sou · H2B322 · 2014-04-25 00:00:00 — En tillförlitlig uppskatt- ning av nyttjandeperioden för en immateriell anläggningstillgång i form av utvecklingsutgifter eller goodwill får dock anses föreligga om den redovisningsskyldige kan presentera material som ger stöd för att tillgången kommer att vara av värde för företaget . Detta motsvarar de krav som ställs på den redo- visningsskyldige som vill bryta presumtionsregeln om en femårig nyttjandeperiod för immateriella anläggningstillgångar.4 Paragrafen har i övrigt genomgått språkliga förändringar. 4 kap. 5 § Har en anläggningstillgång på balansdagen ett lägre värde än det värde som följer av 3 § och 4 § första stycket, ska tillgången skrivas ned till detta lägre värde, om det kan antas att värdenedgången är bestående. 4 Se prop. 1995/96:10 del 2 s. 200. En finansiell anläggningstillgång får skrivas ned till det lägre värde som tillgången har på balansdagen även om det inte kan antas att värdened- gången är bestående. En nedskrivning enligt första eller andra stycket ska återföras, om det inte längre finns skäl för den. Detta gäller dock inte nedskrivning som avser goodwill. Nedskrivningar och återföringar som avses i första–tredje styckena ska redovisas i resultaträkningen. Av paragrafens första och andra stycken följer att nedskrivning av anläggningstillgångar ska göras, om det kan antas att en värde- nedgång är bestående. Finansiella anläggningstillgångar får dock skrivas ned till sitt lägre värde även om det inte kan antas att värdenedgången är bestående. Nedskrivningar ska enligt tredje stycket återföras, om det inte längre finns skäl för dem. Enligt artikel 12.6 i det nya direktivet får dock återföring inte ske i fråga om goodwill. En bestämmelse om detta har tagits in i lagtexten. Förändringen, som ligger i linje med vad som gäller enligt IAS 36, har behandlats i avsnitt 7.4. 4 kap. 6 § Ett aktiebolags eller en ekonomisk förenings anläggningstillgångar som har ett tillförlitligt och bestående värde som väsentligt överstiger bokfört värde enligt 3 §, 4 § första stycket, 5 § första–tredje styckena och 12 § får skrivas upp till högst detta värde. Uppskrivning får dock ske endast om uppskrivningsbeloppet används för avsättning till en uppskrivningsfond eller, i aktiebolag, för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission. Avskrivningar och nedskrivningar av den tillgång som har skrivits upp ska efter uppskrivningen beräknas med utgångspunkt i det uppskrivna värdet. Paragrafen behandlar uppskrivning av anläggningstillgångar. I andra stycket har det funnits en bestämmelse om att det i samband med uppskrivning ska lämnas en notupplysning om hur uppskrivningsbeloppet har behandlats skattemässigt. Bestämmel- sen har flyttats till 5 kap. (se 5 kap. 14 § 2). Paragrafen har även genomgått språkliga förändringar. Ianspråktagande av fonden för utvecklingsutgifter och uppskrivningsfonden 4 kap. 7 § Ett aktiebolag får ta fonden för utvecklingsutgifter eller uppskrivnings- fonden i anspråk för 1.ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission, 2.täckning av förlust enligt fastställd balansräkning när förlusten inte kan täckas av fritt eget kapital. Ett beslut att ta fonden för utvecklingsutgifter eller uppskrivningsfonden ianspråk för att täcka en förlust enligt första stycket 2 får fattas endast efter revisorernas hörande. Innan har förflutit från beslutet får vinstutdelning beslutas endast om eller, i tvistiga fall, allmän domstol ger tillstånd till det eller om aktiekapitalet har ökats med minst ett belopp som motsvarar den förlust som har blivit täckt med belopp från fonden. I fråga om eller domstolens tillstånd gäller 20 kap. 25–29 §§ aktiebolagslagen (2005:551) i tillämpliga delar. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur upp- skrivningsfonden får tas i anspråk. Syftet med bestämmelserna är att förhindra att uppskrivningsbelopp tas i anspråk för värde- överföring. Av paragrafens första stycke framgår därför att uppskriv- ningsfonden får användas enbart för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller nyemission eller för täckning av förlust. I det senare fallet gäller dessutom, enligt andra stycket, särskilda begränsningar i företagets möjligheter att besluta om vinstutdel- ning efter beslutet om förlusttäckning. Bestämmelserna i paragrafen har utsträckts till att omfatta även ianspråktagande av fonden för utvecklingsutgifter. Skälen för detta har behandlats i avsnitt 7.5 (jfr artikel 12.11 i det nya direktivet). 4 kap. 8 § Vid avskrivning enligt 4 § eller nedskrivning enligt 5 § av en uppskriven tillgång eller vid avyttring eller utrangering av tillgången ska uppskriv- ningsfonden minskas i motsvarande utsträckning, dock högst med den del av fonden som svarar mot tillgången. På samma sätt ska fonden för utveck- lingsutgifter minskas i samband med avyttring, avskrivning eller nedskriv- ning av en tillgång som avses i 4 kap. 2 § andra stycket. Minskningen av uppskrivningsfonden eller fonden för utvecklingsutgifter i fall som avses i första stycket får göras enbart genom att 1.fonden tas i anspråk enligt 7 §, 2.den del av fonden som motsvarar avskrivning eller nedskrivning överförs till fritt eget kapital, eller 3.den del av fonden som motsvarar en avyttrad tillgång överförs till fritt eget kapital. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur upp- skrivningsfonden ska justeras i samband med att den uppskrivna tillgången skrivs av, skrivs ned, avyttras eller utrangeras. Den har tillförts likartade bestämmelser om justering av fonden för utvecklingsutgifter i samband med avskrivning eller nedskrivning tillgång som har föranlett en avsättning till fonden 2 § andra stycket). behandlats i avsnitt 7.5. Av första stycket framgår att vid av- eller nedskrivning av en sådan tillgång som avses i 4 kap. 2 § andra stycket ska fonden för utvecklingsutgifter sättas ned med belopp som motsvarar av- eller nedskrivningen. Motsvarande gäller vid avyttring av tillgången. Eftersom detta belopp redan kan ha tagits i anspråk enligt 4 kap. 7 §, ska dock fonden inte sättas ned med större belopp än vad som svarar mot den del av fonden som svarar mot tillgången. I andra stycket regleras hur det belopp som härvid frigörs från fonden får användas. Det belopp som förs över till fritt eget kapital bör tas upp under Balanserat resultat. 4 kap. 11 § Anskaffningsvärdet för varulager av likartade tillgångar får beräknas enligt först-in-först-ut-principen, enligt vägda genomsnittspriser eller enligt någon annan liknande princip. Sist-in-först-ut-principen får inte tillämpas. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur anskaffningsvärdet för varulager får beräknas. I paragrafens andra stycke har funnits ett krav på notupplysningar om väsentliga avvikelser mellan det beräknade anskaffningsvärdet och varulagrets nettoförsälj- ningsvärde. Detta har i förslaget flyttats till 5 kap. 26 §. 4 kap. 13 a § Företag som avses i 3 kap. 4 b § andra stycket får redovisa andelar i intresse- företag i balansräkningen och resultaträkningen med tillämpning av bestäm- melserna i 7 kap. 25–29 §§, om det är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§. Den nya beteckningen på 3 kap. 4 b § (tidigare 3 kap. 4 a §) har föranlett en ändrad hänvisning i paragrafen. 4 kap. 14 b § Följande finansiella instrument får inte värderas enligt 14 a §: 1.finansiella instrument som hålls till förfall och som inte utgör derivatinstrument, 2.lånefordringar och andra fordringar som härrör från företaget och som inte innehas för handelsändamål, 3.andelar i dotterföretag, intresseföretag eller gemensamt styrda företag, 4.egetkapitalinstrument som företaget självt har gett ut, 5.avtal om villkorad ersättning i samband med förvärv och sam- gåenden, 6.skulder, med undantag för skulder som ingår som en del i en handels- portfölj eller som utgör derivatinstrument, samt 7.andra finansiella instrument, som är av sådan särskild karaktär att de enligt vad som är allmänt accepterat bör redovisas på annat sätt. Värdering enligt 14 a § får inte heller ske, om en sådan värdering inte skulle ge ett tillförlitligt värde på det finansiella instrumentet. Företag som avses i 3 kap. 4 b § andra stycket får trots första stycket värdera där angivna finansiella instrument enligt 14 a §, om 1.det är förenligt med sådana internationella redovisningsstandarder som avses i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder, och 2.upplysningar om värderingen lämnas i enlighet med dessa standarder. I paragrafen anges att vissa finansiella instrument inte får värderas till verkligt värde. Motsvarande bestämmelser finns i artikel 8.4 c i det nya direktivet. I första stycket 3 har begreppet samriskföretag ersatts med gemensamt styrda företag. Detta överensstämmer med utred- ningens förslag om hur det i direktivet använda begreppet sam- riskföretag ska komma till uttryck i ÅRL (se 1 kap. 5 a §). Någon ändring i sak är inte avsedd. Den nya beteckningen på 3 kap. 4 b § (tidigare 3 kap. 4 a §) har även föranlett en ändrad hänvisning i andra stycket. 4 kap. 17 § Ett företag får avvika från vad som föreskrivs i 1–16 §§, om effekten av avvikelsen är oväsentlig. Paragrafen är ny och ger uttryck för den väsentlighetsprincip som har tagits in i artikel 6.1 j i det nya redovisningsdirektivet. För tolkning av begreppet oväsentlig i detta sammanhang hänvisas till författningskommentaren till 2 kap. 4 a §. Upplysningar för olika kategorier av företag 5 kap. 1 § Samtliga företag ska lämna de notupplysningar som framgår av 6–24 §§. Ytterligare upplysningskrav för samtliga företag finns i 2 kap. 3 § och 3 kap. 4 §. Enligt 5 kap. 1 § ÅRL i dess gällande lydelse ska de tilläggsupplysningar som anges i lagens 5 kap. lämnas i noter eller i balans- eller resultaträkningen. Det nya redovisningsdirektivet ger, beträffande det stora flertalet tilläggsupplysningar, inget utrymme för att lämna upplysningarna i själva balansräkningen eller resultat- räkningen (jfr artikel 15). De upplysningskrav som anges i 5 kap. i förslaget är undantagslöst av detta slag. Möjligheten att lämna sådana tilläggsupplysningar som anges i 5 kap. i balansräkningen eller resultaträkningen i stället för i noterna har därför tagits bort. Mot den bakgrunden har det ansetts lämpligt att i fortsättningen beteckna upplysningar av detta slag som notupplysningar. Notupplysningskraven har i förslaget delats upp i tre grupper; sådana som gäller samtliga företag (se första stycket i förevarande paragraf), sådana som inte gäller små företag utan endast medel- stora företag, stora företag och företag av allmänt intresset (se 2 §) samt sådana som inte gäller små och medelstora företag utan endast stora företag och företag av allmänt intresse (se 3 §). Andra stycket innehåller en erinran om de ytterligare upplys- ningskrav som gäller för samtliga företag och som finns i 2 kap. 3 § och 3 kap. 4 §. Kraven i 3 kap. 4 § kan fullgöras såväl genom upp- lysningar i balansräkningen eller resultaträkningen som genom notupplysningar. 5 kap. 2 § Medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse ska även lämna de upplysningar som anges i 25–49 §§. Ytterligare upplysningskrav för medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse finns i 3 kap. 8 och 10 §§. Paragrafen innehåller en uppräkning av de ytterligare upplysnings- krav som gäller för medelstora och stora företag samt för företag av allmänt intresse, utöver vad som framgår av 5 kap. 1 §. För stora företag och företag av allmänt intresse gäller dessutom, enligt vad som anges i 5 kap. 3 §, ytterligare upplysningskrav. 5 kap. 3 § Stora företag och företag av allmänt intresse ska även lämna de upp- lysningar som anges i 50 och 51 §§. Paragrafen anger de upplysningskrav som gäller för stora företag och företag av allmänt intresse, utöver vad som framgår av 5 kap. 1 och 2 §§. 5 kap. 4 § Om inte annat följer av kravet i 2 kap. 2 § på överskådlighet, ska noter som avser enskilda poster i balansräkningen eller resultaträkningen läggas fram i samma ordning som posterna. Hänvisning ska göras vid de poster till vilka noterna hänför sig. Paragrafen, som har viss motsvarighet i 5 kap. 1 § i dess gällande lydelse, innebär att noter, som utgångspunkt, ska pres- enteras i samma ordning som de poster de hänför sig till samt att hänvisning ska göras vid posterna. Skälen till bestämmelserna har behandlats i avsnitt 8.3. Paragrafen ska tillämpas endast på noter som hänför sig till enskilda poster. Det innebär att noter med mer allmän information inte behöver knytas till en viss post. Undan- tagsvis kan det förekomma att det för överskådlighetens skull är önskvärt med en något annan ordningsföljd än den som de mot- svarande posterna har.5 Kravet på viss ordningsföljd gäller därför inte heller om det i det enskilda fallet skulle stå i strid med kravet på överskådlighet (jfr artikel 4.2 i det nya direktivet). Det får ankomma på praxis och kompletterande normgivning att närmare precisera i vilka situationer som det finns anledning att acceptera en avvikande ordningsföljd. Utelämnande av oväsentliga upplysningar 5 kap. 5 § Ett företag får utelämna en upplysning som ska lämnas enligt detta kapitel, om effekten av att utelämna upplysningen är oväsentlig. Paragrafen saknar tidigare motsvarighet och ger uttryck för den i det nya redovisningsdirektivet intagna väsentlighetsprincipen. Den ger en generell möjlighet att utelämna sådana upplysningar som ska lämnas enligt 5 kap. under förutsättning att effekten av att utelämna upplysningen är oväsentlig. Begreppet oväsentlig preciseras i 2 kap. 4 a §. I vilken utsträckning en upplysning är oväsentlig blir därför beroende av i vilken utsträckning ett utelämnande av uppgiften kan antas påverka de beslut som en användare av årsredovisningen fattar på grundval av årsredovisningen. Notupplysningskrav för samtliga företag 5 kap. 6 § Principerna för värdering av tillgångar, avsättningar och skulder ska anges. För poster i årsredovisningen som avser tillgångar, avsättningar eller skulder i annan valuta än redovisningsvalutan ska det anges enligt vilka principer beloppen har räknats om till redovisningsvalutan. Paragrafen motsvarar, med endast rent redaktionella förändringar, 5 kap. 2 § i ÅRL:s gällande lydelse. Första stycket motsvaras av artikel 16.1 a i det nya direktivet. Det får ankomma på den kompletterande normgivningen att tyd- liggöra hur ingående upplysningar som behöver lämnas om 5 Jfr IAS 1 punkten 115: Under vissa omständigheter kan det vara nödvändigt eller önskvärt att ändra ordningsföljden mellan vissa poster i noterna. I ingressen till direktivet uttalas bl.a. att upplysningarna särskilt bör innefatta uppgift om den värderingsgrund som tillämpas för de olika posterna, ett uttalande om dessa redovisningsprincipers överensstämmelse med fortlev- nadsprincipen och uppgift om eventuella väsentliga ändringar av de redovisningsprinciper som tillämpas. Andra stycket saknar direkt motsvarighet i direktivet men är avsedd att utgöra ett utflöde och förtydligande av den allmänna princip som kommer till uttryck i första stycket. Avvikelser från principen om kvittningsförbud 5 kap. 7 § Ett företag som med stöd av 2 kap. 4 § andra stycket avviker från vad som i den paragrafen föreskrivs om att tillgångar, skulder och avsättningar samt intäkter och kostnader inte får kvittas mot varandra, ska lämna upplysning om de bruttobelopp som kvittas mot varandra. Paragrafen saknar motsvarighet i ÅRL i lagens gällande lyd- else. Av artikel 6.2 i det nya direktivet framgår att ett företag som frångår principen om kvittningsförbud måste lämna upplysning om de bruttobelopp som kvittas mot varandra i not. Paragrafen har tillkommit för att svensk rätt ska leva upp till detta krav. Den är tillämplig på samtliga företag som omfattas av ÅRL. Se även författningskommentaren till 2 kap. 4 §. 5 kap. 8 § Om ett företag med stöd av 2 kap. 6 § har angett belopp i årsredovis- ningen i annan valuta än företagets redovisningsvaluta, ska det lämna upp- lysning om omräkningskursen. Paragrafen motsvarar, med endast redaktionella förändringar, 2 kap. 6 § första stycket tredje meningen i ÅRL:s gällande lydelse. Den är tillämplig på samtliga företag som omfattas av ÅRL. 5 kap. 9 § Om ett företag med stöd av 3 kap. 3 § har bytt uppställningsform för resultaträkningen, ska det lämna upplysning om skälen för bytet. Paragrafen motsvarar, med endast redaktionella förändringar, 3 kap. 3 § andra stycket andra meningen i ÅRL:s gällande lydelse. Den är tillämplig på samtliga företag som omfattas av ÅRL. 5 kap. 10 § Om ett företag med stöd av 3 kap. 5 tredje stycket avviker från vad som sägs i den paragrafen om jämförelsetal, ska det lämna upplysning om skälen för avvikelsen. Paragrafen motsvarar, med endast redaktionella förändringar, 3 kap. 5 § tredje stycket andra meningen i ÅRL:s gällande lydelse. Den är tillämplig på samtliga företag som omfattas av ÅRL. 5 kap. 11 § För varje post som tas upp som anläggningstillgång i balansräkningen eller i sådana noter som avses i 3 kap. 4 § femte stycket 2 ska upplysning lämnas om 2.tillkommande och avgående tillgångar, 4.årets avskrivningar enligt 4 kap. 4 §, 5.årets nedskrivningar, med särskild uppgift om nedskrivningar som har gjorts med stöd av 4 kap. 5 § andra stycket, 6.årets uppskrivningar, med särskild upplysning om uppskrivnings- beloppets användning och vad som kvarstår oavskrivet av uppskrivnings- beloppet Om ränta har räknats in i anskaffningsvärdet för en tillverkad tillgång, ska särskild uppgift lämnas om detta. Grunderna för avskrivning av anläggningstillgångarnas olika poster ska anges. I fråga om medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse gäller även 25 §. Paragrafen innehåller en uppräkning av de uppgifter om anlägg- ningstillgångar som samtliga företag ska lämna. Uppgiftskraven har behandlats i avsnitt 8.8.4. Uppgifterna ska lämnas för varje post i balansräkningen. Om företaget har utnyttjat den möjlighet som förslagets 3 kap. 4 § femte stycket 2 ger att slå samman poster därför att det främjar överskådligheten, ska uppgifterna lämnas i anslutning till den post- visa specifikation som i så fall ska göras i noterna. Första stycket 1–6 och tredje stycket motsvarar 5 kap. 3 § i ÅRL:s gällande lydelse. Också bestämmelsen i andra stycket överensstämmer med gällande rätt men har varit placerad i 4 kap. 3 § fjärde stycket. I 5 kap. 3 § i dess gällande lydelse uppställs också krav på upplysningar om ackumulerade av-, ned- och uppskrivningar samt om korrigeringar av tidigare års avskrivningar. är undantagna från dessa krav. Enligt förslaget ska dessa upp- lysningskrav inte heller i fortsättningen gälla för små företag. Skälen för det har behandlats i avsnitt 8.8.4. Dessa ytterligare upp- lysningskrav har därför i förslaget tagits in i en särskild paragraf, 5 kap. 25 §, som enbart är tillämplig på medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse. Detsamma gäller kravet på upplysningar om värdeförändringar som har skett uteslutande av skatteskäl, ett krav som har funnits intaget i 5 kap. 3 § men i förslaget finns i 5 kap. 25 §. I fjärde stycket har tagits in en erinran om att medelstora och stora företag samt företag av allmänt intresse ska lämna de ytter- ligare upplysningar som framgår av 5 kap. 25 §. I 5 kap. 3 § i dess gällande lydelse har även funnits en bestämmelse som undantar företag som upprättar balansräkning i förkortad form från kraven på att upplysningar ska lämnas post för post. Det nya direktivet ger emellertid inte medlemsstaterna någon möjlighet att undanta företag som upprättar en förkortad balansräk- ning från krav på notupplysningar. Utredningens förslag innehåller därför inte någon motsvarighet till det gällande undantaget. 5 kap. 12 § Om ett företag redovisar goodwill som tillgång, ska det lämna upplysning om vilken avskrivningsperiod som tillämpas för denna och vad som är skälet till valet av avskrivningsperiod. Paragrafen motsvarar delvis 4 kap. 4 § andra stycket i ÅRL:s gällande lydelse. Enligt nuvarande bestämmelser ska upplysning lämnas om avskrivningstiden för en immateriell anläggningstillgång om denna överstiger . I noten ska i så fall också anges skälen för den längre avskrivningstiden. Enligt artikel 12.11 andra stycket i det nya direktivet ska det, såvitt gäller goodwill, alltid lämnas upplysning om tillämpad avskrivningstid och skälen för denna. En motsvarande bestämmelse har införts i förevarande paragraf. Det kan tilläggas att det av kravet i 5 kap. 6 § på angivande av tillämpade redovisningsprinciper följer att det även i fråga om andra tillgångar än goodwill kan vara nödvändigt att lämna uppgift om avskrivningstid. 5 kap. 13 § För varje kategori av finansiella instrument som värderas enligt 4 kap. 14 a § ska upplysningar lämnas om 1.bokfört värde, och 2.de värdeförändringar som har redovisats i resultaträkningen respektive i fonden för verkligt värde. För varje kategori av derivatinstrument som värderas enligt 4 kap. 14 a § ska upplysningar även lämnas om 1.omfattningen och typen av instrument, och 2.viktiga villkor som kan påverka storleken av, tidpunkten för eller säkerheten i framtida kassaflöden. Om värderingen har gjorts enligt 4 kap. 14 a § andra stycket tredje meningen, ska väsentliga antaganden som har gjorts vid tillämpningen av de använda värderingsmodellerna och värderingsmetoderna anges. Vad som sägs i denna paragraf ska tillämpas även på sådana avtal som enligt 4 kap. 14 c § ska anses som derivatinstrument. Paragrafen motsvarar, med endast språkliga förändringar, 5 kap 4 a och 4 c §§ i nuvarande lydelse av ÅRL. Motsvarande direktiv- bestämmelser finns i artikel 16.1 c i det nya direktivet. 5 kap. 14 § Om storleken eller sammansättningen av uppskrivningsfonden har ändrats under räkenskapsåret, ska det i en särskild sammanställning läm- nas upplysningar om 1.fondens storlek vid räkenskapsårets början och slut, 2.belopp som har satts av till fonden under räkenskapsåret och hur dessa har behandlats skattemässigt, 3.belopp som har överförts från fonden eller på annat sätt har tagits i anspråk med uppgift om hur beloppet har använts, och 4.det värde som skulle ha redovisats i balansräkningen om anlägg- ningstillgångarna inte hade skrivits upp. Paragrafen ställer krav på att det lämnas vissa upplysningar angå- ende uppskrivningsfonden, om det finns en sådan i företaget. Bestämmelserna har funnits i 5 kap. 5 §; vad som där har sagts om fonden för verkligt värde har dock överförts till den nya 5 kap. 15 §. Liksom ska upplysningar lämnas dels om uppskrivnings- fondens storlek vid räkenskapsårets början och slut, dels om belopp som har satts av till fonden under räkenskapsåret och dels om belopp som har förts över från fonden eller på annat sätt har tagits i anspråk, med uppgift om hur beloppet har använts. Bestämmel- serna avspeglar artikel 16.1 b i det nya direktivet. Nytt är att upplysningarna ska lämnas i en sammanställning. I punkten 2 har det även tillkommit ett krav på att det i samman- ställningen ska lämnas upplysning om hur till fonden avsatta belopp har behandlats skattemässigt. Ett liknande krav har kommit till uttryck i 4 kap. 6 § andra stycket. I punkten 4 har införts ett krav på upplysning om det värde som skulle ha redovisats om anlägg- ningstillgångarna inte hade skrivits upp. Bestämmelserna, som går tillbaka på den ovannämnda artikeln i det nya direktivet, har behandlats i avsnitt 8.8.6. Fonden för verkligt värde 5 kap. 15 § Om storleken eller sammansättningen av fonden för verkligt värde har ändrats under räkenskapsåret, ska det i en särskild sammanställning lämnas upplysningar om 1.fondens storlek vid räkenskapsårets början och slut, 2.belopp som har satts av till fonden under räkenskapsåret, och 3.belopp som har överförts från fonden eller på annat sätt har tagits i anspråk med uppgift om hur beloppet har använts. Paragrafen innehåller upplysningskrav som avser fonden för verkligt värde. Motsvarande bestämmelser har funnits i 5 kap. 5 §. Nytt är att upplysningarna ska lämnas i en sammanställning, dvs.