sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — I det nu gällande händelserapporteringsdirektivet anges i artikel 8.1 att medlemsstaterna, i enlighet med sin nationella lagstiftning, ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa lämplig sekretess för den information som de erhåller i enlighet med direktivet, och att de får använda denna information endast i enlighet med syftet med detta direktiv. Någon motsvarighet till bestämmelsen i den nya förordningen om händelserapportering om att informationen inte får lämnas ut för några andra syften än att bibehålla eller förbättra flygsäkerheten finns dock inte. Med hänsyn till de överväganden som gjorts i avsnitt 9.6.3 ovan i fråga om prövningen mot offentlighetsprincipen anser utredaren att bestämmelsen ska förses med ett skaderekvisit. Då bestämmelsen avser skydd för verksamheten bör skade- rekvisitet överensstämma med vad gäller i liknande sekretess- bestämmelser. Bestämmelserna om utrikes-, försvars- och för- undersökningssekretess i OSL har försetts med raka skaderekvisit, liksom utredarens förslag till bestämmelse om sekretess för myndighets verksamhet som avser säkerhetsutredning i avsnitt 9.6.3. Utredaren föreslår därför ett rakt skaderekvisit i bestämmelsen, innebärande att sekretess gäller för aktuella uppgifter, om det kan antas att syftet med verksamheten motverkas eller den framtida verksamheten skadas. Vid den sekretessprövning som ska ske vid begäran om utlämnande av allmän handling avseende händelse- rapportering i den civila luftfarten har prövande myndighet att sär- skilt beakta, att risk för skada föreligger så snart ett utlämnande inte kan anses syfta till att bibehålla eller förbättra flygsäkerheten. Enligt den föreslagna bestämmelsens andra stycke ska sekre- tessen enligt första stycket gälla även för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet för att biträda verksamhet som avses i första stycket. Bestämmelsen ska omfatta t.ex. uppgifter som andra myndigheter får avseende olyckor och tillbud och som dessa myndigheter har skyldighet att i sin tur rapportera till Transport- styrelsen och Försvarsmakten, såsom , , , och . Sekretesstiden bör, liksom i 17 kap. 4 b § OSL, vara . 9.6.5Förslag till ny bestämmelse om sekretess till skydd för uppgift om enskild i säkerhetsutredning av olyckor Utredarens förslag: Sekretessen i nu gällande 29 kap. 12 a § OSL ska utvidgas, så att uppgifter om enskilda i samtliga säkerhets- utredningar omfattas av bestämmelsen. Sekretessens föremål, räckvidd och styrka ska i övrigt överensstämma med den redan gällande bestämmelsen. Med hänsyn till OSL:s disposition ska nuvarande 12 a § upphöra att gälla och bestämmelsen införas som en ny 32 kap. 7 a §. Skälen för utredarens förslag: Bestämmelser om sekretess till skydd för uppgifter om enskilda i säkerhetsutredningar bör genom- föras genom en utvidgning av sekretessen i nu gällande 29 kap. 12 a § OSL, så att uppgifter om enskilda i samtliga säkerhetsutred- ningar omfattas. 29 kap. OSL avser sekretess till skydd för enskild i verksamhet som rör transporter och andra former av kommunika- tion. Den nu föreslagna bestämmelsen avses dock gälla i alla typer av säkerhetsutredningar, dvs. inte enbart i transportsektorn. Därför bör bestämmelsen flyttas till 32 kap. OSL, som avser sekretess till skydd för enskild i verksamhet som rör annan tillsyn, granskning, övervakning m.m. Den nya bestämmelsen, 7 a §, föreslås finnas i anslutning till bestämmelsen i 32 kap. 8 § om sekretess för bl.a. undersökningar av olyckor med stöd av lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Överrubriken för dessa två paragrafer föreslås bli Räddningsinsatser, säkerhetsutredningar m.m. och rubriken närmast före 7 a § bör lyda Säkerhetsutredningar av olyckor eller tillbud. Bestämmelsen är en primär sekretessbestämmelse, och ska där- med tillämpas i stället för sekundära sekretessbestämmelser till skydd för enskilda, som annars skulle bli tillämpliga hos enligt 11 kap. 1 § OSL. Sekretessen i 29 kap. 12 a § regleras med ett omvänt skade- rekvisit. Det råder därmed en presumtion för sekretess. Regeringen motiverade valet av ett omvänt skaderekvisit bl.a. med skälen att det dels normalt finns ett större allmänintresse av insyn när det gäller myndigheters verksamheter än när det gäller uppgifter om enskilda, dels att det i Statens undersökande verksamhet kan förekomma många känsliga uppgifter om enskildas hälsa och andra personliga förhållanden46. Detta gäller i samma utsträckning för alla slags säkerhetsutredningar. Förordning (EU) nr 996/2010 har i artikel 14.3 ett stadgande om att en domstol eller myndighet som beslutar om utlämnande av allmänna handlingar får besluta att fördelarna med att lämna ut de uppgifter som ska hemlighållas enligt förordningen uppväger de ogynnsamma följderna som en sådan åtgärd kan ha. Det anges vidare att medlemsstaterna får besluta att begränsa de fall där ett sådant beslut om utlämnande får fattas. Bestämmelsen rymmer alltså förutsättningar för införande av nationell reglering av sekre- tessen med ett skaderekvisit. Mot bakgrund av detta, och rege- ringens överväganden i tidigare lagstiftningsärenden föreslår utre- daren sammanfattningsvis att den utvidgade sekretessbestämmelsen även fortsatt förses med ett omvänt skaderekvisit. Vid den skade- prövning som ska göras vid begäran om utlämnande av allmän handling har den prövande myndigheten att beakta skyddet för uppgifter som regleras i artikel 14.1 och 14.2 i förordning (EU) nr 996/2010. Begreppet personliga förhållanden innefattar bl.a. namn och kontaktuppgifter avseende enskilda fysiska personer. Begreppet innefattar vidare uppgifter om t.ex. den enskildes hälsa. Uppgifter som en enskild lämnar om sitt agerande i en viss situation får också anses vara hänförliga till dennes personliga förhållanden, liksom det faktum att det är en viss person som har lämnat vissa uppgifter. För att en enskild ska lida skada eller men om uppgifter lämnas ut krävs dock att uppgifterna kan kopplas till en viss individ. Det innebär att man i allmänhet kan lämna ut avidentifierade uppgifter utan risk för att skada eller men uppkommer. I enstaka fall kan det dock tänkas att en avidentifiering inte är tillräcklig för att hindra att sambandet mellan uppgiften och individen spåras. Huruvida en sådan risk föreligger får bedömas efter omständigheterna i det enskilda fallet. Uppgifter som lämnas till och som in- direkt kan avslöja en uppgiftslämnares identitet, kan exempelvis vara uppgifter om olycksförloppet, om att viss utrustning inte fungerat eller om andras agerande, som bara en viss person eller befattningshavare kan ha iakttagit. Även sådana uppgifter kan 2010/11:116 s. 98. således hemlighållas om de kan röja den enskildes identitet47. Några särskilda bestämmelser för att skydda uppgiftslämnares identitet behövs därför inte. Liksom beträffande 17 kap. 4 b § andra stycket OSL ska, enligt 32 kap. 7 a § andra stycket OSL, sekretessen enligt första stycket gälla även för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet för att biträda verksamhet som avses i första stycket. Bestämmelsen blir tillämplig hos den biträdande myndigheten både på uppgifter som myndigheten får från och på uppgifter som den biträdande myndigheten avser att lämna till . Detta innebär att bestämmelsen t.ex. kommer att omfatta uppgifter som andra myndigheter får avseende olyckor och tillbud och som dessa myndigheter har skyldighet att i sin tur rapportera till . Vidare blir bestämmelsen tillämplig både på det utkast till slutlig rapport som skickar ut för synpunkter och på de syn- punkter som den mottagande myndigheten lämnar avseende ut- kastet. Bestämmelsen blir också tillämplig om Statens haverikom- mission t.ex. begär ett utlåtande av en offentliganställd expert. Liksom beträffande den gällande lydelsen av bestämmelsen bör sekretessen inte gälla för uppgifter som tagits in en slutlig rapport, se överväganden i avsnitt 9.6.3, och sekretesstiden vara . 9.6.6Förslag till ny bestämmelse om sekretess till skydd för uppgift om enskild vid rapportering om olyckor eller tillbud Utredarens förslag: Bestämmelsen om sekretess till skydd för uppgifter från enskild vid händelserapportering i 29 kap. 10 § OSL ska ändras, så att den överensstämmer med sekretesskyd- det avseende enskilda i säkerhetsutredningar i föreslagna 32 kap. 7 a §. Den ska omfatta all slags rapportering av olyckor och till- bud som avses i 5 kap. 10–12 §§ och 6 kap. 6–7 §§ FSU. Med hänsyn till OSL:s disposition ska nuvarande 10 § upphöra att gälla och bestämmelsen införas som en ny 13 b §. 2010/11:116, s. 99-100. Skälen för utredarens förslag: Bestämmelsen i 29 kap. 10 § OSL infördes med anledning av att direktiv /42/EG genomfördes i . Nya bestämmelser om händelserapportering infördes då i bl.a. luftfartslagen (2010:500). I 10 kap. 8 § sistnämnda lag finns en skyldighet för personer inom luftfarten att rapportera händelser till behörig myndighet. Av luftfartsförordningen (2010:770) framgår vilka personer som ska rapportera händelser, och att de ska rappor- tera till Transportstyrelsen (10 kap. 9 §). Sekretessen skyddar uppgifter om personer som rapporterar till Transportstyrelsen. Sekretessen kan också gälla hos Rikspolis- styrelsen, och , där rapporter om händelser kan komma att upprättas, samt hos Statens haverikom- mission. Sekretessen gäller alla uppgifter om rapportören som kan leda till att dennas identitet röjs. Själva händelsen ska däremot inte om- fattas av sekretess, såvida det inte framgår av händelsen i sig vem rapportören är.48 Utredaren föreslår att bestämmelsen ändras, så att den till sin lydelse överensstämmer med föreslagna 32 kap. 7 a § OSL. Detta innebär att bestämmelsen inte kommer att omfatta uppgifter från enskilda utan om enskildas personliga och ekonomiska för- hållanden i den aktuella verksamheten. Sekretessen enligt första stycket ska, till skillnad från , inte avse enbart händelse- rapportering inom den civila luftfarten utan uppgift som hänför sig till en myndighets verksamhet avseende sådan rapportering av olyckor och tillbud som avses i de föreslagna bestämmelserna i 5 kap. 10–12 §§ och 6 kap. 6–7 §§ FSU, vilket i sekretessbestäm- melsen uttrycks genom hänvisning till de rättsakter där rapporte- ringsskyldigheten regleras. Både rapportering till Transport- styrelsen och till Försvarsmakten kommer att omfattas. I 29 kap. OSL är bestämmelserna indelade under rubriker för de olika trafikslagen. Eftersom den nya bestämmelsen ska omfatta såväl luftfart, sjöfart som spårbunden trafik bör den flyttas till slutet av kapitlet, benämnas 13 b §, och få en egen rubrik, Rappor- tering om olyckor eller tillbud. Beträffande begreppet personliga förhållanden och vilka uppgifter som därmed avses hänvisas till avsnitt 9.6.5 ovan. Den nya lydelsen omfattar ett skydd både för 2006/07:110 s. 43 och 53. uppgiftslämnares identitet och för uppgifter om andra enskilda än uppgiftslämnaren. Sekretessen är i gällande bestämmelse begränsad genom ett rakt skaderekvisit. Presumtionen vid en sekretessprövning är alltså för offentlighet. Utredaren är av uppfattningen att sekretessens styrka i den före- slagna bestämmelsen bör överensstämma med vad som gäller upp- gifter om enskilda i bestämmelser om liknande verksamheter. Ett omvänt skaderekvisit bör därför i stället gälla, dvs. presumtion för sekretess. De skäl för detta som framgår av avsnitt 9.6.5 ovan, gäller enligt utredaren även i rapporteringssystemet. Beträffande lämpligheten att införa ett skaderekvisit för bestämmelsen, mot bakgrund av regleringen av sekretess i förordning (EU) nr 376/2014, hänvisas till samma avsnitt ovan. Sekretessen gäller enligt andra stycket även för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet för att biträda verksamhet som avses i första stycket. Bestämmelsen ska omfatta t.ex. upp- gifter som andra myndigheter får avseende olyckor och tillbud och som dessa myndigheter har skyldighet att i sin tur rapportera till Transportstyrelsen eller Försvarsmakten, såsom , Luft- fartsverket, och . Liksom i nuvarande 10 § bör sekretesstiden vara . 9.6.7Överföring av sekretess och konkurrens mellan sekretessbestämmelser m.m. Utredarens bedömning: Med hänsyn till den sekretessbrytande bestämmelsen i 10 kap. 28 § OSL ska sekretessen i 17 kap. 4 c § och 29 kap. 13 b § OSL inte hindra att uppgifter i rapportering av olyckor och tillbud vidarerapporteras till Statens haverikom- mission i enlighet med 5 kap. 4 och 5 §§ FSU. 7 kap. 1 § LSU ska vara sekretessbrytande i likhet med den tidigare gällande bestämmelsen i 9 § LUO. Uppgifter som lämnats till enligt 5 kap. 4 och 5 §§ FSU, eller i övrigt från en annan myndighet i en säkerhetsutredning, omfattas av bestämmelserna om över- föring av sekretess i 11 kap. OSL. Några särskilda bestämmelser om överföring av sekretess behöver inte införas. Utredarens förslag: Sekretessen enligt punkten 100 i bilagan till OSF ska gälla även i ärenden som avses i 32 kap. 7 a § OSL. Punkten 100 ändras också med innebörden att uppgifter som tas in i ett slutligt beslut inte ska omfattas av sekretess enligt bestäm- melsen. Sekretessbrytande bestämmelser, överföring av sekretess och konkurrens mellan sekretessbestämmelser Enligt 10 kap. 28 § OSL hindrar sekretess inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet om uppgiftsskyldighet följer av lag eller förordning. En sådan s.k. sekretessbrytande bestämmelse måste uppfylla ett visst krav på konkretion genom att t.ex. ta sikte på utlämnande av uppgifter av ett speciellt slag, gälla en viss myndig- hets rätt att få del av uppgifter i allmänhet eller avse en skyldighet för en viss myndighet att lämna andra myndigheter information. 9 § LUO, som anger att den myndighet som gör en undersökning har rätt att ta med sig och granska handlingar eller föremål som kan antas vara av betydelse för undersökningen, är ett exempel på en sådan sekretessbrytande bestämmelse. Utredaren har i avsnitt 5.2.3 föreslagit ett förtydligande av bestämmelsens sekretessbrytande verkan, så att relevant information kan förmedlas till Statens utan några praktiska problem. Den nya bestäm- melsen, som återfinns i 7 kap. 1 § LSU bör enligt utredaren ut- trycka en skyldighet för statliga och kommunala myndigheter att på begäran lämna de uppgifter som den behöver för utredningen. 5 kap. 4 och 5 §§ FSU om tillsynsmyndighetens skyldighet att rapportera olyckor och tillbud till , är också sekretessbrytande. Beträffande den civila luftfarten understryks detta av skäl (3) i ingressen till förordning (EU) nr 376/2014. Där anges att förordningen inte bör vara ett hinder för det förfarande för utredning av olyckor och tillbud som hanteras av nationella myndigheter för säkerhetsutredning i enlighet med förordning (EU) nr 996/2010. Vidare anges att vid en olycka eller ett allvarligt tillbud ska underrättelsen om händelsen också omfattas av förord- ning (EU) nr 996/2010. Begreppet tillsyn har enligt förarbetena en vidare betydelse i tryckfrihetsförordningens och OSL:s mening än inom förvalt- ningsrätten. Regeringen har, i samband med införandet av nya sekretessbestämmelser i anledning av Tredje sjösäkerhetspaketet, funnit att Statens undersökande verksamhet enligt LUO får anses utgöra tillsyn i den mening begreppet har enligt tryckfrihetsförordningen och OSL.49 11 kap. 1 § OSL anger, att om en myndighet som i verksamhet som avser tillsyn eller revision får en sekretessreglerad uppgift från en annan myndighet, blir sekretessbestämmelsen tillämplig på upp- giften även hos den mottagande myndigheten. Detta gäller dock inte uppgift som ingår i ett beslut hos den mottagande myndig- heten. Utredaren kan konstatera att säkerhetsutredningar får anses bedrivas inom ramen för tillsynsverksamhet. Bestämmelsen om överföring av sekretess till tillsynsverksamhet i 11 kap. 1 § OSL är därför tillämplig hos i dess verksamhet enligt LSU. Detta innebär att om en uppgift lämnas över från t.ex. hälso- och sjukvården till Statens haverikom- mission, ska kommissionen tillämpa hälso- och sjukvårdssekretess enligt 25 kap. 1 § OSL på uppgiften. Huvudregeln då sekretessbestämmelser konkurrerar med varandra är att den sekretessbestämmelse enligt vilka uppgiften är 2010/11:116 s. 68. sekretessbelagd har företräde framför den enligt vilka uppgiften ska lämnas ut, se 7 kap. 3 § OSL. När det gäller sekretess som överförs med tillämpning av bl.a. 11 kap. 1 § OSL finns det dock en särskild konkurrensbestämmelse i 11 kap. 8 § OSL. Den innebär att en primär sekretessbestämmelse som är tillämplig hos den mottagande myndigheten, dvs. en bestämmelse som är direkt tillämplig hos den mottagande myndigheten, se 3 kap. 1 § OSL, och som gäller till skydd för samma intresse som den överförda sekretessen, som huvudregel har företräde framför den överförda sekretessen. Detta gäller oavsett om den primära sekretessen är starkare eller svagare än den överförda sekretessen. Även undantag från den primära sekretessens tillämpningsområde har företräde framför överförd sekretess. Detta innebär att de primära sekretessbestämmelser som föreslås gälla för uppgifter om enskildas personliga förhållanden och ekonomiska förhållanden som är hänförliga till verksamheten avseende säkerhetsutredningar av olyckor kommer att konkurrera ut sekretess med motsvarande skydd för enskilda som överförs till denna verksamhet från en annan myndighet, med stöd av 11 kap. 1 § OSL. Några särskilda bestämmelser om överföring av sekretess behöver inte införas, enligt utredarens uppfattning. Skälen för utredarens förslag om ändring i bilagan till OSF Sekretessbestämmelserna för respektive Transportstyrelsen i 30 kap. 23 § OSL jämte 9 § OSF och bilagan till OSF kommer att överlappa de nu föreslagna bestämmelserna i till skydd för uppgifter om enskilda i 29 respektive 32 kap., se avsnitt 9.6.5 och 9.6.6 ovan. Beträffande gäller tillsynssekretessen enligt punkten 100 utredning enligt LUO och FUO eller mot- svarande äldre föreskrifter, särskild utredning som har tillsatts av regeringen för att utreda en sådan olycka som avses i 2 § samma lag samt tillsyn hos . Sekretessen gäller inte i ärenden som avses i 29 kap. 12 a § och 13 §§ OSL (dvs. avseende undersökningar av sjöolyckor och sjöförklaringar). Beträffande Transportstyrelsen gäller tillsynssekretessen enligt punkten 17 i bilagan till OSF i tillståndsgivning och tillsyn hos Sekretessen gäller inte beslut i ärenden och inte heller vid viss tillsyn hos Transportstyrelsen över produktsäker- heten hos varor. Eftersom den sekretess till skydd för enskilda som föreslås av utredaren i 32 kap. 7 a § och 29 kap. 13 b § OSL har ett mer om- fattande skydd, kommer tillsynssekretessen i 30 kap. 23 § OSL att fortsatt fylla en begränsad funktion i säkerhetsutredningar respek- tive i verksamheten med rapportering av olyckor och tillbud. I den mån samverkar med andra myndigheter i deras olycksutredande verksamhet kan tillsynssekretessen dock fortfarande bli aktuell. I samband med att Tredje sjösäkerhetspaketet genomfördes i svensk rätt, ändrades punkten 100, med angivande av att ärenden i 29 kap. 12 a § (olycksundersökningar i civil sjöfart) och 13 § OSL (sjöförklaringar) inte omfattas av bestämmelsen. I konsekvens med detta har utredaren övervägt om samtliga slags säkerhetsutred- ningar nu borde exkluderas från tillsynssekretessen. På samma sätt borde då den verksamhet som kommer att omfattas av 29 kap. 13 b § OSL exkluderas från punkten 17 i bilagan. och Transportstyrelsen har i fråga om ärenden i civil luftfart vanligen åberopat sekretess enligt 30 kap. 24 § jämte 23 § OSL och 9 § OSF och bestämmelser i bilagan till OSF. Bestämmelsen i 30 kap. 24 § OSL anger att sekretess gäller, i den utsträckning godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, hos en statlig myndighet i verksamhet som avses i 30 kap. 23 § OSL, dvs. i detta avseende i deras tillsynsverksamhet, för sådan uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Statens haveri- kommission och Transportstyrelsen brukar hävda att förordning (EU) nr 996/2010 är en sådan rättsakt som gäller till följd av medlemskap i , varför absolut sekretess ska gälla för de uppgifter som ska hemlighållas enligt förordningen. Denna tillämp- ning skulle också kunna bli aktuell avseende förordning 376/2014. Om tillsynssekretess inte längre skulle gälla för säkerhetsutred- ningar och för rapporteringsverksamheten, skulle därmed 30 kap. 24 § OSL sättas ur spel. Bestämmelserna om överföring av sekre- tess i 11 kap. 1 § OSL skulle inte heller gälla i dessa ärenden. En begränsning av tillsynssekretessen skulle sammanfattningsvis kunna få oönskade konsekvenser för tillämpningen, som är svåra att förutse. Utredaren avstår därför att lägga ett förslag om att exkludera säkerhetsutredningarna och rapporteringsverksamheten från tillsynssekretessen. Utredaren föreslår i stället att punkten 100 ska ändras, så att tillsynssekretess åter ska gälla i ärenden som avses i nu gällande 29 kap. 12 a § OSL, dvs. avseende undersökningar av sjöolyckor. Punkten 100 i bilagan till OSF gör inte något undantag för upp- gifter som ingår i en slutlig rapport om en olycka eller ett tillbud. Ett sådant undantag bör införas, då det är sakligt motiverat, och sådana undantag finns i 17 kap. 4 b § och 29 kap. 12 a § OSL. Några ändringar i sekretesslagstiftningen i övrigt är inte moti- verade. Utredarens förslag: Den tystnadsplikt som följer av de före- slagna sekretessbestämmelserna ska inte ha företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Skälen för utredarens förslag: Enligt 3 kap. 1 § OSL innebär sekretess ett förbud att röja uppgift, vare sig det sker muntligen, genom utlämnande av allmän handling eller på något annat sätt. Sekretess innebär alltså både tystnadsplikt och handlingssekretess. Rätten att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihets- grundlagen har som huvudregel företräde framför tystnadsplikten. Denna rätt har dock aldrig företräde framför handlingssekretessen (se 7 kap. 3 § första stycket 2 och 5 § tryckfrihetsförordningen och 5 kap. 1 § första stycket och 3 § 2 yttrandefrihetsgrundlagen). I ett antal fall har bestämmelser om tystnadsplikt företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. En redo- görelse för omständigheter som kan utgöra skäl för att införa undantag från meddelarfriheten finns i prop. 1979/80:2, del A s. 111–112. Som grundprincip ska stor återhållsamhet iakttas. Skäl för att införa ett undantag kan t.ex. vara att en uppgift omfattas av absolut sekretess, eller, i någon mån, uppgift som omfattas av ett omvänt skaderekvisit. De bestämmelser som utredaren föreslagit i 17 kap. OSL till skydd för myndigheternas verksamhet för säkerhetsutredning respektive rapportering av olyckor och tillbud ovan har raka skade- rekvisit. Sekretessbestämmelserna som föreslås i 29 kap. och 32 kap. beträffande uppgifter om enskilda har omvända skaderekvisit. I enlighet med de överväganden som gjordes i SOU 2010:23 Tredje sjösäkerhetspaketet - Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirektivet, IMO:s olycksutredningskod, s. 250–252 samt i prop. 2010/11:116 s. 104 anser utredaren att det inte före- ligger skäl att låta den tystnadsplikt som följer av sekretessbestäm- melserna inskränka rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. 9.7Överväganden – sekretessbestämmelser i olycksundersökningar 9.7.1Finns det behov av nya sekretessbestämmelser? Utredarens bedömning: Det finns behov av nya sekretess- bestämmelser till skydd för undersökningsverk- samhet inom järnvägstrafiken. Som ovan konstaterats saknas sekretessbestämmelser som skyddar den personliga integriteten hos enskilda som förekommer i olycksundersökningar på järnväg. Detta omöjliggör enligt att olycksutredningarna kan utföras på önskat sätt i praktiken.