sou · H2B327 · 2014-05-07 00:00:00 — Alla arbetsgivare är måna om den psykosociala miljön på sina arbetsplatser. De uttryck för omtanke och hänsyn, som fungerar i ett arbetsklimat och i en arbetsgrupp kanske inte fungerar på ett annat ställe. Men att det är svårt är ingen ursäkt för att avstå från att formalisera hur de medarbetare som i intresse deltagit i en internationell insats av myndigheten bör upp- märksammas och hedras. Om statens erkännande inom myndig- heten regelmässigt avses lösas med improvisation, så finns risken att enskilda medarbetare missas. Alla statliga svenska myndigheterna har full rådighet att med diplom, jetong eller medalj uttrycka sitt erkännande av en med- arbetares gärning. Likaledes kan alla statliga svenska myndigheter utnyttja den officiella veteranceremonin och veteranmonumentet i akt och mening att uttrycka sin specifika del av statens erkännande till sina veteraner. De myndigheter som har uniformer har också egna uniforms- reglementen som reglerar vilka medaljer som får bäras till uniformen och på vilket sätt. Till civila kläder äger ingen myndighet reglera vad som får bäras och hur. På ett mer vardagligt plan kan erkännande uttryckas med ett offi- ciellt veterankort eller veteranmärke. Ett sådant kompletterar de mer högtidliga uttrycken: diplom, jetong och medalj, som primärt är statens förtjänsttecken till den enskilde. Veteranmärket kan användas för att stärka banden mellan gene- rationer av veteraner genom att äldre veteraner ges uppgiften att fästa det på unga nyblivna veteraner och genom att det bärs till civila kläder, så ger det veteranen synlighet ute i det civila samhället. För att uppmuntra bärandet av veteranmärket och stärka upp- levelsen av att vara bekräftad, så är veteranmärket och veterankortet ofta förknippat med offentliga och privata förmåner. De kan vara fria inträden och rabatter. Bland andra , , och har veteranmärken. Att utlysa som allmän flaggdag är inte en tillräcklig åtgärd för att hedra och minnas alla civila och militära veteraner. Men det är något som skulle verka för att bredda firandet av den dag som fick att 2003 fastställa som International of United Nations Peacekeepers och riksdag att 2010 benämna som . Regeringen bör i beslutet att i förordning6 fastställa som allmän flaggdag benämna dagen som veterandag. statschef har varit starkt knuten till en stats- kyrka och ett militärt försvar byggt på allmän värnplikt för män. är inte längre en statskyrka och värnplikten är vilande. Till skillnad från våra grannländer har inte prövats i den säkerhetspolitiska dimension som brukar betecknas som tragisk. För och var en existentiell ut- maning i långt djupare mening än vad var för . 6 Förordning (1982:270) om allmänna flaggdagar. Samhällen liksom individer som prövas söker en meningen däri. Med symboler och traditioner som verktyg kan meningsskapande processer initieras. Erfarenheter runtomkring i världen talar för att dessa processer kan försona människor med varandra och i vissa fall till och med läka psykisk ohälsa. Den svenska Försvarsmakten är byggd på frivillig rekry- tering och utgör ett insatsförsvar avsett att främja svenska intressen i , i vårt närområde och i internationella insatser globalt. Svenska kvinnor och män sänds på uppdrag av riksdag och regering för att med vapenmakt agera i ofta mycket svårbedömda situationer. Både efter att ha ingripit med våld eller efter att ha varit förhindrad att ingripa, så kan moraliska tvivel om riktigheten i ens handlande slå rot i den enskildes sinne. Detta är något som följer den berörde genom livet. En enskild handling som skulle kunna symbolisera den svenske statschefens omsorg om veteraner och då särskilt i själsligt avseende vore en veterangudstjänst i första söndagen i september7. Den oro som veteraner och deras anhöriga kan känna är vad som gör dem mänskliga. För denna mer inåtvända dimension lämpar sig väl som komplement till Veteranmonu- mentets utåtriktade ceremoniell på . Försvarsmakten, försvarsgrenar, truppslag och enskilda förband har traditionellt antagit marscher. De kan bland annat vara honnörs- eller defileringsmarscher, men också sakna mer specifik klassificering. Marscherna kan även musikaliskt gestalta en personalkårs identitet eller uppdrag. En metod för att ta fram en veteranmarsch vore att anordna en kompositionstävling, fastställa en prissumma och utse en jury. Alter- nativet är att utse en redan existerande marsch, som inte förknippas med något specifikt svenskt förband, som veteranmarsch. Lämplig som veteranmarsch är en marsch8 som: 7Krigsseglardagen – firas av främst sjömanskyrkor inom . Dagen instiftades efter initiativ av kommunikationsminister . 8Muistoja Pohjolasta/Minnen från av är en marsch som uppfyller alla listade kriterier. Den spelas som inledande marsch vid firandet av fest på i . a)svenska musikkårer redan spelar och tycker om att spela, b)inte förknippas med någon specifik svensk eller utländsk orga- nisation, c)om den har en text med budskap, så anknyter den till eller , d)kan spelas och e)finns transkriberad för orgel, så att den kan spelas som post- ludium i en kyrka även utan tillgång till musikkår. 16En samlad och utvecklad veteranpolitik En samlad och utvecklad veteranpolitik införs som ska omfatta all statlig personal såväl civil som militär som tjänstgör i inter- nationella insatser eller i internationell verksamhet där tjänst- göringen äger rum under riskfyllda eller påfrestande förhållanden Detta innebär att: tydliga riktlinjer för personalens insatsfrekvens utvecklas ett förstärkt stöd till personalen före, under och efter tjänst- göringen införs ett förstärkt uppföljningsansvar införs stödet till anhöriga utvecklas tjänstgöringen ges ett ökat erkännande och meritvärde en nationell veteranmyndighet bildas en särskild lag om civil personal vid internationella insatser eller internationell verksamhet införs Som redogjorts för bedrivs inom olika samhällsområden internationell verksamhet som principiellt är likartad med Försvars- maktens internationella militära verksamhet. Det är fråga om inter- nationell verksamhet där svenska staten har beslutat om svensk En samlad och utvecklad veteranpolitik medverkan och där verksamheten innefattar risker eller påfrest- ningar på den deltagande personalen. Enligt regeringen leder detta till att det kan finnas ett behov av särskilda insatser från samhällets sida för den deltagande personalen vid hemkomsten, liknande det som gäller för Försvarsmaktens personal efter en internationell militär insats. Utredningen ska därför bedöma om veteranperspektivet bör omfatta också andra områden med internationell verksamhet än Försvarsmaktens, vilka innefattar risker eller påfrestningar. Även sådan personal skulle kunna betraktas som veteraner, och därmed vid behov kunna komma i åtnjutande av samhällets särskilda stöd- åtgärder. Inriktningen bör – enligt regeringen – vara att alla vete- raner tillförsäkras ett anpassat och ändamålsenligt stöd före, under och efter en internationell insats. Utredningen har i tidigare kapitel belyst hur veteranfrågor hanteras inom olika samhällssektorer och berörda myndigheter, bland annat vad avser humanitära insatser, insatser inom räddnings- och kata- strofområdet, hälso- och sjukvårdsområdet samt polisområdet. I detta kapitel redovisas utredningens överväganden i frågan om det finns behov av att utveckla stöd och uppföljning av personalen före, under och efter en internationell insats och vilka kriterier eller annan avgränsning som bör finnas när det gäller vilken internatio- nell verksamhet som i sådana fall bör innefattas i en svensk veteran- politik. Utredningen har i ett tidigt skede av utredningen konstaterat att en rad olika aktörer, bland annat statliga myndigheter, landsting och frivilliga organisationer, bidrar med personal till internationella humanitära insatser, katastrof- och räddningsinsatser, bistånds- och utvecklingsinsatser, m.m. genomförs insatsen eller verksamheten på direkt uppdrag av staten eller med statlig finan- siering. Personal från dessa aktörer arbetar ofta sida vid sida i in- satserna, under farliga och påfrestande förhållanden. Personalen utsätts i allt väsentligt för samma risker och påfrestning oavsett arbetsgivare och arbetsuppgifter. ska noteras att personal i samma insatsområde eller verksamhet vid ett och samma tillfälle kan utsättas för olika risker och påfrestningar beroende på arbetsuppgifter och organisationstillhörighet, vilket självklart på- verkar den enskildes behov av utbildning, stöd och uppföljning. En samlad och utvecklad veteranpolitik Betydelsen av att rätt personal rekryteras, avvägda anställnings- villkor, relevant utbildning, stöd före, under och efter insatsen eller verksamheten samt uppföljning och rehabilitering gör sig gällande oavsett vilken aktör som sänder ut personalen i internationella in- satser och verksamheter. Detta talar för att en nationell svensk samlad veteranpolitik bör införas och omfatta all personal som på uppdrag av svenska staten genomför internationella insatser och verksamheter. Utredningen har i kapitel 2 redogjort för hur utredningen tolkar uppdraget när det gäller den principiella frågan om vilka personal- kategorier som i detta skede bör omfattas av en utvecklad veteran- lagstiftning. Som tidigare angetts tolkar utredningen uppdraget som att det endast innefattar frågan om sådan personal som är anställd i svenska myndigheter och genomför insatser eller verksamhet som bör omfattas av en samlad och utvecklad nationell veteranpolitik och veteranlagstiftning. Utredningen kan notera att frågan om forskning och utveckling, kunskapsutbyte och samverkan på veteran- området har stor betydelse för alla berörda aktörer. Detsamma gäller frågor som berör utvecklingen av stöd och uppföljning av personal som tjänstgör i eller som har tjänstgjort i internationella insatser eller verksamheter. Utredningen har i samband med uppföljningen och utvärderingen av veteranpolitiken/veteransoldatpolitiken identifierat veteranpoli- tikens övergripande mål och delmål i form av följande indelning av delområden: Kunskap om fredfrämjande internationella insatser En samlad och utvecklad veteranpolitik Utredningen bedömer att dessa områden även har giltighet när det gäller civila statligt anställda som tjänstgör i internationella insatser eller verksamheter. Dessa mål och delmål bör därför även utgöra utgångspunkter vid överväganden i frågan om veteranpolitiken bör utvecklas till en sammanhållen vetranpolitik som även innefattar civila statligt anställda som genomför internationella insatser eller verk- samhet som är riskfylld eller på annat sätt påfrestande. Utredningen har tidigare konstaterat att den civila personalen tjänstgör under likartade förutsättningar och förhållan- den som Försvarsmaktens personal i internationella insatser eller verksamheter. kan inte bortses från att det föreligger vissa grundläg- gande skillnader i förutsättningar och förhållanden mellan civil respektive militär verksamhet i t.ex. fredsfrämjande internationella insatser, bland annat vad gäller humanitära insatser i sådan verksam- het. Till utredningen har framförts uppfattningen att vissa personal- kategorier, t.ex. domare och åklagare som tjänstgör i internationella insatser, inte bör omfattas av en samlad veteranpolitik då detta skulle kunna äventyra domarens eller åklagarens roll i sådana insatser. Utredningen vill i denna del framhålla att den svenska veteran- politiken i allt väsentligt består av samhällets stöd och uttryck för erkänsla för de uppoffringar som dessa kvinnor och män gör på uppdrag av riksdag och regering och ytterst svenska folket samt det internationella samfundet. Stöd ges i form av olika åtgärder från arbetsgivarens sida till stöd för den enskilde och dennes anhöriga. Den svenska veteranpolitikens olika åtgärder återfinns för övrigt på motsvarande sätt även i andra jämförbara länder, t.ex. , och . Utredningen kan också konstatera att riksdag och regering samt olika myndigheter framfört uppfattningen att statlig personal som tjänstgör i internationella insatser eller verksamhet bör omfattas av samma villkor under tjänstgöringen. Utredningen gör därför även bedömningen att all statlig personal som genomför internationella insatser och verksamhet av riskfylld eller påfrestande karaktär bör omfattas av det stöd och uppföljning som veteranpolitikens genom- förande innebär, om inte det kan visas att det finns skäl för en annan ordning. Det innebär att all personal som omfattas av veteranpolitiken och veteranlagstiftningen bland annat ska ges samma möjligheter till stöd, uppföljning och rehabilitering när behov föreligger. Motsvaran- de stöd ska också ges till de anhöriga till personalen, särskilt barnen. En samlad och utvecklad veteranpolitik Utredningen vill framhålla att veteranpolitikens olika delar kan utformas med hänsyn till förutsättningar, behov och möjlig- heter till genomförande som finns hos den berörda anställnings- myndigheten. Det innebär att genomförandet av veteranpolitiken i viss utsträckning därför får anpassas till myndigheternas verksam- het och de särskilda förhållanden som råder i denna, personalens roller och uppgifter, behovet av stöd och uppföljning, m.m. Med utgångspunkt i veteranpolitikens olika delmål analyserar utredningen i följande avsnitt olika frågeställningar som utredningen menar bör övervägas i utformningen av en samlad och utvecklad veteranpolitik. 16.3Kunskap om fredsfrämjande verksamhet, m.m. framhöll i sitt betänkande vikten av ökad kunskap i samhället om de politiska utgångspunkterna och genom- förandet av fredfrämjande insatser, bland annat för att de kvinnor och män som genomför insatserna på uppdrag av riksdag och regering inte ska utmålas i negativ dager av de som motsätter sig sådana in- satser. Även regeringen framhåller i samband med genomförandet av veteransoldatlagstiftningen vikten av ökad kunskap i samhället kring dessa insatser och att Försvarsmakten bör verka för att öka kunskapen i dessa frågor. Utredningen noterar emellertid att utvecklingen när det gäller kunskapen i samhället om deltagande i internationella freds- främjande insatser och veteranpolitiken uppvisar påtagliga brister, vilket bland annat framkommer genom undersök- ning 2012 och Försvarsmaktens enkätundersökning (se kapi- tel 10). Slutsatsen blir att regeringens målsättning att kunskapen på detta område skulle öka inte har infriats. Som tidigare nämnts deltar svensk civil och militär personal i riskfyllda och komplexa internationella insatser och verksamheter. Det är angeläget att det finns en bred kunskap i sam- hället om den fredsfrämjande verksamheten. Samma sak gäller för humanitära insatser och bistånds- och utvecklingsinsatser. En ökad kunskap om dessa verksamheter har betydelse av flera skäl. En breddad kunskap i samhället om dessa insatser bidrar till att vidga förståelsen för denna verksamhet. Det kommer att ses som en naturlig del i den svenska vardagen att hjälpa utsatta människor på olika håll i världen. Om insikterna i vad fredsfrämjande, huma- En samlad och utvecklad veteranpolitik nitära samt bistånds- och utvecklingsinsatser syftar och bidrar till och på vilket sätt de genomförs ökar, stärks också förståelsen för den verklighet den utsända personalen lever i och har att bemästra när de kommer hem igen. En ökad kunskap på detta område medför att samtal om varför deltar i olika fredsfrämjande insatser och bistånds- och utvecklingsinsatser kan föras under sakliga och ordande former och att personalen, som endast fullgör av riksdag och regeringen fattade beslut om genomförande av insatser, inte behöver uppleva att de kan hållas ansvariga för den förda politiken. Med en fördjupad kun- skap kommer det även att finnas ett större och tydligare stöd för den utsända personalen i såväl det vardagliga arbetet som när in- cidenter eller skador inträffar. Det kommer också att finnas en bättre grund i samhället för att kunna lämna stöd när obefogad eller oriktig kritik riktas mot in- satsen eller enskilda individer. Såväl statsmakterna som berörda myndigheter har ett ansvar för att verka för ökad kunskap i angivna hänseenden i samhället. I detta ligger även frågan om erkänsla för de uppoffringar som personalen och deras anhöriga gör på uppdrag av riksdag och rege- ring, och ytterst det svenska folket. Särskilt barnen till den tjänst- görande personalen kan utsättas för kritik av jämnåriga kamrater. Utredningen anser att åtgärder måste vidtas för att öka kun- skapen på angivna områden. Utredningen kan dessutom konstatera att brister i kunskapen på angivna områden, och särskilt i frågor som rör veteranpolitiken och därmed sammanhängande problem- områden, i negativ mening påverkar förutsättningarna till effektiv samverkan mellan berörda aktörer och därigenom även möjlig- heterna för en skadad veteran att få erforderligt stöd och rehabili- tering, såväl för fysiska som psykiska besvär och skador. Utredningen bedömer således att ytterligare åtgärder bör vidtas för en ökad och samlad kunskapsuppbyggnad, särskilt vad gäller kunskapsuppbyggnad inom det veteranpolitiska området och därmed sammanhängande frågeställningar och utmaningar. Utredningen noterar att frågan om behovet av ökad kunskap i samhället kring den svenska säkerhets-, utrikes- och för- svarspolitiken berör ett antal olika politikområden, varav några berör utredningens uppdrag. Enligt utredningens bedömning bör riksdag och regering vidta ytterligare åtgärder i syfte att öka kunskapen i samhället i angivna frågor. Även berörda myndigheter men även En samlad och utvecklad veteranpolitik andra aktörer kan bidra med att informera om denna angelägna verk- samhet. Utredningen anser att en sammanhållen kunskaps- och kom- petensuppbyggnad på området, till stöd för riksdag och regering samt berörda myndigheter och andra aktörer, bör ske inom ramen för en nationell samordnad veteranverksamhet. Utredningen lämnar därför i kapitel 17 förslag på hur en sådan veteranverksamhet kan vara organiserad, vilka uppgifter den bör ha och hur finansieringen bör ske. Veteranpolitiken avser åtgärder före, under och efter internationella insatser. Utredningen anser att anställningsvillkoren, bland annat vad gäller ekonomisk ersättning i samband med arbetskador, utgör en grundläggande del av det veteranpolitiska området. Utredningen kan konstatera att det föreligger delvis olika förutsättningar vad gäller anställningsvillkoren för Försvarsmaktens personal som genomför insatser med stöd av lagen (2010:449) re- spektive förordningen (2010:651) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser i förhållande till vad som gäller för civil personal från andra berörda myndigheter som genomför inter- nationella insatser. Anställningsvillkoren för Försvarsmaktens per- sonal, såväl den militära som den civila, är vid sådana insatser i viss utsträckning författningsreglerad, även om villkoren i vissa avseenden kompletteras av vad som följer av kollektivavtal på området. Utredningen noterar att regeringen i propositionen som låg till grund för införande av lagen om Utlandsstyrkan uttalade att när det t.ex. gäller reglering av arbetstid och semester bör dessa anställningsvillkor regleras i offentligrättslig lagstiftning. I samband med att den nya lagen (2010:446) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser infördes gjordes ingen förändring i detta avseende, utan regleringen överfördes utan änd- ring till den nya lagen. Regeringen anförde därvid bland annat:1 De som tjänstgör i utlandsstyrkan inom Försvarsmakten är undantagna från arbetstidslagen enligt LUF. Så har varit fallet sedan LUF:s till- komst och därmed även när arbetstidslagen sågs över i förhållande till det EG-rättsliga regelverket på området. EG-direktivet på området gäller inte heller för sådana offentliga verksamheter där det inte kan 2009/10:160, s. 160 f. En samlad och utvecklad veteranpolitik undvikas att förhållanden som är speciella för dessa verksamheter kom- mer i konflikt med direktivet, exempelvis då försvarets verksamhet. Detta återspeglas också i 2 § arbetstidslagen, (prop. 2003/04:180, s. 22 ff.). Avsikten med undantaget från arbetstidslagen är att möjliggöra genomförandet av den verksamhet som måste kunna bedrivas i en inter- nationell militär insats. Det är framför allt verksamhet som bedrivs utomlands i samband med en sådan insats som träffas av detta undan- tag. Detta då det särskilt är under sådana förhållanden som skäl som inte råder över gör sig gällande. Det kan dock även fortsätt- ningsvis, på motsvarade sätt som gäller enligt LUF, finnas visst behov av förberedelser och utbildning utanför insatsområdet, i nära anslut- ning och direkt kopplat till en internationell militär insats där det kan vara nödvändigt att tillämpa undantaget från arbetstidslagen. Det kan t.ex. vara fråga om en internationell samövning inför en specifik militär insats och missionsspecifik utbildning. I likhet med vad som framhölls vid tillkomsten av LUF vill dock regeringen särskilt påpeka att För- svarsmakten, som arbetsgivare, har ett generellt ansvar för att de anställda inte utsätts för orimliga arbetsvillkor vid tjänstgöring och utbildning i . Det får anses ligga i sakens natur att tillämpningen av undan- taget från arbetstidslagen vid tjänstgöring i ska vara restriktiv. Arbetsmarknadens parter kan vid behov se över möjligheterna att av- tala om arbetstiden i dessa situationer. När det gäller civil personal från övriga anställningsmyndigheter som genomför internationella insatser och internationell verksamhet så regleras – utöver vad som gäller enligt lagstiftningen på området – anställningsvillkoren i allt väsentligt genom centrala och lokala kol- lektivavtal. Det föreligger således en principiell skillnad mellan vad som gäller för Försvarsmaktens personal respektive övriga berörda myndigheters personal i detta avseende. Utredningen noterar att representanter för , Kammarkollegiet och ett antal anställningsmyndigheter under utred- ningsarbetet framhållit att i huvudsak bör samma anställningsvillkor gälla för all statlig personal som tjänstgör under samma villkor i en internationell insats. Man har påpekat att den grundläg- gande svenska modellen med kollektivavtalsreglerade anställnings- villkor är att föredra även på detta område och att nuvarande ordning med centrala och lokala kollektivavtal fungerar bra, och inte har med- fört problem för arbetsgivaren eller den anställde. En sådan ordning medger också att anställningsvillkoren genom förhandlingar mellan parterna kan anpassas till insatsens eller verksamhetens särskilda förutsättningar. En samlad och utvecklad veteranpolitik Som tidigare framgått har riksdag och regering uttalat att veteran- politiken bör präglas av en helhetsyn. Utredningen har i uppdrag att överväga och lämna förslag på en sammanhållen och utvecklad veteranpolitik som bör omfatta all stat- lig personal som genomför internationella insatser eller internationell verksamhet. Utredningen ska även följa upp och utvärdera den hit- tills genomförda veteranpolitiken, varav veteransoldatlagstiftningen utgör ett grundläggande element. Enligt direktiven ska utredningen dock inte lägga några förslag som medför att den nu gällande veteransoldatlagstiftningen ska ändras. Utredningen anser att analys och överväganden om utformning- en av en samlad och utvecklad veteranpolitik för all statlig personal som genomför internationella insatser eller verksamhet även bör innefatta överväganden i frågan om formerna för och utformningen av anställningsvillkoren i de delar som villkoren i väsentliga delar även berör veteranpolitiska frågeställningar. Utredningen gör dock bedömningen att frågan om enhetliga anställningsvillkor för alla statligt anställda som tjänstgör i interna- civila och militära insatser får övervägas i samband med att frågan om en eventuell gemensam lagstiftning för dessa personal- kategorier övervägs .