sou · H2B327 · 2014-05-07 00:00:00 — Försvarsmakten bedriver därefter uppföljningsverksamhet lokalt på varje förband efter avslutad insats i syfte att identifiera personer som är i behov av stödåtgärder. En viktig del är de före- läsningar som genomförs för att informera den enskilde om normal omställningsproblematik efter en insats. Uppföljningsverksamheten syftar också till att informera den enskilde om vilket fortsatt stöd som denne kan få av myndigheten och av andra berörda aktörer. Försvarsmakten anger att verksamheten vad avser uppföljning av personalen är organiserad enligt följande. Uppföljning 1 – hemkomst I samband med hemkomsten från en internationell militär insats föreligger obligatorisk närvaro vid uppföljningstillfället, som sker direkt vid hemkomst. ges en föreläsning om mental hälsa som syftar till att förbereda individen på omställningen till hemmatillvaron. Vidare sker samtal enskilt och/eller i grupp samt fysisk hälsoundersökning, för att utreda om individen fått några skador av sin insats som behöver omhändertas direkt. Information lämnas om vart individerna ska vända sig om de är i behov av stöd. Uppföljning 2 – återsamling En andra uppföljning genomförs cirka efter hemkomst- en. är fokus på hur omställningen till hemmatill- varon varit, bl.a. ges föreläsning om mental hälsa samt gruppsamtal. Även föreligger obligatorisk närvaro. Uppföljning 3 – informationsbrev Ett informationsbrev skickas till den enskilde efter genomförd insats i syfte att informera om Försvarsmaktens upp- följningsansvar och vart individen ska vända sig om denne är i behov av stöd. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Uppföljning 4 – avslut Ett brev skickas till den enskilde efter genomförd insats. I brevet ges information om att det femåriga aktiva uppföljningsansvaret som Försvarsmakten har är på väg att avslutas och vart individen ska vända sig om denne är i behov av stöd. Försvarsmakten anger vidare att utredningar för att kontrollera fysiska och psykiska besvär genomförs vid den lokala företagshälso- vården (Försvarshälsan) genom att den enskilde får träffa läkare, sjuksköterska, sjukgymnast och/eller genom samtal med psykolog. En enskild som har en mer omfattande problematik hänvisas till landstingsansluten vård för vidare utredning och vård. Den enskilde, oavsett om denne är anställd i myndigheten eller direktrekryterad för en enskild insats, erbjuds även en kontaktperson i myndigheten som bistår och stödjer under den fortsatta utredningen. Försvarsmakten uppger att myndigheten inte kan redovisa hur många fall av personlig kontakt som har tagits med den enskilde med stöd av angivna bestämmelse eftersom myndigheten inte för någon statistik över detta. De flesta kontakterna sker dessutom mellan förbandsets representanter (chef, samordnare, m.fl.) och den enskilde. Försvarsmakten framhåller i detta sammanhang att lagens lydelse vad gäller aktiv uppföljning kan komma i konflikt med individens integritet, speciellt i de fall då indikationerna om ohälsa kommer från den enskildes omgivning och inte direkt från denne själv. Försvarsmakten ska som en del i en sammanhållen och trovärdig veteranpolitik fullt ut tillämpa förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. serviceskyldighet med att lämna upplysningar, vägled- ning, råd och annan sådan hjälp till den enskilde veteransoldaten och dennes anhöriga i enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde och den enskilde. Försvarsmakten ska finnas tillgänglig och bistå med information och vägledning i den omfattning och form som varje situation motiverar. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Försvarsmakten bör ha ett ansvar att hjälpa den enskilde med till exempel vägledning så att den skadade kan vända sig till rätt instans eller med hjälp att ta kontakt med en viss instans eller myndighet. Förvarsmakten ska även efter fem (5) år bistå en enskild som vänder sig till myndigheten med den information och vägledning myndigheten har tillgänglig inom ramen för sin uppföljnings- verksamhet i stort. Enligt 7 § ska Försvarsmakten vid utredning enligt 6 § bistå den enskilde med information och vägledning. Detta gäller även som anges i 6 § tredje stycket. Försvarsmakten uppger att myndigheten inte kan redovisa någon statistik över hur många fall/ärenden myndigheten bistått den enskilde med information och vägledning då man inte för statistik över detta. Myndigheten har därför heller ingen uppfattning om hur man bistått en enskild med information och väg- ledning som ligger efter avslutad insats. Myndigheten kan dock notera utifrån en klinisk erfaren- hetsbild att antalet nya kontakter som har sin grund i insatser äldre än har minskat. Sannolikt är orsaken att uppföljnings- arbetet i större utsträckning nått fram till den enskilde. Försvarsmakten uppger att den lämnade information handlar i huvudsak om upplysning om Försvarsmaktens arbete med veteran- och anhörigstöd. Myndighetens vägledning sker i form av vägled- ning till vårdinstanser (företagshälsovård/annan sjukvård), andra myndigheter (, arbetsförmedlingen), försäkrings- bolag, veteran – och anhörigorganisationer (Fredsbaskrarna, , militära kamratföreningars riksförbund och Invidzonen) samt till stiftelser för ekonomisk ersättning (Kungafonden). Försvarsmakten ska, om så är påkallat, kunna agera även i situa- tioner där det inte finns en fastslagen arbetsskada, dvs. även i fall av fysiska eller psykiska besvär. Stödet ges vid behov och det blir fråga om en prövning i det enskilda fallet utifrån omständig- Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering heterna i stort. Stödåtgärderna förutsätter att besvären har en koppling till tjänstgöringen som sådan. Försvarsmakten ska utnyttja de möjligheter som finns att bistå med det stöd som inom rimliga gränser kan ges, utöver i före- kommande fall övrigt stöd från andra håll. Stödverksamheten som sådan måste rymmas inom ramen för den verksamhet som myndigheten har att bedriva. Försvarsmaktens resurser ska läggas på det som är syftet med lagstiftningen, att ge personer som till följd av tjänstgöring i internationella militära insatser drabbats av fysiska eller psykiska besvär möjlighet att få ett meningsfullt stöd som samhället annars inte hade kunnat bistå med. Stödåtgärder i samband med fysiska eller psykiska besvär I 8 § anges att om någon drabbas av fysiska eller psykiska besvär under tjänstgöring i insatsområdet eller vid resa till eller från sådan tjänstgöring ska Försvarsmakten i samråd med den skadade utreda behovet av och vid behov lämna stöd till den enskilde för att bidra till att stärka dennes möjlighet att 1.återfå full arbetsförmåga, eller 2.försörja sig genom förvärvsarbete. Försvarsmakten ska ge den enskilde lämplig arbetsträning inom ramen för myndighetens verksamhet, om det är möjligt. Om besvä- ren kan antas leda till bestående funktionshinder eller annars är av allvarlig art, ska myndigheten stödja och bistå den enskilde så att hans eller hennes möjlighet att leva ett aktivt och självständigt liv stärks. Utredningen har begärt att Försvarsmakten ska redovisa hur många ärenden som myndigheten handlagt och som innefattat tillämpning av ovan angivna bestämmelse, fördelat på stöd till den enskilde för att bidra till att stärka dennes möjlighet att återfå full arbetsför- måga och/eller försörja sig genom förvärvsarbete. Vidare beskriva vilken typ av stöd som den enskilde normalt erhåller med stöd av angivna bestämmelse. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Försvarsmakten har upplyst att den enskildes behov styr varför det är svårt att ge en exakt siffra på antalet fall kopplat till utred- ningens frågeställning. I de fall där det föreligger behov av arbets- livsinriktad rehabilitering vidtar myndigheten nödvändiga åtgärder. För en enskild som skadat sig under en internationell militär insats gäller – på motsvarande sätt som i övriga rehabiliteringsärenden – att den enskilde inledningsvis får arbetsträna för att återfå full arbets- förmåga i ordinarie arbete. Om den enskilde har annan arbetsgivare utgör myndigheten ett kompletterande stöd i rehabiliteringen. Genom lagens utformning ges myndigheten möjligheten till ett mer om- fattande stöd till en enskild som skadat sig under en insats. Ekonomiskt stöd till utbildning, m.m. I 9 § anges att i de fall där besvär som avses i 8 § första stycket för- anleder behov av tillgång till lämplig yrkesutbildning eller fortbild- ning för den enskilde i syfte att stärka dennes förvärvsförmåga, ska Försvarsmakten ge ekonomiskt stöd till sådan utbildning eller ut- bildning som förlängs till följd av besvären. Utredningen har begärt att Försvarsmakten ska redovisa antal ären- den där myndigheten har gett ekonomiskt stöd till utbildning med stöd av ovan angivna bestämmelse samt ange om tillämpningen av angivna bestämmelse medfört några tillämpningsproblem. Försvarsmakten anger att för anställd personal hanteras dessa frågor inom ordinarie arbetsgivaransvar. För direktrekryterad per- sonal och tidsbegränsat anställd personal finns andra aktörer i sam- hället, till exempel arbetsförmedlingen, som i första hand sörjer för detta utbildningsbehov och ersätter aktuella kostnader. Myndigheten erbjuder också regelbundet skadade soldater fortsatt anställning. Ekonomiskt stöd till andra åtgärder, m.m. I 9 § andra stycket anges att Försvarsmakten även ska ge ekono- miskt stöd till andra åtgärder som främjar den enskildes återgång till arbetslivet samt till anskaffande av hjälpmedel som han eller hon behöver. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Utredningen har begärt att Försvarsmakten ska redovisa antal fall där myndigheten har gett ekonomiskt stöd till stöd till andra åtgär- der med stöd av ovan angivna bestämmelse samt om tillämpningen av bestämmelsen medfört några tillämpningsproblem. Försvarsmakten anger att myndigheten har i vissa speciella fall utgett extra ersättningar enligt den angivna bestämmelsen. Det finns dock vissa kunskapsutmaningar i samhället vad gäller vilket ansvar som myndigheten har i dessa fall. När konflikter uppstått har dock dessa kunnat lösas genom information och kommunikation. Stöd om det inte ges av annan aktör Enligt 10 § ska Försvarsmaktens stöd enligt 8 § första stycket och 9 § endast ges om det inte ska tillhandahållas av någon annan till följd av andra bestämmelser och i den utsträckning som det framstår som skäligt med hänsyn till besvären samt omständigheterna i övrigt. Försvarsmakten ska enligt 11 § vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 8 och 9 §§ samarbeta med andra berörda myndigheter och organisationer. Försvarsmakten uppger att vad som anges i 10 § inte medfört några tillämpningsproblem utan eventuella otydligheter har kunnat redas ut i samverkan med andra instanser i samhället. När det gäller vad som anges i 11 § finns på lokal/regional nivå upparbetade former för samverkan. Den svenska förvaltningsmodellen innebär i sig en för- delning av ansvaret mellan olika instanser i samhället. Vissa ärenden kräver därför samverkan och samordning. Den nationella strukturen för samverkan mellan alla dessa aktörer saknas dock . Samordning av stödåtgärder. I 12 § anges att Försvarsmaktens ansvar enligt 8 och 9 §§ innebär ingen inskränkning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har enligt 3 kap. 2 a § och 3 § andra stycket arbetsmiljölagen (1977:n6o) samt 30 kap. socialförsäkringsbalken. Om en annan arbetsgivare har vidtagit stödåtgärder ska Försvarsmaktens stödåtgärder enligt 8 och 9 §§samordnas med dessa. I 12 § anges vidare att Försvarsmaktens ansvar enligt 8 och 9 §§ innebär ingen inskränkning i det ansvar som den skadades arbets- Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering givare har enligt 3 kap. 2 a § och 3 § andra stycket arbetsmiljölagen (1977:n6o) samt 30 kap. socialförsäkringsbalken. Om en annan arbetsgivare har vidtagit stödåtgärder ska Försvars- maktens stödåtgärder enligt 8 och 9 §§samordnas med dessa. Utredningen har begärt att Försvarsmakten redogör för hur sam- verkan med andra myndigheter, landsting, kommuner, frivilliga orga- nisationer och andra berörda aktörer är utformad och fungerar och om tillämpningen av angivna bestämmelser har medfört några tillämp- ningsproblem. Försvarsmakten uppger att myndigheten i förekommande fall inte erfarit några tillämpningsproblem, däremot ställer det krav på myndigheten att vara tydlig i sin information både gentemot den enskilde och mot andra med avseende på var ansvaret ligger, dvs. hos myndigheten eller hos en annan eller andra aktörer. I 13 § anges att för tjänstgöringen i en internationell militär insats gäller bestämmelserna om arbetsskadeförsäkring i socialförsäkrings- balken från det att den första färden till insatsområdet påbörjas till det att den sista färden från insatsområdet avslutas. En skada som inträffar ska anses som arbetsskada, om överväg- ande skäl talar för det. Skador som inträffar under semester eller motsvarande ledighet utanför insatsområdet ska omfattas av arbets- skadeförsäkringen endast om det finns särskilda skäl för det. Vid prövning av om den som tjänstgör en internationell militär in- sats drabbats av en arbetsskada ska bestämmelserna i 43 kap. 4–6 §§ socialförsäkringsbalken tillämpas för den tid som avses i första och andra styckena, om det är förmånligare för den enskilde än en tillämpning av 39 kap. 3 och 5–7§§ socialförsäkringsbalken. Försvarsmakten anger att i de allra flesta fall leder utformningen inte till några tillämpningsproblem. Dock finns det enstaka fall där och Försäkringar gjort olika bedömningar av samma arbetsskada vilket leder till utebliven ersättning för indi- viden. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Av 14 § följer att vid tillämpning enligt 13 § av bestämmelserna om arbetsskada i socialförsäkringsbalken utgör livränteunderlaget minst 7 prisbasbelopp enligt 2 kap. 6 och 7 §§ nämnda balk. Försvarsmakten uppger sig inte ha erfarit några tillämpnings- problem med den angivna bestämmelsen. Myndigheten har dock tillsammans med arbetstagarorganisationerna diskuterat att införa en mer generös tillämpning, men inga beslut är ännu fattade. Av 15 § följer att – oaktat vad som anges 42 kap. 12 § socialförsäk- ringsbalken – på begäran av den enskilde ska pröva om han eller hon har fått en arbetsskada i ett sådant fall som avses i denna lag. Försvarsmakten uppger sig inte ha erfarit några tillämpningsproblem med den angivna bestämmelsen 10.4.8Anhöriga – stöd och ersättning Försvarsmakten ska tillhandahålla stöd i form av information till anhöriga till dem som tjänstgör vid en internationell militär insats. Försvarsmakten ska ha en sammanhållen planering för sitt arbete med anhöriga i stort. Försvarsmakten har ett ansvar att aktivt arbeta med anhörig- frågor på ett sammanhållet sätt och att framför allt bygga upp en fungerande organisation för att kunna hantera behovet av infor- mation. Försvarsmaktens fokus för verksamheten bör vara den kunskap som myndigheten har utifrån sin kärnverksamhet, sådant som inte andra kan eller bör kunna göra bättre. Under pågående tjänstgöring gör sig även behovet av möjlighet till kontakt mellan den tjänstgörande och dennes anhöriga gäll- ande och bör beaktas av Försvarsmakten. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Enligt 16 § ska Försvarsmakten tillhandahålla stöd i form av infor- mation till anhöriga till anställda som tjänstgör i en internationell militär insats. Försvarsmakten ska vidare ha en sammanhållen plane- ring för sitt arbete med anhöriga i sin helhet. Av 14 § förordningen (2010:651) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser följer att myndigheten ska inom ramen för sin sammanhållna planering av arbetet med anhöriga enligt 16 § lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid inter- nationella militära insatser ha en handlingsplan för arbetet med anhörig- och familjefrågor. Försvarsmakten ska även utse en kontaktperson för anhöriga till den som tjänstgör i en internationell militär insats. Försvarsmakten beskriver myndighetens sammanhållna planering av arbetet med anhöriga enligt följande: Den centrala anhörigfunktionen är placerad på myndighetens veteran- enhet. Funktionen har bland annat följande uppgifter: -ansvarig och sammanhållande för anhörigstödet inom myndig- heten -styr, stödjer och koordinerar lokala anhörigsamordnare, anhörig- officeren samt samverkar med ideella organisationer -genomför centrala utbildningar och utbildning i anhörigstöd Lokal anhörigsamordnare är en lokal befattning på respektive för- band. Funktionen samordnar det lokala arbetet och är viktig för närheten till de anhöriga. Den lokala anhörigsamordnaren har ett nära samarbete med anhörigofficeren i insatsförbandet. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering En anhörigofficer finns på varje insatt förband och samverkar med lokal anhörigfunktion i frågor om praktiska arrangemang i sam- band med insatsförbandets informationsträffar inför, under och efter en internationell militär insats. Försvarsmakten uppger att myndigheten samarbetar med frivilliga veteran- och anhörigorganisationer för att kunna erbjuda ett så brett stöd som möjligt samt för att nå ut och vara tillgänglig. Myndigheten arbetar främst med Invidzonen och i stödet till anhöriga, med vilka man har avtal om tillhandahållande av stöd. Det finns utarbetade rutiner för stödet som ges till anhöriga före, under samt efter insats. Information är en stor del av stödet och ges bland annat via myndighetens hemsida. Myndigheten anordnar också informationsträffar för anhöriga. Vid dessa träffar finns myndig- hetens samarbetspartners oftast representerade och ibland är träffar- na arrangerade av dem. Man skickar direktadresserad information till anhöriga och försöker så långt det är möjligt säkerställa att kom- munikation kan mellan den anställde i insatsområdet och anhöriga hemma. Försvarsmakten uppger vidare att myndigheten säkerställer att ett extra skyddsnät för anhöriga finns om de behöver psykosocialt stöd eller rådgivning före, under och efter den anställdes tjänst- . Myndighetens ger även stöd så att de kan bilda nätverk för kamratstöd. Vidare ges stöd till närmast anhöriga i samband med allvarlig skada, sjukdom eller dödsfall. Försvarsmakten uppger att myndigheten har ett väl funge- rande koncept som succesivt utvecklas och att man har valt en generös och inkluderande tillämpning av ovan angivna bestämmelser. Ekonomiskt stöd till anhöriga i vissa fall, m.m. Av 17 § följer att om den som tjänstgör i en internationell militär insats skadas så att han eller hon behöver sjukhusvård eller föro- lyckas, ska Försvarsmakten efter ansökan av den anhörig ersätta denne för skäligt antal resor till den skadade eller förolyckade samt Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering uppehälle och tidsspillan vid sådan resa på samma grunder som gäller i fråga om ersättning av allmänna medel till vittnen. Försvarsmakten uppger att vid de få tillfällen det har varit aktuellt görs en bedömning i det specifika fallet och stöd har kunnat ges. Myndigheten har utgett ersättning i samband med två skadefall sedan lagen trädde i kraft. Tillämpningen har varit problemfri. Bidrag till kostnader för psykosocialt stöd I fall som avses i 17 § första stycket ska Försvarsmakten efter an- sökan ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt stöd till anhöri- ga som är i behov av det om det framstår som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt. Försvarsmakten får även i övrigt ge sådant bidrag om det finns särskilda skäl för det. Försvarsmakten uppger att står för det psykosociala stödet till anhöriga och i vissa fall även till veteraner enligt överenskommelse med myndigheten. lämnades stöd enligt följande: -stöd lämnades i 16 ärenden till en anställd veteran, varav 11 har lämnats vidare för professionellt stöd -stöd lämnades i 30 ärenden till anhörig, varav 23 har lämnats vidare till för professionellt stöd -stöd lämnades i 24 ärenden till par, varav 17 har lämnats vidare för professionellt stöd Försvarsmakten bedömer att bestämmelsen inte har medfört några tillämpningsproblem. Ekonomiskt stöd till när anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skadades rehabilitering Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den skada- des rehabilitering, ska Försvarsmakten efter ansökan ge den anhö- rige skälig ersättning för kostnader som sådan medverkan medför. Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering Försvarsmakten uppger att historiskt sett finns ett antal fall där myn- digheten beviljat angivet stöd, men anger att det finns utmaningar i tolkningen av bestämmelsen. De anhörigas tolkning och förväntans- bild krockar ibland med myndighetens praxis och reella möjligheter att stödja. Av 18 § följer att Försvarsmaktens beslut enligt 8, 9 och 17 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. beslut som innebär tillämpning av 13, 14 eller 15 § får ändras, omprövas och överklagas i den ordning som före- skrivs i 113 kap. socialförsäkringsbalken. Ovan angivna bestämmelser har trätt i kraft . Genom lagen har lagen (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvars- makten upphävts. Den gamla lagen gäller dock fortfarande i tillämp- liga delar för den som tjänstgör i Polisens utlandsstyrka. Den nya lagen tillämpas även i fråga om tidigare anställda i utlandsstyrkan som skadats efter utgången av 1992. Ersättning enligt 17 § andra stycket för kostnader som uppkom- mit av annan anledning än i samband med att en närstående föro- lyckats eller skadats så svårt att sjukhusvård krävs, betalas dock endast för kostnader som har uppkommit efter ikraftträdandet. Försvarsmakten påpekar att ett av problemen är att den nya lagen och den tidigare lagen om utlandsstyrkan inte överensstämmer. Lagen om utlandsstyrkan gällde även för personskador som uppkom i . Den nya lagen gäller bara skador som uppkommer i ett insatsområde utomlands. För den som skadats under utbildningstid i före gällde lagen om utlandsstyrkan för skadan. Även förordningen om utlands- styrkan gällde. Enligt övergångsbestämmelserna till den nya förordningen ska äldre regler fortfarande tillämpas för förmåner vid sjukdom och skada om skadan har inträffat före den . Veteranpolitiken – uppföljning och utvärdering regler ska kunna tillämpas krävs emellertid att skadan omfattas av lagen. Eftersom den nya lagen gäller i stället för lagen om utlands- styrkan och då skador i inte om- fattas av den nya lagen så kan inte heller förordningen om utlands- styrkan i tillämpliga delar tillämpas på sådana skador. Härigenom har också det förstärkta rehabiliteringsansvaret som Försvarsmakten tidigare haft tagits bort. En klar försämring av den enskildes för- säkringsskydd har således blivit följden. 10.5Övrigt inhämtat underlag, m.m. Som inledningsvis angetts har utredningen berett berörda aktörer möjlighet att såväl muntligen som skriftligen lämna synpunkter och uppgifter inom olika delområden. Härutöver har utredningen även begärt att Försvarsmakten ska redogöra för bakgrunden till och vilka åtgärder som myndigheten vidtagit eller avser att vidta med anledning av Generalläkarens till- synsrapporter 201110, 201211 och 201312 samt Försvarsmaktens 201213. Vidare har utredningen även begärt att myndigheten ska redo- göra för vilka åtgärder som myndigheten överväger med anledning av resultaten av två enkätundersökningar om genomförandet av veteransoldatpolitiken som genomfördes . Nedan redogörs översiktligt för angivna rapporter och enkäter och, i förekommande fall, Försvarsmaktens kommentarer i anslut- ning till respektive rapport. Vidare lämnas en sammanfattning av resultatet av den enkät- undersökning av veteransoldaternas och deras anhörigas uppfattning om veteransoldatpolitiken som genomfört på uppdrag av utredningen . Avslutningsvis lämnas en översiktlig redogörelse för resultaten av enkät om bland annat synen på veteraner som vid genomförde 2013. 10Generalläkarens processinspektion av HKV koncernledning , daterad (2011-0620-70). 11Generalläkarens inspektion i , daterad (2012- 0014-70).