sou · H2B356 · 2014-08-27 00:00:00 — Vad som är skälig tid måste avgöras med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet. Om ett försäkringsföretag inte fullgör sin uppgiftsskyldighet inom skälig tid, bör således få förelägga ett annat företag än det försäkrings- företag som är i toppen av gruppen att lämna uppgifterna direkt till inspektionen. Förslag: Det anges i försäkringsrörelselagen att Finansinspek- tionen får hänskjuta en fråga som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten för tvistlösning när det gäller kon- troll av information för grupptillsyn. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Skälen för förslaget: I artikel 2.70 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 255.2 i Solvens II-direktivet. Där införs en ny beslutsord- ning och möjlighet för Eiopa att delta i platsundersökningar i vissa fall. I sistnämnt fall hänvisas till artikel 21 i förordningen om inrätt- andet av Eiopa. Eftersom regeln redan följer av EU-förordningen, och för sin tillämpning inte tycks vara beroende av tillkommande regler, bör den inte genomföras nationellt. Stadgandet i Solvens II- direktivet är således endast av upplysningskaraktär. Kontroll av information på plats Enligt artikel 255.1 i Solvens II-direktivet ska medlemsstaterna se till att deras tillsynsmyndigheter, antingen direkt eller genom per- soner som de ger ett sådant uppdrag, inom sitt territorium får genomföra kontroll på plats av den information som avses i arti- kel 254 i lokaler som tillhör något av följande företag: a)det försäkrings- eller återförsäkringsföretag som omfattas av grupptillsyn, b)företag som är anknutna till detta försäkrings- eller återförsäk- ringsföretag, c)moderföretag till detta försäkrings- eller återförsäkringsföretag, d)företag som är anknutna till ett moderföretag till detta försäk- rings- eller återförsäkringsföretag. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II-direktivet föreslås att för att genomföra artikel 255.1 bör det föras in en bestämmelse i FRL av vilken det framgår att på plats får kontrollera information som behövs för grupptillsynen och hos vilka företag som kontrollen får ske. Kontroll av information på plats efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES Enligt artikel 255.2. första stycket i Solvens II-direktivet ska, om tillsynsmyndigheterna i särskilda fall vill kontrollera information beträffande ett företag (reglerat eller ej) som ingår i en grupp och är beläget i en annan medlemsstat, de begära att tillsynsmyndig- heterna i denna andra medlemsstat genomför kontrollen. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Enligt andra stycket i samma artikel ska myndigheter som tar emot en sådan begäran inom ramen för sin behörighet tillmötesgå denna begäran genom att antingen utföra kontrollen direkt och då låta en revisor eller annan expert utföra den eller låta den myndig- het som begärde kontrollen själv utföra den. Grupptillsyns- myndigheten ska underrättas om de vidtagna åtgärderna. Enligt tredje stycket i samma artikel får den tillsynsmyndighet som framställde begäran, om den så önskar, delta i kontrollen, om den inte själv utför den. Av fjärde stycket i samma artikel framgår att när en begäran till en annan tillsynsmyndighet om att en kontroll ska utföras i enlig- het med denna punkt inte föranlett någon reaktion , eller när tillsynsmyndigheten i praktiken är förhindrad att utöva sin rätt att delta i enlighet med tredje stycket, får den myndighet som framställt begäran hänskjuta ärendet till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010. I detta fall får Eiopa agera i enlighet med de befogenheter den tilldelats genom samma artikel. Enligt femte stycket i samma artikel ska Eiopa i enlighet med artikel 21 i förordning (EU) nr 1094/2010 ha rätt att delta i kon- troller på plats, om dessa utförs gemensamt av två eller flera till- synsmyndigheter. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet har föreslagits att det bör föras in en bestämmelse i FRL om att , på begäran av en behörig myndighet i ett annat land inom EES, får samarbeta med den utländska myn- digheten på det sätt som anges i artikel 255.2, t.ex. genom att låta den utländska myndigheten delta i eller själv utföra kontroller på plats i . I FRL bör införas en bestämmelse om att får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en behörig myndig- het inom EES till Eiopa för tvistlösning när det gäller kontroll av information för grupptillsyn. Där införs en ny beslutsordning och möjlighet för Eiopa att delta i platsundersökningar i vissa fall. I sistnämnt fall hänvisas till artikel 21 i förordningen om inrättandet av Eiopa. Eftersom regeln redan följer av EU-förordningen, och för sin tillämpning inte tycks vara beroende av tillkommande regler, bör den inte genomföras nationellt. Stadgandet är således endast av upplysningskaraktär. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet 5.33Offentliggörande av strukturen på en grupp Förslag: I försäkringsrörelselagen införs en bestämmelse om att försäkringsföretag, försäkringsholdingföretag eller blandade finan- siella holdingföretag ska offentliggöra den juridiska strukturen på den grupp som företaget ingår i, en beskrivning av alla dotterföretag, filialer och väsentliga anknutna företag i gruppen samt gruppens struktur för styrning och organisation. Skälen för förslaget: I artikel 2.72 i Omnibus II-direktivet införs en ny artikel 256 a om offentliggörande av strukturen på en grupp. Av artikel 256 a framgår att medlemsstaterna ska kräva att försäk- rings- och återförsäkringsföretag, försäkringsholdingföretag eller blandade finansiella holdingföretag på gruppnivå offentlig- gör gruppens juridiska struktur samt styr- och organisations- struktur, inbegripet en beskrivning av alla dotterföretag, fysiska filialer och väsentliga anknutna företag som tillhör gruppen. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att det i FRL bör införas en bestämmelse om offentligörande av strukturen i en grupp. 5.34.1Moderföretag utanför gemenskapen – kontroll av likvärdighet Förslag: När ett moderföretag till ett försäkringsföretag är en försäkringsgivare från tredje land, ett försäkringsholdingföretag med huvudkontor utanför EES eller ett blandat finansiellt holdingföretag med huvudkontor utanför EES, ska Finans- inspektionen kontrollera om den tillsyn som utövas av en till- synsmyndighet i tredje land är likvärdig med den grupptillsyn som föreskrivs i Solvens II-direktivet, förutsatt att Finans- inspektionen skulle ha varit grupptillsynsmyndighet om kri- terierna i Solvens II-direktivet för utseende av grupptillsyns- myndighet hade varit tillämpliga. Vid bedömningen av om inspektionen skulle ha varit grupp- tillsynsmyndighet ska det bortses från den del av toppen av gruppen som ligger utanför EES. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet är skyldig att utföra en sådan kontroll på begäran av moderföretaget eller av en EES-försäkringsgivare inom gruppen. Innan tar ställning till om tillsynen är likvärdig, ska inspektionen samråda med berörda behöriga myn- digheter. Inspektionen ska också före ställningstagandet ha rådfrågat försäkrings- och tjänstepensionsmyndig- heten. får fatta ett beslut om likvärdighet och som strider mot ett beslut som har fattats av en annan behörig tillsynsmyndighet, endast om det skett väsentliga för- ändringar i tillsynsordningen i det tredje land som avses. Om andra tillsynsmyndigheter inte samtycker till ett sådant beslut, får hänskjuta ärendet till Eiopa. Om kommissionen har beslutat att tillsynen inte är likvärdig, ska besluta att tillämpa bestämmelserna om grupptillsyn analogt på gruppen. I de fall Europeiska kommissionen har fattat ett beslut om att den tillsyn som utövas av tillsynsmyndigheten i tredje land är tillfälligt likvärdig, men det finns ett försäkringsföretag som är dotterföretag till ett moderföretag utanför EES och dotterföre- taget har en balansomslutning som är större än balansomslut- ningen för moderföretaget ska grupptillsyn utövas av Finans- inspektionen. Skälen för förslaget: I artikel 2.75 i Omnibus II-direktivet införs en ny lydelse av artikel 260 i Solvens II-direktivet. Tillsyn som utövas av en myndighet i tredje land Solvens II-direktivet innehåller särskilda bestämmelser som syftar till att tillsynen över försäkringsföretag som har sitt moderföretag utanför EES ska bli tillfredsställande. Av artikel 260.1 första stycket i Solvens II-direktivet framgår det att de berörda tillsynsmyndig- heterna ska kontrollera om ett moderföretag i tredje land står under tillsyn som är likvärdig med den extra tillsyn över grupper som föreskrivs i Solvens II-direktivet. Av artikel 260.1 andra stycket framgår att om ingen delegerad akt avseende likvärdighet av tillsynsordningen i ett visst lands utan- för EES har antagits av Europeiska kommissionen enligt punkterna 2, Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet 3 eller 5 i artikeln, ska kontrollen utföras av den tillsynsmyndighet som skulle ha varit tillsynsmyndighet om kriterierna i artikel 247.2 om utseende av grupptillsynsmyndighet i Solvens II-direktivet hade varit tillämpliga (se avsnitt 21.1.4). Den behöriga myndigheten, som i detta sammanhang kallas för den ställföreträdande grupp- tillsynsmyndigheten, kan göra en sådan kontroll på eget initiativ och på begäran av moderföretaget eller någon av de EES-försäk- ringsgivare som ingår i gruppen. I tredje stycket uppställs krav på att ska samråda med de övriga berörda behöriga myndigheterna och råd- fråga Eiopa innan ett beslut om likvärdighet fattas (även möjlighet att hänskjuta ärendet till Eiopa för tvistlösning). Bedömningen av tillsynens likvärdighet ska göras i enlighet med, kriterier som fast- ställs i delegerade akter antagna av Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 260.2. Bestämmelserna om kontroll av likvärdighet är utformade med förebild i 8 kap. lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Om tillsynsmyndigheter inte samtycker till det beslut som fattats i enlighet med tredje stycket får de, enligt artikel 260.1 fjärde stycket hänskjuta ärendet till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010 efter det att den ställföreträdande grupptillsynsmyndig- heten meddelat beslutet. Artikel 260.2 ger Kommissionen möjlighet att anta delegerade akter som specificerar kriterierna för att bedöma om tillsynsord- ningen av grupper i ett tredje land är likvärdig med den som före- skrivs i Solvens II-direktivet. Av 260.3 framgår att om de kriterier som antagits i enlighet med punkt 2 har uppfyllts av ett tredje land får kommissionen, med bistånd av Eiopa, anta delegerade akter där det fastställs att tillsynsordningen i det tredje landet är likvärdig med den som fastställs genom denna avdelning. Kommissionen kan även anta delegerade akter enligt artikel 260.5 där det fastställs att den tillsynsordning som ett tredje land tillämpar på företag vars moderföretag har sitt huvud- kontor utanför unionen är tillfälligt likvärdig om detta tredje land uppfyller de i artikeln uppräknade kriterierna. Beslut om tillfällig likvärdighet kan, enligt direktivets utformning endast fattas av kommissionen och inte av de behöriga tillsynsmyndigheterna. Kriterierna för bedömning av huruvida tillfällig likvärdighet före- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet ligger är fastslagna i direktivet och således inte delegerade till kommissionen. I artikel 260.4 stadgas att om kommissionen inte har antagit någon delegerad akt i enlighet med punkterna 3 och 5 ska artikel 262 tillämpas (likvärdighet inte föreligger). I artikel 260.7 anges att när en delegerad akt antas i vilken det beslutas att tillsynsordningen i ett tredje land är tillfälligt likvärdig i enlighet med punkt 5 ska medlemsstaterna tillämpa artikel 261, såvida det inte finns ett försäkringsföretag i en medlemsstat med en balansomslutning som överstiger balansomslutningen för sitt moder- företag som är beläget utanför unionen. I det fallet ska uppgiften som grupptillsynsmyndighet utföras av den ställföreträdande grupptillsynsmyndigheten. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att bestämmelser motsvarande artikel 260.1, 260.4 och 260.7 bör genomföras i lag. Där konstateras också att artikel 260.2 och 3 samt artikel 260.5 och 6 riktar sig till kom- missionen. Någon genomförandeåtgärd är därför inte nödvändig i dessa fall. 5.34.2Moderföretag utanför gemenskapen – om likvärdighet inte föreligger Förslag: Om tillsynen inte bedöms likvärdig, ska Finansinspek- tionen besluta att bestämmelserna i försäkringsrörelselagen om grupptillsyn avseende gruppsolvens, riskkoncentrationer, interna transaktioner, riskhantering och intern kontroll ska tillämpas på gruppen på samma sätt som om företaget i toppen av gruppen hade haft sitt huvudkontor inom EES, eller besluta att använda andra tillsynsmetoder, om dessa metoder säkerställer att till- synen över företagen i gruppen är tillräcklig. Vid beräkningen av gruppsolvens ska moderföretaget i tredje- land hanteras som ett försäkringsföretag som omfattas av samma villkor för att poster i kapitalbasen ska få medräknas för att täcka solvenskapitalkravet. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Skälen för förslaget: I artikel 2.76 i Omnibus II-direktivet införs en ny lydelse av artikel 262.1 första stycket i Solvens II-direktivet. Om den tillsyn som utövas av tillsynsmyndigheten i tredje land inte är likvärdig med den grupptillsyn som föreskrivs i Solvens II- direktivet måste välja en lösning. Huvudregeln i artikel 262.1 i Solvens II-direktivet är att tillämpa de allmänna principer och metoder om grupptillsyn i artiklarna 218–235 och 244–258 på nivån för försäkringsholdingföretaget, det blandade finansiella holdingföretaget eller försäkringsföretag i tredje land, eller en av de metoder som fastställs i artikel 262.2. Enligt artikel 262.2 får , efter samråd med övriga berörda behöriga myndigheter välja andra metoder för att säkerställa en tillräcklig tillsyn över försäkringsföretagen i gruppen. Som ett exempel på andra metoder för tillsynen än tillämpning av bestämmelserna om grupptillsyn på nivån för moderföretaget i tredjeland nämns specifikt i direktivet att tillsynen utövas över den inom EES hemmahörande undergruppen som leds av ett, för ända- målet särskilt bildat, försäkringsholdingbolag eller blandat finan- siellt holdingbolag. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att bestämmelser motsvarande artikel 262.1 första och andra stycket samt artikel 262.2 bör genomföras i lag. Arti- kel 262.1 tredje stycket innehåller regler om beräkning av grupp- solvens som är av detaljerad art, dessa bör däremot inte genomföras i lag utan lämpar sig för genomförande genom myndighetsföre- skrifter. Bedömning: Ändringar i bestämmelserna om indexering av de belopp i euro som finns i direktivet kräver ingen lagstiftnings- åtgärd. Skälen för bedömningen: I artikel 300 i Solvens II-direktivet finns bestämmelser om indexering av belopp i euro som anges i direk- tivet. Bestämmelsen har bl.a. betydelse i regleringen av tillämp- ningsområdet (artikel 4) och regleringen av minimikapitalkravet (artikel 129). Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet innehåller regleringen av garantibeloppen hänvisningar till det högre belopp, grundat på förändringar i det europeiska kon- sumentprisindexet, som Europeiska gemenskapernas kommission tillkännager. Genom artikel 2.77 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 300 i Solvens II-direktivet på det sättet att starttidpunkten för indexering- arna ändras från till . Det klargörs också att det är kommissionen, genom som offentliggör förändringarna i index. Eftersom ändringarna till följd av Omnibus II-direktivet inte påverkar den föreslagna svenska lagregleringen krävs det inga lagstiftningsåtgärder. Förslag: Förändringarna i försäkringsrörelselagen och övriga lagar till följd av Solvens II-direktivet ska träda i kraft . till och med ska , på begäran av ett för- säkringsföretag, kunna göra granskningar och besluta om god- kännande av interna modeller, tilläggskapital, klassificering av kapitalbasmedel, företagsspecifika parametrar, specialföretag, durationsbaserade aktiekursrisker och de särskilda övergångs- bestämmelserna kring beräkningen av bästa skattning och för- säkringstekniska avsättningar. ska även kunna göra en granskning och ha befogenhet att fatta beslut i vissa grupprelaterade frågor. Dessa beslut ska inte gälla förrän . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om grunderna för granskningarna. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Enligt artikel 311 i Solvens II-direktivet ska ett antal uppräknade artiklar i direktivet tillämpas . De uppräknade artiklarna är de artiklar som anses ingå i den s.k. konsolideringen. Enligt artikel 309.1 första stycket i Solvens II- direktivet ska medlemsländerna genomföra den normgivning som behövs för att följa ett antal uppräknade artiklar . De uppräknade artiklarna motsvarar de s.k. egentliga Solvens II- artiklarna. Av artikel 309.1 andra stycket framgår att den nationella normgivningen ska tillämpas . Alla dessa datum har ändrats genom olika rättsakter. De artiklar som ingår i den s.k. konsolideringen ska redan vara genomförda i svensk rätt, vilket innebär att bestämmelsen i arti- kel 311 inte kräver några lagstiftningsåtgärder. Merparten av de s.k. egentliga Solvens II-artiklarna – dvs. de artiklar som finns med i uppräkningen i artikel 309.1 första stycket – föreslås bli införda genom ändringar i FRL. Genom artikel 2.83 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 311 i Solvens II-direktivet på det sättet att de aktuella artiklarna ska tillämpas i stället för . Som framgått ovan krävs det inga lagstift- ningsåtgärder för att genomföra artikel 311, vilket innebär att det inte heller krävs några lagstiftningsåtgärder med anledning av änd- ringen i artikel 311. Det kan noteras att ändringen genom Omnibus II-direktivet också innebär att artiklarna 56 och 143 i Solvens II-direktivet inte längre finns med i uppräkningen av konsolideringsartiklarna i artikel 311. Ändringen är svårtolkad, mot bakgrund av att de aktuella artiklarna inte heller finns med i den uppräkning av de egentliga Solvens II-artiklarna som finns i artikel 309.1. Det kan dock antas att ändringen saknar praktisk betydelse för det svenska genomförandet. Genom artikel 2.81 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 309.1 första stycket i Solvens II-direktivet på det sättet att det datum då den nationella normgivning som behövs för att följa de aktuella artiklarna ska sättas i kraft ändras från till . Vidare införs det ett nytt andra stycke där det anges att den normgivning som är nödvändig för att följa artikel 308a (de särskilda s.k. infasningsreglerna som behandlas under nästa rubrik) Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Det får antas att även det nuvarande andra stycket i Solvens II-direktivet ändras på det sättet att det datum då de egentliga Solvens II-artiklarna ska börja tillämpas ändras från till . De ändringar i Solvens II-direktivet som genomförs genom Omnibus II-direktivet innebär i praktiken att de ändringar som med anledning av genomförs i framförallt FRL, men också i bl.a. lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , ska sättas i kraft , och börja tillämpas . Utredningen gör bedömningen att den svenska normgivningen kan anses ha satts i kraft när har fattat beslut om de aktuella lagändringarna. Detta kommer dock att ske först . Särskild infasningsperiod före ikraftträdandet Som framgått ovan ska bestämmelserna i vara genomförda , och börja tillämpas . Genom artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet införs det en ny artikel 308a i Solvens II-direktivet, som innehåller bestämmelser om en s.k. infasningsperioden. Enligt artikel 308a.1 ska medlems- länderna se till att tillsynsmyndigheterna har rätt att fatta beslut om godkännande i vissa utpekade frågor – t.ex. när det gäller frågor kring godkännande av s.k. tilläggskapital, företagsspecifika parametrar, interna modeller och övergångsregler. Enligt artikel 308a.2 och 308a.3 ska tillsynsmyndigheterna även, fr.o.m. , ha befogenhet att vidta vissa uppräknade åtgärder i grupprelaterade frågor. Enligt 308a.4 ska medlems- länderna när det gäller de s.k. grupprelaterade frågorna ålägga tillsynsmyndigheterna att pröva ansökningar om godkännande eller tillstånd som lämnas in av försäkringsföretagen. Tillsynsmyndig- heternas beslut med anledning av dessa ansökningar ska dock inte börja gälla före . Enligt artikel 311 i Solvens II-direktivet ska artikel 308a gälla . Syftet med den särskilda infasningsperioden från respektive till är att den ska möjliggöra för såväl företag som tillsynsmyndigheterna att kunna Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet börja tillämpa Solvens fr.o.m. . Utredningen anser att de särskilda infasningsbestämmelserna ska tas in i en separat lag om införande av lagen om ändring i försäkringsrörelselagen. De närmare bestämmelserna bör utformas efter mönster från den reglering som finns kring förhands- godkännande av interna modeller, se 14 kap. 17 § och 18 § FRL. Det är i detta fall emellertid fråga om en granskning med följande slutligt beslut och inte en förhandsgranskning. Infasningsperioden bör i samtliga fall gälla från . 5.37.1Företag som har upphört med sin verksamhet (s.k. run off) Förslag: Ett försäkringsföretag, som upphört med att teckna nya försäkringsavtal och uteslutande förvaltar sitt befintliga bestånd i syfte att avsluta sin verksamhet, får efter tillstånd av , undantas från skyldig- heten att tillämpa delar av försäkringsrörelselagen. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de närmare villkoren för tillstånd och omfattningen av undantagen. Skälen för förslaget: Genom artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet införs det en ny artikel i – artikel 308b.1– 308 b.3 – som tar direkt sikte på vissa typer av s.k. run off-företag, dvs. företag som inte tecknar nya försäkringsavtal utan som endast förvaltar äldre bestånd. Enligt artikel 308b ska försäkringsföretag som har upphört med att teckna nya försäkrings- eller återförsäkringsavtal och uteslutande administrerar sina existerande portföljer i syfte att avsluta sin verksamhet under vissa närmare angivna förutsättningar inte vara skyldiga att tillämpa de bestäm- melser som finns i avdelningarna I, II och III i Solvens II-direktivet. Regleringen innebär motsatsvis att dessa företag endast ska lyda under den reglering som finns i avdelning IV (bestämmelser om rekonstruktion och likvidation av försäkringsföretag), avdelning V (bestämmelser om domstolsprövning, samarbets- och förfarande- regler, valuta och indexeringar, särskilda övergångsregler för ägar- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet prövningsreglerna, följdändringar i tjänstepensionsdirektivet och bestämmelser om s.k. durationsbaserad aktiekursrisk) och avdel- ning VI (övergångsbestämmelser och slutbestämmelser). När det gäller de närmare förutsättningarna för att omfattas av övergångsregleringen framgår det av artikel 308b.1 att företaget antingen ska ha visat för tillsynsmyndigheten att verksamheten kommer att avslutas före , eller att företaget är föremål för rekonstruktion och att det har utsetts en likvidator. För de olika kategorierna av företag (företag där verksamheten ska avslutas eller företag som är föremål för rekonstruktion) gäller olika bestämmelser för tiden , se artikel 308b.2. Dessutom ställs det i artikel 308b.3 vissa ytterligare särskilda villkor för att få tillämpa övergångsregleringen. Ett villkor är att företaget inte ingår i en grupp, eller – om företaget ingår i en grupp