte utnyttjas till att leta efter sådan finansiering. Motsvarande yrkande finns i partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 22. I kommittémotion 2015/16:249 av m.fl. (M) yrkande 7 betonas vikten av att i får bättre förutsättningar att utreda terroristbrott och krigsbrott. I partimotion 2015/16:3072 av m.fl. (M) yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om behovet av att i kunna utreda terroristbrott och krigsbrott som begåtts utomlands. I kommittémotion 2015/16:254 av och (båda SD) yrkande 8 anförs att det bör vara möjligt för (), Säkerhetspolisen och Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten att ha direktåtkomst till varandras databaser eller att en gemensam databas skapas. Det skulle effektivisera samarbetet inom för terrorhotbedömning. Den svenska straffrättsliga regleringen av terroristbrottslighet bygger till stor del på internationella konventioner. Det straffbara området är huvudsakligen indelat i tre områden: terroristbrotten, rekrytering till sådan brottslighet och finansiering av sådan brottslighet. Enligt lagen (2003:148) om straff för terroristbrott ska en gärning betraktas som ett terroristbrott om den allvarligt kan skada en stat eller mellanstatlig organisation. Dessutom krävs att den utförts med viss avsikt, som att injaga allvarlig fruktan hos en befolkning eller befolkningsgrupp eller att otillbörligen tvinga t.ex. en regering att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd. De gärningar som under dessa förutsättningar utgör terroristbrott är t.ex. mord, människorov, sabotage, kapning, spridande av gift eller smitta och olovlig befattning med kemiska vapen. Straffet är fängelse , lägst och högst , eller på livstid. Om brottet är mindre grovt är straffet fängelse, lägst och högst . Försök, förberedelse och stämpling till terroristbrott eller underlåtenhet att avslöja ett sådant brott är också straffbart. Om ett högre lägsta straff för gärningen har föreskrivits i , gäller vad som sägs där i fråga om lägsta straff. I lagen (2010:299) om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terroristbrott och annan särskilt allvarlig brottslighet föreskrivs ett särskilt straffansvar för den som i ett meddelande till allmänheten uppmanar eller annars söker förleda till särskilt allvarlig brottslighet (offentlig uppmaning) eller i annat fall söker förmå någon annan att begå eller annars medverka till särskilt allvarlig brottslighet (rekrytering). Det föreskrivs även ett särskilt straffansvar för den som meddelar eller söker meddela instruktioner om tillverkning eller användning av sådana sprängämnen, vapen eller skadliga eller farliga ämnen eller om andra metoder eller tekniker som är särskilt ägnade att användas för särskilt allvarlig brottslighet, om gärningen har begåtts med vetskap om att instruktionerna är avsedda att användas för särskilt allvarlig brottslighet (utbildning). Med särskilt allvarlig brottslighet menas bl.a. terroristbrott och sådan brottslighet som avses i vissa angivna internationella överenskommelser. Påföljden är fängelse i högst , eller, om brottet är grovt, fängelse i lägst och högst . Enligt lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall är det straffbart att samla in, tillhandahålla eller ta emot pengar eller annan egendom i syfte att egendomen ska användas eller med vetskap om att den är avsedd att användas för att begå särskilt allvarlig brottslighet. Försök till ett sådant brott är också straffbelagt. I 18 kap. 4 § stadgas att om någon bildar eller deltar i en sammanslutning, som måste anses vara avsedd att utgöra eller med hänsyn till sin beskaffenhet och det ändamål för vilket den är bildad lätt kan utvecklas till ett sådant maktmedel som militär trupp eller polisstyrka och som inte med vederbörligt tillstånd förstärker försvaret eller ordningsmakten, eller också för en sådan sammanslutning tar befattning med vapen, ammunition eller annan dylik utrustning, upplåter lokal eller mark för dess verksamhet eller understöder den med pengar eller på annat sätt, döms denna person för olovlig kårverksamhet till böter eller fängelse i högst . Bestämmelser om landsförräderi finns i 22 kap. . Enligt 1 § ska den som, då riket är i krig, 1) hindrar, missleder eller förråder dem som är verksamma för rikets försvar eller förleder dem till myteri, trolöshet eller modlöshet, 2) förråder, förstör eller skadar egendom som är av betydelse för totalförsvaret, 3) åt fienden anskaffar krigsfolk, egendom eller tjänster, eller 4) begår annan liknande förrädisk gärning, om gärningen är ägnad att medföra avsevärt men för totalförsvaret eller innefattar avsevärt bistånd åt fienden, dömas för landsförräderi till fängelse , lägst fyra och högst , eller på livstid. Bestämmelsen är således endast tillämplig då riket är i krig. Regeringen lyfter i skrivelsen fram FN:s säkerhetsråds resolution (2014), som är folkrättsligt bindande, enligt vilken det ställs krav på att det ska vara kriminaliserat att resa, eller försöka resa, utomlands i syfte att utföra, planera, förbereda eller delta i terroristhandlingar, eller att ge eller få terroristträning. Vidare har Financial Action Task Force (FATF), där ingår, i sina rekommendationer ställt krav på att medlemsstaterna ska kriminalisera finansiering av terrorism i enlighet med FN:s internationella konvention om bekämpande av finansiering av terrorism som antogs 1999. Medlemsstaterna ska också se till att inte bara finansiering av terroristhandlingar utan även av terroristorganisationer och enskilda terrorister omfattas av kriminaliseringen. Det senare ska gälla även när det saknas koppling till en specifik terroristhandling. Regeringen pekar i skrivelsen på att en särskild utredare har analyserat behovet av lagändringar för att ska leva upp till de krav på straffrättslig reglering som ställs i resolutionen och i rekommendationen om finansiering av terrorism (Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor, SOU 2015:63). Utredaren har gjort bedömningen att de gärningar som ska vara kriminaliserade enligt resolutionen i viss utsträckning redan är straffbara, men att det krävs lagstiftningsåtgärder för att svensk rätt fullt ut ska motsvara kraven. I betänkandet har det lämnats förslag till nya straffbestämmelser om mottagande av utbildning för särskilt allvarlig brottslighet och om terrorismresor, dvs. resor i avsikt att begå eller förbereda särskilt allvarlig brottslighet eller att meddela eller motta utbildning för sådan brottslighet. Det har även lämnats förslag till en ny straffbestämmelse om finansiering av terrorismresor. När det gäller FATF:s rekommendation har utredaren föreslagit att det ska vara straffbart att finansiera en person eller en sammanslutning av personer som begår, försöker begå, förbereder eller medverkar till särskilt allvarlig brottslighet, oavsett syftet med finansieringen. Betänkandet bereds i . Regeringen framhåller även i skrivelsen att den särskilda utredaren fick i uppdrag att ta ställning till om ska tillträda tilläggsprotokollet liksom två återstående FN-instrument på det straffrättsliga området som gäller hot mot den civila luftfartens säkerhet. I tilläggsuppdraget ingår också att analysera behovet av ytterligare kriminalisering för att förebygga och förhindra att personer deltar i väpnad konflikt utomlands inom ramen för en terroristorganisation och att överväga om straffbestämmelsen om olovlig värvning bör förtydligas, utvidgas eller ändras på något annat sätt. Uppdraget ska redovisas senast . Hemlig dataavläsning och signalspaning Regeringen uppger i skrivelsen att den ser en adekvat reglering av användandet av hemliga tvångsmedel som en nödvändig del av brottsbekämpande myndigheters möjlighet att hålla jämna steg med brottsligheten. Tekniken utvecklas ständigt och sättet att kommunicera har genomgått stora förändringar det . Kriminella har anpassat sig till de möjligheter som tekniken ger och de brottsbekämpande myndigheterna måste kunna hantera detta. är det viktigt att den personliga integriteten skyddas vid användandet av tvångsmedel. Regeringen kommer enligt skrivelsen att noga följa utvecklingen. När det gäller frågan om tillgången till signalspaning för Säkerhetspolisen berörs denna som en konsekvens av de förslag till kriminalisering som behandlas i det ovannämnda betänkandet Straffrättsliga åtgärder mot terrorismresor som bereds inom . åtgärder mot finansiering av terrorism, liksom mot penningtvätt, har enligt regeringen kontinuerligt förbättrats. I takt med att brottsligheten förändras måste arbetet kontinuerligt ses över och utvecklas, både vid berörda myndigheter och hos verksamhetsutövare. presenterades skrivelsen En nationell strategi för en effektiv regim för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism (skr. 2013/14:245). Ett av de prioriterade områden som identifieras i den nationella strategin är kunskapshöjande åtgärder. genomförs därför bl.a. en insats ledd av Försvarshögskolans och terrorismstudier för att höja myndigheternas och verksamhetsutövarnas kunskapsnivå och medvetenhet om finansiering av terrorism. Det finansiella systemet utnyttjas enligt skrivelsen vid finansiering av terrorism, och information om finansiella transaktioner och tillvägagångssätt behöver kunna utbytas. Kraven på verksamhetsutövare att göra bedömningar av riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i verksamheten skärptes genom lagändringar som trädde i kraft (se prop. 2014/15:80). har ett system på plats för att samla in och få tillgång till denna typ av information genom den upplysningsskyldighet som de finansiella och icke-finansiella verksamhetsutövarna har enligt penningtvättslagen. Det är viktigt att alla rapporteringsskyldiga verksamhetsutövare uppfyller sin rapporteringsskyldighet och att informationen lämnas på ett ändamålsenligt sätt. Säkerhetspolisen har det primära ansvaret för att förhindra terroristbrottslighet. Det är emellertid enhet Finanspolisen som är finansunderrättelseenhet och har till uppgift att ta emot information om misstänkta transaktioner från verksamhetsutövarna. Både Säkerhetspolisen och Finanspolisen måste därför enligt regeringen ha förmåga att analysera informationen och att kontinuerligt återkoppla hur brottsligheten utvecklas till de rapporteringsskyldiga verksamhetsutövarna och tillsynsmyndigheterna. Finanspolisen och Säkerhetspolisen måste även fortsättningsvis ha ett nära samarbete i dessa frågor. Möjligheterna till kunskapsutbyte mellan tillsynsmyndigheterna, de brottsbekämpande myndigheterna och rapporteringsskyldiga verksamhetsutövare kan enligt regeringen förstärkas ytterligare genom en ändamålsenligt utformad och effektiv mekanism för samordning och koordinering. I skrivelsen framhåller regeringen att bedriver verksamhet som indirekt kan medföra att terroristattentat förhindras. Exempelvis kan den som från försöker finansiera terrorism ofta misstänkas även för annan brottslighet. Det kan röra sig om ekonomisk brottslighet för att skapa ekonomiska vinster som kan användas i terroristverksamhet. I dessa fall samverkar myndigheten med övriga berörda myndigheter som t.ex. . I skrivelsen beskrivs åklagare som en viktig resurs på området mot terrorism. Exempelvis lyfts de specialiserade åklagarna för säkerhetsmål, inklusive terroristbrottmål, fram som kompetensen på detta område inom hela rättskedjan betonas. För att svenska myndigheter ska kunna utreda och lagföra brott är enligt regeringen det internationella rättsliga samarbetet av stor betydelse. I syfte att ytterligare effektivisera samarbetet i fråga om rättslig hjälp gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utreda hur och rådets direktiv /41/EU om en europeisk utredningsorder på det straffrättsliga området ska genomföras i svensk rätt. Direktivet, som var en av initiativtagarna till, är tänkt att göra det enklare och snabbare för rättsvårdande myndigheter inom EU att bistå varandra med utredningsåtgärder under en förundersökning. Uppdraget har numera redovisats och bereds i . Myndigheters tillgång till varandras databaser Tillgång till information är enligt regeringen en grundläggande förutsättning för myndigheternas möjligheter att förhindra terroristbrottslighet. Myndigheterna måste ha tillgång till adekvat information i rätt tid och de måste också ha möjlighet att bearbeta och analysera denna information. Det är dock inte alltid den myndighet som har tillgång till viss information i sin verksamhet som också har till uppgift att analysera den eller handla utifrån den. En myndighet kan behöva dela information som den har tillgång till med en myndighet som har behov av den, eller begära information som den har behov av från en myndighet som har tillgång till den. Möjlighet till samverkan och informationsutbyte är därför enligt regeringen av stor vikt inom området Förhindra. Ett exempel på samverkan som regeringen lyfter fram i skrivelsen är den informella permanenta arbetsgruppen Nationellt centrum för terrorhotbedömning (NCT). Där samarbetar Säkerhetspolisen, och Försvarsmakten (Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten). Arbetsgruppen har inrättats av myndigheterna för att de gemensamt ska kunna göra strategiska terrorhotbedömningar mot och svenska intressen på lång och kort sikt. Samarbetet gör det möjligt att ta till vara de tre myndigheternas samlade kompetens. Säkerhetspolisen har pekat på ett behov av att kunna ge de övriga myndigheterna inom NCT direktåtkomst till de uppgifter i myndighetens verksamhet som behövs för samarbetet, för att på så sätt effektivisera arbetet. Regeringen ska enligt skrivelsen verka för att uppgiftsutbytet inom NCT effektiviseras. Frågan om utvidgad kriminalisering av förberedande av resor i syfte att delta i strid eller vapenträning utomlands för terroristorganisationer och frågor om skärpta straff för personer som reser utomlands och strider tillsammans med terroriststämplade grupper har behandlats tidigare av utskottet (bet. 2014/15:JuU14 s. 81–82). Utskottet redovisade då att det såg allvarligt på problematiken med att personer reser till konfliktområden för att delta i terroristhandlingar och att de som reser i väg utgör ett hot på platsen de reser till och även utsätter sig själva för fara. För att kunna motverka detta krävdes enligt utskottet en effektiv straffrättslig lagstiftning.