sou · H2B327 · 2014-05-07 00:00:00 — Av paragrafen följer att anställningsmyndigheten ska ge stöd enligt 5 § första stycket och ekonomiskt stöd enligt 6 § endast om sådant stöd inte ska tillhandahållas av någon annan till följd av andra bestämmelser och då i den utsträckning som framstår som skälig med hänsyn till besvären samt omständigheterna i övrigt. Det är således och andra ansvariga myndigheter samt eventuell annan arbetsgivare, som i första hand ska fullgöra sina skyldigheter att erbjuda stöd och adekvata rehabiliteringsåtgärder inom skälig tid. skyldighet att stödja den enskilde ska i dessa fall vid behov utgöra ett komplement till de åtgärder som andra aktörer har att vidta. Av bestämmelsen följer att beslut om eventuellt stöd ska fattas med beaktande av besvären och omständigheterna i övrigt. Det blir därmed fråga om en prövning i det enskilda fallet. I den skälighetsbedömning som ska göras enligt bestämmelsen ligger att anställningsmyndigheten har att beakta om myndighetens stöd framstår som ändamålsenligt för att uppnå de syften som anges i 5 och 6 §§ och, om så är fallet, . 8 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 5 och 6 §§ ska anställ- ningsmyndigheten samarbeta med andra berörda myndigheter och organisationer. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.7. Paragrafen har sin motsvarighet i 11 § lagen (2010:449) om För- svarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Av paragrafen följer att anställningsmyndigheten ska samarbeta med andra myndigheter och organisationer. 9 § ansvar enligt 5 och 6 §§ innebär ingen inskränkning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har enligt 3 kap. 2 a § och 3 § andra stycket arbetsmiljölagen (1977:1160) samt 30 kap. socialförsäkringsbalken. Om en annan arbetsgivare har vidtagit stödåtgärder ska anställnings- myndighetens stödåtgärder enligt 5 och 6 §§ samordnas med dessa. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.7. Paragrafen har sin motsvarighet i 12 § lagen (2010:449) om För- svarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Av första stycket följer att den skadades eventuella arbetsgivare har kvar sitt rehabiliteringsansvar. tar inte över detta ansvar från den arbetsgivaren. Av andra stycket följer att anställningsmyndighetens stödåtgär- der enligt 5 och 6 §§ ska samordnas med en eventuell annan arbets- givares åtgärder. I de fall där en annan arbetsgivare finns med i bilden bör anställningsmyndighetens åtgärder i de flesta fall kunna inskränkas till enbart en kontakt om vilka åtgärder som vidtagits. En sådan avstämning kan dock förutsätta att den enskilde lämnat sitt samtycke till att sådana uppgifter lämnas. I särskilt svåra fall som kräver omfattande åtgärder och resurser kan det dock finnas skäl för anställningsmyndigheten att mer aktivt stödja arbetsgivaren och även ta ställning till om annat stöd bör erbjudas. 10 § ska tillhandahålla stöd i form av infor- mation till anhöriga till anställda som tjänstgör i en internationell insats eller internationell verksamhet. Myndigheten ska vidare ha en sammanhållen planering för sitt arbete med anhöriga i sin helhet. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.8. Paragrafen har sin motsvarighet i 16 § lagen (2010:449) om För- svarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Av bestämmelsen följer att anställningsmyndigheten ska svara för stöd i form av information till anhöriga till anställda som tjänst- gör i en internationell insats. Med anhörig avses i detta samman- hang en person som har en mycket nära social relation till den an- ställde som tjänstgör i en internationell insats. Av bestämmelsen följer att myndigheten har att beakta även anhörigas behov av stöd i sin verksamhet. En viktig aspekt i detta arbete är att anhöriga ges information i olika frågor som har anknytning till insatsen och den närståendes tjänstgöring i denna, t.ex. vid allvarligare händelser i insatsområdet. Av bestämmelsen följer vidare att anställningsmyndigheten ska ha en sammanhållen planering för sitt arbete med anhöriga. 11 § Om den som tjänstgör i en internationell insats eller internation- ell verksamhet skadas så att han eller hon behöver sjukhusvård eller förolyckas, ska anställningsmyndigheten efter ansökan av den anhörige ersätta denne för skäligt antal resor till den skadade eller förolyckade samt uppehälle och tidsspillan vid sådan resa på samma grunder som gäller i fråga om ersättning av allmänna medel till vittnen. I fall som avses i första stycket ska anställningsmyndigheten efter ansökan ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhö- riga som är i behov av det om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Myndigheten får även i övrigt ge sådant bidrag om det finns särskilda skäl för det. Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering, ska anställningsmyndigheten efter ansökan ge den anhö- rige skälig ersättning för kostnader som sådan medverkan medför. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.8. Paragrafen har sin motsvarighet i 17 § lagen (2010:449) om För- svarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Av paragrafen följer att anställningsmyndigheten får lämna skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöriga även i andra situationer än de där den som tjänstgör i en internationell insats skadas så att sjukhusvård krävs eller förolyckas, om särskilda skäl finns. Med anhörig avses i detta sammanhang en person som har en mycket nära social relation till den skadade eller avlidne, eller när sär- skilda skäl anses föreligga, till den som tjänstgör i en internationell insats. Beslut om stöd enligt denna paragraf ska alltid föregås av en skälighetsprövning i det enskilda fallet. Alla omständigheter av bety- delse bör vägas in, t.ex. den anhöriges relation till den skadade, be- hovet av stöd, skadans art och möjligheten att erhålla professionell hjälp från annat håll. I första stycket regleras att anhöriga till de anställda som allvarligt skadats eller förolyckats har rätt till ersättning för vissa kostnader som uppkommer till följd av att den anhörige ska möta eller besöka den som skadats så svårt att sjukhusvård krävs eller ta emot den som förolyckats. Ersättning kan betalas ut för resekostnader samt kostnader för uppehälle och tidsspillan. Ersättningen ska bestämmas efter samma grunder som gäller i fråga om ersättning av allmänna medel till vittnen. Ingen begränsning har angetts för antalet resor som dock ska vara skäligt. Ett riktmärke kan vara en resa . I andra stycket regleras att anställningsmyndigheten efter ansö- kan ska ge skäligt ekonomiskt bidrag till krisstöd eller annat psyko- socialt stöd till den anhörige i fall där den anställde skadats så svårt att sjukhusvård krävs eller förolyckats. Myndigheten får även i övrigt ge sådant bistånd om det finns särskilda skäl. Så kan t.ex. vara fallet när den anställde befinner sig i insatsområdet och den anhörige har akut behov av sådant stöd med anledning av den anställdes tjänst- och detta inte går att få på annat håll. Myndigheten bör även i dessa fall kunna ersätta den anhörige för kostnader som uppstått när denne erhållit psykosocialt stöd av annan vårdgivare. Det bidrag som myndigheten betalar ut ska vara skäligt. ningen ska beaktas att det i första hand är andra myndigheter eller vårdgivare, t.ex. den allmänna hälso- och sjukvården, som ska svara för kostnaderna. Ekonomiskt stöd i sådana här fall, särskilt när rekvisitet särskilda skäl används, bör endast ges i undantagsfall. Av tredje stycket följer att anställningsmyndigheten i de fall det finnas ett behov av att någon anhörig till den skadade medverkar vid rehabiliteringen ska ge skälig ersättning för de kostnader som medverkan i rehabiliteringen medför för den anhörige. I vilka fall en anhörig bör medverka i rehabiliteringen bör bestämmas utifrån den skadades behov och det bör stå klart att en sådan medverkan främjar rehabiliteringen. Sådana kostnader kan vara ökade boende- kostnader, kostnader för resor och kostnader för barntillsyn. Ersätt- ning för förlorad arbetsinkomst eller ersättning för utfört arbete räknas inte hit. Ersättningen ska endast betalas ut så länge det står klart att den anhöriges medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering. Stöd till internationellt och lokalt anställd personal 12 § Om någon som är internationellt eller lokalt anställd i verksamhet som anges 1 § första eller andra stycket drabbas av fysiska eller psyk- iska besvär till följd av tjänstgöring i insatsområdet eller i den inter- nationella verksamheten får anställningsmyndigheten i samråd med den skadade utreda behovet av och vid behov lämna stöd till den enskilde för att bidra till att stärka dennes möjlighet att 1.återfå full arbetsförmåga, eller 2.försörja sig genom förvärvsarbete. Om besvären kan antas leda till bestående funktionshinder eller annars är av allvarlig art, får myndigheten stödja och bistå den enskilde så att hans eller hennes möjlighet att leva ett aktivt och självständigt liv stärks. Paragrafen behandlas i avsnitt 18.9 Av bestämmelsen följer att anställningsmyndigheten får tillämpa motsvarande bestämmelse som finns i 5 § när en internationellt eller lokalt anställd person skadats under tjänstgöringen i insats – eller verksamhetsområdet. Avsikten är att utredningen och åtgär- derna ska anpassas till vad som är skäligt i det enskilda fallet, bland annat ska hänsyn tas till de lokala förutsättningarna och förhållan- dena när prövningen görs. 13 § I de fall där besvär som avses i 12 § första stycket föranleder behov av tillgång till lämplig yrkesutbildning eller fortbildning för den enskilde i syfte att stärka dennes förvärvsförmåga, får anställnings- myndigheten ge ekonomiskt stöd till sådan utbildning eller utbildning som förlängs till följd av besvären. får också ge ekonomiskt stöd till andra åtgär- der som främjar den enskildes återgång till arbetslivet samt till anskaff- ande av hjälpmedel som han eller hon behöver. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 6 §. Avsikten är – på mot- svarande sätt som gäller enligt 13 § – att det ekonomiska stödet ska anpassas till vad som är skäligt i det enskilda fallet, bland annat ska hänsyn tas till de lokala förutsättningarna och förhållandena när pröv- ningen görs. 14 § får vid tillämpning av 12 och 13 §§ även utge ekonomisk ersättning till anhöriga enlig 11 § denna lag. Bestämmelsen har sin motsvarighet i 7 §. Avsikten är – på mot- svarande sätt som gäller enligt 13 § – att det ekonomiska stödet ska anpassas till vad som är skäligt i det enskilda fallet, bland annat ska hänsyn tas till de lokala förutsättningarna och förhållandena när pröv- ningen görs. 15 § beslut enligt 5 och 6 får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen har sin motsvarighet i 18 § lagen (2010:449) om För- svarsmaktens personal vid internationella militära insatser. Av första stycket följer att anställningsmyndighetens beslut enligt 5 och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. I andra stycket anges att prövningstillstånd krävs vid överklag- ande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft den 2.Den nya lagen tillämpas även i fråga om anställda och tidigare anställda i en anställningsmyndighet som anges i 1 § och som skadats i en internationell insats eller internationell verksamhet före lagens ikraftträdande. Ersättning enligt 11 § andra stycket för kostnader som uppkommit av annan anledning än i samband med att en närstående förolyckats eller skadats så svårt att sjukhusvård krävs, betalas dock endast för kostna- der som har uppkommit efter ikraftträdandet. Bestämmelserna i 12–14 §§ får endast tillämpas om besvären eller ska- dan inträffat efter lagens ikraftträdande. Dessa bestämmelser behandlas i avsnitt 18.10. De nya bestämmelserna ska tillämpas även på anställda och tidigare anställda i anställningsmyndigheten som omfattas av lagens bestämmelser och som skadats i en internationell insats eller verk- samhet, även före lagens ikraftträdande. Ersättning för kostnader enligt 11 § andra stycket som uppkom- mit av annan anledning än den närståendes dödsfall eller skada som medfört sjukhusvård lämnas dock endast om kostnaderna uppkom- mit efter lagens ikraftträdande. Vidare följer av övergångsbestämmelserna att 12–14 §§ får endast tillämpas om besvären eller skadan inträffat efter lagens ikraft- trädande. Övergångsbestämmelsen innebär en viss retroaktivitet, så till vida att även viss redan hemkommen personal kommer att behöva följas upp. Förslagen bedöms sammantagna leda till samordningsvinster och förbättrat kompetensutnyttjande och därigenom ökad kvalitet och effektivitet i veteranverksamheten samt samhällsekonomiska vinster. Förslaget att bilda en Nationell veteranmyndighet medför på kort sikt kostnadsökningar för staten, vilka i huvudsak bör finansieras med tillgängliga medel inom anslaget 1:2 inom utgiftsområde 6. Inriktningen är att Nationella veteranmyndigheten ska ansluta sig till Statens servicecenter och till de administrativa tjänster som servicecentret kan erbjuda. Utredningen förslag innebär att en ny lag om civil personal vid inter- nationella insatser, m.m. införs. Den föreslagna lagstiftningen inne- bär att även civila statligt anställda som tjänstgör i internationella insatser, m.m. ges samma förstärkta socialrättsliga skydd som För- svarsmaktens personal redan har när de tjänstgör i internationella militära insatser. Den föreslagna lagstiftningen innebär att anställ- ningsmyndigheten måste ha en organisation som kan möta lagens krav på att ge personalen stöd före, under och efter en internationell insats eller tjänstgöring i internationell verksamhet som präglas av risker och påfrestningar för den anställde. Vidare ska anställnings- myndigheten ha förutsättningar att kunna följa upp och utreda om den enskilde drabbats av fysiska eller psykiska besvär till följd av tjänstgöringen i insatsen eller verksamheten. Utredningen bedömer att även om flertalet av anställnings- myndigheterna ger visst stöd till personalen innebär de skyldigheter som följer av den föreslagna lagen att anställningsmyn- digheten måste se över och ha en organisation som kan möta de skyldigheter som lagen anger. Anställningsmyndigheternas befintliga personalverksamheter behöver därför anpassas eller förstärkas i viss omfattning, vilket kan medföra ökade kostnader för respektive an- ställningsmyndighet beroende på omfattningen av personal- och veteranverksamheten. Utredningen bedömer att de eventuella kostnader som uppstår med anledning av en sådan anpassning eller förstärkning bör kunna finansieras inom ramen för anställningsmyndighetens nuvarande anslag. Någon ökning av anslaget bedöms därför inte behöva ske av denna anledning. Utredningen bedömer vidare att en ändamålsenlig och situations- anpassad stöd- och uppföljningsverksamhet i anställningsmyndig- heten medför att veteraner som drabbats av fysiska eller psykiska besvär tidigt kan upptäckas och ges erforderligt stöd och medicinsk vård genom ansvariga aktörer inom bland annat hälso- och sjuk- vården. En tidig upptäckt av veteranens eventuella problem medför att olika insatser kan påbörjas och att åtgärderna, och i förlängningen även resursförbrukningen, kan begränsas, vilket också ger samhälls- ekonomiska vinster. De omedelbara samhällsekonomiska vinsterna är dock av naturliga skäl svåra att beräkna. Utredningens förslag om officiell vetranstatistik bedöms initialt medföra ökade kostnader för anställningsmyndigheterna. Kostnader- na bedöms dock kunna rymmas inom nuvarande ram. bör hanteringen av den officiella veteranstatistiken kunna inrymmas i anställningsmyndighetens ordinarie personalstatistik. Utredningen föreslår att en nationell veteranmyndighet inrättas som får i uppgift att på övergripande nationell nivå verka för en myndighetsöverskridande samordning och samverkan inom veteran- området samt svara för kunskapsuppbyggnad och kunskapssprid- ning på området. Vid myndigheten ska även finnas en enhet som bedriver uppdragfinansierad verksamhet till stöd för anställnings- myndigheterna, främst i komplexa fall där en veteran skadats svårt och det finns behov av enhetens särskilda kompetens. Även övriga berörda aktörer på veteranområdet ska kunna vända sig till enheten för råd och vägledning. Enheten ska även, när särskilda skäl finns, kunna lämna råd och stöd till en enskild veteran eller anhörig. Av- sikten är dock inte att i något avseende begränsa anställningsmyn- dighetens ordinarie arbetsgivaransvar som följer av den social- rättsliga lagstiftningen eller de skyldigheter som följer av den nya föreslagna lagstiftningen till stöd för civila veteraner. Skälen till att inrätta en ny nationell veteranmyndighet är bland annat att skapa förutsättningar för ett systematiskt och effektivt genomförande av veteranpolitiken, vilket framgår av kapitel 16 och 17. Bedömningen är att förslaget kommer att resultera i samordnings- vinster och förbättrat kompetensutnyttjande och därigenom ökad kvalitet och effektivitet i verksamheten på veteranområdet. För- slaget bedöms även leda till förbättrade förutsättningar för ett mer effektivt kunskapsbaserat arbete inom veteranområdet och förbätt- rade möjligheter att utveckla ett kunskapsstöd som skapar förut- sättningar för att effektiva metoder kan få praktiskt genomslag hos ansvariga huvudmän. Ett samarbete mellan expertis från veteranmyndigheten, de berörda anställningsmyndigheterna och övriga berörda aktörer på veteran- området ger nya förutsättningar för en bred kunskapsuppbyggnad utifrån de behov som de olika aktörerna har inom veteranområdet. Förslaget bedöms även leda till en bredare evidensbaserad metodik som möjliggör att veteranfrågorna utvecklas mer samlat och inte- grerat. Förutsättningarna för att systematiskt arbeta med frågor som rör stöd och uppföljning av såväl civila som militära veteraner samt deras anhöriga förbättras väsentligt. Förslaget bedöms vidare öka förutsättningarna för ett effektivt svenskt deltagande i det internationella samarbetet på veteranom- rådet. Sammantagna bedöms utredningens förslag medföra att ett ökat och mer effektivt stöd kan ges till veteranerna och deras anhöriga, att veteranpolitiken kan genomgöras och utvecklas på ett mer ända- målsenligt och effektivt sätt som samhällsekonomiska kostnader kan begränsas. Utredningen har gjort en översiktlig bedömning av förslagens eko- nomiska konsekvenser. När det gäller en mer detaljerad bedömning av kostnaderna för införandet och den löpande verksamheten i den föreslagna nationella veteranmyndigheten krävs ytterligare under- lag för en djupare analys än vad som har varit möjligt inom ramen för utredningens arbete. En preliminär bedömning är dock att inrättandet på kort sikt medför vissa begränsade uppstarts- och investeringskostnader för den nya veteranmyndigheten. Utredningen uppskattar dessa kost- nader, som bygger på en samlokalisering med en värdmyndighet, till första verksamhetsåret. Kostnaderna för den löpande verksamheten beräknas uppgå till beräknat på antagen verksamhets- volym. Förslaget om att bilda en ny nationell veteranmyndighet medför på kort sikt kostnadsökningar för staten, vilka i huvudsak – enligt utredningens mening – bör finansieras med tillgängliga medel inom anslaget 1:2 inom utgiftsområde 6, eftersom huvudelen av vetera- nerna återfinns inom Försvarsmaktens verksamhet. Det bör även övervägas om anslag som finansierar övriga anställningsmyn- digheters internationella insatser och verksamheter till del ska om- fördelas till finansiering av den föreslagna veteranmyndigheten. Utredningen bedömer att på kan den nya veteran- myndighetens arbete med samordning och samverkan mellan alla berörda aktörer på veteranområdet förväntas medföra att effektivi- seringar och i förlängningen även samhällsekonomiska vinster upp- kommer. Den särskilda verksamheten med att ge råd och vägledning, bland annat till anställningsmyndigheterna i komplexa ärenden, avses bli avgiftsfinansierad och därigenom kostnadsneutral i verksam- heten. Verksamheten kan dock genom att stödet och uppföljningen av veteranerna blir mer ändamålsenlig och effektiv i förlängningen antas bidra till minskade samhällsekonomiska kostnader. En myndighets behov av administrativa tjänster av rutinkaraktär ska, om det inte finns skäl för en annan ordning, tillgodoses genom en anslutning till Statens servicecenter och till de tjänster som service- centret kan erbjuda. Detta bör göras mot bakgrund av att Statens servicecenter har till uppgift att svara för samordnat administrativt stöd till statliga myndigheter i syfte att öka effektiviteten och minska de administrativa kostnaderna i statsförvaltningen. För att inte för- svåra bildandet av den nya nationella veteranmyndigheten kan dock behöva övervägas om denna verksamhet initialt kan behöva anpassas till förutsättningarna för inrättandet av myndigheten, bland annat med hänsyn till vilka kostnadsbesparingar som kan uppstå om veteranmyndigheten lokaliseras i anslutning till en befintlig värdmyndighet. Förslagen bedöms inte ha några konsekvenser för det kommunala självstyret, för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, jämställdhet mellan män och kvinnor eller för den personliga inte- griteten. 1995/96:12 Totalförsvar i förnyelse 1998/99:68 Lag om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten Prop. 2001/02:159 Frivillig försvarsverksamhet inom totalförsvaret Prop. 2002/2003:122 politik för global utveckling Prop.2004/05:5 Vårt framtida försvar 2005/06:133 Samverkan vid kris – för ett säkrare samhälle 2007/08:138 Katastrofmedicin som en del av svenska insatser utomlands 2008/09:140 Ett användbart försvar 2009/10:55. En politik för det civila samhället . 2009/2010:98 Lag om konsulära katastrofinsatser 2009/10:160, Personalförsörjning för ett användbart försvar 2010/11:35 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) 2010/11:111 Svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i 2010/11:127 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i 2011/12:1 Förslag till statens budget Prop. 2011/12:115 Soldatanställningar i Försvarsmakten 2012/13:173 Svenskt deltagande i stabiliseringsinsats i 2013/14:01 Förslag till statens budget 2013/14:189 Svenskt deltagande i stabiliseringsinsats i SOU 1992:132 Frivillig verksamhet för totalförsvaret SOU 1997:70 Totalförsvaret och frivilligorganisationerna – uppdrag, stöd och ersättning SOU 1999:29 Internationell konflikthantering – att förbereda sig tillsammans SOU 2001:15 Frivilligheten och samhällsberedskapen SOU 2007:66 Rörelser i tiden SOU 2005:104 och – granskning och förslag SOU 2000:74 Att verka för fred – ett gemensamt fredscentrum i SOU 2007:77 En svensk veteranpolitik, del 1 – Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser SOU 2008:91 En svensk veteranpolitik, del 2 – Ansvaret för personalen före, under och efter internationella militära insatser SOU 2008:101 Ny inriktning av frivillig beredskapsverksamhet SOU 2009:76 Svenskt rättsväsende i internationella uppdrag, m.m. SOU 2012:29 möjligheter att ta emot stöd vid kriser och allvarliga händelser i fredstid SOU 2012:83 Vad är officiell statistik? En översyn av statistiksystemet och SCB Ds 1995:30 Ideell verksamhet – förutsättningar, organisering och betydelse Ds 1997:36, Resultatstyrning av föreningsbidrag Ds 2002:1 Domare och åklagare i internationella insatser DS 2013:7 Om katastrofmedicin som en del av svenska insatser utomlands, m.m. 2004/05:52 politik för humanitärt bistånd 2007/08:51 Nationell strategi för svenskt deltagande i internationell freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet 2007/08:89 Globala utmaningar – vårt ansvar Regeringens policy Fred och säkerhet för utveckling – Policy för säkerhet och utveckling i svenskt utvecklingssamarbete –2014 Regeringens policy Rädda liv och lindra nöd – Policy för humanitära bistånd 2010–2016 Försvarsdepartementet, rapport , Kartläggning av vissa veteran- soldatfrågor inom NORDEFCO-samarbetet