sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Tjänstepensionsdirektivet: Ett tjänstepensionsinstitut ska , i förhållande till sin samlade verksamhet, ha en tillräcklig disponibel solvensmarginal (dvs. kapitalbas) som åtminstone motsvaras av kraven i direktivet (se artikel 17.2 jämförd med artikel 17 a.1). Den disponibla solvensmarginalen ska motsvaras av tillgångar i institutet som är fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden, inklusive följande: Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt försäkringsföretag det faktiska garantikapitalet med tillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande krite- rier uppfylls: i)I stiftelseurkund och stadgar ska föreskrivas att betalningar från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträckning detta inte medför att den disponibla solvens- marginalen understiger den föreskrivna nivån eller, efter det att företaget har upplösts, om samtlig andra skulder i företa- get har lösts. ii)I stiftelseurkund och bolagsordning ska föreskrivas att, om sådana betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett enskilt medlemskap i det ömsesidiga företaget ska upphöra, de behöriga myndigheterna ska underrättas minst en månad i förväg och att de får förbjuda utbetalningen. iii)De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får endast ändras om de behöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha några invändningar mot ändringen, utan att det påverkar tillämpningen av de kriterier som anges i leden i och ii. -Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna försäkringsförpliktelser. -Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning. -I den utsträckning som detta medges i nationell lag: de vinstreserver som redovisas i balansräkningen, om dessa kan användas till täckande av eventuella förluster och inte har avsatts för utdelning till medlemmar och förmånstagare. Den disponibla solvensmarginalen ska minskas med beloppet för de egna aktier som institutet självt innehar (se artikel 17 a 2). En understödsförenings kapitalbas får som huvudregel omfatta övrigt eget kapital med avdrag för utdelning samt obeskattade reserver (se 25 § UFL och 7 kap. 22 § FRL). Ett livförsäkringsföretags kapitalbas får som huvudregel omfatta inbetalt aktiekapital, garantikapital. verksamhetskapital, övrigt eget kapital med avdrag för utdelning samt obeskattade reserver (se 7 kap. 22 § FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för att ta in, räkna av och bestämma omfattningen av poster i kapitalbasen samt hur den i övrigt ska beräknas enligt 2 § (se 7 kap. 21 § FRL). Skälen för förslaget: om vad ett livförsäkrings- företags kapitalbas får omfatta motsvarar i princip tjänstepensions- direktivets regler om tillräcklig disponibel solvensmarginal. De poster i eget kapital som kapitalbasen får bestå av bör dock specificeras närmare i den nya lagen. Detta för att särskilja dessa poster från olika typer av extern finansiering som i vissa fall kan klassificeras som eget kapital enligt redovisningen, men som inte uppfyller direktivets krav på att få ingå i kapitalbasen utan kräver tillstånd från . Det föreslås därför att de poster som kapitalbasen som huvud- regel får omfatta ska vara inbetalt aktiekapital, garantikapital och verksamhetskapital samt inbetalda förlagsinsatser, konsoliderings- fond, övrigt eget kapital med avdrag för utdelning samt obeskat- tade reserver. Med övrigt eget kapital avses till exempel överkurs- fond, reservfond, uppskrivningsfond, kapitalandelsfond, fond för verkligt värde samt årets vinst eller förlust. Detta är olika typer av poster i eget kapital vars förekomst och tillgänglighet främst styrs av rörelsereglering, associationsrättslig reglering och redovisnings- reglering. Även obeskattade reserver (t.ex. säkerhetsreserv) bör får ingå i kapitalbasen eftersom de normalt avsätts när företaget går med vinst och löses upp när företaget går med förlust. Detta innebär att de uppfyller direktivets krav på att vinstreserver som redovisas i balansräkningen ska kunna användas till täckande av eventuella förluster. Direktivet anger att den disponibla solvensmarginalen ska mots- varas av tillgångar i institutet som är fria från alla förutsebara för- pliktelser, med avdrag för immateriella värden. Direktivets regler införs därför genom bestämmelser om att redovisade immateriella tillgångar ska dras av från kapitalbasen. förutbetalda anskaffningskostnader uppfyller inte direktivets krav på godkända tillgångar. Förutbetalda anskaff- ningskostnader är en periodisering av betalda utgifter. Det innebär att denna tillgångspost inte är realiserbar utan representerar en form av ett immateriellt värde. Den ska därmed dras av från kapi- talbasen. bör, i likhet med de bestämmelser som finns för försäkringsföretag och understödsföreningar, ges ett bemyndigande att meddelar föreskrifter om villkor för att ta in, räkna av och bestämma omfattningen av poster i kapitalbasen samt hur den i övrigt ska beräknas. Direktivets regler om att det ska föreskrivas i stiftelseurkund och stadgar att betalningar från medlemskonton till medlemmar endast får ske i den utsträckning detta inte medför att den dispo- nibla solvensmarginalen understiger den föreskrivna nivån eller, efter det att företaget har upplösts, om samtlig andra skulder i företaget har lösts föranleder inga lagstiftningsåtgärder. Detta eftersom medlemmarna i tjänstepensionsföreningar inte betalar in medlemsinsatser. nämnt faktum innebär också att inga lagstift- ningsåtgärder behövs för regeln i direktivet om utbetalning från medlemskonto som sker av annan anledning än att ett enskilt medlemskap ska upphöra. Godkännande av stadgeändringar kommer att ske av Finans- inspektionen enligt förslagen om associationsrätten. Egna aktier får inte tas upp som en tillgång enligt redovisnings- reglerna (se 4 kap. 14 § ÅRL), så direktivets regler i denna del för- anleder inga lagstiftningsåtgärder. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om kapitalbasens sammansättning. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP II-direktiv innehåller inga sakliga ändringar av bestämmelserna om kapitalbasens sam- mansättning i artikel 17 a.1-2 i tjänstepensionsdirektivet. 9.6.3Förlagslån och övrig extern finansiering Förslag: får medge att förlagslån, kumula- tiva preferensaktier, vinstandelslån och kapitalandelslån får ingå i kapitalbasen. , eller annan myndighet som regeringen bestämmer, får bemyndigande att meddela föreskrifter om ansökan och villkor för att förlagslån, kumulativa preferens- aktier, vinstandelslån och kapitalandelslån ska få ingå i kapital- basen. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 17 a 3 stadgar att medlemssta- terna får föreskriva att den disponibla solvensmarginalen också får utgöras av: a)Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital upp till högst av den lägsta av den disponibla och den före- skrivna solvensmarginalen, varav högst får bestå av förlagslån med fast löptid eller kumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt att det finns bindande avtal om att för- lagslånekapitalet eller preferensaktiekapitalet, i händelse av att institutet går i konkurs eller försätts i likvidation, ska ha prio- ritet efter alla övriga borgenärers fordringar och inte får betalas ut förrän alla andra vid tillfället utestående skulder har lösts. b)Värdepapper utan fast löptid samt andra instrument, inbegripet andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i led a, upp till högst av den disponibla solvensmarginalen eller den föreskrivna solvensmarginalen, beroende på vilken som är lägst, för det sammanlagda beloppet av de värdepapper och förlagslån som avses i led a, om de uppfyller följande villkor: i)De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den behöriga myndighetens förhandsgodkännande. ii)ska ge institutet möjlighet att uppskjuta räntebetalningar på lånet. iii)Långivarens fordran på institutet ska i sin helhet ha förmåns- rätt efter samtliga icke-efterställda borgenärer. iv)Handlingarna som reglerar utställandet av värdepapperen ska innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetalda rän- tor får användas till förlusttäckning och möjliggöra för institutet att fortsätta sin verksamhet. v)Endast till fullo inbetalt belopp ska beaktas. Vid tillämpning av led a ska förlagslånekapital även uppfylla följande villkor: i)Endast helt inbetalda medel ska beaktas. ii)För lån med fast löptid ska den ursprungliga löptiden vara . Senast före förfallodatum ska institutet till de behöriga myndigheterna för godkännande lämna en plan för hur den disponibla solvensmarginalen ska kunna behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån då lånet löper ut, såvida inte den andel av den disponibla solvensmarginalen som motsvaras av lånet gradvis har minskat under minst före förfallodatum. De behöriga myndigheterna får tillåta förtidsin- lösen av sådana lån, om det utfärdande institutet ansöker om detta och förutsatt att dess disponibla solvensmarginal inte däri- genom faller under den föreskrivna nivån. iii)Lån utan fast löptid ska ha uppsägningstid, med undantag av de fall då de kan anses ingå i den dispo- nibla solvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande från de behöriga myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. I det senare fallet ska återförsäkringsföretaget underrätta de behöriga myndigheterna senast före det datum då det avser att göra förtidsinlösen, och institutet ska därvid ange den disponibla solvensmarginalen och den föreskrivna solvens- marginalen, såväl före som efter återbetalningen. myndigheterna ska endast godkänna återbetalningen om insti- tutets disponibla solvensmarginal inte därigenom faller under den föreskrivna nivån. iv)I låneavtalet får det inte ingå någon klausul om att skulden, under vissa särskilt angivna omständigheter utöver likvidation av institutet, ska förfalla till betalning före de avtalade förfalloda- garna. v)får ändras endast om de behöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha några invändningar mot den föreslagna änd- ringen. får i vissa fall medge att andra poster än de som anges FRL får ingå i kapitalbasen. (se 25 § UFL och 7 kap. 22 och 26 §§ FRL). får i enskilda fall besluta om att andra poster utöver de som anges i FRL får ingå i kapitalbasen. En förutsättning är att posterna inte är i konflikt med de absoluta kraven på sam- mansättningen av kapitalbasen. (se 7 kap. 3 § FRL). Skälen för förslaget: Direktivets regler möjliggör att kumulativt preferensaktiekapital, förlagslån, värdepapper utan fast löptid samt andra instrument – förutsatt att vissa villkor är uppfyllda – får ingå i kapitalbasen. Kumulativa preferensaktier avser preferensaktier där eventuella uppskjutna utdelningar ackumuleras för att betalas ut vid senare tillfälle. Preferensaktie är en aktie som vid utdelning och likvidation har företrädesrätt framför andra aktier, exempelvis stamaktier. Preferensaktier ger bättre rätt till bolagets tillgångar eller vinst än stamaktier vid konkurs eller likvidation. Aktier utgivna med utdel- ningspreferens ger aktieägaren särskild rätt till utdelning före inne- havare av stamaktier, ibland med ett bestämt belopp baserat på teckningskursen uppräknad med viss kalkylränta. Aktier utgivna med likvidationspreferens ger vid likvidation särskild rätt till bola- Det finns relativt långtgående möjligheter att utforma villkoren för preferensaktiers bättre rätt. Regleringen sker i bolagsordningen. En annan möjlighet att reglera aktieägares olika rättigheter är att avtala om dem genom ett aktieägaravtal. Prefe- rensaktier med hög garanterad utdelning får delvis karaktären av en företagsobligation. En fundamental skillnad är dock att företagets kreditgivare går före alla aktieägare inklusive innehavare av prefe- rensaktier i händelse av att företaget utvecklar betalningssvårig- heter. Preferensaktiekapitalet redovisas som eget kapital. Ett förlagslån är ett lån som, så länge det inte är förfallet, i hän- delse av likvidation eller konkurs ska betalas först sedan övriga oprioriterade fordringsägare har blivit tillgodosedda. Det är således frågan om en efterställd skuld. Förlagslån redovisas under en eget post – efterställda skulder – för att särskilja dessa från övriga finan- siella skulder. Ett vinstandelslån är ett lån där rätt till ränta är beroende av bolagets utdelning eller vinst och där det utfärdas ett vinstandels- bevis. Ett kapitalandelslån är ett finansiellt instrument där återbe- talning bestäms på annat sätt än genom ett nominellt eller indexerat penningbelopp. Det belopp som bolaget ska betala tillbaka är helt eller delvis beroende av utdelningen till aktieägarna, kursutveckl- ingen på bolagets aktier, bolagets resultat eller finansiella ställning. Ett kapitalandelslån är, namnet till trots, i ekonomisk mening i de flesta fall inte ett lån (skuld), utan i stället en form av eget kapi- tal. Beroende på vinstandelslånets och kapitalandelslånets villkor redovisas de antingen under en egen post i eget kapital eller som en egen post under skulder. Utformningen av villkoren för kumulativa preferensaktier, för- lagslån, vinstandelslån och kapitalandelslån beror vanligtvis på det utställande företagets legala och ekonomiska situation. Det därför är lämpligt att får ett bemyndigande att – för ett enskilt företag – medge om och till vilken del dessa poster får medräknas i kapitalbasen. Inspektionen bör även få ett bemyndi- gande att utforma närmare föreskrifter kring ansökan och villkor för dessa externa finansieringsformer. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om medgivande av förlagslån och övrig extern finansierings ingå- ende i kapitalbasen. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP II-direktiv innehåller inga sakliga ändringar av bestämmelserna om medgivande av för- lagslån och övrig extern finansierings ingående i kapitalbasen i arti- kel 17 a.3 i tjänstepensionsdirektivet. 9.6.4Övriga poster som kan utgöra kapitalbas m.m. Förslag: får medge i vilken utsträckning oredovisade övervärden och ej inbetalt aktiekapital och garanti- kapital får ingå i kapitalbasen. får bemyndigande att meddela före- skrifter om ansökan och villkor för att dessa poster ska få ingå i kapitalbasen. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 17 a 4 anger att på institutets ansökan, med åtföljande bevis, hos den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten och med dennes godkännande får den dispo- nibla solvensmarginalen också utgöras av: a)Om zillmering inte tillämpas eller, om zillmering tillämpas och denna inte uppgår till de tillägg för försäljningskostnader som ingår i premien: skillnaden mellan en ej zillmerad eller delvis zillmerad försäkringsmatematisk avsättning och en försäk- ringsmatematisk avsättning zillmerad med en faktor som mots- varar det tillägg för försäljningskostnader som ingår i premien. b)Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av till- gångar, i den mån sådana dolda nettoreserver inte är av except- ionell natur. c)Hälften av ännu ej inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så snart den inbetalda delen uppgår till av nämnda kapital, av den lägsta av den disponibla och den föreskrivna solvensmarginalen. Beloppet som avses i led a får inte överstiga av summan av skillnaderna mellan kapitalbeloppen för livförsäkringar och tjänstepensioner och de försäkringsmatematiska avsättningarna för samtliga försäkringsavtal där zillmering är möjlig. Denna skillnad ska minskas med beloppet för varje ej avskriven anskaffningskost- nad som redovisas som tillgång. Artikel 17 a 5 anger att kommissionen får anta tillämpningsåt- gärder för punkterna 2–4 (se avsnitt 9.6.2 och 9.6.3) för att beakta en utveckling som motiverar tekniska justeringar av de poster som får ingå i den disponibla solvensmarginalen. får i vissa fall medge att andra poster än de som anges FRL får ingå i kapitalbasen (se 25 § UFL och 7 kap. 22 och 26 §§ FRL). får i enskilda fall besluta om att andra poster utöver de som anges i FRL får ingå i kapitalbasen. En förutsättning är att posterna inte är i konflikt med de absoluta kraven på sam- mansättningen av kapitalbasen (se 7 kap. 3 § FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för att ta in, räkna av och bestämma omfattningen av poster i kapitalbasen samt hur den i övrigt ska beräknas enligt 2 § (se 7 kap. 21 § FRL). Skälen för förslaget: I likhet med det som gäller för för- säkringsföretag och understödsföreningar, bör direktivets regler om att ett tjänstepensionsföretag kan ansöka om att den disponibla solvensmarginalen också kan utgöras av dolda nettoreserver som inte är av exceptionell natur samt ej inbetalt aktiekapital och garantikapital bäst hanteras genom att får ett bemyndigande om att medge detta och utfärda lämpliga föreskrif- ter. Dolda nettoreserver kan till exempel vara oredovisade övervär- den i fastigheter och aktier i dotterföretag i de fall dessa redovisas till anskaffningsvärde. Det saknas behov av att i lag införa särskilda regler om hantering av zillmeringseffekter avseende den disponibla solvensmarginalen eftersom zillmering framförallt används på äldre försäkringar. Artikel 17 a 5 om att kommissionen får anta tillämpningsåtgär- der för att beakta en utveckling som motiverar tekniska justeringar av de poster som får ingå i den disponibla solvensmarginalen för- anleder inga lagstiftningsåtgärder. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om övriga poster som kan utgöra kapitalbas. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP II-direktiv innehåller inga ändringar av bestämmelserna om övriga poster som kan ingå i kapitalbasen i artikel 17 a 4 i tjänstepensionsdirektivet. Borttagandet av bestämmelserna om att kommissionen får anta tillämpnings åtgärder för punkterna 2–4 för att beakta en utveckling som motiverar tekniska justeringar av de poster som får ingå i den disponibla solvensmargonalen i artikel 17 a 5 föranleder inga åtgärder. 9.6.5Beräkning av det schablonmässiga kapitalkravet Förslag: Det schablonmässiga kapitalkravet för huvudförmåner ska beräknas med utgångspunkt i storleken på de försäkrings- tekniska avsättningarna, s.k. positiva risksummor och netto- driftskostnader – dvs. på det sätt som solvensmarginalen för livförsäkringar beräknas enligt den nu gällande regleringen. Det schablonmässiga kapitalkravet för tilläggsförmåner ska beräknas med utgångspunkt i index för inbetalada avgifter och index för reglering av förmåner – dvs. på det sätt som solvens- marginalen för skadeförsäkringar beräknas enligt den nu gäl- lande regleringen. I det schablonmässiga kapitalkravet ska även ingå ett särskilt kapitalkrav för operativa risker. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ska ges bemyndigande att meddela föreskrifter om den närmare beräkningen av det schablonmässiga kapitalkravet. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 17 b innehåller bestämmelser om föreskriven solvensmarginal. Bestämmelserna, som är hämtade från försäkringsrörelseregleringen, har inte anpassats till termino- login i tjänstepensionsdirektivet. Bestämmelserna innehåller t.ex. regler om hur hänsyn ska tas till återförsäkring, som inte är rele- vant för tjänstepensionsföretag. Bestämmelserna, som är relativt detaljerade, innebär – starkt förenklat – att solvensmarginalen för livförsäkringar ska beräknas utifrån en andel av de tekniska avsätt- ningarna med justeringar för s.k. risksummor26 och att solvensmarginalen för skadeförsäkringar ska beräknas med utgångspunkt i s.k. premieindex och skadeindex. Den närmare beräkningen av solvensmarginalen skiljer sig åt mellan olika typer av åtaganden och avtal. Kapitalbasen ska minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmargi- nalen) enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 § FRL (25 § UFL). Bestämmelserna i 7 kap. 23 § motsvarar i allt väsentligt de detaljerade bestämmelserna i det konsoliderade livförsäkringsdi- rektivet. Kapitalbasen ska minst uppgå till en nivå som beräknas med utgångspunkt i verksamhetens art och omfattning (solvensmargi- nalen) enligt bestämmelserna i 7 kap. 23 § FRL (25 § UFL). Bestämmelserna i 7 kap. 23 § motsvarar i allt väsentligt de 26 Med risksummor avses belopp som behöver skjutas till vid utbetalning på grund av ett dödsfall, utöver avsättningar som har gjorts för avtalet. detaljerade bestämmelserna i det konsoliderade livförsäkringsdi- rektivet. Skälen för förslaget: I avsnitt 5.6.2 och 9.6.1 har utredningen föreslagit en solvensreglering med ett s.k. schablonmässigt kapital- krav som i sak ska motsvara de nuvarande kraven på s.k. solvens- marginal. I avsnitt 9.1.6 och 4.4.2 har utredningen föreslagit att tjänstepensionsförmåner ska delas in i huvudförmåner och till- äggsförmåner, mot bakgrund av den uppdelning som finns i tjäns- tepensionsdirektivet. Eftersom huvudförmåner i grunden mest liknar livförsäkringar är det enligt utredningen lämpligt att beräkningen av det scha- blonmässiga kapitalkravet såvitt avser huvudförmåner tar sin utgångspunkt i de bestämmelser som anges i artikel 17 b.6 i tjäns- tepensionsdirektivet – dvs. i de regler som också gäller för livför- säkring. Bestämmelserna om beräkningen av det schablonmässiga kapi- talkravet såvitt avser tilläggsförmåner, och den typ av huvudför- måner som mer liknar skadeförsäkring än livförsäkring, bör däre- mot ta sin utgångspunkt i de bestämmelser som anges i arti- kel 17 b.6 i tjänstepensionsdirektivet – dvs. i bestämmelser som motsvarar de regler som gäller för skadeförsäkring. Reglerna om beaktande av återförsäkring vid beräkningen av solvensmarginalen bör ha sin motsvarighet i reglerna om beräkning av det schablonmässiga kapitalkravet för tjänstepensionsföretag på det sättet att det vid den närmare beräkningen av kapitalkravet ska tas hänsyn till om tjänstepensionsföretaget tecknat försäkring mot den risk som kapitalkravet är avsett att täcka. Denna typ av detalj- reglering bör dock meddelas genom föreskrifter på lägre nivå än lagnivå. Mot bakgrund av utredningens bedömning om behovet av för- stärkt solvensreglering anser utredningen att bestämmelserna om det schablonmässiga kapitalkravet – som alltså i sak motsvarar de nuvarande kapitalkraven för tjänstepensionsinstitut som står risk – bör kompletteras med ett särskilt kapitalkrav för operativa risker. Ett särskilt kapitalkrav för operativa risker skulle visserligen kunna tas med som en beståndsdel i det riskkänsliga kapitalkravet (se avsnitt 9.6.7), men utredningens bedömning är att ett kapitalkrav för operativa risker bättre hanteras inom ett mer schablonmässigt beräknat kapitalkrav. Bestämmelser kring den närmare beräkningen av kapitalkravet för operativ risk bör meddelas av Finans- inspektionen, med stöd av det allmänna bemyndigandet att meddela föreskrifter kring beräkningen av det schablonmässiga kapitalkravet. Vid beräkningen bör hänsyn bl.a. kunna tas till att de operativa riskera i ett företag som enbart tillhandahåller tjänstepensionsförmåner som har sin grund i överenskommelser på arbetsmarknaden kan vara av ett delvis annat slag än de operativa risker som finns i t.ex. försäkringsföretag och kreditinstitut. Hänsyn bör vidare tas till i vilken utsträckning operativa risker beaktas inom ramen för det schablonmässigt beräknade kapitalkravet och inom ramen för de olika riskkategorierna i det riskkänsliga kapitalkravet. De mer övergripande bestämmelserna om beräkningen av det schablonmässiga kapitalkravet bör, i likhet med vad gäller enligt dagens reglering, anges i lag medan de närmare bestämmelserna bör meddelas genom föreskrifter på lägre nivå än lag.