sou · H2B32 · 2014-01-16 00:00:00 — Handisam har också tagit fram en skrift benämnd Riv hindren – Riktlinjer för tillgänglighet.22 Här lyfts vikten av att myndigheter har rutiner för att ta hand om synpunkter och klagomål som rör kommunikation och tillgänglighet till information fram. Vårdföretagarna och privata webbtjänster Vårdföretagarna har i en rapport lagt fram ett för- slag till en nationell modell för uppföljning och redovisning av kva- litet inom äldreomsorgen.23 Avsikten med förslaget är att förbättra informationen så att enskilda i en valsituation på ett enkelt och lätt- förståeligt sätt kan jämföra olika utförare av äldreomsorg. Arbetet har vidareutvecklats tillsammans med SKL. Det finns också några privata webbtjänster som syftar till att hjälpa enskilda att välja exempelvis hemtjänst, hushållsnära tjänster, särskilt boende och daglig verksamhet. Som exempel kan nämnas och LSS-guiden. Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i hälso- och sjukvård, socialtjänst och forskning Utredningen om beslutsoförmögna personers ställning i hälso- och sjukvård, socialtjänst och forskning ska lämna förslag till en enkel och ändamålsenligt reglering som ska säkerställa att personer, vilka är beslutsoförmögna, ska få den vård eller tandvård som de behöver utan att inkräkta på den enskildes integritet och värdighet. Utred- aren ska kartlägga i vilka situationer inom exempelvis som det finns behov av ytterligare lagstöd för beslut eller andra åtgärder som rör personer som inte har förmåga att fatta beslut. Uppdraget ska redovisas senast den 1 januari 2015.24 22Tredje upplagan 2012. 23Vårdföretagarnas modell för uppföljning och redovisning av kvalitet inom äldreomsorg, Fram- tidens vård, skola och omsorg, . 2012:72 samt tilläggsdirektiv 2013:96. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information Utredningen om en kommunallag för framtiden Utredningen om en kommunallag för framtiden ska föreslå en moder- nisering av kommunallagen. I ett delbetänkande, som överlämnades , föreslår utredningen att det införs en ny bestämmelse i kommunallagen (1991:900) som samlar kommunernas informations- ansvar avseende enskildas rätt att välja utförare.25 Utredningen före- slår att bestämmelsen utformas med utgångspunkt från LOV, det vill säga informationen ska vara saklig, relevant, jämförbar, lättför- ståelig och lättillgänglig. Förslaget innebär att informationsbestäm- melsen i LOV kommer att utgå och att det i LOV kommer att hänvisas till kommunallagen. Utredningens förslag bereds för när- varande. 10.3Förslag om förbättrad informationsgivning Utredningens förslag: ges i uppdrag att utveckla och förvalta en vägledning om hur information i valfrihets- system kan förmedlas och göras tillgänglig för personer som har nedsatt beslutsförmåga. Uppdraget ska genomföras i samverkan med Kommuner och Landsting, Handisam, organisa- tionen Famna, pensionärsorganisationer, handikappförbund och Vårdföretagarna. ges i uppdrag att utveckla och förvalta en väg- ledning som stödjer biståndshandläggare och annan personal som arbetar med att informera brukare om val av utförare. Uppdraget ska genomföras i samverkan med ovan nämnda organisationer. föreslås erhålla för att genomföra de båda uppdragen. 10.3.1Behovet av lättfattlig och kvalitetssäkrad information Av genomgången ovan framgår att många brukare tycker att det är svårt att skilja utförare åt och att det i många fall saknas information om omval och vad som händer om brukaren inte väljer. Bistånds- handläggarna känner i många fall osäkerhet kring sin roll som för- 25 SOU 2013:53 Privata utförare – kontroll och insyn. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information medlare av information om val av utförare. Brukarna använder möj- ligheten att göra omval i ringa omfattning. Av vår kartläggning av utförare (kapitel 6), framgår att det i vissa kommuner var svårt att hitta fram till den webbaserade informationen om val av utförare. Äldreguide inom Öppna jämförelser har utveck- lats men mycket av informationen, framför brukarnas bedömning av och av särskilda boenden finns inte tillgänglig per utförare. Vidare används en del begrepp i Äldreguiden som kan vara svåra att förstå. Informationen omfattar inte samtliga valfrihets- system utan är begränsad till hemtjänst och särskilt boende. De rapporter och studier som vi tagit del av beskriver samtliga vikten av att informationen om utförarvalet ska vara jämförbar, tydlig och lättillgänglig utan att gå närmare in på hur detta ska ske. Brukare av framför allt hemtjänst förlitar sig enligt rapporterna ofta på grannar, bekanta eller på anhöriga eftersom de inte finner rele- vant och aktuell information. En brist är att flertalet undersök- ningar inte inbegripit personer med hörsel- eller synnedsättningar eller andra funktionshinder. Inte heller personer med bristande kunskaper i svenska språket omfattas i regel av undersökningarna. Vissa kommuner har tagit fram lösningar som gör det möjligt för brukare att jämföra olika utförare och flera kommuner genom- för informationsträffar och liknande för att underlätta valet. Inför- andet av äldrelotsar eller äldreombud är andra intressanta sätt att möta behovet av vägledning vid utförarval. Överenskommelsen om en etisk plattform (avsnitt 9.1), som är tänkt att komplettera lag- stiftning, kollektivavtal och annat utvecklingsarbete, är också ett viktigt steg i riktning mot en ökad öppenhet. I överenskommelsen anges att en av utgångspunkterna är att allmänheten ska ges en sådan insyn i verksamheten, oavsett driftsform, att de kan värdera och jämföra kvaliteten. Vi har inte funnit något behov att ändra utformningen av bestäm- melserna om information i LOV.26 Bestämmelsen framstår som tydlig och ändamålsenlig. Att ansvaret ska ligga på den upphand- lande myndigheten har inte heller ifrågasatts av någon aktör. En grundläggande förutsättning för att brukarna ska kunna välja är att det måste finnas information om att brukaren kan välja, samt hur valet går till. Av det material vi analyserat framgår att utveck- 26 Vår bedömning är att det inte är avgörande om bestämmelsen i sin helhet finns i LOV eller om det i stället hänvisas till kommunallagen så som kommunallagsutredningen föreslår. Det är innehållet som är centralt. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information lingen gått framåt på denna punkt. Majoriteten av brukarna före- faller både medvetna om valmöjligheten samt hur det går till. Vi har i kapitel 5 konstaterat att de brukare som gjort ett val är mer nöjda med sina insatser än brukare som inte valt utförare. Det finns därför anledning att förbättra förutsättningarna för brukare att kunna välja. En ökad andel brukare som väljer innebär att inten- tionen med LOV som ett system där utförare konkurrerar genom kvalitet förstärks. Att fler brukare väljer stärker tilltron till systemet. Ledningens ansvar för att det finns information och verktyg för att tillhandahålla information Vi delar och uppfattning att biståndshandläggarna i många fall känner sig osäkra i sin roll som förmedlare av information om val av utförare. Kraven på kon- kurrensneutralitet har av handläggarna ofta uppfattats som att de inte får stödja, hjälpa eller vägleda brukaren i valet. Vi anser att det är olyckligt att förarbetena till LOV har tolkats på detta sätt. Eftersom biståndshandläggarna är de som har de inledande kon- takterna med brukarna och därigenom har kunskaper om brukarnas behov förefaller de vara mest lämpade att stödja och hjälpa brukarna. Eftersom biståndshandläggaren följer upp utförda insatser får de även kunskap om de olika utförarna som ingår i valfrihetssystemet. I de fall kommunen har anställt personer som har till uppgift att informera om kommunens äldreomsorg såsom äldrelots eller äldre- ombud, framstår dessa som väl lämpade att bistå vid val av utförare. En enskild biståndshandläggare, kurator eller äldreombud kan inte ensam hållas ansvarig för att det finns information eller för informationens innehåll. Det är den upphandlande myndigheten, det vill säga kommunen som ansvarar för att det finns framtagen information och att innehållet är sakligt, relevant, jämförbart, lätt- förståeligt och lättillgängligt. Handläggaren är endast förmedlaren av informationen. Kommunen måste stödja handläggarna i deras arbete med att förmedla informationen om utförarvalet. Det inne- bär att kommunen inte bara måste arbeta med att ta fram rätt in- formation utan att de också måste arbeta med att ta fram riktlinjer till stöd för biståndshandläggare eller andra anställda som arbetar med att förmedla informationen. Det här är frågor som måste finnas med och diskuteras när valfrihetssystemet inrättas och det Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information krävs också att kommunen avsätter tillräckliga resurser för detta arbete. Riktlinjer, checklistor och andra typer av verktyg ska också fort- löpande utvärderas och utvecklas. Behovet av stöd till handläggarna är som störst när ett valfrihetssystem är nytt, och förändras när kommunen tillämpat LOV . Det är viktigt att en brukare får tillräcklig med tid för att ta till sig information om utförarvalet. Flera brukare berättar om att de befunnit sig i en för dem helt ny situation när de ska välja utförare. Detta kan innebära att det är särskilt svårt att till sig information. Utförarvalet prioriteras av naturliga skäl inte i detta läge. Valet av utförare ska inte heller pressas fram. Det är i dessa situationer sär- skilt angeläget att kommunen informerar om möjligheten att göra omval. För de personer som finns runt brukaren, såsom kuratorer, biståndshandläggare eller andra i kommunen som arbetar med äldrevård är situationen däremot inte ovanlig. för biståndsbeslutet ska information av olika slag lämnas, till exempel om sjukdomen som den äldre har eller annan information av bety- delse för den enskildes välbefinnande. De sätt som används för att säkerställa att brukaren erhållit och förstått annan väsentlig infor- mation bör även kunna användas för att säkerställa att brukaren kunnat tillgodogöra sig informationen om utförarvalet. Från och från utredningens expertgrupp har det framförts förslag om att samtliga medborgare vid en viss ålder ska informeras om kommunens stöd och service för äldre. skulle kommunen även kunna informera om att man har ett valfrihetssystem och vad det innebär. Sådan generell information kan förväntas leda till en större medvetenhet om hur kommunen orga- niserar stöd och service till äldre och i förlängningen att fler brukare väljer. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information Olika personer tar till sig information på olika sätt. Några vill själva tala med någon företrädare för den aktuella verksamheten. Flera brukare uppger att de önskar mer hjälp av biståndshandläggaren. Andra föredrar att inhämta information via broschyrer eller på internet. Beträffande hemtjänst är de flesta brukare intresserade av vilken utförare deras vänner och bekanta har samt att ta del av deras erfarenheter av olika utförare. Vissa brukare kan på grund av hörsel- eller synnedsättning behöva särskilda hjälpmedel för att kunna ta till sig information. Personer med bristande kunskaper i svenska språket kan ha behov av tolk. Det finns även brukare som på grund av sjukdom har svårigheter att ta till sig även den mest basala information. Det är då viktigt att informationen finns till- gänglig i alternativa format, såväl skriftligt i tryckt form som på en hemsida eller på andra sätt och att tolk används vid behov. Be- träffande tryckt information kan checklistan27 som Handisam står bakom vara en lämplig utgångspunkt för att säkra högsta möjliga tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Av vår kartläggning framgår att det finns vissa brister beträffande informationens innehåll. Omfattningen och kvaliteten på informa- tionen kan variera utifrån hur länge ett valfrihetssystem varit i bruk i en kommun. Äldreguide, som uppdaterats, innehåller en del information om utförare i olika valfrihetssystem, framför allt för hemtjänst. En sådan stor databas har en hel del fördelar och kan vara en del av informationen. Valfrihetssystemen ser emellertid olika ut i kommunerna. De omfattar olika typer av tjänster, till exempel tjänster som inte ingår i Äldreguiden. Antalet utförare som är godkända i systemen varierar stort och kommun- erna har också valt olika sätt att mäta kvaliteten. Det innebär att Äldreguiden inte alltid är en tillräcklig informationskälla. För att kommunerna ska uppfylla informationsskyldigheten som stadgas i LOV bedömer utredningen att varje kommun måste ta fram och tillhandahålla information som anpassats efter de egna valfrihets- systemen. 27 Checklista – För dig som vill göra information och kommunikation tillgänglig, Handisam, 2010. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information Allmänt sett saknas det framför allt relevant information på en- hetsnivå, det vill säga för varje privat utförare och enhet som ingår i ett valfrihetssystem. Brukarna efterfrågar i synnerhet information om vad som skiljer utförarna åt exempelvis när det gäller kvalitet. Det finns vidare en motsättning mellan att ge en heltäckande bild av vilket utbud och vilken kvalitet respektive ut- förare har och mellan att ge ett fåtal enkla mått som underlag för valet. Vi kan dock konstatera att det tas fram allt fler mått på en- hetsnivå. Utöver de som finns i Äldreguiden kommer det att finnas resultat från brukarundersökningar på enhetsnivå. Med anledning av det utvecklingsarbete som sker hos myndigheter, Kommuner och Landsting, Vårdföretagarna, i enskilda kom- muner samt vad som kan komma att bli resultatet av överenskom- melsen om en etisk plattform finner vi inte skäl att lägga ytterligare förslag rörande vilka data som ska presenteras på enhetsnivå. Stödinsatser för personer som har svårt att göra egna välgrundade val Vid en utredning om behov av bistånd behöver biståndshandlägg- aren informera den enskilde om flera saker, varav val av utförare är en. Personer med diagnoser som demens, stroke, afasi, hjärnskada eller psykisk funktionsnedsättning kan ha svårt att själva ansöka om bistånd. Samma sak kan även gälla för personer som till följd av hög ålder är bräckliga och minnessvaga. Det innebär att det redan finns, eller behövs, en person som är brukaren behjälplig, någon ställföreträdare28 för brukaren och som kan meddela brukarens hypotetiska eller presumerade vilja eller samtycke i olika frågor.29 Det kan vara brukarens barn, make eller maka, granne eller nära vän. Informationen kan då med fördel i stället riktas till denne.30 För det fall den enskilde bedöms kunna göra ett val av utförare med stöd och hjälp finns det olika strategier och hjälpmedel att ta till. Det kan handla om att tydliggöra vad som ska hända genom att 28Ställföreträdarskapet inom hälso-, sjukvård och socialtjänst saknar emellertid rättslig reg- lering. 29Med presumerat samtycke menas att brukaren antas samtycka trots att personen inte ut- trycker någon vilja. Med hypotetiskt samtycke avses att brukaren tidigare haft beslutsförmåga, antas samtycka eftersom det framstår som rimligt eller sannolikt att brukaren skulle sam- tycka om denne kunnat. 30Se också den pågående utredningen om beslutsoförmögna personers ställning, S 2012:06. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information använda bilder, exempelvis piktogram31 och att göra besök på äldre- boendet eller träffa personalen inom aktuell verksamhet. Informa- tionen måste här i hög grad individanpassas. För personer med hörsel- eller synnedsättning och för personer med bristande kun- skaper i svenska språket krävs det att informationsgivaren använder till exempel tolk eller hjälpmedel. Vi föreslår att ska få i uppdrag att ta fram en vägledning för hur information kan förmedlas och göras tillgänglig för brukare som har svårt att göra egna val. I uppdraget kan också ingå hur kommunerna kan arbeta med information och stöd riktade till anhöriga. Vi bedömer att det är viktigt att biståndshandläggarna, eller där- med jämförlig person, ges möjligheter att stödja brukarna vid valet av utförare. Vi föreslår därför att får i uppdrag att ta fram en vägledning som stödjer dessa personer vid deras arbete med information om utförarval. Detta kan enligt vår bedömning leda till att andelen brukare som väljer kommer att öka. Nedan följer ut- redningens sammanfattande slutsatser om information i valfrihets- system Vår genomgång visar att bristerna gällande information i val- frihetssystemen framför allt rör svårigheter för brukarna att skilja utförare åt, information om omval och vad som händer om bru- karen inte väljer. Kommunen är ansvarig för att innehållet i informationen upp- fyller kraven på saklighet, att den är relevant, jämförbar, lättför- ståelig och lättillgänglig. Varje kommun måste ta fram och tillhandahålla information som anpassats till kommunens eget valfrihetssystem för att upp- fylla sin informationsskyldighet. Det räcker inte att hänvisa till utförarnas egna broschyrer eller till Äldreguide. Biståndshandläggarna har en viktig roll som informationsgivare och deras möjligheter att vägleda brukarna bör förtydligas. Informationen bör i högre grad vara individanpassad. Det är viktigt att informationen finns tillgänglig i alternativa format och att tolk används om behov finns. 31 En form av bildskrift som använder föreställande, figurativa teckningar i stället för bok- stäver. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information För personer som har svårt att göra ett välgrundat val behöver kommunerna arbeta med information och stöd riktad till an- höriga eller andra personer som bistår brukaren. Äldrelotsar och äldreombud kan vara ett komplement till bistånds- handläggarna när det gäller att informera om valfrihetssystem. 10.3.2Uppdrag till att stödja kommunerna i informationsgivning Vi har ovan funnit att det finns behov av stöd till kommunerna när det gäller information. Beträffande innehållet i informationen pågår ett antal processer som det finns anledning att invänta resultatet av. Här kan nämnas Vårdföretagarnas initiativ och utvecklingen av Äldre- guiden samt överenskommelsen om en etisk plattform. Vår bedömning är att det finns behov av att stödja kommunerna gällande hur information ska förmedlas till vissa grupper av brukare. har uppdrag som rör brukarinformation och insatser mot vissa grupper.32 Vi finner det därför lämpligt att får i uppdrag att ta fram en vägledning som riktar sig till kommunerna om hur information i valfrihetssystem ska för- medlas till brukare som av olika anledningar har svårt att göra egna val. Uppdraget bör också innefatta hur kommunerna kan informera och stödja brukarnas anhöriga. Vi har vidare funnit att många biståndshandläggare upplever en osäkerhet kring sin roll vid informationsgivning om val av utförare och att rollen därför bör förtydligas. Osäkerheten rör hur mycket handläggarna och annan jämförlig personal får bistå brukaren vid valet av utförare. ges därför även i uppdrag att ta fram en vägledning till stöd för biståndshandläggarna och annan personal i deras arbete med att informera om utförarval. En hand- bok liknande den som finns på primärvårdsområdet om patienters delaktighet kan vara en lämplig utgångspunkt. Uppdragen ska genomföras i samverkan med SKL, Handisam, organisationen , pensionärsorganisationerna, handikappför- bund och Vårdföretagarna. I uppdraget ska också ingå att förvalta och utveckla vägledningen. 32 Se punkterna 15–18 i regleringsbrev . Därutöver regeringsuppdrag avseende Öppna jämförelser, att ta fram handböcker till exempel om socialnämndens ansvar och uppgifter vad gäller barn och unga. Lättillgänglig och kvalitetssäkrad information ska för dessa ändamål erhålla . Vi föreslår att medlen finansieras inom utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg inom ramen för anslag 4:5 Stimulans- bidrag och åtgärder inom äldrepolitiken. Enligt våra direktiv ska vi överväga för- och nackdelar med att göra det obligatoriskt för kommunerna att införa valfrihetssystem inom socialtjänstområdet, främst för hemtjänst. Vi ska vidare bedöma lämpligheten att införa valfrihetssystem inom flera verksamhetsom- råden inom än de som omfattas av lagen om valfrihetssystem, LOV. Vi ska även belysa för- och nackdelar med att införa valfrihetssystem inom särskilt boende samt presentera för- slag på hur införandet av valfrihetssystem på frivillig väg inom sär- skilt boende kan underlättas. Kapitlet inleds med en beskrivning av vilka verksamheter inom som omfattas av LOV och vår bedömning av om tillämpningsområdet bör utökas. I ett särskilt avsnitt finns vår be- dömning och vårt förslag huruvida samtliga kommuner ska införa möjligheter för brukare att kunna välja mellan olika utförare av hemtjänst. Sist i kapitlet beskriver vi valfrihet inom särskilt boende och vad som kan bidra till ökad omfattning av valfrihet inom detta område. LOV omfattar tjänster inom hälsovård och socialtjänster som är upp- tagna som B-tjänster i en bilaga till lagen om offentlig upphandling, . Av bilagan framgår inte närmare vilka tjänster det är fråga om utan det framgår av bilaga II B till det klassiska upphandlings- direktivet, 2004/18/EG. Här tydliggörs vilka CPV-koder som om- fattas.1 Enligt CPV-terminologin är följande tjänster upptagna under socialvård och tillhörande tjänster. 1 Common Procurement Vocabulary, terminologi som används inom offentlig upphandling och antagen av EU för att underlätta sökning av varor och tjänster. Är mer detaljerad när det gäller varor och något mer översiktlig i beskrivningen av tjänster. -social omsorg med inkvartering; -social omsorg för handikappade, -social omsorg utan inkvartering; -tjänster för dagcenter, -dagvård för handikappade barn, ungdomar och vuxna, -hemkörning av varor, -vägledning och rådgivning; - familjeplanering, -annan omsorg än den som tillhandahålls av boendeinstitu- tioner,2 -rehabiliterings- och yrkesrehabiliteringstjänster. -hälso- och sjukvård. Det är således möjligt att inrätta valfrihetssystem för flertalet tjänster som finns inom . Barn- och ungdomsomsorg, det vill säga förskola och skola, är exempel på kommunala tjänster som inte omfattas av LOV. Dessa tjänster omfattas i stället av skollagstiftningen. Vi har i kapitel 4 redogjort för vilka valfrihetssystem som kom- munerna har i drift och funnit att kommuner har startat valfrihets- system inom flertalet av de områden som nämnts ovan. Flest valfri- hetssystem finns inom följt av daglig verksamhet och familjerådgivning Vi har i kapitel 3 beskrivit de nya upphandlingsdirektiven som troligen kommer att antas . En förändring är att indelningen i så kallade A- och B-tjänster upphör.3 Exempel på B- tjänster är hälso- och sjukvårdstjänster samt socialtjänster. Medlems- staterna har relativt stora möjligheter att reglera upphand- lingar av B-tjänster, även om den svenska linjen varit att inte göra så stor skillnad i mellan de olika tjänsterna. 2I denna grupp ingår hemtjänst. 3Ett nytt tröskelvärde om införs för bland annat vård-, omsorgs- och utbild- ningstjänster över vilket medlemsstaterna får stora möjligheter att själva införa egna natio- nella bestämmelser så länge dessa uppfyller principerna om transparens och likabehandling. För upphandlingar under detta tröskelvärde är flexibiliteten än större för medlemsstaterna. nivå innebär att det blir möjligt att låta LOV omfatta även tjänster som inte ingår i . Det bör också noteras att den nämnda förändringen även inne- bär att hänvisningen i 1 kap. 1 § första stycket LOV kommer att behöva ändras. Möjligheterna att vidga LOV:s tillämpningsområde kommer att vara större än vad som omfattas av vårt uppdrag. Enligt vår uppfattning saknas det efterfrågan på att utöka LOV:s tillämpningsområde. I vårt direktiv nämns matservice som ett område som det kan vara önskvärt att ha valfrihetssystem inom. Många kommuner med valfrihetssystem har matservice som en inte- grerad del av . De nya upphandlingsdirektiven ökar även möjligheterna för nya varianter av valfrihetssystem. Det kan bli möj- ligt att låta brukare välja även inom LOU-upphandlade ramavtal.