sou · H1B377d2 · 2014-01-01 00:00:00 — Vissa insatsområden innebär att förstudier bör initieras och andra områden att konkret utveckling borde kunna inledas51. Nedanstående beskrivning av insatsområden och prioritering baseras inte på någon genomförd kostnads- nyttokalkyl, utan på ett resonemang om vad som borde vara möjligt samt potentialen för att ge positiva effekter. 1.Fortsätt med breddinföring av tjänster för sammanhållen journal (NPÖ) och läkemedelstjänster för vård och omsorg inom socialtjänst. Kommuner bör även bli producenter av information till sammanhållen journal. Aktivitet: Fortsatt införande Nytta: Säker tillgång till journalinformation över vårdgränser, ökad säkerhet för patient/brukare 2.Utveckla tjänst Mina Meddelanden Myndighet för att skicka och dela handlingar mellan handläggare och myndigheter. Detta kan vara en vidareutveckling av Mina Meddelanden. Juridiska frågor måste utredas. Aktivitet: Genomför förstudie och utveckling som bör ledas av en utvecklingsmyndighet : Minskar manuellt arbete, minskar fel och ökar säkerheten för invånare/brukare. Tidshorisont: Förstudie , utveckling 3.Ta fram gemensamma kravspecifikationer för informationsutbyte mellan socialtjänst och andra aktörer. En gemensam kravspecifikation bör användas som underlag i upphandlingar av alla nya verksamhetssystem för socialtjänst. Aktivitet: Ta fram gemensam kravspecifikation för informationsutbyte Nytta: Kortar tid för upphandlingar, spar pengar, ökar kvalitet och stärker standarder för informationsutbyte 4.Ta fram en standardiserad struktur för att rapportera statistik och information till kvalitetsregister, bör baseras på samma lösningar som tas fram för kvalitetsregister inom hälso- och sjukvård. Aktivitet: Genomför förstudie för att värdera möjligheter och gör en kostnads-nyttokalkyl. 50Utveckling av tjänstekontrakt, code.google.com/p/rivta, ; Regelverk, , 51Utöver dessa insatser av delvis teknisk karaktär bör takten för att utveckla informatiken inom socialtjänst ökas. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 33 (68) Nytta: Ger bättre beslutsunderlag och lösning minskar manuellt arbete och minskar fel Tidshorisont: Förstudie , utveckling 5.Inled ett arbete med att standardisera gränssnitt för verksamhetssystem inom socialtjänst. Arbetet bör baseras på lösningar och mönster som tas fram inom bland annat Journal på nätet, Mina VårdKontakter och Mitt Vårdflöde som drivs av CeHis. Borde även kunna inkludera portallösning för socialtjänst på samma sätt som för Mina VårdKontakter. Aktivitet: Genomför förstudie för att värdera möjligheter och gör en kostnads-nyttokalkyl. Nytta: Minskar inlåsningseffekter, öppnar upp marknad för säkra mobila lösningar (appar), ökar insyn och ger möjlighet för bättre e-tjänster till invånare/brukare och medarbetare. Tidshorisont: Förstudie , utveckling 6.Genomför en förstudie för att analysera och beskriva hur privata utförare och kommuners socialtjänst bör samverka, integrera processer och utbyta information. Förstudien bör inkludera juridiska frågor, informatik, samverkande processer, mobil teknik och kostnads-nyttokalkyl. Förstudien bör utgå från brukarens behov och situation samt bör beskriva logistiken runt brukaren. Aktivitet: Genomför förstudie för att värdera möjligheter och gör en kostnads-nyttokalkyl. Nytta: Ger bättre beslutsunderlag och lösning minskar manuellt arbete och minskar fel Tidshorisont: Förstudie , utveckling 7.Genomför en förstudie för att analysera och beskriva informationsutbytet för samordnad individuell plan (SIP) inom individ- och familjeomsorg. Här bör man kunna återanvända idéer från samordnad vårdplanering inom vård och omsorg. Aktivitet: Genomför förstudie för att värdera möjligheter och gör en kostnads-nyttokalkyl. Nytta: Ger bättre beslutsunderlag och lösning minskar manuellt arbete, minskar fel och ökar säkerheten för brukaren Tidshorisont: Förstudie , utveckling I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 34 (68) 4 Krav och förslag till standarder för informationsutbyte I enlighet med utredningens mål och syfte beskrivs i följande kapitel dels allmänna krav som ställs på informationsutbyte respektive IT-stöd och system, dels förslag på en struktur som kan tillgodose kraven baserat på en nationell tjänsteplattform. 4.1 Krav på klassificering av information Klassning av information är en avgörande faktor för informationsutbyte. Myndigheten för samhällssäkerhet och beredskap (MSB) har tillsammans med ett antal samverkande myndigheter tagit fram en modell för hantering av informationstillgångar i olika säkerhetsklasser beroende på dess känslighet. Modellen baseras på SIS handbok för Informationssäkerhet (utgåva 3) och är kopplad till standarder som ISO27000 och ledningssystem för informationssäkerhet – . Klassificering sker enligt KRT (och S) där bokstäverna står för Konfidentialitet, Riktighet, Tillgänglighet (och Spårbarhet). Exempel på krav är följande: 1)Det ska finnas en förteckning över viktiga tillgångar som finns inom respektive verksamhet. 2)Förteckningen ska utformas enligt verksamhetens anvisningar och omfatta all sådan information som är nödvändig för återhämtning efter en störning eller allvarlig incident. 3)Alla viktiga informationstillgångar ska klassificeras. 4)Informationsägaren (kommunen) ansvarar för klassificeringen som måste omprövas regelbundet. 5)Vid en klassificering av en informationstillgång eller ett system som delas mellan flera informationsägare måste samordning ske. Nivåerna utgår från en bedömd skada vid obehörig åtkomst, bristande riktighet och bristande tillgänglighet till en informationstillgång. Nivå 0 och 1 innebär försumbar skada och nivå 3 innebär allvarlig skada. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 35 (68) Figur 8 - Exempel på informationsklassificeringsmodell (Källa: MSB) Resultatet av informationsklassningen ska för varje informationstillgång följa formatet KxRxTx, t.ex. K3R2T3. Ett sätt att komma fram till vilken informationsklass en informationstillgång tillhör, är genom att använda nedanstående beslutsträd: I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 36 (68) Figur 9 - Beslutsträd för informationsklassning, exempel från sjukvården (Källa: SLL) Beroende på klassificering hanteras informationen säkerhetsmässigt olika avseende kryptering, autentisering, lagring och åtkomst. 4.2 Generella kravbilder på IT-stöd och system Det finns ett antal krav som ställs på IT-stöd och system såväl tekniska som administrativa och organisatoriska krav. Idealt bör vald IT-arkitektur vara enhetlig i sin form dvs. att strukturen ska vara lika på nationell nivå, landsting och kommunalnivå. Vidare bör den vara modulärt uppbyggd. Med detta menas att det ska gå att koppla till nya klossar eller ta bort delar som inte längre behövs som äldre teknik och plattformar. Systemen ska vara interoperabla med standardiserade öppna gränssnitt i den meningen att olika leverantörers system ska kunna interagera med varandra och utbyta information. Därigenom skapas oberoende av leverantörer. Vid migration och uppdatering av system från en teknisk plattform till en annan ska hänsyn tas till arvet. Leverantörsspecifika lösningar ska inte förekomma. Utifrån en informationsteknologisk synvinkel ska internationella standarder följas vilka definieras av organisationer som ISO, W3C, IETF, IEEE och ITU. En sådan enhetlig arkitektur ska vara robust så till motto att den kan hantera förändringar i verksamheten och processer. Det kan exempelvis vara introduktion av nya lagar och förordningar vilka i sin tur kan kräver nya typer av tjänster och liknande, dvs. Användare, brukare och intressenter ska kunna använda IT-tjänster närhelst detta behövs och oavsett tid och plats dvs. att krav på mobilitet ska uppfyllas. Vidare ska möjlighet ges till säker åtkomst till information, användning och lagring. Detta i enlighet med integritetsaspekter som Personuppgiftslagen (PuL). Det måste även finnas en dynamik avseende utveckling av nya tjänster och applikationer. Beträffande säkerhet i informationsutbyte ska det vara möjligt att flytta information mellan domäner och IT-system med bibehållet innehåll med hänsyn taget till handläggare, brukare och intressenter. Säker inloggning måste garanteras gentemot ovanstående aktörer likväl som mot myndigheters krav och direktiv. I enlighet med åtkomstkraven har endast den som har behörighet till information och behöver denna rätt till den. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 37 (68) Klassificering av information ska baseras på KRT(S), (Konfidentialitet, Riktighet, Tillgänglighet, Spårbarhet). Beroende på säkerhetsklassning ska kryptering och digitala signaturer användas. Information får inte lagras utanför gränser och EU. Förvaltning av IT-stöd och system bör ske enhetligt och följa policy och direktiv avseende exempelvis monitorering av trafik, kontroll, loggning och rapportering. 4.3 Förslag på tjänsteorienterad arkitektur för informationsutbyte Ett förslag som kan lösa behovet av standardiserade processer för kommunikation och beslutstöd är att införa en nationell tjänsteplattform NTP. Syftet med en sådan struktur är att kunna skyffla data och information säkert mellan parter med hänsyn till krav på informationsklassning med mera. Plattformen bör baseras på en tjänsteorienterad arkitektur, SOA52. För att hantera säkerhetskrav bör förvaltning och drift av plattformen ske på övergripande myndighetsnivå alternativt av extern leverantör med tydliga krav och avtal. Observera att detta är inte den befintlig tjänsteplattform som är framtagen av CeHis. Detta är ett nytt initiativ som bygger på . En sådan arkitektur ska vara modulärt uppbyggd dvs. ha liknande struktur på nationell nivå som på kommunalnivå. Genom standardiserade gränssnitt kan system från olika leverantörer kopplas samman modulärt och organiskt . Målet är att dels nå interoperabilitet mellan system och tjänster, dels skapa möjlighet till (säker) åtkomst till information och tjänster hos handläggare, brukare och intressenter. En tjänsteorienterad arkitektur innebär att distribuerade IT-system organiseras som kommunicerande tjänster. Kommunikation sker dynamiskt och i samverkan med andra tjänster. Varje tjänst är definierad enligt samma standarder53 för självbeskrivning, publicering, lokalisering, anrop, kommunikation och datautbyte. Utbyte av data sker via internetprotokollet http. Det gör att kommunikationen kan ske utan avbrott. E-delegationen har definierat två huvudkategorier av tjänster: Bastjänster respektive E-tjänster.54 Bastjänster är tjänster som kommunicerar maskin till maskin. Exempel på E-tjänster är ansökan om tillstånd, inlämnande av deklaration, anmälan om sjukdom och sökning av information. Typiska e-tjänster för är hämtning av LEFI-online, sammansatt information för inhämtning av ekonomiskt bistånd. För brukaren kan MVK – Mina Vårdkontakter utgöra en e-tjänst och för en handläggare ute i fält mobila applikationer så kallade appar. Lagring av data och information, användande av appar, IT-drift med mera för de olika tjänsterna kan ske via ett så kallat moln – cloud computing. I bilaga 1 beskrivs mer i detalj vad ett moln är, hur det används inom kommuner och landsting samt olika säkerhetskrav som ställs. 4.4 Fördelar och nackdelar med nationell tjänsteplattform Fördelar med en nationell tjänsteplattform är att flertalet tjänster, administration, hantering av uppgifter med mera kan flyttas från den enskilda kommunen och istället förvaltas på central nivå. Det leder till kostnadsbesparingar. Vidare kan säkra rutiner till åtkomst av information skapas för användare, brukare och anhöriga vilket ger en högre kvalitet och standardiserat förfarande. Rutiner för hantering av informationssäkerhetsklassning baserat på KRT(S) kan skötas centralt vilket avlastar kommunerna. Det gäller även för framtagande av gemensamt språkbruk och nomenklatur. 52SOA – Service Oriented Architecture 53Standardisering av webbtjänster sker via (W3C). 54http:///Stod-och-verktyg/Termer-och-begrepp/ I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 38 (68) I en nationell plattform/gemensam infrastruktur kan nya tjänster kontinuerligt implementeras i systemet som sprids till samtliga kommuner. Ett område för standardisering är som tidigare nämnts enhetliga metoder för mätning av effekter av insatser. Genom att införa standardiserade metoder får kommunerna instrument att mäta olika aktiviteter kopplat till målbilder. Förutom förbättringar och prioriteringar av insatser på nivå kan sådan information också utgöra underlag och statistik för beslut hos ansvariga myndigheter på nationell nivå. Det ger överblick, förutsägbarhet och möjlighet till övergripande insatser. Ett nationellt privat moln blir leverantörsoberoende och öppnar upp för konkurrens hos tillverkare av IT- stöd och system, inte i förvaltning av systemen men avseende tjänster och val av tekniska lösningar. En situation kan uppstå där ett stort antal aktörer kan konkurrera med att utveckla tjänster och appar åt socialförvaltningen. Följden blir en mer dynamisk marknad, pressade kostnader och flera intressenter. Hantering av system från flera leverantörer i kommunerna är en utmaning. En nationell plattform kan lösa en del av den problematik som finns avseende interoperabilitet mellan leverantörernas olika system. Stordriftsfördelar kan nås och därmed effektivitet. Behov av integration gäller även för landstingens system . En centraliserad struktur kräver mycket god säkerhet av den fysiska miljön såsom skalskydd såväl som av informationssäkerhet. En nationell tjänsteplattform kommer att klassas som samhällsviktig infrastruktur och ska så behandlas enligt gällande rutiner. Därför bör vald förvaltare av systemen ha mycket god inre och yttre säkerhet i enlighet med säkerhetsstandarder och procedurer. Ett område som kan upplevas som en utmaning är det kommunala självstyret. Vissa kommuner kan uppleva att en nationell plattform med enhetliga standarder innebär ett ingrepp i den egna möjligheten att välja leverantörer och tillvägagångsätt. Andra kommuner kan tycka att en sådan enhetlig struktur snarare ökar frihetsgraderna där resurser kan läggas på andra kärnområden. Speciellt IT-avdelningar kan avlastas och lokala IT-funktioner kan hanteras centralt. Initialt kan migration av tekniska stödsystem, tjänster och hantering av brukar- och personaluppgifter bli kostsam för kommuner. Kostnaden kommer troligtvis att bli ännu större för kommunerna om man håller sig kvar med leverantörsspecifika lösningar som inte kan interagera med varandra. Frågan om interoperabilitet avseende förmåga till utbyte av information mellan system kommer att bli en avgörande faktor att hantera . 4.5 Tjänsteplattform och tjänstekontrakt Tjänstekontrakten fungerar som ett generellt och gemensamt språk för tjänster för informationsutbyte och samverkan mellan system. De är en viktig förutsättning för att åstadkomma lös koppling och förhindra dominoeffekter. Om en verksamhet någonstans i bygger om sina interna system ska effekterna av det inte spridas och tvinga andra verksamheter i övriga landet att bygga om sina system. I tjänstekontrakt finns tekniska (och juridiska) implikationer som reglerar vilken information som kan, har och får utbytas mellan olika system. De kan i sin tur vara kopplade till specifika verksamhetsprocesser. beskriver funktion och information som är tillgänglig i olika verksamhetsprocesser normerar hur nya, nationella e-tjänster och stödtjänster ska komma åt funktioner och information innehåller ingen uttalad koppling eller bindning till något speciellt systems villkor eller förutsättningar. Upprätthållande av informationsklassning i enlighet med KRT(S). Upprätthållande av PuL, PDL, mm. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 39 (68) Tjänstekontrakt är en väsentlig del av en tjänsteorienterad arkitektur. Fördelarna är bland annat att det inte finns några krav på att verksamhetssystem byts ut eller att alla tjänstekonsumenter anpassar sig till verksamhetssystemens specifika gränssnitt. I stället skapas ingångar för verksamhetssystemen så de kan anslutas till den Nationella tjänsteplattformen som källor till information och funktion. Tjänsteplattformen hanterar adressering och förmedling av tjänster mellan samverkande parter, det vill säga konsumerande och producerande system. Tjänstekontrakten och tjänsteplattformen reducerar komplexitet och hanterar beroenden och många samverkande parter där verksamheter, organisationer och system ständigt förändras. Figur 10 - Med en tjänsteplattform undviker man dominoeffekter Figuren ovan till vänster visar en situation där alla system har beroenden till varandra. Det gör att förändringar i ett system kan påverka alla andra, det vill säga skapa dominoeffekter (även kallat kaskadeffekter). Figuren till höger visar hur hårda kopplingar mellan systemen undviks genom modulär uppbyggnad då de bara behöver kommunicera med tjänsteplattformen. Tjänsteplattformen kan logiskt finnas tillgänglig för olika domäner eller områden – på nationell nivå, på regional nivå och på lokal nivå. Den nationella nivån används för att göra nationella tjänster tillgängliga, för att integrera med statliga myndigheter och potentiellt för att integrera med förvaltningar och eHälsa inom EU och internationellt. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 40 (68) Figur 11 - Logiskt struktur för informationsutbyte nationellt, regionalt och lokalt E-tjänster för invånare eller personal kan byggas på alla nivåer. E-tjänsterna ger åtkomst till funktionalitet och information via tjänster oavsett var eller inom vilken organisation funktionen eller informationen finns. Observera att e-tjänsterna kan vara mobila lösningar. Den regionala nivån används för att göra regionala tjänster tillgängliga, om behovet finns, och för att integrera kommuner med varandra och kommuner med landsting. Huvudmännen i ett län eller region kan alltså bedriva utveckling och förvaltning av regionala tjänster som delas av alla i regionen. Detta innebär att den regionala utvecklingen kan gå i egen takt oberoende av den nationella utvecklingen. Den regionala nivån ger åtkomst till både nationell och lokal nivå via tjänsteanrop, se figuren ovan. Gränssnitten ska dokumenteras genom att använda den nationella standarden för tjänstekontrakt55. Den lokala nivån används för att nå nationella och regionala tjänster via tjänsteanrop. En lokal tjänsteplattform kan också användas för lokal integration mellan olika verksamhetssystem inom socialtjänst och med verksamhetssystem eller stödsystem56 inom andra verksamhetsområden. Även om en kommun inte har en tjänsteplattform finns oftast andra lösningar för integration exempelvis genom att verksamhetssystem direkt via adapter som anropar en regional eller nationell tjänst. Det som beskrivits ovan är den nationellt standardiserade arkitekturen för integration och informationsutbyte inom eHälsa. Det finns inget som hindrar att samma arkitektur kan utvidgas för att omfatta även flera offentliga verksamheter och därmed även . E-delegationen har publicerat ett ramverk för digital samverkan57 och arbetet fortsätter inom detta område. De allra flesta tjänster som nyttjas inom en kommun är liknande som för övriga andra kommuner med vissa specifika undantag. Genom standardiserade gränssnitt och ökad interoperabilitet mellan olika 55Utveckling av tjänstekontrakt, code.google.com/p/rivta, ; Regelverk, , 56Till exempel med ekonomiadministration och personaladministration 57Nytt ramverk för digital samverkan, , I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 41 (68) leverantörers system samt införande av moln och webbtjänster, kan funktioner och tjänster successivt flyttas från lokala och regionala plattformar till den nationella plattformen. Beträffande kommunspecifika tjänster ska den nationella plattformen möjliggöra en utveckling av kommun- och regionspecifika lösningar vid behov. Troligtvis kommer sådana lösningar vara fåtaliga och den stora majoriteten tjänster vara av är liknande karaktär. Se Figur 12. Figur 12 - Konceptuell bild för visionen om en Nationell Tjänsteplattform. Övergången kan ske gradvis enligt en migrationsplan där representanter från kommuner och socialtjänst gemensamt kommer överens om prioriteringsordning för flytt av tjänster till den nationella nivån. Planen kan baseras exempelvis på hur ofta en tjänst används, dess värde eller omsättning etc. Verksamhetsnära IT-tjänster kan upphandlas och utvecklas på lokal, regional eller nationell nivå. Den huvudman eller de huvudmän som i samverkan beställer eller utvecklar en tjänst kan också ansvara för att förvalta tjänsten eller för att upphandla en förvaltare av tjänsten. Det kommer troligen att finnas många aktörer regionalt och nationellt som utvecklar och förvaltar verksamhetsnära tjänster. Om regelverken tillåter och det är önskvärt kan en regional tjänst göras tillgänglig på nationell nivå för hela eller delar av den offentliga förvaltningen. Om en tjänst är utvecklad enligt nationella riktlinjer och nationell arkitektur så är det möjligt att ur ett tekniskt perspektiv göra tjänsten tillgänglig för en större del av den offentliga förvaltningen. En teknisk migrering av tjänster med tjänstekontrakt är alltså möjlig genom att använda en tjänsteplattform. Legala förutsättningar måste dock vara på plats och nya avtal/överenskommelser mellan samverkande aktörer måste tecknas. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 42 (68) En tjänst som tas fram av en statlig utvecklingsmyndighet kan göras tillgänglig för den statliga förvaltningen och efter regeringsbeslut även göras tillgänglig för kommuner, se exempelvis tjänsten "Mina Meddelanden". Figur 13 - Gradvis övergång till en Nationell Tjänsteplattform. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 43 (68) 5 Förslag till utveckling och förvaltning av standarder Den förvaltningsmodell som bäst hanterar de många krav som ställs på verksamheter inom domäner, på övergripande nivå såväl som nivå, är att en specifik nationell aktör ansvarar för förvaltning av den nationella infrastrukturen/nationella tjänsteplattformen. Figur 14 - Principbild av nationell tjänsteplattform för förvaltning av webbtjänster 5.1 Sammansättning av förvaltningsorganisation För att realisera målbilden om Nationell tjänsteplattform i form av ett privat moln krävs det en organisation som initierar processen avseende standardisering av informationsutbyte och förvaltning av plattformen. För att få genomslag är det viktigt att en bärande myndighet initierar och följer upp processen. En gemensam organisation bör representeras av Representanter från berörda myndigheter, kommuner och landsting. Ett antal typkommuner vilka baseras på geografisk spridning, storlek, och som använder IT-system från olika leverantörer. Kommunernas medverkan kan växla . I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 44 (68) Representerade roller i förvaltningen bör vara Verksamhetsexperter från kommun och socialtjänst Skall ske enligt gällande lagar och vedertagna rutiner Samtliga stora leverantörer bör medverka i referensgrupper för diskussioner i frågor såsom öppna gränssnitt, interoperabilitet, systemintegration, standardisering av tjänster, mobila tjänster/appar, tekniska förvaltningsfrågor etc. Utpekad säker förvaltare av nationell plattform Viktigt med långsiktigheten vid finansiering av förvaltningsmodellen. Initialt bör statliga ekonomiska garantier utfästas. Exempelvis kan CEIS affärsmodell vara intressant. I T - s t a n d a r d i s e r i n g i n o m s o c i a l t j ä n s t e n | 45 (68) 1.E-samhället i praktiken. Använd molntjänster på rätt sätt. 2.Molnet i den offentliga sektorn. 3.Hur gränslöst är Molnet?