sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — 6 § Olyckor och tillbud som har inträffat utanför territorium och som rör svenska statsluftfartyg ska utredas om inte särskilda skäl föreligger mot det. Bestämmelsen är ny och utgör motsvarigheten till den nya huvud- principen från 4 §, men avser händelser som inträffar i utlandet med svenska statsluftfartyg i stället för händelser som inträffar i med utländska statsluftfartyg. Se närmare om huvudregeln för utredning av statsluftfartyg under kommentaren till 4 §. Särskilda skäl mot att genomföra en utredning kan utgöras av att det av säkerhetsskäl inte går att skicka svensk personal till olycks- området. ska då emellertid i sin bedöm- ning av om det föreligger särskilda skäl mot att besluta om en utredning även ta hänsyn till andra svenska myndigheters möjlig- heter att genomföra en sådan utredning. Om t.ex. en olycka skulle inträffa utomlands i ett insatsområde med ett svenskt militärt luft- fartyg och utredningsmyndigheten skulle göra bedömningen att den för egen del inte har möjlighet att skicka personal till området, ska andra myndigheters möjligheter att genomföra utredningen också bedömas. Om t.ex. Försvarsmakten i ett sådant fall i stället skulle ha möjlighet att genomföra utredningen, bör utrednings- myndigheten delegera utredningen till Försvarsmakten i stället för att konstatera att särskilda skäl föreligger mot en utredning. Det sagda förutsätter emellertid att skäl mot en sådan delegation av utredningsansvaret inte föreligger enligt 8 kap. 1 § andra stycket eller 8 kap. 2 § LSU. Andra särskilda skäl mot en utredning kan vara att olyckan till större del berör ett annat land eller andra länder och därför också bättre utreds av det landet eller de länderna. 7 § Olyckor och tillbud som har inträffat utanför territorium och som rör svenska luftfartyg med en maximal startmassa om högst , vilka enligt en internationell överenskommelse som har biträtts av inte ska ha luftvärdighetsbevis, ska endast utredas om det är av synnerlig vikt från säkerhetssynpunkt och en utredning inte görs i den stat inom vars territorium olyckan eller tillbudet in- träffade. Bestämmelsen motsvarar 4 § tredje stycket andra meningen LUO. Det har dock förtydligats att undantaget avseende luftfartyg som inte ska ha luftvärdighetsbevis avser luftvärdighetsbevis enligt en internationell överenskommelse som har biträtts av , dvs. Se även kommentaren till 3 §. 3 kap. Sjöolyckor och tillbud till sjöss 1 § Med sjöolyckor avses olyckor till följd av en händelse eller en serie av händelser som inträffar i direkt anslutning till driften av handels- fartyg, fiskefartyg eller statsfartyg. Med tillbud till sjöss avses händelser eller en serie av händelser som inte utgör en mycket allvarlig sjöolycka, en allvarlig sjöolycka eller en annan sjöolycka enligt 3 §, 6 § eller 9 §, men som har utsatt eller, om händelserna inte åtgärdats, skulle ha kunnat utsätta fartyget, personer ombord eller utanför fartyget, eller miljön för fara. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 2 b § LUO. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 2 c § fjärde punkten Olyckor och tillbud som ska utredas 2 § En sjöolycka ska utredas om olyckan utgör en mycket allvarlig sjö- olycka eller en olycka som likställs med en mycket allvarlig sjöolycka. Bestämmelsen motsvarar 2 § andra punkten LUO. 3 § Med en mycket allvarlig sjöolycka avses en olycka som innebär att: 1.en eller flera människor har avlidit, 2.fartyget har försvunnit, eller 3.allvarlig skada har uppkommit i miljön. Med en mycket allvarlig sjöolycka likställs att: 1.flera människor har blivit allvarligt skadade, 2.fartyget eller egendom som inte transporterats med fartyget har fått omfattande skador, eller 3. fartyget har övergetts i sjön. Bestämmelsen motsvarar 2 c § första stycket första punkten samt 2 c § andra stycket LUO. Ordningen för uppräkningen i första stycket har emellertid ändrats i förhållande till 2 c § LUO. Bestäm- melsen bygger på artikel 3.2 i direktivet 2009/18/EG, som i sin tur bygger på artikel 2.22 i IMO-koden för utredning av olyckor7. Den inbördes ordningen på de tre omständigheter som ska kunna kon- stituera en mycket allvarlig sjöolycka är emellertid alternativa i förhållande till varandra och har därmed i sig ingen juridisk bety- delse. Ordningen har ändrats i syfte att dels komma i bättre över- ensstämmelse med motsvarande regleringar för luftfarten, den spårbundna trafiken samt vägtrafiken och övriga allvarliga olyckor (2 kap. 1 §, 4 kap. 1 § samt 5 kap. 1 § LSU), dels för att markera att förlust av människoliv inte är av underordnad betydelse till om- fattande skador på ett fartyg eller egendom. 7 Den av Internationella sjöfartsorganisationen antagna resolutionen MSC.255(84). 4 § Ett tillbud till sjöss ska utredas om tillbudet skulle ha kunnat leda till en mycket allvarlig sjöolycka eller en olycka som likställs med en mycket allvarlig sjöolycka. Bestämmelsen motsvarar 2 a § andra stycket första meningen LUO. Olyckor och tillbud som får utredas 5 § En allvarlig sjöolycka får utredas. Bestämmelsen motsvarar 2 a § första meningen LUO. 6 § Med en allvarlig sjöolycka avses en olycka som inte utgör en mycket allvarlig sjöolycka och där händelser såsom brand, explosion, kollision, grundstötning, skada på grund av hårt väder eller is, eller inträffad eller misstänkt skada på fartygets skrov, innebär att 1.fartyget inte är i sådant skick att det uppfyller gällande säkerhets- krav, och detta innebär fara för att fartyget eller personer ombord skadas, eller det utgör ett oskäligt hot mot miljön, 2.skada har uppkommit i miljön, eller 3.fartyget har råkat ut för ett haveri som medfört behov av bogse- ring eller assistans från land. Som allvarlig sjöolycka anses också när en eller flera människor har försvunnit från fartyget. Bestämmelsen motsvarar 2 c § första stycket andra punkten samt 2 c § tredje stycket LUO. 7 § Vid en allvarlig sjöolycka ska utredningsmyndigheten först göra en preliminär bedömning i syfte att ta ställning till om en säkerhets- utredning ska genomföras eller inte. Bestämmelsen motsvarar 2 a § andra meningen LUO. 8 § Även en annan sjöolycka får utredas. Bestämmelsen motsvarar 2 a § första meningen LUO. 9 § Med en annan sjöolycka avses en mindre allvarlig sjöolycka som inte utgör en mycket allvarlig sjöolycka, eller en allvarlig sjöolycka. Bestämmelsen motsvarar 2 c § första stycket tredje punkten LUO. 10 § Ett tillbud till sjöss får utredas om tillbudet skulle ha kunnat leda till en allvarlig sjöolycka eller annan sjöolycka. Bestämmelsen motsvarar 2 a § andra stycket andra meningen LUO. 11 § Vid en preliminär bedömning av en allvarlig sjöolycka ska det beaktas hur allvarlig olyckan är, vilket slags fartyg och vilken last som berörs och i vilken mån en säkerhetsutrednings resultat kan förhindra framtida olyckor eller tillbud. Detsamma gäller vid en bedömning av om en säkerhetsutredning av en annan sjöolycka eller ett tillbud till sjöss ska genomföras eller inte. Bestämmelsen motsvarar 2 a § tredje stycket LUO. Olyckor och tillbud med internationell anknytning 12 § Sjöolyckor och tillbud till sjöss som har inträffat utanför Sveriges sjöterritorium ska utredas om olyckan eller tillbudet berör ett fartyg som för svensk flagg eller är av annat väsentligt intresse för . Med annat väsentligt intresse för avses: 1.att en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss medför att svensk miljö får allvarliga skador, 2.att följden av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss orsakar, eller hotar att orsaka, allvarlig skada för som stat, innefattande konstgjorda öar, installationer och konstruktioner som omfattas av svensk jurisdiktion, 3.att följden av en sjöolycka medfört att svenska medborgare har avlidit eller fått allvarliga skador, eller 4.att en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss i annat fall bedöms vara av ett betydande svenskt intresse. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 4 § andra stycket LUO. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 4 b § LUO. 13 § En utredning ska också göras när ett utländskt ro-ro-passagerar- fartyg eller höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik har varit in- blandat i en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss utanför eller annan EU-medlemsstats sjöterritorium om fartyget senast besökte . Har en utredning enligt första stycket inletts ska den fortgå till dess berörda stater har enats om vilken stat som ska ansvara för utred- ningen. Bestämmelsen motsvarar 4 a § LUO med vissa justeringar. Över- väganden finns i avsnittet 6.6. I LSU avses med ro-ro-passagerarfartyg, höghastighets- passagerarfartyg och reguljär trafik detsamma som i rådets direktiv /35/EG av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och hög- hastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik. 14 § Sjöolyckor och tillbud till sjöss som har inträffat i och som rör utländska statsfartyg ska endast utredas om det finns särskilda skäl för en sådan utredning. Bestämmelsen är ny och ersätter 4 § första stycket andra meningen LUO. Se kommentaren till 2 kap. 4 §. 15 § Sjölyckor och tillbud till sjöss som har inträffat utanför Sveriges sjöterritorium och som rör svenska statsfartyg ska utredas om inte sär- skilda skäl föreligger mot det. Bestämmelsen är ny. Se kommentaren till 2 kap. 4 och 6 §§. 16 § Varje sjöolycka eller tillbud till sjöss ska som huvudregel vara föremål för endast en säkerhetsutredning om den utförs av en med- lemsstat i Europeiska unionen. Om ett tredje land leder en säkerhetsutredning, som berör svenska väsentliga intressen, kan utredningsmyndigheten besluta att inte genom- föra en parallell utredning under förutsättning att den utredning som leds av det tredje landet genomförs i enlighet med den av Inter- nationella sjöfartsorganisationen antagna reso- lutionen MSC.255(84) (IMO-koden för utredning av olyckor). Bestämmelsen motsvarar 8 d § första stycket och 8 f § tredje stycket FUO. Eftersom bestämmelsen har betydelse för att avgöra om det föreligger utredningsskyldighet för , bör den i stället finnas i lag. Olyckor och tillbud med spårbunden trafik Olyckor och tillbud som ska utredas 1 § En olycka vid järnvägs-, tunnelbane- eller spårvägsdrift (olycka med spårbunden trafik) som utgörs av antingen kollisioner mellan spårfordon, urspårningar eller andra händelser med betydelse för säker- heten för den spårbundna trafiken ska utredas om den har medfört att 1.minst en person har avlidit eller minst fem personer har blivit allvarligt skadade, eller 2.spårfordon, spåranläggningar, egendom som inte transporterats med spårfordonet eller miljön har fått så omfattande skador att de sammanlagda kostnaderna uppskattas till ett belopp motsvarande . Bestämmelsen motsvarar 2 § tredje punkten LUO. I stället för järnvägsolycka har emellertid begreppet olycka med spårbunden trafik valts. 2 § Ett tillbud till en olycka med spårbunden trafik ska utredas om tillbudet 1.inneburit allvarlig fara för att en olycka som avses i 1 § skulle inträffa, 2.tyder på ett väsentligt fel hos spårfordonet eller spåranläggningen, 3.tyder på andra väsentliga brister i säkerhetshänseende. Bestämmelsen motsvarar 2 § andra stycket LUO. Olyckor och tillbud med internationell anknytning 3 § Om en olycka eller ett tillbud som berör spårfordon i inter- nationell trafik har inträffat på eller nära den svenska gränsen, får utredningsmyndigheten komma överens med motsvarande myndighet i den andra berörda staten om vilken av dem som ska göra utred- ningen eller att de ska göra den tillsammans. Bestämmelsen motsvarar 4 § fjärde stycket LUO. 5 kap. Vägtrafikolyckor och andra allvarliga olyckor Olyckor och tillbud som ska utredas 1 § Vägtrafikolyckor och andra allvarliga olyckor än sådana som avses i2–4 kap. ska utredas om 1.flera människor har avlidit, 2.flera människor har blivit allvarligt skadade, eller 3.omfattande skador har uppkommit på egendom eller i miljön. Bestämmelsen motsvarar 2 § fjärde punkten LUO. 2 § Tillbud till sådana olyckor som avses i 1 § ska utredas om 1.tillbudet inneburit allvarlig fara för att en olycka som avses i 1 § skulle inträffa, eller 2.tillbudet tyder på andra väsentliga brister i säkerhetshänseende. Bestämmelsen motsvarar 2 § andra stycket LUO. 3 § Sådana utredningar som avses i 1–2 §§ ska göras endast om en utredning är av betydelse från säkerhetssynpunkt. Bestämmelsen motsvarar 2 § tredje stycket LUO. Särskilda bestämmelser om säkerhetsutredningens genomförande 1 § ska, i den mån det är praktiskt genomför- bart, underrätta dem som kan vara berörda av olyckan eller tillbudet och ge dem tillfälle att yttra sig. Dessa har rätt att: 1.närvara vid utredningen på olycksplatsen och vid utrednings- arbetet i övrigt, om det kan ske utan men för utredningen, 2.regelbundet få information om hur utredningen framskrider samt 3.så långt det är praktiskt möjligt, ges tillfälle att lägga fram sina synpunkter. Bestämmelsen motsvarar 7 § första stycket LUO samt 7 a § FUO. Bestämmelsen i 7 a § FUO riktar sig enbart mot järnvägsolyckor och bygger på bestämmelsen i artikel 22.3 i direktivet 2004/49/EG. Den informationsrätt och, i de fall det är praktiskt möjligt, rätt att lägga fram synpunkter som följer av bestämmelsen i 7 a § FUO bör inte begränsas till enbart säkerhetsutredningar av järnvägsolyckor. Bestämmelsen har därför flyttats till 6 kap. 1 § LSU och ska därför beaktas av utredningsmyndigheten vid alla säkerhetsutredningar, oavsett vilken typ av olycka eller tillbud som utreds. 2 § Vid tillämpning av 1 § ska utredningsmyndigheten iaktta de bestämmelser om medverkan vid säkerhetsutredningar som finns i internationella överenskommelser som har biträtts av . Bestämmelsen motsvarar 7 § andra stycket LUO. 3 § Om en säkerhetsutredning genomförs av en olycka eller ett tillbud som även är föremål för en förundersökning enligt 23 kap. rättegångs- balken ska utredningsmyndigheten och förundersökningsledaren hålla varandra underrättade om arbetets gång. Bestämmelsen motsvarar 8 § första stycket LUO. Bestämmelsen har ändrats genom ett förtydligande om att utredningsmyndigheten och , eller annan myndighet som leder en säker- hetsutredning eller förundersökning, ska hålla varandra underrättade om arbetets gång. I 8 § första stycket LUO anges att en utredning ska genomföras i samråd med den som enligt 23 kap. rättegångs- balken leder förundersökningen av det inträffade. En förundersökning enligt och en säkerhets- utredning enligt LSU bedrivs från olika utgångspunkter. De myndigheter som genomför de olika undersökningarna kan ha kon- kurrerande rättigheter till den information som finns på en olycks- plats. I båda typerna av undersökning kan det även hållas förhör med personer som varit involverade i en olycka eller ett tillbud. Det kan därför vara nödvändigt för myndigheterna att komma överens om hur man ska arbeta för att bådas uppdrag ska kunna fullgöras. Vidare finns bestämmelser om vilken information som myndig- heterna kan dela med varandra och i vilken mån sekretess gäller mellan dem. För att tydliggöra att båda myndigheterna bedriver sina respektive undersökningar självständigt har den tidigare bestäm- melsen om att utredningarna ska genomföras i samråd ändrats till att myndigheterna ska hålla varandra underrättade om arbetets gång. 4 § ska utfärda säkerhetsrekommendationer om det är motiverat från säkerhetssynpunkt. En säkerhetsrekommendation får riktas till den som bedöms bäst kunna omsätta säkerhetsrekommendationen i praktiken. Vid säker- hetsutredning av en olycka eller tillbud till olycka inom järnvägs- trafiken får en säkerhetsrekommendation emellertid endast riktas till myndigheter och andra organ samt till andra stater. Bestämmelsen är ny. Överväganden finns i avsnitt 8.3 och 8.4. Av bestämmelsens första stycke framgår att säkerhetsrekom- mendationer får utfärdas om det bedöms motiverat från säkerhets- synpunkt. I den tidigare regleringen i LUO saknades uttryckliga bestämmelser om säkerhetsrekommendationer medan det i FUO fanns ett flertal bestämmelser om sådana men utan någon enhetlig utformning. I bestämmelsens andra stycke görs den reglering som sedan tidi- gare gäller för sjöfarten om att säkerhetsrekommendationer kan riktas till vem som helst, tillämplig för alla utredningar som utred- ningsmyndigheten genomför, förutom utredningar inom järnvägs- trafiken. Bestämmelsen motsvarar därmed en enhetliggjord 17 a § FUO. Nyheten med bestämmelsen är att utredningsmyndigheten kan rikta säkerhetsrekommendationer även mot enskilda aktörer i luftfartsutredningar (som inte genomförs med stöd av förord- ningen (EU) nr 996/2010 – där regleringen kring säkerhetsrekom- mendationer i stället finns i förordningens artikel 17) och i utred- ningar inom tunnelbanetrafik, spårvägar och andra snabbspårväg- system, vägtrafiken samt vid övriga allvarliga olyckor. För säker- hetsutredningar av järnvägsolyckor har bestämmelsen utformats i enlighet med artikel 25.2 i direktivet 2004/49/EG som föreskriver att säkerhetsrekommendationer endast ska riktas till säkerhets- myndigheten (dvs. tillsynsmyndigheten), till andra organ eller myndigheter i eller till andra medlemsstater. andra organ åsyftas sådana organ, som kan vara privata aktörer, som utför certifieringar inom järnvägssystemet. 5 § Med en säkerhetsrekommendation avses ett förslag till åtgärder, som på grund av information som erhållits från en säkerhetsutredning eller på annat sätt, lämnas i avsikt att förebygga olyckor och tillbud eller att begränsa effekten av sådana olyckor och tillbud eller, i förekom- mande fall, att genomföra förbättringar av samhällets räddningstjänst. Bestämmelsen är ny. Överväganden finns i avsnitt 8.3. Genom bestämmelsen tydliggörs vad säkerhetsrekommendationer är och hur de ska utfärdas. 7 kap. befogenheter m.m. 1 § har rätt att: 1.få tillträde till platsen för olyckan eller tillbudet, 2.förbjuda tillträde till det område där olyckan eller tillbudet har inträffat samt besluta att området ska vara avspärrat, 3.hålla förhör med den som antas kunna ge upplysningar av bety- delse för utredningen, 4.ta med sig och granska handlingar eller föremål som kan antas vara av betydelse för utredningen, 5.få omedelbar tillgång till resultat av tester och provtagningar som har utförts av andra med anledning av olyckan eller tillbudet, och 6.begära att vittnen eller sakkunniga hörs vid domstol eller att någon föreläggs att tillhandahålla handlingar eller föremål. Vid tillämpning av första stycket 4 och 5 ska myndigheter på begäran lämna utredningsmyndigheten de uppgifter och upplysningar som utredningsmyndigheten behöver för säkerhetsutredningen. En begäran enligt första stycket 6 ska göras vid den tingsrätt inom vars område olyckan eller tillbudet har inträffat eller den berörda personen vistas. Rätten ska hålla förhör eller meddela föreläggande, om det finns lagliga förutsättningar för åtgärden. Därvid gäller bestäm- melserna om bevisupptagning utom huvudförhandling. Bestämmelserna i andra och femte punkten samt andra stycket är nya. Överväganden finns i avsnitten 5.2 och 5.3. Genom bestämmelsen i andra punkten ges utredningsmyndig- heten en möjlighet att besluta om avspärrning av en olyckplats eller ett område för ett olyckstillbud. Den befogenheten har tidigare till- kommit samt tillsynsmyndigheterna Försvars- makten och Transportstyrelsen. Genom den nya bestämmelsen blir det enbart som kan besluta om avspärr- ning av en olycksplats med stöd av LSU. Polisens behov att kunna spärra av olycksområden är tillräckligt omhändertaget genom rätte- gångsbalkens och polislagens bestämmelser. Bestämmelsen i femte punkten är ny men bygger på regleringen i 9 § LUO om att utredningsmyndigheten ska ha rätt att ta del av andra myndigheters resultat från tester och provtagningar med anledning av inträffade olyckor eller tillbud. Bestämmelsen syftar till att förtydliga utredningsmyndighetens rätt att kunna begära ut sådana relevanta uppgifter, utan att sekretesskäl ska kunna åberopas som hinder mot utlämnandet. Även bestämmelsen i andra stycket syftar till att förtydliga regle- ringen från 9 § LUO. Regeringen har redan uttalat att bestäm- melsen i 9 § LUO är sekretessbrytande., men detta kommer till tydligare uttryck genom den föreslagna bestämmelsen i andra stycket. 7 kap. 1 § LSU ersätter i övrigt 8 § andra stycket samt 9–10 §§ LUO. Bestämmelsen i tredje stycket har endast ändrats språkligt. Sammantaget kan därför följande sägas om de nya bestäm- I fjärde punkten ges den huvudsakliga rätten till att begära tillgång till genomförda tester och provtagningar eller andra handlingar från såväl myndigheter som enskilda. Den rätten förtydligas ytterligare i femte punkten. Skulle en myndighet ändå motsätta sig att lämna ut uppgiften under åberopande av sekretess, så bör det nya andra stycket tydliggöra att sekretessen inte utgör skäl för att vägra att lämna ut uppgiften utan att sekretessen i stället överförs till med stöd av 11 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), (OSL). Om en enskild skulle motsätta sig att lämna ut en uppgift får begära edition vid domstol med stöd av sjätte punkten och tredje stycket. 2 § ska på begäran av utredningsmyndigheten verkställa ett avspärrningsbeslut som meddelats enligt 1 § första stycket 2. ska på begäran från utredningsmyndigheten även i övrigt lämna den hjälp som behövs vid utredningen. Bestämmelsen i första stycket är ny. Överväganden finns i avsnitt 5.3. Om utredningsmyndigheten med stöd av 7 kap. 1 § andra punk- ten beslutar att spärra av ett område där en olycka eller ett tillbud har inträffat, ska polisen på begäran verkställa beslutet, eftersom det kan förväntas att polisen har möjlighet att snabbare komma på plats än utredningsmyndighetens personal. När utredningsmyndig- heten emellertid väl har kommit på plats med egen personal eller anlitat vaktbolag, bör det fortsatta ansvaret för verkställigheten av avspärrningsbeslutet gå över från polisen till utredningsmyndig- heten. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 9 § andra stycket första meningen LUO. 1 § Regeringen får meddela föreskrifter om att utredningsmyndigheten får överlåta åt någon annan att göra en säkerhetsutredning. En sådan överlåtelse får avse en enskild olycka, ett enskilt tillbud eller en viss typ av olyckor eller tillbud. Vad som i denna lag har sagts om utredningsmyndigheten ska i så fall gälla för annan svensk myndighet som har fått utredningsansvaret överlåtet till sig. En säkerhetsutredning får inte överlåtas om det skulle rubba till- tron till utredningens objektivitet eller om det i övrigt finns särskilda skäl för att utredningen ska göras av utredningsmyndigheten. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 5 § andra stycket LUO samt 2 § första stycket andra meningen FUO. Ett tillägg har gjorts för att säkerställa att en svensk myndighet, till vilken utrednings- ansvar har överlåtits från , får tillgång till bl.a. samma befogenheter som under utredningen. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 2 § andra stycket FUO. Den begränsning i möjligheten för utredningsmyndigheten att överlåta utredningsansvaret till någon annan som framgår av andra stycket samt 2 §, har flyttats från förordningsnivå till lag i förtyd- ligande syfte. 2 § En säkerhetsutredning får inte överlåtas om den avser olyckor vid järnvägsdrift eller tillbud till sådana olyckor. En säkerhetsutredning av sjöolyckor eller tillbud till sjöss får inte överlåtas till någon annan svensk myndighet. Detsamma gäller sådana preliminära bedömningar om att inleda en säkerhetsutredning som ska göras enligt 3 kap. 7 §. Andra stycket gäller inte i fråga om den militära sjöfarten. Bestämmelsen motsvarar 2 a § samt 2 b § FUO.