sou · H2B370 · 2014-10-15 00:00:00 — För att inte försämra informationsgivningen på värdepappers- marknaden övervägde lagstiftaren vid genomförandet av öppen- hetsdirektivet att införa lagkrav på en nivå motsvarande den då gällande självregleringen. Ett annat alternativ som övervägdes vara att lagstifta på en nivå nära direktivets och helt överlåta till själv- regleringen att föreskriva ett striktare regelverk i den mån det ansågs lämpligt. Lagstiftaren valde dock ett förhållningssätt som innebar att den svenska lagstiftningen i huvudsak har anslutits till den nivå på kraven som ställs i direktivet. På de områden där det funnits anledning att anta att det lag- reglerade området inte kommer att bli föremål för kompletterande självreglering och där man velat undvika en standardsänkning på informationsgivningen har en strängare reglering än direktivets genomförts i lag (prop. 2006/07:65 s. 87–89). Det gäller bl.a. flagg- ningsbestämmelserna där såväl kortare tidsfrister som fler flagg- ningsgränser än de som direktivet anger genomförts i svensk rätt. Sedan genomförandet av öppenhetsdirektivet i nationell rätt har den tidigare självregleringen på flaggningsområdet upphört. Vad avser regelbunden finansiell information har lagregleringen i stort sett utformats på samma nivå som direktivets. De strängare krav som gällt enligt noteringsavtalen har i princip kvar- stått fram till . har dock en av de svenska börserna, (OMX), tagit bort kravet på kvartalsrapport för emittenter av aktier, se vidare avsnitt 6.2.1. På en övergripande nivå har utredningen, vid utformningen av de förslag som genomför ändringsdirektivet i svensk rätt, inte funnit någon anledning att avvika från det förhållningssätt lagstiftaren tidigare haft vid genomförandet av bestämmelserna i öppenhets- direktivet. En lagstiftning som nära ansluter sig till direktivets nivå innebär att konkurrenssituationen för svenska företag och regle- rade marknader inte hämmas. En sådan reglering ger även större spelrum för reglerade marknader och självregleringsorgan att ställa upp strängare krav i den mån det anses befogat. En fördel med att lämna utrymme för marknaden att bestämma nivån på informa- tionskraven är att regelverket blir mer flexibelt och lättare att anpassa till ändrade förutsättningar. Den ökade EU-harmonise- ringen av regelverken på värdepappersmarknadsområdet har emeller- tid inneburit att mycket av det som tidigare reglerats genom själv- reglering, numera har ersatts av lagkrav. Sedan genomförandet av öppenhetsdirektivet i svensk rätt har därmed inslaget av självregle- ring på den svenska marknaden minskat. Som nämnts ovan har bl.a. upphört att gälla och delvis ersatts av lag- krav. Harmoniseringen och integreringen av värdepappersmarknaden i har dessutom påverkat förutsättningarna för de reglerade marknaderna att införa strängare regler än de som gäller enligt gemenskapsrätten. De reglerade marknaderna konkurrerar i allt högre utsträckning med varandra om emittenter och kapital. Det kan därför finnas skäl för enskilda reglerade marknader att avstå från att ställa alltför administrativt betungande krav på de emittenter som vill ansluta sig till den reglerade marknaden. Det finns därför mindre skäl än tidigare att förlita sig på att standarden på informa- tionsgivningen på marknaden kommer att upprätthållas utan lag- reglering. talar den ökade integrationen av värdepappers- marknaderna mot nationella särregler som gör regelverket invecklat för emittenter, investerare och andra aktörer som bedriver gräns- överskridande verksamhet. I synnerhet flaggningsregelverket kan i många fall vara komplicerat att tillämpa då olika tidsfrister och flaggningsgränser införts i de olika medlemsstaterna. Syftet med harmoniseringen av informationskraven är också att åstadkomma en välfungerande inre marknad på värdepappersområdet. Detta talar för att så långt som möjligt hålla sig till direktivets minimi- regler vid genomförandet. Vid utformandet av utredningens förslag har såväl den ökade integrationen av värdepappersmarknaden, som de nya förutsättningarna för självreglering tagits i beaktande. Vid utformningen av lagförslagen har utredningen sammanfatt- ningsvis valt att i huvudsak lägga kraven på direktivets nivå. I den mån utredningen gjort bedömningen att det är motiverat att bevara den nuvarande standarden på informationsgivningen, och lagstift- ning bedömts vara det mest effektiva sättet att uppnå detta utan att försämra konkurrenskraften för svenska företag och reglerade mark- nader, har utredningen föreslagit en striktare reglering än direktivets. 4Hemmedlemsstat och andra definitioner Regleringen i öppenhetsdirektivets är kopplad till ett antal defini- tioner som avgränsar tillämpningsområdet för direktivets bestäm- melser och därmed för de lagregler som genomför direktivet i nationell rätt. Direktivets bestämmelser omfattar regelbundet åter- kommande och löpande information om emittenter som har gett ut värdepapper vilka redan är upptagna till handel på en reglerad marknad som är belägen eller som bedriver verksamhet inom EES. Definitionerna av begreppen emittent och reglerad marknad är därmed centrala för att identifiera vilka som är skyldiga att tillämpa direktivets bestämmelser. En reglerad marknad definieras i direkti- vet med hänvisning till MiFID. Definitionen är genomförd i svensk rätt genom 1 kap. 5 § 20 LVM där det framgår att en reglerad marknad är ett multilateralt system inom EES som sammanför eller möjliggör sammanförande av ett flertal köp- och säljintressen i finansiella instrument från tredje man – regelmässigt, inom syste- met och i enlighet med icke-skönsmässiga regler – så att detta leder till avslut. Öppenhetsdirektivets bestämmelser är således inte tillämp- liga i fråga om information om utgivare av värdepapper som handlas utanför en reglerad marknad (t.ex. en handelsplattform) eller på en marknad utanför EES. Direktivets definition av hemmedlemsstat har betydelse för att avgöra vilket nationellt regelverk som genomför öppenhetsdirekti- vets bestämmelser som ska tillämpas av en specifik emittent. Vilket land som är hemmedlemsstat avgör även vilket land som ansvarar för att övervaka att en viss emittent följer direktivets bestämmelser. En annan central definition är begreppet värdepapper, som definieras som överlåtbara värdepapper enligt definitionen i artikel Hemmedlemsstat och andra definitioner 4.1.18 i MiFID, med undantag för penningmarknadsinstrument med en löptid som understiger . Definitionen av över- låtbara värdepapper i MiFID är genomförd i svensk rätt genom 1 kap. 4 § 2 LVM och omfattar sådana värdepapper utom betalnings- medel som kan bli föremål för handel på kapitalmarknaden. Exempel på sådana överlåtbara värdepapper framgår av punkterna 1–3 i den paragrafen och omfattar bl.a. aktier, obligationer och andra skuld- förbindelser, depåbevis för sådana värdepapper samt värdepapper som ger rätt att förvärva eller överlåta aktier, obligationer och andra skuldförbindelser eller som resulterar i kontantavveckling och beräk- nas utifrån kurser på överlåtbara värdepapper, valutor, räntor, m.m. Genom ändringsdirektivet görs ändringar i några av de defini- tioner som anger tillämpningsområdet för öppenhetsdirektivets bestämmelser eller för de bestämmelser som genomför öppenhets- direktivet i nationell rätt. Det rör sig främst om definitionen av hem- medlemsstat, som ändras både i öppenhetsdirektivet och prospekt- direktivet. Definitionen av begreppet emittent, som har relevans för att avgöra vilka som är skyldiga att följa direktivets informations- krav, ändras också i viss utsträckning. Därutöver införs en ny defi- nition av begreppet formellt avtal. Att direktivets hänvisning till juridiska personer ska anses inbegripa vissa registrerade närings- livsorganisationer preciseras också genom ändringsdirektivet. 4.2Ändrad definition av hemmedlemsstat Enligt öppenhetsdirektivet ska emittenter vars värdepapper är upp- tagna till handel på en reglerad marknad ha en s.k. hemmedlemsstat. Definitionen av hemmedlemsstat, som finns i artikel 2.1.i, avgör vilket land som ska ansvara för tillsynen över att emittenten följer direktivets bestämmelser. Vilket land som är emittentens hem- medlemsstat avgör även vilka nationella bestämmelser som genom- för öppenhetsdirektivet och som ska tillämpas av en viss emittent samt vilka flaggningsbestämmelser som är tillämpliga i fråga om en specifik aktie. En hemmedlemsstat kan i viss utsträckning välja att tillämpa strängare krav än vad som följer av öppenhetsdirektivet på de emittenter som omfattas av hemmedlemsstatens tillsyn. Enligt öppenhetsdirektivet är hemmedlemsstaten för en emittent av aktier eller skuldebrev vars nominella belopp understiger 1 000 Hemmedlemsstat och andra definitioner euro, det land där emittenten har sitt säte om emittenten har sitt säte inom EES, eller det land som är hemmedlemsstat enligt prospekt- direktivet om emittenten har sitt säte utanför EES. För de emitten- ter som inte gett ut aktier eller skuldebrev med ett nominellt värde understigande , är hemmedlemsstaten det land som emit- tenten själv väljer av det land emittenten har sitt säte och de länder där emittentens värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. Valet ska gälla , såvida inte emittentens värde- papper upphör att vara upptagna till handel på någon reglerad marknad inom EES. Emittenten får endast välja en hemmedlems- stat. Den gällande definitionen av hemmedlemsstat enligt öppen- hetsdirektivet kan sammanfattas översiktligt genom följande något förenklade matris. Öppenhetsdirektivets definition av hemmedlemsstat är i princip samstämmig med prospektdirektivets definition. I fråga om pro- spekt kan dock en emittent i vissa fall ha olika hemmedlemsstater för olika typer av emitterade värdepapper, medan det enligt öppen- hetsdirektivet bara kan finnas en enda hemmedlemsstat som har ansvar för tillsynen enligt det direktivet. Vid tillämpning av pro- spektreglerna är det den behöriga myndigheten i hemmedlems- staten som prövar frågan om godkännande av prospekt och som registrerar prospektet när det blivit godkänt. Den behöriga myndig- heten i hemmedlemsstaten prövar även frågor om tillägg till pro- spekt under prospektets giltighetstid. I prospektdirektivet defi- nieras begreppet hemmedlemsstat i artikel 2.1.m. I fråga om emit- tenter av aktier eller skuldebrev vars nominella belopp understiger och som har sitt säte inom EES är hemmedlemsstaten den Hemmedlemsstat och andra definitioner medlemsstat där emittenten har sitt säte. Övriga emittenter ska enligt prospektdirektivet välja hemmedlemsstat. Vilka länder som kan väljas är begränsat och utgörs i princip av de länder där emit- tenten i förekommande fall har sitt säte och de länder värde- papperen tas upp till handel eller erbjuds till allmänheten. Den gällande definitionen av hemmedlemsstat enligt prospektdirektivet sammanfattas översiktligt i matrisen nedan. 4.2.1Regleringen i svensk rätt Någon enhetlig definition av hemmedlemsstat som har betydelse för alla bestämmelser som genomför öppenhetsdirektivet har inte införts i svensk rätt. Den definition som finns i 1 kap. 7–9 §§ LVM har betydelse för tillämpningsområdet för bestämmelserna om regel- bunden finansiell information samt offentliggörande av information i 16 kap. och 17 kap. LVM (se 16 kap. 1 § samt 17 kap. 1 §). Av 1 kap. 10 § LVM framgår dessutom att vissa andra av lagens bestämmelser ska tillämpas av emittenter som har som hemmedlemsstat i enlighet med nämnda definition, men vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i ett annat land inom EES. Bestämmelserna om hemmedlemsstat i 2 kap. 37–39 §§ LHF reglerar när är hemmedlemsstat enligt prospektdirektivet. Av 4 kap. 1 § LHF framgår att flaggningsregelverket i 4 kap. den lagen är tillämpligt i fråga om aktier utgivna av svenska aktiebolag SOU 2014:70 Hemmedlemsstat och andra definitioner vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad. Av 4 kap. 22 § framgår att bestämmelserna även är tillämpliga i fråga om aktier utgivna av emittenter med säte utanför EES (tredjelands- emittenter) för vilka är hemmedlemsstat enligt definitionen i 2 kap. 39 §. 4.2.2Öppenhetsdirektivets och prospektdirektivets ändrade bestämmelser Genom ändringsdirektivet införs vissa förändringar av begreppet hemmedlemsstat i såväl öppenhetsdirektivet som prospektdirektivet. Ändringarna innebär att den tidigare hänvisningen till prospekt- direktivet i fråga om hemmedlemsstat för tredjelandsemittenter som emitterat aktier eller skuldebrev med ett nominellt värde som understiger per styck tas bort. I stället framgår det direkt av öppenhetsdirektivet att en sådan emittent ska välja hem- medlemsstat. Ändringarna i öppenhetsdirektivet gör det även möjligt för emittenter som enligt direktiven ska välja hemmedlems- stat att ändra detta val i det fall emittentens överlåtbara värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad i det land emittenten ursprungligen valt som hemmedlemsstat. Änd- ringarna täpper vidare till möjligheten för en emittent att undvika tillsyn genom att avstå från att välja hemmedlemsstat, vilket tidi- gare i vissa fall varit möjligt. Därutöver införs krav på offentlig- görande av val av hemmedlemsstat samt krav på att anmäla valet till berörda behöriga myndigheter. Förfarandet för val av hemmed- lemsstat fanns tidigare reglerat i artikel 2 i kommissionens genom- förandedirektiv. Den bestämmelsen tas nu bort. Den ändrade defi- nitionen av hemmedlemsstat illustreras i den kursiverade texten i tabellen nedan. Hemmedlemsstat och andra definitioner Ändringarna i prospektdirektivet innebär att ett val av ny hem- medlemsstat enligt öppenhetsdirektivet för tredjelandsemittenter av aktier eller skuldebrev med ett nominellt värde som understiger per styck även ska gälla enligt prospektdirektivet. Genom denna anpassning samordnas bestämmelserna om tredje- landsemittenters val av hemmedlemsstat i öppenhetsdirektivet med prospektdirektivet i tillämpliga delar. Avsikten är att definitionen av hemmedlemsstat i öppenhetsdirektivet och prospektdirektivet i tillämpliga delar ska vara samstämmiga även med de nu aktuella för- ändringarna, se skäl 22 till ändringsdirektivet. 4.2.3Val av hemmedlemsstat för tredjelandsemittenter samt byte av hemmedlemsstat Förslag: En emittent av aktier eller vissa skuldebrev som har ett nominellt värde som understiger motsvarande per styck, som har säte utanför EES, ska kunna välja som hemmedlemsstat om emittentens överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i . ska upphöra att vara hemmedlemsstat för en emittent som valt att ska vara hemmedlemsstat, om emittentens överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i och emittenten väljer en annan hem- medlemsstat inom EES. Hemmedlemsstat och andra definitioner Enligt definitionen i artikel 2.1.i i öppenhetsdirektivet är hemmed- lemsstaten för tredjelandsemittenter av aktier och skuldebrev vars nominella belopp understiger , densamma som avses i artikel 2.1.m iii i prospektdirektivet För emittenter av andra värdepapper än aktier eller skuldebrev med ett nominellt värde understigande per styck är hemmedlemsstaten det land som emittenten själv väljer av de länder där emittentens värde- papper är upptagna till handel på en reglerad marknad eller det land emittenten har sitt säte (i tillämpliga fall). Valet ska gälla , såvida inte emittentens värdepapper upphör att vara upptagna till handel på någon reglerad marknad inom EES. Genom ändringsdirektivet ändras definitionen av hemmedlems- stat på så sätt att tredjelandsemittenter av aktier eller skuldebrev vars nominella värde understiger per styck ska välja en hemmedlemsstat bland de medlemsstater där emittentens värde- papper är upptagana till handel på en reglerad marknad. Vidare införs en möjlighet för sådana emittenter som redan enligt direkti- vets befintliga bestämmelser ska välja hemmedlemsstat (emittenter av icke-aktierelaterade finansiella instrument med ett nominellt värde som uppgår till per styck) att ändra detta val tidigare än , i det fall emittentens värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i det land emittenten ursprungligen valt som hemmedlemsstat. En sådan emittent ska kunna ändra valet av hemmedlemsstat tidigare om emittentens aktier eller skuldebrev vars nominella värde understiger per styck inom treårsperioden tas upp till handel på en reglerad marknad inom EES. Emittenten får välja en ny hemmed- lemsstat bland de värdmedlemsstater där emittentens värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och, i förekom- mande fall, det land inom EES där emittenten har sitt säte. Fram till dess att ett nytt val gjorts och valet anmälts på det sätt som direk- tivet föreskriver (se vidare nedan), ska den medlemsstat som emit- tenten ursprungligen valt vara hemmedlemsstat. Av definitionen av hemmedlemsstat i 1 kap. 7–9 §§ LVM fram- går endast när är hemmedlemsstat. De svenska bestämmel- serna klargör således inte vilket land som är hemmedlemsstat för en emittent i de fall inte är hemmedlemsstat. Enligt 7 § är hemmedlemsstat för en emittent som har sitt säte i om emittenten är ett aktiebolag som har gett ut aktier eller skuldebrev Hemmedlemsstat och andra definitioner med ett nominellt värde som understiger ett belopp som motsvarar som är upptagna till handel på en reglerad marknad. (Med skuldebrev avses i detta sammanhang sådana som avses i 18 kap. 2 § första stycket LVM, dvs. obligationer och andra överlåt- bara skuldförbindelser med undantag för sådana som om de kon- verteras eller om de rättigheter som de medför utövas, ger rätt att förvärva aktier eller finansiella instrument som kan jämställas med aktier, eller utgörs av penningmarknadsinstrument med kortare löptid än ). Enligt 8 § är även hemmedlemsstat för en tredjelandsemittent om emittenten gett ut aktier eller skuldebrev som har ett nominellt värde understigande motsvarande , om är hemmedlemsstat enligt 2 kap. 39 § LHF. Det innebär i huvudsak att är hemmedlemsstat om det är i som de överlåtbara värdepapperen erbjöds till allmän- heten eller togs upp till handel på en reglerad marknad och emit- tenten har valt som hemmedlemsstat. Med anledning av ändringsdirektivet bör bestämmelsen i 8 § ändras så att det framgår direkt av LVM att en sådan emittent som omfattas av paragrafens tillämpningsområde ska välja hemmedlems- stat enligt den lagen. Det bör vidare framgå av paragrafen att valet av hemmedlemsstat kan ändras i det fall emittentens överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad mark- nad i . Ändringarna gör det möjligt för tredjelandsemittenter att både välja som ny hemmedlemsstat, och ändra valet av som hemmedlemsstat, i det fall förutsättningarna för ett sådant ändrat val är uppfyllda. Som följd av den ändrade definitionen av hemmedlemsstat för tredjelandsemittenter av aktier bör även tillämpningsområdet för flaggningsreglerna i fråga om aktier som getts ut av ett aktiebolag som har sitt säte utanför EES i LHF anpassas. Det bör därför fram- gå av 4 kap. 22 § LHF att 4 kap. 3–18, 20 och 21 §§ den lagen ska tillämpas i fråga om aktier som getts ut av aktiebolag som inte har säte i en stat inom EES om är hemmedlemsstat enligt 1 kap. 8 § LVM. Enligt 9 § är hemmedlemsstat för emittenter av andra värdepapper än aktier och skuldebrev vars nominella belopp under- stiger motsvarande per styck, om emittenten väljer att ska vara hemmedlemsstat. En emittent får välja att ska vara hemmedlemsstat bara om emittenten har sitt säte i Hemmedlemsstat och andra definitioner eller om emittentens värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i . Om har valts som hemmedlems- stat får valet ändras tidigast , såvida inte emittentens värdepapper är upptagna till handel på någon reglerad marknad inom EES. Även denna bestämmelse bör ändras så att det blir möjligt för en emittent som valt som hemmedlemsstat att ändra detta val tidigare än , i det fall emittentens värdepapper är upptagna till handel på en reglerad mark- nad i . Ett sådant ändrat val av hemmedlemsstat ska även kunna göras om emittentens aktier eller skuldebrev med ett nomi- nellt belopp som understiger per styck under treårs- perioden upptas till handel på en reglerad marknad. 4.2.4Hemmedlemsstat i det fall en emittent underlåter att välja hemmedlemsstat Förslag: ska vara hemmedlemsstat för emittenter vars överlåtbara värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad i och som enligt öppenhetsdirektivet ska välja hemmedlemsstat, om emittenten från , eller från den dag emittentens överlåtbara värdepapper först togs upp till handel, inte valt att något annat land inom EES ska vara hemmedlemsstat. Det nuvarande kravet på att överlåtbara värdepapper som getts ut eller utfärdats av någon som ska välja hemmedlemsstat enligt öppenhetsdirektivet, inte får tas upp till handel på en reglerad marknad i förrän emittenten har valt hemmedlemsstat tas bort. Genom ändringsdirektivet införs bestämmelser om vad som ska gälla om en emittent som enligt direktivet ska välja hemmedlems- stat, låter bli att göra ett sådant val. Enligt den nya bestämmelsen ska hemmedlemsstaten för en emittent som låter bli att välja hem- medlemsstat från den dag då emittentens värde- papper tagits upp till handel på en reglerad mark- nad, vara det eller de länder inom EES där emittentens värdepapper är upptagna till handel. I det fall värdepapperen tagits upp till handel på reglerade marknader belägna i eller verksamma inom mer än ett Hemmedlemsstat och andra definitioner land, ska samtliga dessa länder vara emittentens hemmedlemsstater. Detta gäller till dess att emittenten har valt en enda hemmedlems- stat och offentliggjort detta. För emittenter som redan är upptagna till handel på en reglerad marknad och som inte gjort något val av hemmedlemsstat, inleds . För de som gjort ett val innan denna tidpunkt finns ett undan- tag, se vidare nedan. Skälet till den ändrade definitionen av hemmedlemsstat i denna del är att tredjelandsemittenter och emittenter av skuldebrev vars nominella värde överstiger motsvarande per styck, tidig- are kunnat undvika tillsyn genom att avstå från att välja hemmed- lemsstat. Genom den ändrade bestämmelsen kommer en medlems- stat pekas ut som hemmedlemsstat för emittenter som avstår från att välja hemmedlemsstat. Om emittentens värdepapper är upp- tagna till handel i fler än en medlemsstat kommer alla dessa med- lemsstater bli hemmedlemsstater till dess att ett val gjorts. De behöriga myndigheterna i dessa medlemsstater kommer då alla att ha befogenheter att utöva tillsyn över emittenten i fråga. Avsikten med detta är att skapa incitament för emittenten att välja hemmed- lemsstat (se skäl 20 till ändringsdirektivet). Liknande regler sak- nades tidigare i öppenhetsdirektivet. Vid genomförandet av det direktivet i svensk rätt infördes dock ett krav på att en emittent som ska välja en stat inom EES som hemmedlemsstat måste ha gjort ett sådant val innan emittentens värdepapper får tas upp till handel på en reglerad marknad i (se prop. 2006/07:65 s. 100). Kravet är infört i 13 kap. 4 § LVM. Bestämmelser om när ska vara hemmedlemsstat för emittenter som enligt direktivet ska välja hemmedlemsstat men inte gör ett sådant val bör införas så att detta framgår av defini- tionen av hemmedlemsstat i LVM. Det befintliga kravet på att en emittent som ska välja en stat inom EES som hemmedlemsstat måste ha gjort ett sådant val innan emittentens värdepapper får tas upp till handel på en reglerad marknad i bör slopas, då den ändrade definitionen av hemmedlemsstat i öppenhetsdirektivet innebär att det, med undantag som en emittent som ska välja hemmedlemsstat har på sig att göra detta val, inte kan uppstå någon situation där en emittent saknar hemmedlemsstat. Hemmedlemsstat och andra definitioner 4.2.5Offentliggörande av och meddelande till behöriga myndigheter om val av hemmedlemsstat