sou · H2B369 · 2014-10-02 00:00:00 — Paragrafen genomför, tillsammans med 10 §, artikel 21.2 tredje stycket b i direktivet och motsvarar 2 kap. 9 § och 2 kap. 16 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Av första stycke framgår att det inte finns någon skyldighet att upphandla ett kontrakt enligt denna lag, om det innehåller en del som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget. I andra stycket anges att detsamma gäller om kontraktet dessutom innehåller en del som omfattas av LUFS. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författ- ningskommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författningskommenta- rerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. 9 § Den upphandlande myndigheten eller enheten får tilldela ett del- bart blandat kontrakt som till en del avser upphandling som omfattas av lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsom- rådet med tillämpning av den lagen eller med tillämpning av denna lag. Paragrafen genomför, tillsammans med 10 §, artikel 21.2 tredje stycket a i direktivet och motsvarar delvis 2 kap. 10 § och 2 kap. 17 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Av paragrafen framgår att myndigheten eller enheten får til- lämpa bestämmelserna i vid upphandling av hela kontraktet när en del av kontraktet avser sådan verksamhet som omfattas av den lagen. Myndigheten eller enheten har också möjlighet att välja att tilldela kontraktet enligt . I motsvarande paragrafer i och LUF finns ett andra stycke där det föreskrivs att bestämmel- serna om tröskelvärden och undantag i LUFS inte påverkas av första stycket. Detta innebär att de tröskelvärden som anges i LUFS är styrande för om de direktivstyrda reglerna ska tillämpas i den lagen eller inte, samt att de undantag som anges i den lagen avgör om kontraktet faller utanför tillämpningsområdet så att hela det blandade kontraktet tilldelas utan upphandlingsförfarande (se Ds 2014:25 s. 614). De artiklar i LOU-direktivet och LUF- direktivet som motsvarar bestämmelserna i och LUF har ingen motsvarighet i artikel 21.2 i LUK-direktivet. innehåller den artikel i som reglerar tillämpliga bestämmelser vid tilldelning av blandade kontrakt som avser både verksamhet med försvars- eller säkerhetsaspekter och verksamheter inom försörjningssektorerna (artikel 23.2 ii) en sådan bestämmelse. Den bestämmelsen genomförs genom 2 kap. 18 § . Någon förklaring till varför en bestämmelse om att möjligheten att tilldela kontraktet enligt LUFS-direktivet inte ska påverka de tröskel- värden och de undantag som föreskrivs i det direktivet inte tagits in i artikel 21.2 i LUK-direktivets ges inte. Det framstår därför inte som helt klart vilka regler som gäller i den här delen. Tröskelvärdet i LUK-direktivet är såvitt avser byggentreprenader detsamma som tröskelvärdet i LUFS-direktivet, medan tröskelvärdet i det direktivet såvitt avser andra kontrakt är betydligt lägre än tröskel- värdet för upphandling av tjänstekoncessioner. De undantag från direktivets tillämpningsområde som föreskrivs i LUK-direktivet överensstämmer inte helt med de undantag som föreskrivs i LUFS- direktivet. Det har således betydelse vilka regler som ska tillämpas i dessa fall. En rimlig tolkning är att reglerna om tröskelvärde och undantag i den lag som tillämpas ska användas oavsett att paragra- fen inte innehåller någon uttrycklig regel om att de tröskelvärden och undantag som anges i LUFS inte påverkas. Sammanfattningsvis betyder det sagda alltså att om den upp- handlande myndigheten eller enheten väljer att tilldela kontraktet i enlighet med bestämmelserna i bör bestämmelserna i den lagen vara avgörande för om LUFS-delen i kontraktet överstiger tillämpligt tröskelvärde eller inte liksom om kontraktet innehåller någon verksamhet som är undantagen från direktivets tillämp- ningsområde. Väljer den upphandlande myndigheten i stället att tilldela kontraktet enligt ska bestämmelserna om tröskelvärde och undantag i tillämpas. Paragrafen har utformats med utgångspunkt i motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författnings- kommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. 10 § Det som sägs i 8 och 9 §§ gäller bara om tilldelning av ett enda kontrakt är berättigat av objektiva skäl. Ett beslut att tilldela ett enda kontrakt får inte fattas för att und- vika att upphandlingen omfattas av denna lag eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Första stycket genomför, tillsammans med 8 och 9 §§, artikel 21.2 tredje stycket a och b i direktivet. Andra stycket genomför artikel 21.2 fjärde stycket i direktivet. Paragrafen motsvarar 2 kap. 11 § och 2 kap. 18 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsätt- ningar ett blandat kontrakt kan tilldelas i enlighet med vad som anges i 8 och 9 §§. I första stycket uppställs krav på att den upp- handlande myndigheten eller enheten har objektivt godtagbara skäl för att tilldela ett enda kontrakt utan tillämpning av bestämmel- serna i den här lagen. Vad som utgör objektivt godtagbara skäl får avgöras från fall till fall. Av andra stycket framgår att syftet med att tilldela ett enda kontrakt inte får vara att undvika att denna lag eller LUFS blir tillämplig. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författningskommenta- rerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. 11 § Om de olika delarna av ett blandat kontrakt objektivt inte kan särskiljas ska den upphandlande myndigheten eller enheten välja tillämpliga bestämmelser på grundval av kontraktets huvudföremål. Om ett sådant kontrakt innehåller inslag av både tjänstekoncession och varukontrakt ska huvudföremålet bestämmas utifrån vilket av de uppskattade värdena för tjänster respektive varor som är det högsta. Om ett sådant kontrakt som avses i första stycket innehåller delar som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget får myndigheten eller enheten dock tilldela det utan tillämpning av denna lag. Om kon- traktet delvis avser upphandling som omfattas av lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet får det tilldelas med tillämpning av den lagen eller denna lag. Första och andra styckena genomför artikel 20.5 i direktivet. Tredje stycket genomför artikel 21.3. Första och tredje stycket motsvarar 2 kap. 12 § och 2 kap. 19 § LUF. Andra stycket motsvarar delvis 2 kap. 3 § andra stycket och 2 kap. 11 § andra stycket LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.2. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka regler som ska til- lämpas när ett kontrakt består av flera delar som på objektivt god- tagbara skäl inte kan särskiljas. Huruvida de olika delarna i ett kontrakt kan särskiljas eller inte får avgöras från fall till fall med beaktande av den praxis som utvecklats av (se skäl 29 i direktivet). Frågan har behandlats av i bl.a. mål nr C-215/09 Mehiläinen. Första stycket och andra stycket reglerar kontrakt med enbart civila inslag. I dessa fall ska huvudsaksprincipen användas för att avgöra vilka bestämmelser som ska tillämpas. Om kontraktet inne- håller inslag av en tjänstekoncession och varor bestäms det huvud- sakliga föremålet utifrån överviktsprincipen. I övriga fall kan hänsyn tas till flera faktorer för att avgöra huvudföremålet. I tredje stycket behandlas odelbara blandade kontrakt som utöver koncessioner innehåller delar med inslag av försvar eller säkerhet och som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget eller LUFS. För sådana kontrakt gäller inte huvudsaksprincipen. Om kontraktet innehåller delar som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget får den upphandlande myndigheten eller enheten välja att tilldela kontraktet utan föregående upphandling. Om kontraktet innehåller delar som omfattas av LUFS får den upphandlande myndigheten eller enheten välja att tilldela kontraktet med tillämpning av LUFS eller . Paragrafen har utformats med utgångspunkt i motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författnings- kommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. Upphandling som rör verksamheter som avses i bilaga 2 och andra verksamheter 12 § Om ett kontrakt är avsett för mer än en verksamhet får den upp- handlande enheten tilldela separata kontrakt för varje verksamhet eller tilldela ett enda kontrakt. Paragrafen genomför artikel 22.1 första stycket första meningen och artikel 23.1 första stycket första meningen i direktivet. Över- vägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen motsvarar 2 kap. 20 § LUF, se vidare författnings- kommentaren till den bestämmelsen i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. 13 § Den upphandlande enheten får inte tilldela ett enda kontrakt eller tilldela separata kontrakt för att undvika att upphandlingen omfattas av denna lag, lagen (2011:1029) om upphandling på för- svars- och säkerhetsområdet, lagen (0000:000) om offentlig upphand- ling eller lagen (0000:000) om upphandling inom försörjnings- sektorerna. Paragrafen genomför artikel 22.1 tredje stycket och artikel 23.1 tredje stycket i direktivet. Den motsvarar 2 kap. 21 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen innebär ett förbud mot att tilldela ett enda kontrakt eller att tilldela ett antal separata kontrakt om syftet med den valda åtgärden är att undvika upphandlingsskyldighet enligt de angivna lagarna. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. Tilldelning av separata kontrakt 14 § Om den upphandlande enheten tilldelar separata kontrakt ska den för varje separat kontrakt tillämpa de bestämmelser som det kon- traktets egenskaper motiverar. Paragrafen genomför artikel 22.1 första stycket andra meningen och artikel 23.1 första stycket andra meningen i direktivet. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 22 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. I paragrafen regleras vilka regler som ska tillämpas när separata kontrakt tilldelas. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författnings- kommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. Tilldelning av ett enda kontrakt 15 § En upphandlande enhet som tilldelar ett enda kontrakt avsett för mer än en verksamhet ska tillämpa de bestämmelser som gäller för den verksamhet som kontraktet huvudsakligen är avsett för. Om någon av de berörda verksamheterna omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget eller lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet ska dock 17–19 §§ tillämpas. Första stycket genomför artikel 22.2 i direktivet. Andra stycket genomför artikel 22.1 andra stycket i direktivet. Paragrafen mots- varar 2 kap. 23 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen reglerar vilka bestämmelser som ska tillämpas vid tilldelning av ett enda kontrakt som är avsett för flera verksam- heter. Enligt artikel 22.2 ska det som anges i bestämmelsen gälla trots vad som sägs i artikel 20. Vid tilldelning av kontrakt som rör flera verksamheter hos enheten ska alltså denna bestämmelse til- lämpas och inte 2–11 §§. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. 16 § Om det inte är objektivt möjligt att avgöra vilken verksamhet som kontraktet huvudsakligen är avsett för ska, 1.om en av verksamheterna omfattas av bestämmelserna i denna lag för en upphandlande myndighet och övriga verksamheter omfattas av bestämmelserna i denna lag för en upphandlande enhet, de bestämmelser i lagen tillämpas som gäller för upphandling av upp- handlande myndigheter, 2.om en av verksamheterna omfattas av lagen (0000:000) om offentlig upphandling den lagen tillämpas, eller 3.om en av verksamheterna omfattas av denna lag och den andra varken omfattas av denna lag, lagen (0000:000) om offentlig upp- handling eller lagen (0000:000) om upphandling inom försörjnings- sektorerna denna lag tillämpas. Paragrafen genomför artikel 22.3 i direktivet och motsvarar delvis 2 kap. 24 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen reglerar vilka bestämmelser som ska tillämpas när ett blandat kontrakt avseende flera verksamheter ska tilldelas och det inte är möjligt att objektiv avgöra vilken verksamhet som kontraket huvudsakligen är avsett för. Första punkten genomför artikel 23.3 a. I den svenska språk- versionen anges att tilldelning i den situation som avses i bestäm- melsen ska göras i enlighet med de bestämmelser i som gäller koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter eller upphandlande enheter. I de franska, engelska och danska språkversionerna har i stället angetts att sådan tilldelning ska ske enligt de bestämmelser i som gäller för koncessioner som tilldelas av upphandlande myndigheter. För att direktivtext och lagtext ska få ett rationellt innehåll framstår de franska, engelska och danska språkversionerna som korrekta och utredningen har valt att genomföra bestämmelsen på ett sätt som motsvarar de språk- versionerna. Av andra punkten framgår att i de fall en av de verksamheter som kontraktet avser omfattas av lagen (0000:000) om offentlig upphandling ska bestämmelserna i den lagen tillämpas vid tilldel- ningen av kontraktet. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 24 § 1 LUF. Av tredje punkten framgår att denna lag ska tillämpas om en av verksamheterna omfattas av lagen och varken eller LUF är tillämplig för de övriga verksamheterna. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 24 § 3 LUF. Artikeln i direktivet innehåller inte, till skillnad från LUF- direktivet, någon bestämmelse som reglerar vilket direktiv som är tillämpligt när kontraktet avser dels verksamhet som omfattas av LUK-direktivet, dels verksamhet som omfattas av LUF-direktivet. I artikel 6.3 b LUF-direktivet, som genomförs genom 2 kap. 24 § 2 LUF, anges att i sådana fall ska kontraktet tilldelas i enlighet med LUF-direktivet. Med hänsyn till att LUF-direktivet ska tillämpas vid tilldelning av blandade kontrakt som avser en verksamhet när kontraktet innehåller inslag av såväl koncessioner som kontrakt som omfattas av LUF-direktivet och då principen om att striktast möjliga regelverk kan tillämpas vid tveksamhet bör enligt utred- ningens mening LUF kunna tillämpas. Paragrafen har utformats med utgångspunkt i motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. Tilldelning av ett enda kontrakt när en av verksamheterna rör försvar eller säkerhet 17 § Den upphandlande enheten får tilldela ett kontrakt avsett för en verksamhet som omfattas av denna lag samt en verksamhet som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget utan tillämpning av denna lag. Det som sägs i första stycket gäller också för ett kontrakt som är avsett för en verksamhet enligt denna lag och en verksamhet som omfattas av lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet och dessutom innehåller upphandling eller andra beståndsdelar som omfattas av artikel 346 EUF-fördraget. Paragrafen genomför, tillsammans med 18 §, artikel 23.2 första och andra styckena i direktivet och motsvarar 2 kap. 25 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Paragrafen anger att i de fall ett enda blandat kontrakt tilldelas och en del av kontraktet avser verksamhet som omfattas av artikel 346 i EUF-fördraget får tilldelning ske utan tillämpning av . Detsamma gäller även om det finns ytterligare en del i kontraktet vilken omfattas av LUFS. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. 18 § Den upphandlande enheten får tilldela ett kontrakt som är avsett för en verksamhet som omfattas av denna lag samt en verksamhet som omfattas av lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet med tillämpning av den lagen eller med tillämpning av denna lag. Det som sägs i första stycket påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna om tröskelvärden och undantag i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Paragrafen genomför, tillsammans med 17 §, artikel 23.2 första stycket i direktivet och motsvarar delvis 2 kap. 26 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Av första stycket i paragrafen framgår att en upphandlande enhet som tilldelar ett enda kontrakt för flera verksamheter varav en del är avsett för verksamhet som omfattas av LUFS, kan välja att till- dela kontraktet i enlighet med bestämmelserna i eller i enlig- het med . Paragrafen skiljer sig från motsvarande bestämmelse i LUF på så sätt att paragrafen ger enheten möjlighat att välja aningen att tillämpa LUFS eller . Någon motsvarande valfrihet finns inte i LUF. I artikel 23.2 ii i direktivet anges att första stycket inte påverkar de tröskelvärden och undantag som anges i LUFS-direktivet. Detta innebär att bestämmelserna i är styrande för vilka regler som ska tillämpas såväl när värdet på kontraktet överstiger tröskelvärdet enligt den lagen som när det understiger tröskelvärdet samt i frågan om kontraktet rör något som är undantaget från tillämpnings- området. Paragrafen har utformats med utgångspunkt i motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. 19 § Det som sägs i 17 och 18 §§ gäller bara om tilldelning av ett enda kontrakt är berättigat av objektiva skäl och inte beslutas för att undvika att upphandlingen omfattas av denna lag. Paragrafen genomför artikel 23.2 tredje stycket i direktivet och motsvarar delvis 2 kap. 27 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.4.3. Av paragrafen framgår att reglerna om tillämpliga bestämmelser vid tilldelning av ett enda kontrakt i 17 och 18 §§ gäller bara om det finns objektivt godtagbara skäl för att tilldela ett enda kontrakt och inte beslutas i illojalt syfte. Detta beror på att en tillämpning av de bestämmelserna kan leda till att upphandlingsskyldighet helt bort- faller för kontraktet. Paragrafen har utformats med utgångspunkt i motsvarande bestämmelse i LUF, se vidare författningskommenta- rerna i avsnitt 28.2 i Ds 2014:25. Lagens tillämplighet vid upphandling av forsknings- och utvecklingstjänster 20 § Denna lag gäller för upphandling av tjänstekoncessioner av forsknings- och utvecklingstjänster enligt andra stycket om 1. resultaten uteslutande tillkommer den upphandlande myndig- heten eller enheten i den egna verksamheten, och 2.den tillhandahållna tjänsten betalas helt och hållet av den upp- handlande myndigheten eller enheten. De forsknings- och utvecklingstjänster som avses i första stycket är tjänster som omfattas av CPV-koderna för 1.FoU-tjänster samt tillhörande konsulttjänster, 2.forskning och experimentell utveckling, 7.planering och genomförande av forskning och utveckling, 8.förberedande genomförbarhetsstudie och teknisk demonstration, 9.test och utvärdering. Paragrafen genomför artikel 25 i direktivet och motsvarar 2 kap. 13 § och 2 kap. 28 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om under vilka förutsätt- ningar lagen är tillämplig vid upphandling av tjänstekoncessioner avseende forskning och utveckling. I 4 kap. 5 § anges att regeringen tillkännager i Svensk författ- ningssamling CPV-koder för de FoU-tjänster som avses i denna paragraf. De aktuella CPV-koderna är 73000000-2– 73120000-9, 73300000-5, 73420000-2 och 73430000-5. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare författnings- kommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. Undantag från lagens tillämpningsområde Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet 1 § Denna lag gäller inte för upphandling av koncessioner på för- svars- och säkerhetsområdet såvitt avser koncessioner 1. för vilka tillämpningen av denna lag skulle kräva att en upp- handlande myndighet eller enhet tillhandahåller information vars avslöjande strider mot rikets väsentliga säkerhetsintressen, 2.som tilldelas inom ramen för ett samarbetsprogram som avses i 1 kap. 10 § 3 lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 3.som en regering tilldelas av en annan regering och som avser a)tillhandahållande av militär utrustning eller utrustning av känslig karaktär, b)byggentreprenader och tjänster med direkt anknytning till sådan utrustning som avses i a, eller c)byggentreprenader och tjänster särskilt avsedda för militära syften eller av känslig karaktär, 4. som, av operativa skäl, måste tilldelas och utföras av en leve- rantör i ett område utanför EES territorium där operationen genom- förs, eller 5. som på annat sätt omfattas av ett undantag i denna lag. Uttrycket försvars- och säkerhetsområdet ska ha samma betydelse som i lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhets- området. Paragrafen genomför tillsammans med 2 § artikel 10.6 i direktivet. Paragrafen har ingen motsvarighet i och , men motsva- rar delvis 1 kap. 10 § första stycket LUFS. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Av första stycket följer att i och för sig är tillämplig vid upphandling av koncessioner inom försvars- och säkerhetsområdet, men att sådan upphandling är undantagen i vissa angivna fall. skiljer sig i detta avseende från och . I de lagarna anges i stället att de lagarna inte gäller för upphandling och projekt- tävlingar som omfattas LUFS eller är undantagen enligt vissa bestämmelser i den lagen (3 kap. 2 § och 3 kap. 1 § LUF). Skillnaden kan antas bero på att LUFS inte är tillämplig vid tilldelning av koncessioner. Vid upphandling av koncessioner inom försvars- och säkerhetsområdet ska i stället tillämpas. Särskilda regler gäller vid blandade kontrakt, se 2 kap. Begreppet försvars- och säkerhetsområdet ska i LUK-direktivet förstås på samma sätt som detta begrepp definieras i LUFS- direktivet. Av detta skäl har i andra stycket en hänvisning till LUFS införts. 2 § Denna lag gäller inte om upphandlingen och fullgörandet av den tilldelade koncessionen omfattas av sekretess eller rör rikets väsentliga intressen. Paragrafen genomför tillsammans med 1 § artikel 10.6 a i direktivet och motsvarar 3 kap. 5 § första stycket respektive 3 kap. 3 § första stycket LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen möjliggör undantag från upphandlingsskyldighet på grund av sekretess eller rikets väsentliga intressen. På samma sätt som motsvarande bestämmelse i och riktar bestämmel- sen in sig på situationer då undantag krävs utan att det är fråga om ett försvars- eller säkerhetsintresse, exempelvis upphandlingar som avser sådana säkerhets- eller bevakningsåtgärder som omfattas av sekretess enligt 18 kap. 8 § OSL. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande para- grafer i och , se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. 3 § Denna lag gäller inte för koncessioner, som inte annars ska undantas enligt 1 eller 2 §, om skyddet av rikets väsentliga säkerhets- intressen inte kan garanteras . Paragrafen genomför artikel 10.7 i direktivet och motsvarar 3 kap. 4 § 1 och 3 kap. 2 § 1 LUF. Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Av paragrafen följer att även upphandling av andra koncessioner än de som omfattas av ett undantag från lagens tillämpningsområde enligt 1 och 2 §§ är undantagna om skyddet för väsentliga säker- hetsintressen inte kan garanteras genom mindre ingripande åtgär- der. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande para- grafer i och , se vidare författningskommentarerna i avsnitt 28.1 och 28.2 i Ds 2014:25. 4 § Denna lag gäller inte för koncessioner som huvudsakligen syftar till att ge en upphandlande myndighet möjlighet att tillhandahålla eller driva allmänna kommunikationsnät, eller att för allmänheten tillhan- dahålla elektroniska kommunikationstjänster. Allmänna kommunikationsnät och elektronisk kommunikations- tjänst ska ha samma betydelse som i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. Paragrafen genomför artikel 11 i direktivet och motsvarar 3 kap. 6 § . Övervägandena finns i avsnitt 5.3. Paragrafen innehåller bestämmelser om att vissa koncessioner avseende elektroniska kommunikationstjänster ska vara undan- tagna från lagens tillämpningsområde.