sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — I bilagan till förordningen för finns ytterligare 12 yrkesexamina43 och i bilagan till förordningen för Försvarshögskolan ytterligare en.44 Av de yrkesexamina som ingår i bilaga 2 till högskoleförordningen är utbildningarna till läkare, sjuksköterska, tandläkare, apotekare, arkitekt och barnmorska sådana utbildningar där yrkeskvalifikations- 4128 § gymnasieförordningen. 422 kap. 1 § gymnasieförordningen samt 26 kap. 3 § 1 skollagen. 43Bilagan till förordningen för . 44Bilagan till förordningen (2007:1164) för Försvarshögskolan. Yrkeskvalifikationsdirektivet och det svenska utbildningssystemet direktivet har samordnat minimikraven på utbildningens omfattning och innehåll. Detsamma gäller veterinärutbildningen som ingår i bilagan till förordningen för . Därutöver ställer yrkeskvalifikationsdirektivet minimikrav på utbildningens omfattning och innehåll för utbildningarna till specialistläkare och specialisttandläkare. Utbildningarna till specialistläkare och specialist- tandläkare regleras av föreskrifter. Myndigheten för analyserar arbetsmarknadens behov av yrkeshögskoleutbildningar och beslutar vilka utbildningar som ska ingå i , samt beviljar statsbidrag till utbildnings- anordnarna. är sålunda behovsanpassad och vilka yrkesutbildningar som finns varierar beroende på förändringar i utvecklingen på arbetsmarknaden. Samtliga utbildningar är eftergymnasiala, avgiftsfria och berättigar till studiemedel från . finns förut- sättningar att bedriva yrkeshögskoleutbildning som finansieras med studerandeavgifter. Sådana utbildningar får inte statsbidrag, men kan berättiga de studerande till studiestöd. Utbildningarna kan leda till en yrkeshögskoleexamen eller en kvalificerad yrkes- högskoleexamen . Utbildningsanordnare kan vara privata utbildningsföretag, kommuner, landsting och universitet och högskolor. Myndigheten för granskar utbildningarnas kvalitet och resultat och utövar tillsyn över de utbildningsformer och utbildningar som ligger inom myndighetens ansvarsområde.45 Inom finns det närmare 200 utbildnings- anordnare och över 600 utbildningar.46 Flera av dessa utbildningar gäller samma yrke men det betyder inte att utbildningarna är identiska. Bland utbildningarna finns även flera som anpassats för att uppfylla de kvalifikationskrav som uppställs för reglerade yrken, t.ex. utbildningarna till trafiklärare, hovslagare och anläggnings- dykare. 45Lagen (2009:128) om samt förordningen (2009:130) om . 46www.yrkeshogskolan.se, uppgift . 7 Reglerade yrken i 7.1Allmänt om definitionen av reglerat yrke Utredningens bedömning: Av yrkeskvalifikationsdirektivets definition av reglerat yrke följer att inte enbart sådan verk- samhet som utförs av en viss yrkesgrupp omfattas av direktivets tillämpningsområde. All sådan yrkesverksamhet där det, direkt eller indirekt, ställs krav på att yrkesutövaren innehar vissa bestämda kvalifikationer omfattas. Med kvalifikationer avses såväl ett bevis över teoretiska eller faktiska kunskaper som yrkeserfarenhet. Ett yrke är alltid att anse som reglerat för det fall det finns en skyddad yrkestitel som endast får användas av yrkesutövare med en viss kvalifikation. Enligt artikel 3.1.a i yrkeskvalifikationsdirektivet utgör ett reglerat yrke: en eller flera former av yrkesverksamhet där det genom lagar och andra författningar direkt eller indirekt krävs bestämda yrkeskvalifikationer för tillträde till eller utövande av verksamheten eller någon form av denna; i synnerhet ska användandet av en yrkestitel som genom bestämmelser i lagar och andra författningar enbart får användas av den som innehar en viss yrkeskvalifikation utgöra en form av utövande. Enligt definitionen föreligger ett reglerat yrke om det för en eller flera former av yrkesverksamhet krävs bestämda yrkeskvalifika- tioner för tillträde till eller utövande av verksamheten eller någon form av denna. Begreppet yrkesverksamhet är inte definierat i direktivet, men tillägget någon form av denna indikerar att vad som avses inte endast är krav på kvalifikationer som gäller för en hel yrkesgrupp. Det vill säga, man kan inte utgå från vad som i vanligt tal avses med yrke i den meningen att endast sådana verk- samheter som utförs av en klart avgränsad yrkesgrupp kan utgöra ett reglerat yrke i direktivets mening. Detta framgår även av definitionens sista led som föreskriver att skyddande av en yrkes- titel alltid ska anses utgöra en form av utövande om det för att använda titeln krävs vissa yrkeskvalifikationer. Ett exempel på detta är yrket auktoriserad tolk som är ett reglerat yrke i eftersom yrkestiteln är skyddad medan yrket tolk inte är reglerat eftersom det inte ställs några krav för att vara verksam inom detta yrke. Det kan också vara så att flera olika traditionella yrkesgrupper har de yrkeskvalifikationer som krävs för en viss verksamhet, till exempel kan såväl arkitekter som ingenjörer ha de yrkeskvalifikationer som krävs för att verka som kontrollansvarig enligt (2010:900), se avsnitt 7.3.16. Av direktivets definition följer även att kraven måste vara formulerade på ett visst sätt, dvs. direkt eller indirekt kräva vissa bestämda kunskaper eller kvalifikationer. Allmänna krav på yrkes- utövaren, t.ex. att han eller hon ska ha lämplig utbildning för yrket, eller känna till krav i författning kopplade till en viss yrkesutöv- ning, omfattas enligt utredningens bedömning inte eftersom kravet inte är preciserat närmare. För att ett yrke ska kunna kategoriseras som oreglerat, och följaktligen heller inte ska omfattas av bestämmelserna i yrkes- kvalifikationsdirektivet, krävs det att lagstiftaren inte uppställer några krav på bestämda yrkeskvalifikationer för att få utöva yrkes- verksamheten eller någon form av denna. Det vill säga att vem som helst ska kunna utöva alla former av yrkesverksamheten, även de som saknar yrkeskvalifikationer. 7.1.1Olika sätt att reglera ett yrke Av definitionen i artikel 3.1.a följer att det finns tre sätt att reglera ett yrke, genom att i lag eller författning kräva bestämda yrkes- kvalifikationer direkt eller indirekt samt genom att skydda yrkes- titeln. Med direkt reglering avses lagar, förordningar och föreskrifter som uttryckligen ställer krav på vissa bestämda yrkeskvalifikationer för att få utöva en yrkesverksamhet eller någon form av denna. Mot- satsvis gäller att personer som inte innehar dessa kvalifikationer är förbjudna att utöva yrket, eller som uttrycker det: Tillträdet till och utövandet av ett yrke ska anses vara direkt styrt av juridiska bestämmelser då det i värdmedlemsstatens lagar och andra författningar fastställs regler som har till följd att uttryckligen förbehålla denna yrkesutövning dem som uppfyller särskilda krav, och att förvägra dem som inte uppfyller dessa krav tillträde till densamma.1 För att fastställa om en indirekt reglering föreligger måste man se till vilka effekter krav i lagar, förordningar och förskrifter har för möjligheten att utöva en viss yrkesverksamhet eller form av denna. Även om det inte uttryckligen anges i en författning att det krävs bestämda yrkeskvalifikationer för att få utöva ett yrke kan för- fattningen få till effekt att det i praktiken blir olagligt att utöva yrket för personer som saknar viss kompetens. Så skulle exempelvis kunna vara fallet om en domstol eller myndighet i sin tillsyn eller genom allmänna råd tolkar en generell regel på ett sätt som innebär att personer som saknar kompetens bryter mot den generella regeln om de utövar yrket. Om det i lag, förordning eller föreskrift fastställs att endast personer med vissa yrkeskvalifikationer har rätt att använda en yrkestitel innebär det enligt ordalydelsen i artikel 3.1.a alltid att yrket ska anses vara reglerat. Det är det faktum att en yrkestitel skyddas som är det avgörande. Således anses yrket vara reglerat även om det är tillåtet för andra att utöva yrket så länge de inte använder den skyddade titeln. 1 Mål C-164/94, Aranitis, punkt 19. Detta mål rör dock det tidigare direktivet (89/48/EEG) om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar studier, men definitionen av ett reglerat yrke har inte ändrats i sak och domstolens tolkning är därför tillämplig även på det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 7.1.2Vad omfattas av begreppet yrkeskvalifikationer? Med yrkeskvalifikationer avses enligt artikel 3.1.b kvalifikationer som intygas i ett bevis på formella kvalifikationer, ett kompetensbevis enligt artikel 11 a i och/ eller yrkeserfarenhet. Det finns sålunda tre olika typer av yrkeskvalifikationer. 7.1.2.1Bevis på formella kvalifikationer Med bevis på formella kvalifikationer avses enligt artikel 3.1.c examens-, utbildnings- eller annat behörighetsbevis för en yrkesutbildning som huvudsakligen ägt rum i gemenskapen, utfärdat av en myndighet i en medlemsstat vilken utsetts i enlighet med denna stats lagar och andra författningar. Ett krav på bevis om formella kvalifikationer föreligger exempelvis om lagstiftaren hänvisar till en reglerad utbildning. Enligt yrkes- kvalifikationsdirektivet föreligger en reglerad utbildning om en utbildning särskilt utformats för ett visst yrke.2 Ett exempel på en sådan utbildning är förskollärarexamen. Att det föreligger reglerade utbildningar innebär dock inte med automatik att yrket är reglerat. Det är först när lagstiftaren kopplar ihop den reglerade utbild- ningen med rätten att utföra yrket som det föreligger ett reglerat yrke. Exempelvis är frisörutbildningen en reglerad utbildning men vem som helst kan arbeta som frisör och yrket är därför inte reglerat. Även hänvisningar till utbildningsbevis för utbildningar som inte är reglerade utgör krav på bevis om formella kvalifika- tioner. Direktivets definition av vad som ska anses utgöra en yrkes- kvalifikation är enligt sin ordalydelse begränsad till att endast omfatta krav på bevis på formella kvalifikationer. Enligt utred- ningens uppfattning kan definitionen emellertid inte bokstavs- tolkas, utan krav på genomgången utbildning ska likställas med ett krav på examens-, utbildnings- eller annat behörighetsbevis. Det vill säga, det avgörande för om det ställs krav på en yrkeskvalifika- tion är inte hur kravet formulerats i författningen utan vilken effekt kravet får. Ett krav på en viss utbildning utgör i praktiken även ett krav på ett bevis. Utan ett utbildningsbevis från utbild- 2 Artikel 3.1.e. i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. ningsanordnaren kan yrkesutövaren nämligen inte visa att han eller hon genomgått utbildningen. Med kompetensbevis avses enligt artikel 11.a.i ett kompetensbevis som har utfärdats av en behörig myndighet i ursprungsmedlemsstaten vilken utsetts i enlighet med denna stats lagar och andra författningar på grundval av en utbildning som inte utgör en del av ett utbildnings- eller examensbevis enligt led b, c, d eller e eller ett särskilt prov som inte föregås av någon utbildning eller av att sökanden utövat yrket i en medlemsstat på heltid i följd eller på deltid . Med examensbevis enligt led b, c, d eller e avses examensbevis för , gymnasiet eller eftergymnasial utbildning. Det är till viss del oklart var gränsen går mellan bevis om for- mella kvalifikationer och kompetensbevis. Exempelvis skulle ett utbildningsbevis utfärdat av en myndighet som anordnar speciella utbildningar för vissa yrken kunna falla under båda definitionerna. Enligt utredningens uppfattning måste definitionen av kompetens- bevis ses i sitt sammanhang. Artikel 11 syftar först och främst till att dela in olika typer av yrkeskvalifikationer i nivåer. När delar av artikel 11 även används för att definiera vad som avses med yrkes- kvalifikationer får detta till följd att definitionerna i vissa fall över- lappar varandra. I den mån ett visst krav skulle kunna klassificeras både som ett bevis om formella kvalifikationer och ett kompetens- bevis är det emellertid av mindre betydelse då båda utgör yrkes- kvalifikationer. Det faktum att det anges att kompetensbeviset ska ha utfärdats av en behörig myndighet i ursprungsmedlemsstaten vilken utsetts i enlighet med denna stats lagar och andra författningar skulle kunna tolkas som att kompetensbevis utfärdade av privaträttsliga organ inte utgör en yrkeskvalifikation i direktivets mening. Med behörig myndighet avses dock varje myndighet eller organ som medlems- staterna bemyndigat att utfärda eller ta emot utbildningsbevis och andra handlingar eller upplysningar, samt att ta emot ansökningar och fatta de beslut som avses i direktivet.3 Det innebär att även privat- rättsliga organ kan vara en behörig myndighet. 3 Se artikel 3.1.d. i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. andra delar av direktivet att det för varje reglerat yrke också utsetts en behörig myndighet. Bland annat kan en mottagande medlemsstat som ska godkänna kvalifikationer erhållna i en annan medlemsstat kräva att yrkeskvalifikationerna intygas av en behörig myndighet i ursprungs- landet.4 I ljuset av vad direktivet syftar till att uppnå får det anses uteslutet att det faktum att en medlemsstat inte utsett en behörig myndighet skulle vara avgörande för att fastställa om ett reglerat yrke föreligger. En sådan tolkning skulle nämligen innebära att en medlemsstat inte skulle behöva tillämpa direktivets regler, utan kunna förbehålla en viss yrkesverksamhet till dem som genomgått en utbildning anordnad av t.ex. ett branschorgan, bara genom att undvika att utse en behörig myndighet. Tvärtom bör direktivet tolkas på så sätt att om ett medlemsland ställer krav på att det för ett visst yrke krävs sådana kvalifikationer som privaträttsliga organ erbjuder genom utbildningar eller certifieringar så ska medlemslandet även utse en behörig myndighet för yrket i fråga, antingen genom att utse en myndighet eller genom att bemyndiga det privaträttsliga organet att utföra de uppgifter som enligt direktivet åligger den behöriga myndig- heten. Med yrkeserfarenhet avses enligt artikel 3.1.f det faktiska och lagliga utövandet av det berörda yrket på heltid eller deltid i en medlemsstat. Eftersom begreppet yrkeserfarenhet avgränsas till att omfatta lagligt utövande av det berörda yrket följer det av denna definition att ett krav på yrkeserfarenhet endast kan vara riktat mot personer som varit yrkesverksamma inom det relevanta yrket i ett annat land. 4 Se artikel 56.3 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 7.2Reglerade yrken för vilka direktivet har genomförts Utredningens förslag: De bestämmelser som har införts i syfte att genomföra direktivet avseende yrkesverksamhet som inne- fattar brandskyddskontroll ska upphävas. Utredningens bedömning: Övriga yrken för vilka genom- förandeåtgärder har vidtagits är reglerade i direktivets mening och bör därför omfattas av det samlade genomförandet. 7.2.1Allmänt om kommissionens databas över reglerade yrken Av kommissionens databas över reglerade yrken5 framgår att har anmält att 85 yrken i omfattas av det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivets tillämpningsområde, se tabell nedan. 63 av dessa avser yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvårdssektorn. 12 av de anmälda yrkena avser pedagogisk personal inom det offentliga skolväsendet och förskolan. De resterande tio anmälda yrkena avser verksamhet inom andra sektorer. Databasen återspeglar emellertid inte på ett korrekt sätt de bedömningar som faktiskt har gjorts. I databasen finns nämligen yrken som inte har bedömts vara reglerade och som därmed inte har omfattats av några genomförande- åtgärder. På motsvarande sätt finns det yrken i som har bedömts vara reglerade och därför omfattats av genomförande- åtgärder, men som inte nämns i kommissionens databas över reglerade yrken. I avsnitten nedan beskrivs de yrken där regleringen har anpassats till det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet, oavsett om yrket har anmälts till kommissionens databas eller inte. 5 Kommissionens databas för reglerade yrken återfinns här: me 6 Informationen är hämtad från kommissionens databas . 7.2.2Yrken inom hälso- och sjukvården 41 av de 63 anmälda yrkena inom hälso- och sjukvårdssektorn är olika specialistläkarkompetenser, vilka i vissa fall omfattas av direktivets bestämmelser om automatiskt erkännande på grundval av sam- ordningen av minimikraven för utbildning. Yrkena sjuksköterska, tand- läkare (inklusive två olika specialistyrken), barnmorska och apotekare, vilka likaså omfattas av principen om automatiskt erkännande, är också anmälda till kommissionen. Anmälda är även yrkena arbets- terapeut, audionom, biomedicinsk analytiker, dietist, kiropraktor, logoped, naprapat, optiker, ortopedingenjör, psykolog, psykoterapeut, receptarie, röntgensjuksköterska, sjukgymnast, sjukhusfysiker och tand- hygienist. För dessa sistnämnda yrken gäller den generella ordningen för erkännande enligt yrkeskvalifikationsdirektivet. genomfört för yrket fysioterapeut, som också omfattas av den generella ordningen för erkännande. Samtliga reglerade yrken inom hälso- och sjukvården är legitima- tionsyrken. Yrkestitlarna är skyddade och får således inte användas av någon som inte är legitimerad. En ansökan om legitimation prövas av , vars beslut kan överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. För att beviljas legitimation krävs att sökanden genomgått viss utbildning samt, för vissa yrken, fullgjort viss praktisk tjänst- . En legitimerad läkare, eller tandläkare som har genomgått viss vidareutbildning kan efter ansökan hos få ett bevis om specialistkompetens, vilket berättigar till att använda en sådan titel. En legitimerad sjuksköterska som har genomgått viss vidareutbildning får använda en specialisttitel utan föregående prövning av . ska enligt förordningen (2006:196) om register över hälso- och sjukvårdspersonal föra ett register över hälso- och sjukvårdspersonal. Uppgiften att utöva tillsyn över hälso- och sjukvårdens personal har dock tilldelats Inspektionen för vård och omsorg. Regleringen av yrkesverksamhet inom hälso- och sjukvården och bestämmelser som genomför det ursprungliga yrkeskvalifikations- direktivet på detta område finns i patientsäkerhetslagen (2010:659), patientsäkerhetsförordningen (2010:1369) och föreskrifter (SOSFS 2007:23) om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården. är, enligt 8 § 4 p. förordningen (2009:1243) med instruktion för , behörig myndighet enligt yrkes- kvalifikationsdirektivet för yrken inom hälso- och sjukvården. 7.2.3Yrken inom djurens hälso- och sjukvård Yrkena veterinär och djursjukskötare är i legitimationsyrken. Beteckningen legitimerad får inom djurens hälso- och sjukvård bara användas av den som har fått legitimation. En ansökan om legitima- tion prövas av (), vars beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. För att beviljas legitimation ska sökanden ha genomgått viss utbildning. En legitimerad veterinär som genomgått viss vidareutbildning kan efter ansökan godkännas som specialist. Även specialistbeteckningen är en skyddad yrkestitel. Det finns inga särskilda kompetenskrav för att utöva hovslagar- yrket i . En hovslagare som kan uppvisa tillräcklig yrkes- erfarenhet och kompetens kan dock, efter ansökan hos Jordbruks- verket, godkännas som hovslagare. Yrket godkänd hovslagare är således ett reglerat yrke. En legitimerad tandläkare, sjukgymnast eller sjuksköterska som har genomgått en tilläggsutbildning eller kan uppvisa tillräcklig yrkeserfarenhet och kompetens kan av godkännas för arbete inom djurens hälso- och sjukvård. Endast den som har beviljats ett sådant godkännande kan använda sig av titeln godkänd tandläkare/sjukgymnast/sjuksköterska inom djurens hälso- och sjukvård. Yrket veterinär omfattas av yrkeskvalifikationsdirektivets bestämmelser om automatiskt erkännande, på grundval av samordning av minimikraven för utbildning. För övriga reglerade yrken inom djurens hälso- och sjukvård gäller den generella ordningen för erkännande enligt yrkeskvalifikationsdirektivet. Regleringen av yrken inom djurens hälso- och sjukvård samt bestämmelser som genomför det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet i fråga om dessa yrken finns i lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård, i förordningen (2009:1386) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård och i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2009:83) om behörigheter för djurhälsopersonal. fullgör uppgiften som behörig myndighet enligt yrkeskvalifikationsdirektivet. Advokat är i en skyddad yrkestitel, som enligt 8 kap. 1 och 10 §§ endast får användas av den som är antagen som ledamot av (). Förutsätt- ningarna för att en ansökan om inträde i samfundet ska beviljas anges i 8 kap. 2 § och i advokatsamfunds stadgar, vilka fastställs av regeringen. Den som vägrats inträde i eller uteslutits ur får enligt 8 kap. 8 § överklaga beslutet hos . Frågan om erkännande av yrkeskvalifikationer för att få tillträde till och rätt att utöva advokatyrket är fortfarande föremål för särreglering inom EU genom rådets direktiv /249/EEG av om underlättande för advokater att effektivt begagna sig av friheten att tillhandahålla tjänster och och rådets direktiv /5/EG av om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls. Yrkeskvalifikationsdirektivet är endast tillämpligt i fråga om erkännande av juristers yrkeskvalifikationer i syfte att utöva yrket under yrkestiteln i den mottagande medlemsstaten.7 Detta innebär att yrkeskvalifikationsdirektivet bara har relevans i fråga om stadigvarande yrkesutövning i under den svenska advokattiteln, dvs. vid prövningen av en ansökan om inträde i samfundet. Bestämmelser som genomför det ursprungliga yrkeskvalifikations- direktivet i tillämpliga delar för advokatyrket finns i 8 kap. 2 § och i stadgar. Enligt 8 kap. 3 § prövas en ansökan om inträde i eller registrering hos av samfundets styrelse. Denna fungerar således som behörig myndighet för advokatyrket enligt yrkeskvalifikationsdirektivet. Det är också som, tillsammans med samfundets disciplinnämnd, utövar tillsyn över advokatväsendet.8 7.2.5Auktoriserad tolk och auktoriserad translator I kan vem som helst, oavsett kvalifikationer, arbeta som tolk eller översättare. Tolkar och översättare som fullgjort ett särskilt kunskapsprov och även uppfyller vissa krav rörande bland annat redbarhet kan dock, efter ansökan hos Kammarkollegiet, erhålla en tidsbegränsad auktorisation. Kammarkollegiets beslut kan enligt 22 a § förvaltningslagen (1986:223) överklagas hos allmän förvaltnings- domstol. Kammarkollegiet utövar även tillsyn över auktoriserade tolkars och translatorers verksamhet. Regleringen av yrkena auktoriserad tolk och auktoriserad translator samt bestämmelser som syftar till att genomföra det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet i fråga om dessa yrken finns i förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare, i Kammar- kollegiets tolkföreskrifter (KAMFS 2004:1) och i Kammarkollegiets translatorföreskrifter (KAMFS 1994:2). Kammarkollegiet är, enligt 8 § förordningen (2007:824) med instruktion för Kammarkollegiet, behörig myndighet enligt yrkes- 7Skäl 42 i det ursprungliga direktivet. 88 kap. 6 § . SOU 2014:19 Reglerade yrken i kvalifikationsdirektivet i fråga om auktoriserade tolkar och translatorer. Enligt 1 kap. 3 § fordonslagen (2002:574) är den som har anställning hos ett besiktningsorgan för att utföra besiktningar besiktnings- tekniker. En sådan yrkesutövare ska enligt samma lag ha den utbildning och kompetens som krävs för att kunna utföra besikt- ningarna samt, enligt 8 kap. 3 b § fordonsförordningen (2009:211), vara certifierad av ett ackrediterat certifieringsorgan för personer enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008 och lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll, eller av ett certifieringsorgan som ackrediterats i motsvarande ordning i något annat land inom EES.