sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Motsvarande regel gäller för alla försäkrings- aktiebolag enligt 11 kap. 8 § FRL, och för alla bankaktiebolag enligt 10 kap. 8 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Med hänsyn till behovet av att motverka intressekonflikter och fördelarna med en likartad reglering för finansiella institut bör en motsvarande särregel anses lämplig att införa även för tjänste- pensionsaktiebolagen. Styrelsens ansvar för riktlinjer m.m. Enligt 8 kap. 5 § ABL ska styrelsen i ett aktiebolag meddela skriftliga instruktioner för när och hur sådana uppgifter som behövs för styrelsens bedömning av bolagets ekonomiska situation ska samlas in och rapporteras till styrelsen. Instruktioner behöver dock inte meddelas om dessa med hänsyn till bolagets begränsade storlek och verksamhet skulle sakna betydelse för rapporteringen till styrelsen. Enligt 8 kap. 6 § ska styrelsen fastställa en skriftlig arbetsordning för sitt arbete. I arbetsordningen ska bl.a. anges hur arbetet i förekommande fall ska fördelas mellan styrelsens ledamöter. Enligt 8 kap. 7 § ska styrelsen i skriftliga instruktioner ange arbetsfördelningen mellan å ena sidan styrelsen och å andra sidan den verkställande direktören och de andra organ som styrelsen inrättar. Enligt 8 kap. 8 § FRL ska styrelsen i ett försäkringsföretag fastställa försäkringstekniska riktlinjer, placeringsriktlinjer och riktlinjer för hantering av intressekonflikter. Styrelsen ansvarar för att riktlinjerna följs och ska fortlöpande pröva om de behöver ändras. De olika riktlinjerna är avsedda att fungera som analys-, styrnings- och kontrollunderlag (se prop. 1998/99:87 s. 344 ff. och prop. 2003/2004:109 s. 45 ff.). För tjänstepensionsaktiebolagen ska det – i likhet med vad som gäller för försäkringsaktiebolagen – finnas en bestämmelse om styrelsens ansvar för vissa verksamhetsspecifika riktlinjer. Vilka närmare riktlinjer som ska finnas i ett tjänstepensionsaktiebolag, och vad dessa riktlinjer ska innehålla, behandlas i avsnitt 9.7. Utöver styrelsens ansvar för dessa verksamhetsspecifika riktlinjer ska styrelsen också upprätta de instruktioner som krävs enligt bestämmelserna i . 6.2.5Revision samt allmän och särskild granskning Förslag: Utöver bestämmelserna i aktiebolagslagen om revision samt om allmän och särskild granskning ska gälla det ytterligare kravet att minst en revisor som bolagsstämman i ett tjänste- pensionsaktiebolag utsett ska vara auktoriserad revisor. Aktie- bolagslagens strängare regler om s.k. byråjäv ska gälla för tjänstepensionsaktiebolag. Nuvarande bestämmelser på försäkringsområdet om revi- sorer utsedda av ska tas in i den nya lagen Sådana revisorer ska, oavsett stämmans anvisningar, följa den instruktion som inspektionen utfärdat. Både en revisor och en särskild granskare ska ha viss rapporteringsskyldighet till . I ABL finns bestämmelser om revision i 9 kap. samt om allmän och särskild granskning i 10 kap. Som generellt kompetenskrav gäller att endast den som är auktoriserad eller godkänd revisor kan vara revisor i ett aktiebolag. Vidare måste i vissa fall minst en av bolagsstämman utsedd revisor vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor som avlagt revisorsexamen. Det gäller i bolag som i fråga om balansomslutning och/eller nettoomsättning överskrider visst gränsvärde och/eller har haft ett visst lägsta medeltal anställda , eller vars aktier, tecknings- optioner eller skuldebrev är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES. Om inte annat föreskrivs i bolagsordningen, får bolagsstämman utse en eller flera lekmannarevisorer att utföra allmän granskning. Bolags- stämman kan även med viss majoritet besluta om särskild granskning. Om en aktieägare sedan begär det ska utse en eller flera särskilda granskare. I FRL finns särbestämmelser när det gäller kompetenskrav för revisor och när det gäller jäv för revisor och lekmannarevisor (allmän granskning). möjlighet att utse revisor Enligt 14 kap. 11 § FRL första stycket får förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av ett försäkringsföretag. Enligt 14 kap. 11 § tredje stycket ska utfärda en instruktion för de revisorer som har förordnats av inspektionen. En revisor som har förordnats av ska oavsett stämmans anvisningar följa den instruktion som inspektionen har utfärdat. För tillsynen av försäkringsföretagen är möjlig- heten att vid behov kunna förordna en extra revisor viktig, eftersom genom detta verktyg bl.a. kan säker- ställa att revisioner utförs med nödvändig kunskap om de särskilda regler som gäller för försäkringsföretag. Mot bakgrund av att det även för tjänstepensionsaktiebolagen finns en särskild reglering kring bl.a. åtaganden, placeringar, kapitalkrav och information bör ha möjlighet att förordna revisorer även för tjänstepensionsaktiebolag. En revisors granskningsuppgifter regleras i 9 kap. 3 och 4 §§ ABL. Enligt 9 kap. 4 § ABL ska en revisor följa bolagsstämmans anvisningar, om de inte strider mot lag, bolagsordningen eller god revisionssed. Enligt utredningens förslag ska en revisor som har förordnats av , oavsett stämmans anvisningar, följa den instruktion som inspektionen har utfärdat. I försäkringsaktiebolag ska minst en revisor som bolagsstämman har utsett vara auktoriserad revisor (11 kap. 12 § FRL). De strängare revisorskraven motiveras av konsumentskyddet. Mot bakgrund av att behovet av konsumentskydd är lika stort på tjänstepensionsområdet som på försäkringsområdet bör de kompetenskrav för revisorer som gäller för försäkringsaktiebolagen även gälla även för tjänstepensionsaktiebolagen. Jäv för revisorer och lekmannarevisorer I 9 kap. 17 § och 10 kap. 10 § ABL finns regler om jäv för revisorer och lekmannarevisorer. För s.k. större företag gäller mer långt- gående krav i fråga om s.k. byråjäv. Enligt 11 kap. 13 § FRL ska försäkringsaktiebolagen behandlas på samma sätt som större aktiebolag. En motsvarande regel gäller för alla bankaktiebolag. När det gäller jäv för revisorer finns det ingen anledning att behandla revisorerna i tjänstepensionsföretag på annat sätt än i övriga finansiella företag som t.ex. försäkringsföretag och kredit- institut. En regel motsvarande den i FRL bör därför tas in även i tjänstepensionsrörelselagen. ABL:s strängare regler om byråjäv ska alltså tillämpas av tjänstepensionsaktiebolag. En motsvarande regel bör även gälla för lekmannarevisorer. Revisors och särskild granskares rapporteringsskyldighet i vissa fall I 14 kap. 12 § FRL finns bestämmelser om revisors och särskild granskares rapporteringsskyldighet till i vissa fall. Enligt paragrafen åläggs en revisor eller en särskild granskare i ett försäkringsföretag att genast till rapportera om han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag i ett försäkringsföretag får kännedom om förhållanden som kan utgöra en väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar försäkringsföretagets verksamhet, kan påverka bolagets fortsatta drift negativt eller kan leda till att revisorn avstyrker att balans- räkningen eller resultaträkningen fastställs eller till anmärkning. Revisorn har en motsvarande rapporteringsskyldighet om han eller hon får kännedom om nämnda förhållanden vid fullgörande av uppdrag som revisor i bolagets moder- eller dotterföretag eller i företag som har en likartad förbindelse med försäkringsföretaget. För kreditinstitut finns motsvarande bestämmelse i 13 kap. 10 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Bestämmelsen motsvaras närmast av bestämmelserna i 9 kap. 42–44 §§ ABL om revisors skyldighet att agera vid misstanke om brott. Bestämmelser om revisorns rapporteringsskyldighet infördes i FRL som ett led i genomförandet av BCCI-direktivet. Syftet med direktivet var att stärka tillsynsmyndigheternas befogenheter när det gäller att hindra oegentligheter i vissa finansiella företag och utarbetades med anledning av upplösningen av () och andra liknande händelser på finansmarknaden. Även om BCCI-direktivet inte är tillämpligt på tjänstepensions- institut finns det anledning att ställa samma krav på revisorer och särskilda granskare i tjänstepensionsaktiebolag som i försäkrings- aktiebolag, eftersom även tjänstepensionsföretagen är en form av finansiella institut som bedriver särskilt reglerad finansiell verksamhet(jfr även vad som sägs om genomförandet av andra delar av BCCI-direktivet för tjänstepensionsinstitut i avsnitt 6.2.1). Det kan visserligen hävdas att bestämmelserna i utgör en tillräcklig reglering av rapporteringsskyldigheten för revisorer i tjänstepensionsaktiebolag, men enligt utredningens mening är det en fördel för bl.a. om reglerna kring detta är desamma för alla finansiella institut. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet kommer rapporteringsskyldighet att gälla för såväl stämmovalda revisorer som av förordnade revisorer, lekmannarevisorer, särskilda granskare, revisorer som utsetts med stöd av bestämmelse i bolagsordningen samt s.k. minoritets- och medrevisorer (jfr prop. 1995/96:173 s. 110 f). 6.2.6Ökning av aktiekapitalet och upptagande av vissa penninglån, m.m. Förslag: De förbud mot fondemission, emission av konvertibler och teckningsoptioner samt upptagande av kapital- och vinstandelslån som gäller för hybridbolag ska gälla också för tjänstepensionsaktiebolag som inte får dela ut vinst. I övrigt ska bestämmelserna om ökning av aktiekapitalet och utgivande av nya aktier, fond- och nyemission m.m. i aktie- bolagslagen gälla för tjänstepensionsaktiebolagen. I 11 kap. ABL finns bestämmelser om de olika formerna för ökning av aktiekapitalet. Dessa är att aktiekapitalet tillförs belopp genom fondemission, att nya aktier tecknas mot betalning enligt beslut om nyemission av aktier, att nya aktier tecknas mot betalning med utnyttjande av teckningsoptioner som bolaget har gett ut och att nya aktier lämnas i utbyte mot konvertibler som bolaget har gett ut. Teckningsoptioner var tidigare alltid förenade med skuld- förbindelser, men numera är det tillåtet att ge ut teckningsoptioner även utan koppling till en skuldförbindelse. Vidare är det enligt ABL möjligt att ge ut konvertibler som för konvertibelinnehavaren innebär en skyldighet – i stället för en rättighet – att omvandla konvertibeln till aktier. Ett aktiebolag får använda sig av de lånefinansieringsformer som det finner lämpligt. Även vinstandelslån och kapitalandelslån är tillåtna. Ett vinstandelslån är ett lån där rätt till ränta är beroende av bolagets utdelning eller vinst och där det utfärdas ett vinst- andelsbevis. Ett kapitalandelslån är ett finansiellt instrument där återbetalning bestäms på annat sätt än genom ett nominellt eller indexerat penningbelopp. Det belopp som bolaget ska betala tillbaka är helt eller delvis beroende av utdelningen till aktieägarna, kursutvecklingen på bolagets aktier, bolagets resultat eller finansiella ställning. Ett kapitalandelslån är, namnet till trots, i ekonomisk mening i de flesta fall inte ett lån (skuld), utan i stället en form av eget kapital. Beslut om upptagande av vinst- andelslån och kapitalandelslån ska i vissa fall fattas av bolagsstämma eller, efter stämmans bemyndigande, av styrelsen (11 kap. 11 § ABL). Särskilda bestämmelser om fondemission och om nyemission av aktier finns i 12 kap. respektive 13 kap. ABL. De närmare reglerna om emission av teckningsoptioner och om emission av konvertibler finns i 14 kap. respektive 15 kap. I 16 kap. ABL finns bestämmelser om vissa riktade emissioner m.m., som är tillämpliga på alla publika aktiebolag. För livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst gäller – enligt 11 kap. 14 § FRL – inte 11 kap. 11 § ABL (krav på bolags- stämmans godkännande vid upptagande av lån där storleken av den ränta som ska löpa på lånet eller det belopp som ska återbetalas ska öka om bolagets vinst eller utdelning till aktieägarna ökar), 12 kap. (fondemission), 14 kap. (emission av teckningsoptioner) och 15 kap. (emission av konvertibler). Enligt 11 kap. 15 § FRL gäller att ett livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst inte får ta upp penninglån på villkor att lånet ska betalas på något annat sätt än med ett nominellt penningbelopp eller med penningbelopp som bestäms med hänsyn till förändringar i penningvärdet. Regleringen innebär att fondemission, emission av konvertibler, emission av teckningsoptioner, upptagande av kapitalandelslån eller vinst- andelslån endast får förekomma i skadeförsäkringsbolag och i livförsäkringsbolag som får dela ut vinst. För alla försäkringsbolag gäller vidare särskilda begränsningar för upplåning. Enligt 4 kap. 5 § FRL får ett försäkringsföretag ta upp eller ta över lån (upplåning) bara om det görs för att effektivisera kapitalförvaltningen eller om det i övrigt är motiverat av den bedrivna försäkringsrörelsen. I verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring får dock upplåning bara ske om det görs för att tillgodose tillfälliga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas enligt bestämmelserna om tillräcklig kapitalbas. Utöver vad som sagts krävs det dess- utom att den samlade upplåningen är av ringa betydelse med hänsyn till rörelsens omfattning och kapitalbasens storlek. Om det finns särskilda skäl får i ett enskilt fall besluta om undantag från kravet på att upplåningen ska vara av ringa betydelse. Skälen för förslaget: Beträffande möjligheterna till ökning av aktiekapitalet och upptagande av vissa penninglån går en skiljelinje mellan hybridbolag och andra försäkringsaktiebolag. Det är som framgått av det föregående endast i den sistnämnda bolags- kategorin som det är tillåtet med fondemission, teckningsoptioner, konvertibler, vinstandelslån och kapitalandelslån. Syftet med sär- regleringen för hybridbolag är att förhindra otillåtna värde- överföringar från bolaget till aktieägarna. Denna typ av komplet- terande skyddsreglering kring överskottet i aktiebolag som inte får dela ut vinst är lika viktig på tjänstepensionsområdet som på försäkringsområdet. Tjänstepensionsaktiebolag som får dela ut vinst bör däremot, i motsats till vad som gäller för hybridbolag, omfattas av det som gäller för allmänna aktiebolag. Därmed kommer det vara tillåtet att ge ut s.k. fristående teckningsoptioner, dvs. teckningsoptioner utan koppling till skuldförbindelse och konvertibler som ger inne- havaren en skyldighet att omvandla konvertibeln till aktier (s.k. tvingande konvertibler). Det saknas skäl att för här behandlade finansieringsformer föreslå särregler för tjänstepensions- aktiebolagen. Förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om värdeöverför- ingar från bolaget, vinstutdelning, förvärv av egna aktier samt om minskning av aktiekapitalet och reservfonden ska i stort gälla för tjänstepensionsaktiebolagen. Särskilda bestämmelser ska dock gälla beträffande vinst- utdelning och överskottshantering i tjänstepensionsaktiebolag. De nuvarande bestämmelserna om ombildning av livförsäkrings- aktiebolag ska ha sin motsvarighet för tjänstepensions- aktiebolagen. Vid minskning av aktiekapitalet för avsättning till fond eller återbetalning till aktieägarna införs särbestämmelser om ett tjänstepensionsaktiebolags skyldighet att ansöka om tillstånd hos allmän domstol. ska dock få medge att minskning av aktiekapitalet får ske utan tillstånd från allmän domstol, om tjänstepensionsaktiebolaget med minsk- ningen vidtar åtgärder som medför att varken bolagets bundna egna kapital eller dess aktiekapital minskar till följd av beslutet om minskning. Ett centralt block i ABL utgörs av de bestämmelser som reglerar på vilka sätt och i vilken omfattning tillgångar kan överföras från bolaget till aktieägare eller annan. Bestämmelserna kring detta har samlats under begreppet värdeöverföring. Tillåtna former för värdeöverföring är vinstutdelning, förvärv av egna aktier, minsk- ning av aktiekapitalet eller reservfonden för återbetalning till aktieägarna, och gåva till allmännyttigt ändamål. Regleringen tar sin utgångspunkt i en beloppsspärr som anger den yttersta gränsen för hur stora värdeöverföringar som får beslutas. Beloppsspärren kompletteras med en allmän försiktighetsregel. Generella bestäm- melser om värdeöverföringar från bolaget finns i 17 kap. ABL. Vinstutdelning behandlas i 18 kap., förvärv av egna aktier m.m. regleras i 19 kap. och minskning av aktiekapitalet och reservfonden tas upp i 20 kap. ABL. Aktiekapitalet kan minskas för täckning av förlust (om det inte finns fritt eget kapital som motsvarar förlusten), för avsättning till fond att användas enligt beslut av bolagstämman och för återbetalning till aktieägarna. Ett beslut om minskning av aktie- kapitalet för avsättning till fond att användas enligt beslut av bolagsstämman eller för återbetalning till aktieägarna får inte verkställas utan tillstånd av eller, i tvistiga fall, av allmän domstol. Tillstånd behövs dock inte om bolaget vidtar åtgärder som medför att varken bolagets bundna egna kapital eller dess aktiekapital minskar. Om tillstånd krävs ska bolaget skriftligen underrätta sina kända borgenärer om minsknings- beslutet. Sådana underrättelser fordras emellertid inte om bolagets revisorer i ett skriftligt yttrande har uttalat att de inte har funnit att minskningen medför någon fara för borgenärerna. finner att det inte finns något hinder mot en ansökan om tillstånd, ska verket kalla bolagets borgenärer. Borgenärernas intressen tillvaratas i tillståndsärendet på så sätt att de som motsätter sig minskningen av aktiekapitalet har rätt till full betalning eller betryggande säkerhet för sina fordringar. Särbestämmelser om värdeöverföringar från och överskotts- hantering i livförsäkringsaktiebolag finns i 11 kap. 16–19 FRL. Ombildning från ett hybridbolag till ett bolag som får dela ut vinst behandlas i 11 kap. 20 och 21 §§ FRL. Särregler om minskning av aktiekapitalet och reservfonden finns i 11 kap. 22–29 §§. Vinstutdelning, överskottshantering och ombildning I ett livförsäkringsaktiebolag får vinstutdelning ske bara om det följer av bolagsordningen (11 kap. 16 § FRL). Det bör anmärkas i sammanhanget att detta vinstutdelningsförbud måste anses omfatta även andra värdeöverföringar enligt 17 kap. 3 § ABL.9 I 11 kap. 17 § FRL föreskrivs att årsvinsten i ett livförsäkringsbolag och belopp som förs över från bundet eget kapital till fritt eget kapital i bolaget ska användas för återbäring, i den utsträckning inte medlen får tas i anspråk för vinstutdelning eller förlusttäckning enligt bestäm- melser i bolagsordningen eller annat följer av FRL eller ÅRFL. Enligt 11 kap. 18 § ska ett livförsäkringsbolag gottskriva återbäring till försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade med en fördelning som utgår från försäkringens bidrag till överskottet, om inte annat följer av bestämmelser i försäkringsavtalet eller bolagsordningen. Den s.k. kontributionsprincipen gäller alltså som huvudregel vid fördelningen mellan försäkringstagarna. Livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst ska ha en konsolideringsfond (11 kap. 19 § FRL). 9 Se betänkande Förstärkt försäkringstagarskydd (SOU 2012:64 s. 304). Vid bedömningen av nu aktuella bestämmelser bör tjänstepensionsaktiebolagen jämställas med livförsäkringsaktie- bolagen. En grundläggande bestämmelse om att vinstutdelning till aktieägare i ett tjänstepensionsaktiebolag endast får ske om det följer av bolagsordningen föreslås därför införas som en särregel i den nya tjänstepensionsrörelselagen. Endast om bolagsordningen tillåter vinstutdelning blir i 18 kap. om detta tillämpliga. Med nämnda utgångspunkt bör en huvudregel motsvarande den som finns i 11 kap. 17 § FRL tas in i den nya lagen. Den regeln ska ange att årsvinsten i ett livförsäkrings- aktiebolag och belopp som förs över från bundet eget kapital till fritt eget kapital i bolaget ska användas för återbäring, i den utsträckning inte vinsten eller det överförda beloppet får tas i anspråk för vinstutdelning eller för att täcka förluster enligt bestämmelser i bolagsordningen, eller annat följer av lagen eller lagen (2014:000) om årsredovisning i tjänstepensionsföretag. Vid beräkningen av utdelningsbar vinst ska tjänstepensionsbolagen alltså ta hänsyn till belopp som ska användas för återbäring. Återbäring ska enligt 11 kap. 18 § FRL gottskrivas till försäkringstagarna och andra ersättningsberättigade med en fördelning som utgår från försäkringens bidrag till överskottet, om inte annat följer av bestämmelser i försäkringsavtalet eller bolags- ordningen. En motsvarande kontributionsprincip föreslås gälla på tjänstepensionsområdet. Frågan om fördelningar mellan tjänste- pensionstecknare kan alltså i dess helhet regleras i avtal eller bolagsordning. För det fall inget annat har avtalats är det av värde att kontributionsprincipen finns att falla tillbaka på i såväl enskilda konsumentfrågor som i tillsyn över bolagens hantering av olika tjänstepensionskollektiv. De näringsrättsliga kraven på tillräckligt kapital och andra typer av näringsrättsliga krav kan föranleda begränsningar i ett tjänste- pensionsaktiebolags hantering av överskottsmedel som går utöver dem som följer av bestämmelserna i . Några särskilda erinringar om detta i lagtexten kan inte anses vara nödvändiga. Även bestämmelserna i 11 kap. 19 § FRL om konsoliderings- fond föreslås få sin motsvarighet i den nya tjänstepensions- rörelselagen, dvs. tjänstepensionsaktiebolag som inte får dela ut vinst ska ha en sådan fond. I 11 kap. 20 och 21 §§ FRL finns regler om ombildning av hybridbolag till vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag. ombildningsregler bör ha sin motsvarighet för tjänstepensions- aktiebolag som inte får dela ut vinst men som vill besluta om att införa villkor om vinstutdelning i bolagsordningen. Förvärv av egna aktier m.m. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet för hybrid- bolag10 föreslår utredningen att tjänstepensionsaktiebolag som inte får dela ut vinst undantas från de särskilda bestämmelserna i 19 kap. 13–30 §§ om vissa publika aktiebolags förvärv av egna aktier. Det är här fråga om publika aktiebolag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES, För vinstutdelande publika försäkrings- aktiebolag av denna art finns däremot inga särregler. Motsvarande bör gälla beträffande publika vinstutdelande tjänstepensions- aktiebolag vars aktier handlas på en reglerad marknad enligt vad som preciserats ovan.11 Att ett tjänstepensionsaktiebolags förvärv av egna aktier inte får komma i konflikt med näringsrättsliga regler gäller utan en uttrycklig hänvisning till dessa regler. Någon särskild hänvisning till stabilitetsprincipen för försäkringsrörelse har inte heller ansetts nödvändig i FRL. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet ska samtliga tjänstepensionsaktiebolag få förvärva egna aktier i vissa särskilda situationer förutsatt att aktierna sedan dras in genom minskning av aktiekapitalet eller avyttras (se 19 kap. 4–6 §§ ABL). Vid ogiltig- förklarande av aktier som enligt lagen ska avyttras ska minsknings- beloppet föras över till reservfonden. I tjänstepensionsaktiebolag som inte får dela ut vinst – som ju saknar reservfond – ska beloppet föras över till överkursfonden, vilken föreslås12 vara en bunden fond i dessa bolag. 10Se 11 kap. 16 § andra stycket FRL. 11Ett tjänstepensionsaktiebolag kan enligt nu gällande regler inte vara noterat på en reglerad marknad. 12Se avsnittet om årsredovisningslag. Minskning av aktiekapitalet och reservfonden I enlighet med särregleringen för försäkringsaktiebolagen gäller att får medge undantag från kravet på tillstånd vid minskning av aktiekapitalet, att inspektionen ska yttra sig över vilken inverkan en nedsättning kan ha på försäkringstagarnas rätt, att allmänna regler om förteckning och kallelser på bolagets borgenärer inte ska tillämpas i fråga om försäkringstagarna och att en nedsättning i vissa fall kan ske även om en ansökan om nedsättning bestritts. Regler om underrättelse till bolagets kända borgenärer finns inte för försäkringsaktiebolag.