sou · H2B343 · 2014-06-23 00:00:00 — Visst stöd för en sådan tillämpning finns också i Högsta domstolens praxis (se t.ex. NJA 1999 s. 25). Mot den bakgrunden kan det finnas skäl att säkerställa att de omständigheter som räknas upp inte är för snävt, specifikt eller detaljerat angivna. I annat fall finns risk för att bestämmelsen tillämpas för restriktivt. Det kan alltså i viss utsträckning vara lämpligt att kvalifikationsgrunderna är relativt vida, men inte heller för vida eftersom det då finns en risk för att det grova brottet kommer att omfatta fall som inte bör straffmätas inom den strängare straffskalan. Vidare bör inte alltför många särskilda om- ständigheter som ska beaktas räknas upp i en enskild paragraf, eftersom det då finns en risk för att betydelsen av särskilda om- ständigheter urvattnas. Uppräkningen av omständigheter får alltså inte skapa en alltför kasuistisk lagstiftning (jfr SOU 2013:85 s. 266). Som framgått av vår genomgång av Högsta domstolens domar avseende påföljdsbestämningen i narkotikamål och därefter, har lämnat anvisningar för enligt vilka grunder narkotika- och narkotikasmugglingsbrottets rubricering och straffvärde bör bedömas samt, med utgångspunkt i förarbetena till de aktuella bestämmelserna, klargjort vad som typiskt sett ut- märker brott som bör bedömas som grova. Vår uppfattning är att de nuvarande vedertagna kvalifikations- grunderna för grovt brott när det gäller narkotika- och narkotika- smugglingsbrotten väl fångar in de fall som bör förbehållas rubrice- ringen grovt brott. Några av kvalifikationsgrunderna förekommer även i andra straffbestämmelser med gradindelade brott och de är, enligt vår uppfattning, varken för vida, detaljerade eller kasuistiska. Kvalifikationsgrunderna har dessutom visat sig fungera även när samhället förändrats. En sådan omständighet som att narkotikan sålts till vem som helst via internet, och därmed gjorts lättåtkomlig för unga missbrukare, har exempelvis i Högsta domstolens nya praxisbildning bidragit till att kvalificera brottet som grovt, efter- som en sådan försäljning ansetts ge uttryck för hänsynslöshet (se Internetförsäljningsdomen, NJA 2011 s. 799, p. Samma om- ständighet har av samma skäl i hovrättspraxis inneburit att straff- värdet bedömts vara betydligt högre än vad som följer av en be- dömning baserad enbart på sort och mängd narkotika (se exempel- vis dom i mål B 4203-13). När det gäller kvalifikationsrekvisiten för grovt brott kan vi inte heller se att det finns ett behov av att ytterligare förtydliga dem. Den nuvarande lagstiftningen ger, sammantaget med den senaste tidens vägledande domar från , tillräcklig väg- ledning för domstolarna. I detta sammanhang finns skäl att anmärka att Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet har i uppdrag att bl.a. överväga om det för några brott som är vanligt förekommande inom organiserad brottslighet finns skäl att införa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt eller se över eller komplettera befintliga omstän- digheter (dir. 2013:19 och 2013:112). Genom samråd med den utredningen, som ska redovisa sitt uppdrag , har vi fått information om att vår ståndpunkt när det gäller kvalifikationsrekvisiten för de grova narkotika- och narkotika- smugglingsbrotten inte kommer i konflikt med de förslag till lag- ändringar som utredningen förmodligen kommer att föreslå. Slutligen vill vi även framhålla följande. in- ledde sin omläggning av påföljdspraxisen i narkotikamål genom Mefedrondomen (NJA 2011 s. 357). Därefter har meddelat ytterligare 17 domar, av vilka tolv har refere- rats som vägledande, på samma tema. Den sista av dessa domar meddelades (Haltdomen, NJA 2013 s. 321). Som vi har redovisat i avsnitt 4.4.1 är det vår uppfattning att man först på sen- med någon grad av säkerhet kan säga att en ny praxis i narkotikamål satt sig, även om underrätterna tagit intryck av de domar som vid den tid- punkten hunnit meddela. Efter att Mefedrondomen, eller i vart fall efter att några av de domar som följde på denna dom, meddelats föranleddes polis, tull och åklagare att i viss utsträckning förändra sitt arbetssätt i syfte att kunna klarlägga andra för straffvärde- och rubriceringsfrågan relevanta omständigheter än sort och mängd narkotika. Även dom- stolarna fick i större utsträckning än tidigare bedöma andra om- ständigheter än sort och mängd narkotika och vid straffvärde- bedömningen vikta dessa i förhållande till varandra. Praxisomlägg- ningen fick även betydelse för det sätt på vilket offentliga för- svarare för sina klienters talan. Vår genomgång av domar från och hovrätterna visar att det nu har utvecklats en ny tämligen sammanhållen praxis för påföljdsbestämningen i narkotikamål där omständigheter vid sidan av sort och mängd narkotika bedöms och värderas vid rubricering och straffvärde- bedömning. Denna praxis har haft omkring på sig att ut- vecklas. Som vi tidigare redovisat anser vi inte att det finns sakliga skäl för att ändra kvalifikationsgrunderna för grovt narkotikabrott eller grov narkotikasmuggling. Om kvalifikationsgrunderna för grovt brott nu så efter praxisomläggningen skulle ändras ser vi emellertid även, mot den nämnda bakgrunden, en risk för att lagstiftningen motverkar sitt syfte och bidrar till att det på nytt skapas ett oklart rättsläge. I 3 § andra stycket narkotikastrafflagen erinras särskilt om att bedömningen av om ett narkotikabrott är grovt ska grundas på en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet. Motsva- rande erinran finns inte i 6 § smugglingslagen. Detta förtydligande tillägg infördes på inrådan av Lagrådet vid lagändringar 1981 (prop. 1980/81:76). En erinran om detta i lagtexten är, mot bakgrund av hur lagtexten i övrigt är utformad, överflödig och framstår som inkonsekvent vid en jämförelse med andra moderna straff- bestämmelser i vilka anges särskilda kvalifikationsgrunder. Vi före- slår mot den bakgrunden att detta förtydligande utgår ur lagtexten. Liksom tidigare och i enlighet med vad som i allmänhet gäller ska domstolens bedömning ändå grundas på en sammanvägning av om- ständigheterna i det särskilda fallet. 8.4Straffskalorna för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling delas upp Förslag: Straffskalorna för grovt narkotikabrott och grov nar- kotikasmuggling, som är fängelse i lägst två och högst , delas upp. För grovt narkotikabrott eller grov narkotikasmugg- ling döms till fängelse i lägst två och högst . För narkotika- brott eller narkotikasmugglingsbrott som är att anse som syn- nerligen grovt döms till fängelse i lägst sex och högst . Bedömning: Det finns inte skäl att på motsvarande sätt dela upp straffskalan för olovlig befattning med narkotikaprekursorer. Skälen för förslaget och bedömningen Som vi har redovisat i avsnitt 8.2 är det vår uppfattning att det finns skäl att överväga att dela upp straffskalorna för grovt narkotika- brott och grov narkotikasmuggling och att införa en särskild straffskala för de brott som är att anse som synnerligen grova. De nuvarande straffskalorna för grovt brott är tämligen vida och det går att skilja ut vissa särskilt allvarliga gärningar som bör straff- mätas på den övre delen av den nuvarande straffskalan för grovt brott. En motsvarande förändring genomfördes avseende de allvarligaste misshandelsbrotten. Straffskalan för grov misshandel, som är fängelse i lägst ett och högst , delades då upp och för misshandelsbrott som är att anse som synnerligen grovt döms nu till fängelse i lägst fyra och högst . För annan grov misshandel döms till fängelse i lägst ett och högst sex år.11 Det synnerligen grova brottet gavs inte någon egen brottsbeteckning. De särskilda kvalifikationsrekvisiten för grov misshandel lämnades i sakligt hänseende oförändrade. Omständigheterna som särskilt infördes för att beaktas vid bedömningen av om en grov misshandel ska hänföras till straffskalan för det synnerligen grova brottet är av 11 Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott har i betänkandet Straffskalorna för allvarliga våldsbrott (SOU 2014:18) föreslagit att minimistraffet för grov misshandel höjs till fängelse och och att minimistraffet för synnerligen grov misshandel höjs till fängelse. samma slag som kan kvalificera en misshandel som grov och är försvårande i relation till de omständigheterna (prop. 2009/10:147 s. 18). Syftet med den ändrade straffskalan var att höja straffnivån för de allvarligaste fallen av grov misshandel. Avsikten med vårt förslag om en uppdelad straffskala är emeller- tid inte att generellt påverka straffnivån för de allvarligaste narko- tika- och narkotikasmugglingsbrotten. Meningen är att göra lag- stiftningen tydligare och att skapa förutsättningar för domstolarna att fullt ut, inom ramen för respektive straffskala, beakta samtliga för straffvärdet relevanta omständigheter. En sådan omständighet är sorten och mängden narkotika. Enligt vår uppfattning kommer straffnivån för vissa gärningar som avsett hantering av mycket stora mängder narkotika därmed att höjas. En uppdelning av straffskalan innebär att lagstiftningen i stort bättre harmonierar med den nya praxis för påföljdsbestämningen i narkotikamål som växt fram , men innebär även ett förtydligande av att den övre delen av den befintliga straffskalan för grovt brott bör tillämpas om gärningen avsett en mycket stor mängd narkotika. Syftet är att den svenska lagstiftningen tydligt ska ge uttryck för en sträng, fast och konsekvent syn på all illegal hantering av narko- tika och att de svenska straffnivåerna ska vara i paritet med de som gäller i andra länder vid en internationell jämförelse. Vilka brott bör anses som synnerligen grova? När det gäller frågan om det bör anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett grovt narkotika- eller narkotikasmugglingsbrott ska hänföras till straffskalan för det synnerligen grova brottet har vi gjort följande överväganden. Om särskilda kvalifikationsgrunder anges bör dessa vara av samma slag som kan kvalificera ett narkotika- eller narkotika- smugglingsbrott som grovt och vara försvårande i relation till de omständigheterna. Vid bedömande av om ett narkotikabrott är grovt ska särskilt beaktas om det har utgjort ett led i en verksamhet som har be- drivits i större omfattning eller yrkesmässigt, avsett en särskilt stor mängd narkotika eller annars varit av särskilt farlig eller hänsynslös art. De särskilda kvalifikationsrekvisiten för grov narkotikasmugg- ling överensstämmer i allt väsentligt med vad som gäller för grovt narkotikabrott. Med verksamhet som har bedrivits i större omfattning eller yrkesmässigt avses, som framgår av ordalydelsen, någon form av organiserad narkotikahandel som bedrivits i vinstsyfte. När det gäller begreppet särskilt stor mängd narkotika har i litteratur och praxis angetts riktvärden för när mängden narkotika av viss sort är så stor att brottet som utgångspunkt är att betrakta som grovt. Faktorer som kan medföra att ett narkotika- eller narkotikasmugg- lingsbrott bedöms som grovt, med hänvisning till att brottet varit av särskilt farlig eller hänsynslös art, är att det aktuella preparatet varit särskilt farligt eller att fråga har varit om systematiskt be- driven överlåtelse till skolelever eller annan ungdom eller till intagna på kriminalvårdsanstalter eller behandlingshem för missbrukare. De fall av de grova narkotika- och narkotikasmugglingsbrotten som ska träffas av straffskalan för det synnerligen grova brottet bör vara sådana som kan sägas vara synnerligen grova. Till dessa måste främst anses höra fall i vilka gärningsmannen haft en central roll i en organisation som i stor skala i vinstsyfte bedrivit handel med narkotika och gärningsmannen därmed hänsynslöst utnyttjat andras beroende för att själv bereda sig . Detsamma gäller fall där man i övrigt kan tala om brottslighet som har präglats av en verk- ligt betydande farlighet eller hänsynslöshet. Som fall av det senare slaget kan tänkas sådana där missbrukare i viss omfattning bjudits på en ny sorts narkotika i syfte att få till stånd en fortsatt och ökad efterfrågan av den nya sorten eller där minderåriga med viss fre- kvens bjudits på narkotika. Vidare kan tänkas fall där gärnings- mannen uppsåtligen i viss omfattning bjudit ut narkotika som genom sin sammansättning är farligare än annan narkotika exem- pelvis eftersom koncentrationen av den verksamma substansen är extremt hög eller narkotika som är verksam i extremt små doser. Som ytterligare fall som bör kunna träffas av straffskalan för det synnerligen grova brottet är sådana där den hanterade mängden narkotika framstår som mycket stor. Mot den bakgrunden har vi övervägt att som exemplifierande kvalifikationsgrunder – var för sig eller tillsammans – för bedöm- ningen av om brottet är att hänföra till straffskalan för det synner- ligen grova brottet ange om brottet har utövats i organiserad form i syfte att i stor skala bedriva handel med narkotika, brottsligheten har bedrivits i vinstsyfte och varit ägnad att ge en stor vinst, gärningsmannen har haft en central eller på annat sätt avgörande roll vid genomförandet av brottet och haft del i vinsten av verk- samheten, brottet har avsett en synnerligen stor mängd narkotika, brottet annars varit av synnerligen farlig eller hänsynslös art. Omständigheten att verksamheten har bedrivits i vinstsyfte och varit ägnad att ge en stor vinst kan i och för sig redan anses om- fattas av omständigheten att brottet har utövats i organiserad form i syfte att i stor skala bedriva handel med narkotika, varför det kan vara överflödigt att peka ut vinstsyfte särskilt. Oavsett detta är det vår uppfattning att de omständigheter som anges i de första tre redovisade punkterna ovan och som tar sikte på dels brottslig- hetens organisation och syfte, dels gärningsmannen roll i brottslig- heten – under förutsättning att de läses tillsammans – väl fångar in en stor del av just de fall som bör anses som synnerligen grova. kan det finnas en del fall där inte samtliga dessa om- ständigheter går att styrka men väl någon av dem, och där brottet ändå är av sådant allvar att det bör anses som synnerligen grovt. Det kan exempelvis vara så att det står klart att brottet utövats i organiserad form i syfte att i stor skala bedriva handel med narko- tika, och att det även står klart att gärningsmannen haft insikt i och en mindre del i vinsten av verksamheten men det inte är visat att gärningsmannen intagit en central eller mera avgörande roll vid brottets genomförande. Mot bakgrund av den försiktighet som domstolar har att kvalificera ett brott som tillhörande en viss grad om inte någon av de omständigheter som räknas upp i den aktuella bestämmelsen föreligger, finns det, om de nu diskuterade kvalifikationsgrunderna införs och görs kumulativa och inte alter- , en risk för att ett sådant fall kommer att straffmätas på den lägre delen av straffskalan för grovt brott och att ett för lågt straff därmed utmäts. Om de nu aktuella kvalifikationsgrunderna i stället görs alternativa eller i övrigt mjukas upp i syfte att fånga upp exem- pelvis ett sådant fall som redogjorts för, finns en risk för att fall som inte bör straffmätas på straffskalan för det syn- nerligen grova brottet kommer att göra det. Vad beträffar den ovan övervägda kvalifikationsgrunden syn- nerligen stor mängd narkotika, kan följande anföras. Att ta upp mängdfaktorn som en särskild kvalifikationsgrund för det synner- ligen grova brottet skulle kunna medföra den risken att denna faktor återigen tilläts spela en helt avgörande roll för straffvärde- bedömningen inom ramen för det grova brottet och att det enbart på grund av mängden narkotika – trots att denna inte varit mycket stor – skulle komma att dömas ut straff som närmar sig maximi- straffet för grovt brott. Detta skulle i sin tur kunna leda till att det inte fanns utrymme att beakta andra försvårande omständigheter inom ramen för den befintliga straffskalan. En sådan rättstillämp- ning vore inte att eftersträva. Den sort och mängd narkotika som en gärningsman har befattat sig med är emellertid en faktor som är viktig vid bedömningen av rubriceringsfrågan och för straffvärdebedömningen i narkotikamål. Om befattningen avsett en stor mängd narkotika kan mängden visserligen utgöra ett starkt bevisfaktum för att brottet har utövats i organiserad form i större skala och att gärningsmannen haft större insyn och varit mer delaktig i denna organisation än han eller hon vill tillstå. finns det fall i vilka gärningsmannen befattat sig med mycket stora mängder narkotika, men där det inte går att slå fast att han eller hon haft någon större insikt eller roll i den organisation som ligger bakom verksamheten. I sådana fall, då det alltså handlar om mycket stora mängder narkotika, bör det enligt vår mening finnas utrymme att enbart på grund av mängden narkotika tillämpa straffskalan för det synnerligen grova brottet. Som vi har angett i avsnitt 8.2 är det vår uppfattning att mäng- den narkotika i princip bör ha en avtagande effekt på straffvärdet och att andra straffvärdepåverkande omständigheter bör ges större tyngd när det gäller den grövre brottsligheten, men att detta inte innebär att sort- och mängdfaktorn kan tillåtas ha helt spelat ut sin roll vid ett visst straffvärde. Normalt måste det nämligen anses mer klandervärt att exempelvis smuggla in heroin i landet än att smuggla in heroin. Detta synsätt innebär emellertid inte att vi skulle avse att öppna för en rättstillämpning som på nytt skulle medföra en linjär straffmätning utifrån mängden narkotika ända upp till maximistraffet och därigenom innebära att det inte fanns utrymme att beakta andra försvårande omständigheter inom ramen för den befintliga straffskalan. Som vi har angett måste en skillnad i kvantitet motsvara en skillnad i kvalitet för att ett högre straffvärde ska kunna motiveras. Vad vidare gäller de ovan övervägda kvalifikationsgrunderna som tar sikte på att brottet avsett en synnerligen stor mängd nar- kotika eller annars varit av synnerligen farlig eller hänsynslös art kan följande anföras. De nuvarande kvalifikationsgrunderna för grovt narkotikabrott och grov narkotikasmuggling fångar, som vi anfört i avsnitt 8.3, väl in de fall som bör förbehållas rubriceringen grovt brott och straff- mätas inom ramen för detta brotts nuvarande straffskala. De fall som bör straffmätas på den övre delen av den nuvarande straff- skalan för grovt brott är, som vi inledningsvis nämnt, sådana där omständigheterna vid brottet är av samma slag som kvalificerar ett narkotika- eller narkotikasmugglingsbrott som grovt men är för- svårande i relation till de omständigheterna. Att enbart byta ut de förstärkande orden för vissa av de angivna omständigheterna i kvalifikationsgrunderna för grovt brott mot ännu mer förstärkande ord för det synnerligen grova brottet gör emellertid inte lagstift- ningen tydligare. Att ange synnerligen stor mängd narkotika och synnerligen farlig eller hänsynslös art som kvalifikationsgrunder för det synnerligen grova brottet, som särskilt stor mängd narkotika och särskilt farlig eller hänsynlös art kvarstår i uppräkningen av omständigheter att särskilt beakta vid bedöm- ningen av om brottet är grovt, anser vi alltså inte vara eftersträvans- värt, eftersom dessa förstärkande ord i sig inte leder till i detta avseende önskvärd tydlighet. I svensk straffrätt är det vanligt att det, vid gradindelade brott, anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedöm- ningen av till vilken grad brottet ska hänföras. Att uttryckligen ange dessa omständigheter anses, som tidigare anförts, normalt leda till bättre förutsebarhet och till större enhetlighet i rättstillämp- ningen. Vi delar generellt den uppfattningen, under förutsättning att kvalifikationsgrunderna utformas på lämpligt sätt. Som vi anfört i avsnitt 8.3 får de omständigheter som räknas upp inte vara för snävt, specifikt eller detaljerat angivna. De får inte heller vara för vida eller för många. Mot bakgrund av vad vi har anfört anser vi att den lämpligaste lösningen när det gäller det synnerligen grova brottet är att låta motsvarande kvalifikationsgrunder gälla för detta som för det grova brottet. De omständigheter som anges att särskilt beakta vid be- dömningen av om brottet är grovt står sig nämligen väl även vid bedömningen av om brottet är synnerligen grovt. Är de angivna omständigheterna tillräckligt försvårande är brottet att hänföra till straffskalan för det synnerligen grova brottet. I sammanhanget bör understrykas att åklagaren har bevisbördan för kvalificerande om- ständigheter och för att omständigheterna är täckta av gärnings- mannens uppsåt. Straffskalan för det synnerligen grova brottet bör mot bakgrund av kvalifikationsgrunden större omfattning eller yrkesmässigt kunna tillämpas om brottet har ingått som ett led i en organiserad verksamhet som syftar till att i stor skala handla med narkotika och gärningsmannen intagit en central eller på annat sätt viktig ställning i den organisation som ligger bakom brottet eller haft en viktig roll vid brottets genomförande. Den omständigheten att brottsligheten har ingått som ett led i en större verksamhet med visst syfte måste vara täckt av gärningsmannens uppsåt, vilket innebär att gärnings- mannens roll och ställning i organisationen och vid brottsligheten är av betydelse. Gärningsmannen kan således exempelvis ha varit med om att planlägga gärningen och fått del i vinsten av verksam- heten. Även i övrigt bör graden av och vinstsyfte särskilt kunna beaktas inom ramen för denna kvalifikationsgrund. En brottslighet som den som huvudgärningsmannen i Internet- försäljningsdomen (NJA 2011 s. 799) gjort sig skyldig till och som av bedömdes ha ett straffvärde om sju års fäng- else, skulle exempelvis kunna vara att anse som ett synnerligen grovt narkotikabrott. I det fallet hade gärningsmannen varit huvud- man för narkotikahandeln och organiserat verksamheten, verksam- heten hade varit ägnad att leda till en omfattande spridning av nar- kotika, gärningsmannens enda avsikt hade varit att tjäna pengar, han hade i syfte att minska riskerna för sig själv begränsat sin egen praktiska delaktighet till inköp och i stället engagerat andra och överlåtit åt dem att fysiskt hantera narkotikan genom att uppdra åt dem att hämta, förvara och distribuera den till köparna och han hade bestämt vinstfördelningen och själv tagit största vinsten. Gärningsmän som intar en central eller på annat sätt viktig ställ- ning i en organisation som handlar med narkotika anlitar inte sällan andra personer för att i praktiken utföra själva gärningen. Varje medverkande i exempelvis en smuggling av narkotika till från ett annat land är naturligtvis nödvändig för brottets genom- förande men den medverkande som enbart varit ansvarig för den fysiska befattningen med narkotikan bör som utgångspunkt inte dömas för synnerligen grovt brott med stöd av kvalifikations- grunden större omfattning eller yrkesmässigt. Dessa personer saknar helt enkelt oftast tillräcklig kännedom om och tillräckligt inflytande i den organisation som ligger bakom brottsligheten. Högsta domstolens uttalanden om hur bedömningen av kurirens gärning ska bedömas är här av fortsatt relevans (se Cannabis- smugglingsdomen, NJA 2012 s. 535, p. 12–19). I vissa fall bör mängden narkotika, mot bakgrund av kvalifika- tionsgrunden särskilt stor mängd narkotika, som enda faktor kunna utgöra grund för att anse brottet som synnerligen grovt. Till skillnad från vad som i stor utsträckning gäller i tings- och hovrättspraxis, ska alltså det förhållandet att brottet avsett en mycket stor mängd narkotika i sig kunna innebära att ett straff om sex års fängelse eller mer utmäts (se närmare nedan om den före- slagna straffskalan för brott som anses som synnerligen grova). Frågan om hur stora mängder narkotika det ska vara fråga om för att brottet ska anses som synnerligen grovt bör överlåtas till domstolarnas praxisbildning.