sou · H2B335 · 2014-06-04 00:00:00 — En omprövning enligt 24 kap. 5 § MB initieras av en myndighet och innebär ytterligare förpliktelser i förhållandet till det befintliga tillståndet och är således till nackdel för verksamhets- utövaren. Det är därför naturligt att 24 kap. 2 § MB, som ju stadgar att tillståndet förfaller om förordnanden om arbetstid inte följs, inte kan gälla sådana domar. 5.6.1Äldre bestämmelser om rättegångskostnader vid omprövning Huvudregeln om kostnadsfördelningen i ansökningsmål, dvs. att sökanden svarar för samtliga motparters rättegångskostnader, fanns tidigare i 11 kap. 65 § ÄVL och 20 kap 1 § första stycket VL. Som redan nämnts infördes bestämmelserna om omprövning genom VL och därmed även bestämmelser om rättegångskostnader vid om- prövning. Bestämmelserna om rättegångskostnader vid omprövning och förverkande i VL överensstämmer i stort med dagens bestäm- melser i MB. Enligt 20 kap. 1 § andra stycket VL skulle Kammarkollegiet, som då var den myndigheten som kunde ansöka om omprövning, och tillståndshavaren stå för sina egna kostnader i första instans. I mål som avsåg omprövning för att tillgodose allmänna intressen enligt 15 kap. 3 § VL skulle dock Kammarkollegiet svara för kostnader som uppkom för andra motparter än tillståndshavaren, dvs. Sakägares kostnader skulle dock betalas av tillstånds- havaren för det fall omprövningen avsåg att förbättra anläggningens säkerhet. Bestämmelsen i 15 kap. 4 § VL om omprövning till förmån till fisket var inte omnämnd vilket innebar att det, liksom , inte utgick någon ersättning för rättegångskostnader till sakägare i dessa fall. Omprövning enligt gällande rätt 5.6.2MB:s bestämmelser om rättegångskostnader vid omprövning Enligt 25 kap. 2 § MB ska sökanden i ansökningsmål om vatten- verksamhet som huvudregel svara för sina egna och motpartens rättegångskostnader i mark- och miljödomstolen. Sökanden svarar således även för sakägares rättegångskostnader i första instans. Detta är en skillnad i förhållande till miljöfarlig verksamhet där var och en enligt 25 kap. 1 § MB svarar för sina egna rättegångskost- nader och detta gäller även sakägare, se avsnitt 3.4.9 och 4.2.9. Bestämmelsen i 25 kap. 1 § MB är även tillämplig vid omprövning avseende miljöfarlig verksamhet.48 Ett särskilt stadgande om rättegångskostnader vid omprövning avseende vattenverksamhet finns i 25 kap. 3 § MB. Enligt denna bestämmelse ska, i mål som gäller återkallelse, förbud mot fortsatt verksamhet eller omprövning enligt 24 kap. 3–6 §§ MB eller enligt 7 kap. 15 § LSV, , Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet, och tillståndshavaren svara för sina egna kostnader vid mark- och miljödomstolen. Vid omprövning för att tillgodose allmänna intressen ska den myndighet som ansökte om omprövning dessutom svara för kostnader som uppkommer för sakägare. Sakägare får dock själva svara för sina rättegångskostnader vid omprövning enligt 24 kap. 5 § första stycket av bestämmelser till skydd för fisket. Stadgandet i nämnda punkt är avsett att tillämpas om behov av omprövning uppkommer före utgången av den tioårsperiod som gäller som huvudregel i 24 kap. 5 § första stycket 1 MB. Om omprövning begärs efter tio- årsperiodens utgång och endast sistnämnda punkt åberopas torde därför, i enlighet med huvudregeln, den sökande myndigheten behöva svara för sakägares rättegångskostnader och detta även om omprövningen avser bestämmelser till skydd för fisket. Detta var troligtvis inte lagstiftarens avsikt. Om en omprövningsansökan gäller förbättring av en vatten- anläggnings säkerhet enligt 24 kap. 5 § första stycket ska vidare, enligt 25 kap. 3 § MB, tillståndshavaren i stället för de stat- liga myndigheterna svara för sakägares kostnader. Om omprövning begärts efter tioårsperiodens utgång, gäller, på samma sätt som redo- 48 m.fl., (, Zeteo) kommentaren till 25 kap. 3 § MB. Omprövning enligt gällande rätt gjorts för ovan, att den sökande myndigheten svarar för sakägares rättegångskostnader. Lagstiftaren förefaller ha glömt bort att ange att även kommun, som övertagit tillsynen med stöd av 26 kap. 3 § fjärde stycket MB, omfattas av paragrafen.49 Vid omprövning av vattenverksamhet efter ansökan av tillstånds- havaren enligt 24 kap. 8 § MB eller vid omprövning på grund av enskilda intressen enligt 7 kap. 13 och 14 §§ LSV gäller, trots att även dessa mål utgör ansökningsmål enligt 21 kap. 1 a § första stycket 7 MB, huvudregeln i 25 kap. 2 § första meningen MB om sökandens kostnadsansvar. Rättegångskostnadsreglerna i bl.a. 25 kap. 1–3 §§ MB utgör avsteg från RB:s huvudregel att kostnadsansvaret bestäms av vem som vinner eller förlorar processen. 5.7Rätten till ersättning vid omprövning av vattenverksamhet Enligt 31 kap. 20 § MB, som motsvarar 9 kap. 12 § VL, ska ersättning utgå vid omprövning enligt 24 kap. 5 § MB eller enligt 7 kap. 13 - 14 §§ LSV. Ersättning utgår för förlust av vatten eller fallhöjd eller inskränkning i rätten att reglera vattnets avrinning som tillståndshavaren åsamkas till följd av en omprövning. Däremot ska i samband med omprövning ålagda förpliktelser för tillståndshavaren att vidta skadeförebyggande eller skade- kompenserande åtgärder som inte innebär förlust av vatten m.m. inte vara förenade med en ersättningsrätt för denne. I motiven till motsvarande bestämmelse i 9 kap. 12 § VL anges att kostnader för spegeldammar, erosionsskydd och fisktrappor samt utsättning av fisk är exempel på sådana åtgärder där verksamhetsutövaren själv ska stå kostnaden.50 Enligt 31 kap. 20 § första stycket andra meningen MB utgår inte heller någon ersättning i den utsträckning förlusten eller inskränkningen är att räkna som förbättring av vatten- anläggningens säkerhet. 49Bengtsson m.fl., (, Zeteo) kommentaren till 25 kap. 3 § MB. 1981/82:130 s. 117 f och 471. Omprövning enligt gällande rätt I 31 kap. 20 § andra stycket MB medges rätt till ersättning även för annan än tillståndshavaren. De omprövningsvillkor som med- delas kan innebära att tillståndshavaren för att kunna uppfylla villkoren måste ta annans mark i anspråk. Begränsningsregeln i 31 kap. 22 §, som beskrivs i avsnittet nedan, gäller inte för annan än tillståndshavaren vilket medför att tredje man till skillnad från tillståndshavaren har rätt till full ersättning. Andra stycket inne- håller även en hänvisning till 8 kap. 4 § LSV som begränsar ersätt- ningen för mottagare av andelskraft. Rätten till ersättning i samband med omprövning av vattenverk- samhet skiljer sig från övriga ersättningsregler i MB i två avseenden. Dels kan bestämmelserna delvis ses som ett undantag från den allmänna principen att ingrepp av miljöhänsyn inte medför någon rätt till ersättning för den som utövar den miljöfarliga verksam- heten51, dels begränsas rätten till ersättning inte genom något kvali- fikationskrav utan genom att endast en del av den uppkomna skadan ersätts, se 31 kap. 22 § MB.52 I 31 kap. 22 § MB föreskrivs vissa begränsningar i tillståndshavarens rätt till ersättning vid omprövning. Begränsningsregeln infördes genom 9 kap. 14 § VL men motsvarades av bestämmelser i äldre lag om s.k. kungsådra och om nyprövning.53 I motiven till VL framförde departementschefen följande beträffande grunden till begränsningsregeln. Utan en viss ersättningsfrihet skulle det allmänna ha svårt att hävda sina intressen. En finansiering t.ex. genom vattenrättsliga avgifter torde, bortsett i viss mån från fiskeavgifter, inte förslå för omprövnings- åtgärder, eftersom avgifterna skall användas även till andra ändamål inom den av vattenföretaget drabbade bygden. Inte heller en anslags- givning inom statsbudgetens ram torde alltid vara en framkomlig väg. Det är också ett faktum att många vattenföretag, särskilt avskrivna vattenkraftverk, är mycket vinstgivande. Detta innebär att ett sådant vatten-företag – även med hänsyn tagen till dess roll vid finansieringen 51Bengtsson m.fl., (, Zeteo) kommentaren till 31 kap. 20 § MB. 52SOU 2013:59 s. 77. 53Bengtsson m.fl., (, Zeteo) kommentaren till 31 kap. 22-23 §§ MB. Omprövning enligt gällande rätt av andra företag – väl kan bära en del av förlusten på grund av en omprövning. Som jag har anfört har den enskildes rätt att råda över vattnet redan enligt vår äldre rätt varit begränsad och till sitt innehåll bestämd av de allmänna ändamål som vattendragen har ansetts böra tillgodose. möjliggör att allmänna intressen kan hävdas utan alltför stora kostnader för det allmänna. Jag delar utredningens uppfattning att det invecklade regelsystem som kungsådrebestämmelserna nu bildar bör ersättas med enklare regler om begränsning i tillståndshavarens rätt till ersättning för intrång i vattenrätten, när en omprövning sker i syfte att tillgodose allmänna intressen. Rätten till full ersättning bör falla bort, när preciserade allmänna intressen av kvalificerad natur är i fråga. Jag biträder utred- ningens förslag att till de kvalificerade intressena hänföra allmän farled, allmän hamn, allmän flottled, fiske och hälsovården samt den allmänna miljövården. Som utredningen anför bör däremot bland de nu berörda intressena inte räkans bevattning eller torrläggning, som visserligen är kungsådreintressen enligt gällande VL men som främst måste beaktas som privatekonomiska intressen.54 Av 31 kap. 22 § MB följer således att verksamhetsutövaren måste tåla viss förlust eller inskränkning i samband med en omprövning utan att någon ersättning utgår. Det gäller dock endast omprövning för vissa kvalificerade intressen såsom allmänna fiskeintresset, allmän farled, allmän hamn eller hälsovården samt omprövning enligt 24 kap. 5 § MB eller 7 kap. 13 § LSV till förmån för den allmänna miljövården. Vad som avses med det allmänna fiskeintresset eller den allmänna miljövården framgår inte helt tydligt av motiven. Om omprövningen grundas på ett enskilt intresse utan någon större betydelse för miljön bör det inte ske någon reduktion av ersättningen.55 I 31 kap. 22 § andra stycket MB regleras hur stor reduktionen av ersättningen ska vara och hur den ska beräknas för olika typer av vattenverksamheter. Den andel som inte kompenseras får motsvara högst en femtedel och lägst en tjugondel av produktionsvärdet i fråga om vattenkraftverk och vattenreglering för kraftändamål. Vad som utgör produktionsvärdet är dock olika för de olika verksamhets- typerna. För andra verksamheter utgörs också den andel som inte behöver kompenseras av högst en femtedel och lägst en tjugondel. 1981/82:130 s. 115 f. 55Bengtsson m.fl., (, Zeteo) kommentaren till 31 kap. 22 § MB. Omprövning enligt gällande rätt Det är dock svårt att uppskatta ett produktionsvärde för dessa, t.ex. en vattentäkt för vattenförsörjning. Ersättningsfriheten för det allmänna motsvarar i stället värdet av den vattenmängd, fall- höjd eller magasinsvolym som omfattas av tillståndet. Hur stor reduktionen ska vara i det enskilda fallet fastställs av domstol i samband med den ursprungliga tillståndsprövningen i enlig- het med 31 kap. 22 § tredje stycket MB. För tillstånd meddelade med stöd av äldre bestämmelser finns särskilda övergångsbestäm- melser, se 38–41 §§ MP. 5.7.3Vem som betalar ersättning i samband med omprövning Vem som betalar ersättning beror på vad omprövningen avser och om ersättningen ska betalas till tillståndshavaren eller tredje man. Detta regleras i 31 kap. 21 § MB som motsvarar 9 kap. 13 § VL. Be- stämmelsens första stycke reglerar vem som betalar ersättning till tillståndshavaren medan andra stycket reglerar vem som betalar er- sättningen till annan än tillståndshavaren. Ersättning enligt 31 kap. 20 § första stycket MB, dvs. sådan ersättning som utgår till tillståndshavaren vid omprövning enligt grunderna i 24 kap. 5 § MB och 7 kap. 13 och 14 §§ LSV ska betalas av den som begär omprövning. I fråga om omprövning med stöd av 24 kap. 5 § MB är det således de myndigheter som kan ansöka om omprövning enligt 24 kap. 7 § MB och i förekommande fall kommun som kan bli ersättningsskyldiga. Ändring av bestämmelser om innehållande och tappning av vatten kan enligt 7 kap. 13 § LSV sökas av annan enskild än tillstånds- havaren för att utnyttja vattenkraften i sitt strömfall bättre. I detta fall blir det ett enskilt intresse som tillgodoses och den enskilde som också ska betala ersättningen. Av samma bestämmelse följer även att en kommun eller ett vattenförbund kan ansöka om sådan ändring för att tillgodose den allmänna miljövården, hälsovården eller främja fisket. Likaså kan huvudman för en allmän farled, all- männa hamnar, bevattnings- och markavvattningssamfälligheter samt avloppsföretag ansöka om sådan ändring. Dessa kan således också behöva stå kostnaden för ersättning förutsatt att de är sökande. Vad gäller omprövning av tillstånd till vattentäkt kan sådan sökas enligt 7 kap. 14 § LSV av den som driver en konkurrerande täkt. Omprövning enligt gällande rätt Vid en sådan omprövning kan det bli aktuellt att ersättning utges av såväl den tillståndshavaren vars verksamhet är föremål för om- prövningen som för den som söker tillstånd. Som redan nämnts behandlar 31 kap. 20 § andra stycket MB ersättningen till annan än tillståndshavaren. Vid omprövning enligt 24 kap. 5 och 8 §§, dvs. på statens eller tillståndshavaren initiativ är det tillståndshavaren som betalar ersättning till tredje man. Vid omprövning av konkurrerande vattentäkter är det den tillståndshavare som föranleder att den andres tillstånd jämkas som ska betala ersättning till tredje män som lider förlust av jämkningen. Vid all annan omprövning är det den som begärt omprövningen som ska ersätta tredje man. Bestämmelsen i 31 kap. 21 § tredje stycket MB stadgar att ersättning för minskning av andelskraft från vattenkraftverk som omfattas av omprövningen betalas av den som har tillstånd till kraftverket. 5.7.4Ersättningsrätt vid omprövning av tillstånd enligt äldre bestämmelser Enligt 39 § MP ska andra bestämmelser gälla beträffande ersättning vid omprövning av äldre tillstånd. Den andel av förlust av vatten eller fallhöjd och liknande som tillståndshavaren ska tåla utan ersättning enligt 31 kap. 22 § MB varierar med hänsyn till tillståndets ålder och kan sammanfattas enligt följande. –För tillstånd enligt MB och VL varierar andelen mellan och . Andelen bestäms i domen. –Andelen är alltid för tillstånd enligt ÄVL och äldre bestämmelser, se 39 § första stycket 2 MP.56 56 , Omprövning av vattenverksamhet, Fakta 8287, , s. 8. 6Överväganden och förslag avseende omprövning Utredningen ska analysera det svenska systemet för omprövning av vattenverksamheter och föreslå de ändringar som behövs för att åstadkomma ett effektivt system för omprövning av vattenverk- samheter så att den frekvens av omprövningar som krävs för att se till att verksamheter bedrivs på ett sådant sätt att verksamheten lever upp till hänsynsregler och krav i fråga om vattenkvalitet och påverkan på djur- och växtliv uppnås. I syfte att åstadkomma ett effektivt system för omprövning av tillstånd till vattenverksamheter ska utredningen överväga om bestämmelserna om ersättningsrätt i MB, rättegångskostnader, tillståndets rättskraft och begränsning i tiden samt verksamhets- utövarens respektive tillsynsmyndighetens ansvar för omprövning är ändamålsenliga eller behöver ändras. Utredningen ska analysera förut- sättningarna för och konsekvenserna av att ålägga verksamhets- utövaren ett större ansvar i omprövningsprocessen. Utredningen ska ta särskild hänsyn till förslagens konsekvenser för deltagarna i en markavvattningssamfällighet och till att det vid omprövning av till- stånd till markavvattning kan vara motiverat att avgränsa ansvaret för markavvattningssamfälligheter på annat sätt än för andra vatten- verksamheter. Hänsyn ska även tas till de finansiella konsekvenserna för inblandade myndigheter. Vid utformningen av systemet för omprövning bör hänsyn tas till verksamhetsutövarnas förutsättningar och behov såsom investerings- cykler och ändring av produktion. Utgångspunkten för utredningens förslag ska vara att åstadkomma ett system för omprövning av vattenverksamheter som säkerställer en hög nivå för miljöskydd och tar hänsyn till belastningen för Överväganden och förslag avseende omprövning prövningsmyndigheterna som de administrativa bördorna och andra kostnader för verksamhetsutövarna minimeras. I den utsträckning som utredningens förslag till ändrade bestäm- melser om omprövning av tillstånd innebär en förändring av rätten enligt 31 kap. 22 § MB till ersättning för produktionsvärdeförlust eller förlust av värdet av vattenmängd, fallhöjd eller magasinvolym ska den förväntade effekten på svensk vattenkraftproduktion särskilt belysas. Skillnader i regleringen av omprövning av vattenverksamheter jämfört med miljöfarliga verksamheter ska vara motiverade. Utredningens översyn omfattar inte bestämmelserna om vatten- kraft i lagen (2011:1200) om elcertifikat. Omprövning när det gäller markavvattning kommer att redo- göras för i kapitel 7 och 8. 6.2Analys av omprövningssystemet avseende vattenverksamhet Enligt 26 kap. 2 § MB är tillsynsmyndigheten skyldig att ansöka om omprövning eller ta upp frågan om att ändra eller upphäva villkor i de fall villkoren i ett tillstånd inte är tillräckliga och förutsättningarna i övrigt föreligger enligt 24 kap. 5 § MB. I praktiken är dock antalet omprövningsansökningar avseende vattenverksamhet mycket få. i har i en rapport sammanställt data om omprövade vattendomar avseende vattenkraftverk och dammar.1 Projektet har utförts i samråd med Kammarkollegiet, och och resultatet sammanfattas nedan. 1 , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, 2012:13. Överväganden och förslag avseende omprövning Källa: , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, 2012:13, s. 4. genomfördes 90 omprövningar av dammar och kraftverk. Flest omprövningar ägde rum – 2005 där hade toppnoteringar på 11 respektive 13 omprövningar . Det största antalet omprövningar har genom- förts i vattendistrikt. Källa: , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, 2012:13, s. 4. Överväganden och förslag avseende omprövning Av rapporten framgår att 132 fiskevårds- och naturvårdsåtgärder har beslutats för 90 vattenkraftverk/dammar inom ramen för 70 omprövningsmål. Av dessa avsåg 64 minimitappning eller ökad minimitappning till fiskväg eller nedströmsliggande vattendrag. I 29 fall behandlades åtgärder för fiskväg. Andra omprövade åtgärder var smoltutsättning, fiskeavgift, biotopåtgärder, smoltledare/galler och ålyngelledare. Källa: , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, 2012:13, s. 3. tittade även på den beräknade produk- tionsförlusten med anledning av omprövningen. Av de 64 ompröv- ningar som avsåg minimitappning var 43 av en storlek som motsvarade en förlust på maximalt av respektive anläggnings normalproduktion. Endast i något enstaka fall uppgick förlusten till . Överväganden och förslag avseende omprövning Förlust av vattenkraftproduktion (%) hos omprövade anläggningar (antal) Källa: , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, 2012:13, s. 3. Till följd av omprövningar avseende minimitappning eller mot- svarande har cirka 14 GWh av vattenkraftsproduktionen förlorats. Förlusten motsvarar av den totala svenska vattenkrafts- av den totala svenska vindkrafts- produktionen3. 2Cirka enligt , Energiläget i siffor 2011. enligt , Energiläget i siffor 2011. Överväganden och förslag avseende omprövning Källa: SOU 2009:42, s. 95. Antalet omprövningar ska ses mot bakgrund av det stora antal vattenverksamheter som bedrivs med stöd av äldre rätt. Enligt den statistik som inhämtat framgår att av totalt 3 727 kraftverk och regleringsdammar grundas 3 654 på tillstånd enligt äldre vattenlagstiftning, det stora flertalet enligt ÄVL (), och endast 78 stycken () hade, för redovisningen, omprövats enligt MB, se tabell 6.1. Den tidigare gällande vattenrättsliga lagstiftningen präglades inte av samma miljöhänsyn som MB och följaktligen uppfyller många äldre tillstånd inte de moderna miljökrav som ställs enligt MB och EU- rätten.4 Mot den bakgrunden torde omprövningsbehovet vara större än det antal omprövningar som faktiskt genomförts. Merparten av de omprövningar som sker genomförs av Kammarkollegiet. I statistik redovisar Kammarkollegiet att myndigheten har ansökt om omprövning i 22 ärenden. Kammarkollegiet gör bedömningen att det kommer att genomföras ungefär lika många omprövningar som föregående år. Detta innebär en omprövningstakt av cirka 4,5 tillstånd per år.5 Det överensstämmer i princip med den omprövningstakt som rått enligt den redovisade statistiken ovan. Antalet omprövningar mellan åren 2000–2010 uppgår till sammanlagt 43 stycken, dvs. i snitt cirka 4 omprövningar per år.6 Det 4Se även SOU 2013:69 s. 208 ff. 5Kammarkollegiet, Omprövningar – sammanställning till Älvräddarna, dnr 4.1-3999-11. 6Länsstyrelsen , Omprövning av vattendomar – Möjlig indikator för miljömålet Levande sjöar och vattendrag, publikationsnummer 2012:13, s. 4. Rapporten visar även statistik . Överväganden och förslag avseende omprövning kan i detta sammanhang nämnas att Kammarkollegiet och i en gemensam rapport till regeringen upp- gett att Kammarkollegiet genomfört närmare 200 omprövningar, dvs. i snitt cirka 15 omprövningar . Av dessa har, enligt rapporten, gällt vattendrag och innefattat olika åtgärder för fiskbestånden. Många har medfört ändrade vattenhushållningsbestämmelser samt nya fiskvägar.7 Med en omprövningstakt av 4,5 anläggningar skulle det ta att ompröva de ovan nämnda 3 654 vattenkraftverken och regleringsdammarna som grundas på tillstånd enligt äldre vatten- lagstiftning. Därutöver torde det finnas behov av att ompröva ett flertal andra typer av vattenverksamheter med gamla tillstånd. Med en omprövningstakt av 15 anläggningar skulle det ta . 6.2.2Brister i det nuvarande omprövningssystemet Det finns flera anledningar till att omprövningsfrekvensen är låg. Till en början kan nämnas att systemet bygger på en fungerande tillsyn som i sin tur förutsätter ett fullgott tillsynsunderlag avseende t.ex. vilka tillstånd och villkor som gäller verksamheten och hur dessa följs samt verksamhetens påverkan på miljön. Utan detta underlag blir det svårt inte bara att bedriva en ändamålsenlig tillsyn utan även att bedöma behovet av omprövning. Enligt 26 kap. 20 § MB ska alla som bedriver tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet lämna en miljörapport till tillsyns- myndigheten som bl.a. ska innehålla information om vilka åtgärder som har vidtagits för att uppfylla villkoren i ett tillståndsbeslut och resultatet av dessa åtgärder. Något krav på miljörapport finns inte för vattenverksamheter. Det innebär att det beträffande vattenverksamheter är svårare för tillsynsmyndigheten att avgöra vilka tillstånd och villkor som gäller för verksamheten, hur dessa följs och hur verksamheten påverkar miljön. Detta har i sin tur, enligt utred- ningen, en hämmande effekt på omprövningsfrekvensen. Utredningen har emellertid i delbetänkandet SOU 2013:69 föreslagit att det 7 Kammarkollegiet och , Redovisning av regeringens uppdrag med anledning av skrivelsen Vissa fiskeripolitiska frågor – Översyn av arbete med omprövning samt tillsyn av vattendomar och vattenföretag, , s. 11. Överväganden och förslag avseende omprövning införs ett bemyndigande för regeringen att föreskriva att även den som bedriver vattenverksamhet ska lämna miljörapport till tillsyns- myndigheten. En sådan rapport kan förslagsvis innehålla t.ex. uppgift om vilka tillstånd och rättigheter som finns för verksam- heten i fråga, hur verksamheten följt gällande tillstånd och villkor, vilka vattensystem anläggningen påverkar och verksamhetens påverkan i övrigt på miljön. De uppgifter som ska rapporteras kan även, för ett särskilt angivet år, utökas så att det ytterligare möjlig- gör för myndigheterna att bedöma behovet av omprövningar.8