sou · H2B368 · 2014-10-08 00:00:00 — Till posten övriga skulder i sjätte strecksatsen hänförs sådana skulder som inte är uppräknade i paragrafen men som ändå enligt redovisningen är en skuld i näringsverksamheten. Enligt andra stycket får skulder som är hänförliga till tillgångar som enligt 7 § inte får räknas till näringsverksamheten inte heller behandlas som en skuld. Paragrafen behandlas närmare i avsnitt 6.4.2. Ändringen innebär att all näringsverksamhet som bedrivs av en näringsidkare inom EES räknas som en enda näringsverksamhet. Självständig näringsverksamhet som bedrivs utanför EES räknas även fortsättningsvis som en egen näringsverksamhet. Ändringen är en anpassning till etableringsfriheten som gäller inom EU och EES. I övrigt har redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. Bakgrunden till ändringen behandlas närmare i avsnitt 5.7. Ändringen innebär att för näringsverksamhet som bedrivs i ett svenskt handelsbolag inom EES räknas verksamheten i varje handelsbolag som en egen näringsverksamhet. Om handelsbolaget bedriver självständig näringsverksamhet utanför EES räknas all sådan näringsverksamhet som en egen näringsverksamhet. Ändringen är en anpassning till etableringsfriheten som gäller inom EU och EES. Bakgrunden till ändringen behandlas närmare i avsnitt 5.7. I första stycket höjs beloppsgränsen från till . Intäkter och kostnader behöver inte tas upp om mellanskillnaden är högst . Förslaget behandlas närmare i avsnitt 7.1.3. Ändringen i paragrafen innebär att avdragsrätten för lantmäteri- förrättningsutgifter är beroende av om omarronderingen är ett rationaliseringsförvärv. Sådana utgifter vid omarronderingar ska alltid dras av . Förslaget behandlas närmare i 7.2.6. Enskilda näringsidkare som upprättar ett förenklat årsbokslut behöver inte ta upp något värde på lagertillgångarna om lagrets sammanlagda värde uppgår till ett visst belopp. Genom ändringen höjs beloppet från till ett halvt prisbasbelopp. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 5.2.2. Utgifter för inventarier av mindre värde får i vissa fall dras av . Ändringen i andra stycket innebär att för enskilda närings- idkare som upprättar förenklat årsbokslut höjs värdet för direktavdrag från ett halvt prisbasbelopp till ett prisbasbelopp. För övriga, dvs. de näringsidkare som inte upprättar förenklat årsbokslut, är värdet fortfarande ett halvt prisbasbelopp. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.2.2. Enskilda näringsidkare som upprättar förenklat årsbokslut får göra direktavdrag för inventarier om avskrivningsunderlaget uppgår till ett visst belopp. I första stycket höjs beloppet för direktavdrag från till ett halvt prisbasbelopp. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 5.2.2. Första stycket ändras med anledning av att reglerna om rationalise- ringsförvärv vid skogsavdrag slopas. I stycket anges det högsta belopp som fastighetsägaren får dra av som skogsavdrag , dvs. Reglerna om det högsta belopp som får dras av för ett visst beskattningsår finns i ett nytt andra stycke. Avdragsbeloppet har höjts för förvärvsåret och de fem följande beskattningsåren till vad som tidigare gällde vid rationaliseringsförvärv. Efter det femte beskattningsåret efter förvärvsåret sjunker avdragsbeloppet till hälften av sådan skogsintäkt. De sammanlagda skogsavdragen får dock inte överstiga avdragsutrymmet. Det tidigare andra stycket har flyttats till ett nytt tredje stycke med vissa följdändringar med anledning av att reglerna om rational- iseringsförvärv slopas. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 7.2.6. Paragrafen är ny. Enligt första stycket ska det avdragsutrymme för skogsavdrag som inte utnyttjas under förvärvsåret sparas till nästa beskattningsår. Den skattskyldige ska i deklarationen beräkna och redovisa avdragsutrymmet. ska fastställa beloppet. Om hela utrymmet utnyttjas redan under förvärvsåret finns inget åter- stående utrymme att beräkna. Om det finns ett fastställt avdrags- utrymme ska ett nytt återstående avdragsutrymme beräknas för näringsverksamheten om skogsavdrag görs eller om det återstående avdragsutrymmet förändras, t.ex. vid generationsskiften. Eftersom skogsavdraget inte hänförs till viss fastighet utan till hela närings- verksamheten ska det sammanlagda avdragsutrymmet för närings- verksamheten beräknas utifrån gjorda skogsavdrag, förändringar i fastighetsinnehavet m.m. Bakgrunden till förslaget behandlas närmare i avsnitten 7.2.6 och 8.3.2. Första stycket upphävs eftersom bestämmelserna om rationalise- ringsförvärv slopas när det gäller skogsavdrag. Bakgrunden till ändringarna behandlas närmare i avsnitt 7.2.6. Paragrafens första stycke upphävs som en följdändring av att bestäm- melserna om rationaliseringsförvärv i 10 § första stycket upphävs. Bakgrunden till ändringarna behandlas närmare i avsnitt 7.2.6. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen. Bestämmelsen kor- responderar med 45 kap. 5 §. Återföring ska endast ske när en kapital- vinst ska beskattas. När en slutgiltig avyttring sker av fastigheten ska de avdrag som inte har återförts till beskattning, på grund av att ersättningen inte har överstigit , återföras till beskattning i inkomstslaget näringsverksamhet. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 7.3.2. Paragrafen ändras med anledning av att stickåret flyttas fram i 45 kap. 28 och 29 §§. Bakgrunden till ändringarna behandlas närmare i avsnitt 7.4.4. I paragrafen införs ett nytt första stycke. Där regleras hur stor del av skogsavdraget som ska anses hänförlig till den avyttrade fastigheten. En proportionering ska därvid göras. Exempel: En skogsägare som innehar tre skogsfastigheter avyttrar en av fastigheterna. Före avyttringen uppgick skogsägarens totala areal av produktiv skogsmark till . Den avyttrade fastighetens areal av produktiv skogsmark uppgår till . Skogsägaren har tidigare erhållit skogsavdrag med . Efter avyttringen innehar skogsägaren produktiv skogsmark. Det innebär att 1/3 av den produktiva skogsmarken har avyttrats. Av tidigare erhållet skogsavdrag om ska 1/3 dvs. återföras till beskattning. I det andra stycket, som var paragrafens första stycke, regleras hur återföringsbeloppet ska beräknas om bara en del av fastigheten avyttras. Återföring av värdeminskningsavdrag m.m. beräknas på förhållandena på den avyttrade fastighetsdelen. I stycket anges också, vilket är nytt, att återföringsbeloppet vid avyttring av en ideell andel av fastigheten ska beräknas genom en proportionering. Tredje stycke är nytt. Däri anges att om ersättningen är högst vid en delavyttring m.m. enligt 45 kap. 5 § ska återföringen som belöper sig på den avyttrade delen göras när hela fastigheten har avyttrats. Förslaget behandlas närmare i avsnitten 7.3.1 och 7.3.2. Ändringarna i paragrafens första stycke är föranledda av att bestämmelserna om periodiseringsfond i första hand endast ska gälla för juridiska personer. Reglerna om företagsfond gäller för fysiska personer, jfr 32 a kap. 1 §. Fysiska personer som är delägare i utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster enligt 39 a kap. 13 §, omfattas dock inte av reglerna om företagsfond. Av stycket framgår att dessa i stället omfattas av reglerna om periodiseringsfond. Fysiska personer som är delägare i utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster får göra avdrag för avsättning och ska återföra periodiseringsfonderna under samma villkor som gäller för juridiska personer. Fysiska personer som är medlemmar i en europeisk ekonomisk intressegruppering omfattas inte heller av reglerna om företagsfond utan omfattas i stället av reglerna om periodiseringsfond på samma sätt som motsvarande juridiska personer. Av punkten 7 till övergångsbestämmelserna framgår dock att dessa fysiska personer inte ska ta upp någon schablonintäkt enligt reglerna i 30 kap. 6 a § för de avsättningar som har gjorts till periodiseringsfond före ikraftträdandet. Ändringen i andra stycket innebär att begränsat skattskyldiga artister, idrottsmän och artistföretag som är bosatta i en stat utan- för EES undantas från bestämmelserna om periodiseringsfond om de är juridiska personer. Sådana fysiska personer är undantagna. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.7. Ändringen är föranledd av att reglerna om periodiseringsfond nu endast gäller för juridiska personer och för sådana fysiska personer som är delägare i utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster eller som är medlemmar i en europeisk ekonomisk intressegruppering, jfr kommentaren till 1 §. Enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag får i stället tillämpa reglerna om företagsfond i 32 a kap. Några särskilda regler för juridiska personer behövs därför inte i kapitlet. Bakgrunden till ändringen i paragrafen behandlas i avsnitt 6.3.7. 6 a och 7 §§ Se kommentaren till 5 § ovan. Kapitlet är nytt och innehåller reglerna för den nya företagsfonden. I paragrafens första stycke finns en upplysning om att kapitlet inne- håller bestämmelser om avdrag för avsättning till företagsfond. Avdraget är frivilligt och någon avsättning ska inte göras i bok- föringen, utan endast i deklarationen. Andra stycket anger vilka som omfattas av reglerna om företags- fond. De som omfattas är enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag eller i en delägarbeskattad juridisk person i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. I tredje stycket avgränsas tillämpningsområdet ytterligare genom att vissa näringsidkare undantas från bestämmelserna i andra För den som utnyttjar reglerna om förenklad räntefördel- ning i 33 kap. är det enligt styckets första punkt inte möjligt att utnyttja reglerna om företagsfond. Enligt andra punkten gäller bestämmelserna om företagsfond inte heller för näringsverksamhet som bedrivs av en europeisk eko- nomisk intressegruppering, förkortad EEIG. En EEIG kan närmast liknas vid ett handelsbolag som verkar över nationsgränserna. Av 5 kap. 2 § framgår att vad som sägs i IL om svenska handelsbolag samt om delägare och andelar i dem, gäller vid beskattningen också i fråga om en EEIG samt för delägare respektive andelar i dem. Det finns dock några undantag i IL där reglerna om handelsbolag och dess delägare inte ska tillämpas på en EEIG, bl.a. reglerna om räntefördelning i 33 kap. Fysiska personer som är medlemmar i en EEIG omfattas i stället av reglerna om periodiseringsfonder på samma sätt som motsvarande juridiska personer, se 30 kap. 1 §. Av tredje punkten följer att bestämmelserna om företagsfond inte heller gäller för begränsat skattskyldiga artister, idrottsmän och artist- företag som är bosatta i en stat utanför EES. Dessa begränsat skatt- skyldiga fysiska personer omfattas däremot av bestämmelserna om företagsfond om de är bosatta inom EES. I fjärde punkten undantas fysiska personer som är delägare i utländska juridiska personer med lågbeskattade inkomster enligt 39 a kap. 13 § från tillämpningsområdet för reglerna om företags- fond. Sådana fysiska personer omfattas i stället av reglerna om periodiseringsfonder på samma sätt som motsvarande juridiska per- soner, se 30 kap. 1 §. Förslagen behandlas i avsnitt 6.3.7. I paragrafen anges att i fråga om svenska handelsbolag är det del- ägarna, och inte bolaget, som gör avsättningarna och att avdraget beräknas för varje delägare för sig. Samma sak gäller för andelar i sådana delägarbeskattade juridiska personer inom EES som enligt 1 § andra stycket omfattas av reglerna. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 6.3.6. Paragrafen definierar vad som avses med fördelningsbar inkomst. Med fördelningsbar inkomst avses näringsverksamhetens resultat före avdrag för räntefördelning och avsättning till företagsfond. Utgångspunkten är det skattemässiga resultatet i näringsverksam- heten som ska ökas och minskas med vissa angivna poster. Den del av den fördelningsbara inkomsten som inte räntefördelas eller sätts av till företagsfond beskattas i inkomstslaget näringsverksamhet. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 6.1.2. Av första stycket framgår att avdrag för avsättning till företagsfond högst får göras av den fördelningsbara inkomsten. I andra stycket finns särskilda regler om ytterligare avdrag för avsättning till företagsfond om den fördelningsbara inkomsten helt eller delvis utgörs av skogsintäkter på grund av skogsskador. Det handlar om sådana intäkter som har sin grund i stormfällning, brand, insektsangrepp eller liknande händelser som medfört att en betydande del av skogen måste avverkas . Denna högre avsättningsmöjlighet motsvarar vad som tidigare gällde vid avsättning till skogsskadekonto. Tredje stycket innehåller en definition av uttrycket skogsbruk. Stycket motsvarar den upphävda 21 kap. 22 §. Förslagen behandlas närmare i avsnitt 6.3.6. I paragrafen anges det maximala sammanlagda beloppet för avdragen för räntefördelning och avsättning till företagsfond. Beloppet begränsas av den fördelningsbara inkomsten. Om näringsidkaren under samma beskattningsår har gjort avdrag för räntefördelning får de sammanräknade avdragsbeloppen för räntefördelning och företags- fond inte överstiga den fördelningsbara inkomsten enligt 3 §. Fonden får inte heller uppgå till högre belopp än som motsvarar det kapitalunderlag som fastställts vid beskattningsårets utgång. Syftet med denna bestämmelse är att säkerställa att det i näringsverksamheten finns tillgångar motsvarande fonden. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 6.3.6. Av paragrafen framgår att kapitalunderlaget för enskilda näringsidkare utgörs av skillnaden mellan tillgångar och skulder i näringsverksam- heten vid beskattningsårets utgång. Näringsverksamhetens årsbokslut ligger till grund för beräkning av kapitalunderlaget. I vissa fall måste kapitalunderlaget justeras. Endast sådana tillgångar och skulder som enligt 13 kap. 7 och 8 §§ räknas till näringsverksamheten ska ingå i kapitalunderlaget. Ingår andra tillgångar och skulder i årsbokslutet måste kapitalunderlaget minskas respektive ökas. Näringsidkaren måste även minska kapitalunderlaget för tillskott till näringsverksam- heten som gjorts i annat syfte än att varaktigt öka kapitalunderlaget. Till sådana tillskott som minskar kapitalunderlaget hör t.ex. pengar som näringsidkaren tillfört verksamheten i slutet av och sedan får tillbaka . I 7–13 §§ finns ytterligare bestämmelser som påverkar beräkningen av kapitalunderlaget för enskilda närings- idkare. Av punkterna 11–13 till övergångsbestämmelserna finns också bestämmelser som påverkar kapitalunderlaget . Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. I paragrafen anges att som skuld räknas även avdrag som gjorts vid beskattningen till ersättningsfond. Detta gäller oavsett om avsätt- ningen till ersättningsfond har bokförts i räkenskaperna eller inte, se 31 kap. 3 §. En motsvarande bestämmelse har tidigare funnits vid beräkning av kapitalunderlaget för räntefördelning i den nu upphävda 33 kap. 11 §. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Vad som avses med en tillgångs skattemässiga värde framgår av 2 kap. 31–33 §§. En motsvarande bestämmelse fanns tidigare vid beräkning av kapitalunderlag för räntefördelning i den upphävda 33 kap. 12 §. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Vid äldre fastighetsinnehav är anskaffningsvärdet lågt och som alternativ för fastigheter som är kapitaltillgångar och har förvärvats före får anskaffningsutgiften i stället för det skattemässiga värdet enligt 8 § bestämmas till viss del av taxerings- värdet för , enligt första stycket. Samma metod att beräkna hur stor del av taxeringsvärdet som ska reduceras har tillämpats som utredningen om reformerad företagsbeskattning använde sig av, se SOU 1989:34 s. 353. I andra stycket anges att värdeminskningsavdrag och liknande avdrag som vid någon av 1999–taxeringar uppgått till av del av taxeringsvärdet ska minska beloppet som fast- ställts enligt första stycket. Utöver vad som anges i andra stycket ska hänsyn inte tas till utgifter och avdrag som avser tiden , enligt tredje stycket. En motsvarande bestämmelse fanns tidigare vid beräkning av kapitalunderlag för räntefördelning i 33 kap. 13 § som slopats. Alternativregeln för värdering av fastigheter behandlas närmare i avsnitt 6.2.3. Paragrafen innehåller en skälighetsregel som under angivna förut- sättningar ska användas i stället för 9 § för att fastställa en fastighets anskaffningsutgift. Bestämmelsen är utformad i enlighet med den bestämmelse som gällde vid beräkning av kapitalunderlag för ränte- fördelning i den upphävda 33 kap. 13 § tredje stycket. Det är marknadsvärdet på de delar av fastigheten som fanns och som finns kvar då jämförelsen görs som ska utgöra utgångspunkt för skälighetsbedömningen. Bestämmelsen kan t.ex. användas om fastighetens värde minskats till följd av brand eller andra orsaker. Alternativregeln för värdering av fastigheter behandlas närmare i avsnitt 6.2.3. Av paragrafen framgår att andelar i svenska handelsbolag inte får räknas som tillgångar i näringsverksamheten. Det gäller oavsett om andelen är kapitaltillgång eller lagertillgång hos den enskilde närings- idkaren. Det beror på att andelen i sig berättigar till avdrag för avsättning till företagsfond enligt 14 och 15 §§. Motsvarande bestämmelse har tidigare funnits vid beräkning av kapitalunderlag för räntefördelning i 33 kap. 9 §. Inte heller andelar i sådana delägarbeskattade juridiska personer inom EES som enligt 1 § andra stycket omfattas av reglerna får räknas som tillgångar i närings- verksamheten. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Vid beräkning av kapitalunderlaget för enskilda näringsidkare ska hänsyn inte tas till fordringar och skulder som avser skatter och avgifter. Vilka skatter och avgifter som avses är uppräknade i para- grafen. Bestämmelsen har tidigare funnits vid beräkning av kapital- underlag för räntefördelning i den upphävda 33 kap. 10 §. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Av paragrafen framgår att bestämmelser om hur kapitalunderlaget ska fördelas mellan makar som tillsammans deltar i näringsverk- samhet finns i 60 kap. 11 §. Motsvarande bestämmelser har funnits vid beräkning av kapitalunderlag för räntefördelning i 33 kap. 18 § och för expansionsfond i 34 kap. 11 §. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Av första stycket framgår att med kapitalunderlaget för fysiska per- soner som är delägare i handelsbolag avses delägarens justerade anskaffningsutgift för andelen vid beskattningsårets utgång. Har delägaren gjort tillskott under beskattningsåret i annat syfte än att öka kapitalet i bolaget ska den justerade anskaffningsutgiften minskas. I andra stycket anges att den justerade anskaffningsutgiften ska beräknas enligt 50 kap. 5 §. Av tredje stycket framgår att om andelen är lagertillgång är andelens skattemässiga värde kapitalunderlaget. Värdet ska dock minskas med lämnade kapitaltillskott som inte är varaktiga. Motsvarande bestäm- melser har tidigare funnits vid beräkning av kapitalunderlag för ränte- fördelning och för expansionsfond i 33 kap. 19 § och 34 kap. 13 §. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. Av paragrafen framgår att kapitalunderlaget för andelar i sådana delägarbeskattade juridiska personer inom EES som enligt 1 § andra stycket omfattas av reglerna beräknas på motsvarande sätt som för delägare i svenska handelsbolag. Kapitalunderlaget behandlas närmare i avsnitt 6.2.5. En schablonintäkt som motsvarar ränta ska tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet av den som har gjort avdrag för avsättning till företagsfond. Schablonintäkten beräknas till av stats- låneräntan vid utgången av november månad året närmast före det kalenderår under vilket beskattningsåret går ut. Schablonintäkten beräknas på totala avsättningen till företagsfond vid beskattnings- årets ingång. Bestämmelsen är utformad på liknande sätt som schablonintäkten för periodiseringsfonden i 30 kap. 6 a §. Enligt punkt 14 till övergångsbestämmelserna är schablon- intäkten höjd det första beskattningsåret som reglerna tillämpas. Förslaget behandlas närmare i avsnitt 6.3.5. Av första stycket framgår att företagsfonden ska återföras till beskatt- ning i inkomstslaget näringsverksamhet under vissa omständigheter som anges i 18–20 §§. I andra stycket anges att företagsfonden i vissa fall får föras över till annan näringsverksamhet. Av paragrafen framgår att den del av företagsfonden som överstiger taket för hur hög fonden får vara ska återföras till beskattning i inkomstslaget näringsverksamhet. Bestämmelsen har utformats med den tidigare bestämmelsen för expansionsfond i den upphävda 34 kap. 15 § som förebild. Reglerna om återföring behandlas i avsnitt 6.3.3. Av paragrafen framgår i vilka fall en enskild näringsidkare är skyldig att återföra företagsfonden till beskattning i inkomstslaget närings- verksamhet. Motsvarande bestämmelse fanns tidigare för expansionsfonden i den upphävda 34 kap. 16 §. Reglerna om återföring behandlas i avsnitt 6.3.3. I paragrafen anges att en delägare i ett svenskt handelsbolag är skyldig att återföra företagsfonden till beskattning i inkomstslaget näringsverksamhet om någon av de händelser som uppräknas i para- grafen inträffar. En motsvarande bestämmelse fanns tidigare för expansionsfonden i den upphävda 34 kap. 17 §. Reglerna om återföring behandlas i avsnitt 6.3.3. I paragrafen finns bestämmelser om överföring av hela eller del av företagsfonden till en annan enskild näringsidkare i samband med arv, testamente, gåva eller bodelning. I första stycket anges i vilka situationer företagsfonden kan över- tas. Vid gåva eller bodelning ska parterna skriftligen avtala om övertagandet och vid arv eller testamente ska mottagaren skrift- ligen förklara sig överta fonden. Enligt andra stycket krävs att realtillgångar överförs till mot- tagaren. Vad som avses med realtillgångar framgår av 27 §. Som realtillgångar räknas inte kontanter, banktillgodohavanden och lik- nande tillgångar. Realtillgångarnas nettovärde, dvs. värdet på över- tagna tillgångar minskat med värdet på övertagna skulder, ska mot- svara värdet på den övertagna fonden. Företagsfonden får tas över till högst så stor del av hela fonden som de övertagna realtillgång- arna utgör av samtliga realtillgångar i överlåtarens näringsverk- samhet. Hur värdet på realtillångarna ska beräknas framgår, enligt tredje stycket, av 8–10 §§, se kommentarerna till dessa paragrafer. Av sista stycket framgår hur den övertagna fonden ska behandlas hos övertagaren. Fonden behandlas på samma sätt som om avsätt- ningen för denna hade gjorts av övertagaren det beskattningsår som avdraget faktiskt hänför sig till. Det innebär också att det är övertagaren som ska beskattas för räntan (schablonintäkten) på fonden enligt 32 a kap. 16 §. Motsvarande bestämmelser fanns tidigare för periodiseringsfond respektive expansionsfond i de upphävda 30 kap. 12 a § och 34 kap. 18 §. I avsnitt 6.5.1 behandlas i vilka fall företagsfonden får tas över. I paragrafen anges när en företagsfond får föras över från enskild näringsverksamhet till ett svenskt handelsbolag. Som första villkor för överföring gäller enligt första stycket dels att den skattskyldige överlåter samtliga realtillgångar i näringsverksamheten till handels- bolaget, dels att han eller hon innehar eller i samband med över- låtelsen förvärvar en andel i bolaget. Vad som avses med realtill- gångar framgår av 27 §. Dessutom ska den skattskyldige begära att företagsfonden inte ska återföras. Av andra stycket framgår att delägaren anses ha gjort avsättningarna såsom delägare i handelsbolaget. Motsvarande bestämmelse om expansionsfond fanns tidigare i den upphävda 34 kap. 19 §. I avsnitt 6.5.1 behandlas i vilka fall företagsfonden får tas över. Enskilda näringsidkare får möjlighet att under vissa förutsättningar överföra näringsverksamheten eller en verksamhetsgren till ett aktiebolag utan att avsättningen till en företagsfond behöver tas upp till beskattning hos den fysiska personen. Enligt första stycket ska näringsidkaren lämna tillskott till aktie- bolaget som motsvarar företagsfonden.