sou · H2B350 · 2014-06-24 00:00:00 — Det är viktigt med en helhetssyn i förvaltningen eftersom åtgärder för att stärka fiskbestånd kan ge effekter, både positiva och negativa, på andra delar av ekosystemet. I detta betänkande föreslår vi att en nationell behovsanalys för restaurering av kust- och sötvattensmiljöer (avsnitt 17.2). Fiske- vårdsåtgärder kommer att ingå i behovsanalysen. 13Förordning (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen. 14Fiskelagen (1993:787). 15Vad som utgör allmänt eller enskilt vatten definieras i lagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde. 16Med fiskevård menas att det är fisket som i första hand ska vårdas, inte fisken. distinktion spelar dock inte så stor roll, eftersom vård av fiskeresursen förutsätter vård av fiskresursen. En hållbar fiskförvaltning bör utgå från ekosystemet En ekosystembaserad fiskförvaltning kan bidra till att nå målen inom EU:s gemensamma fiskeripolitik. Den kan även bidra till att nå miljömål inom EU och miljökvalitetsmålen som rör hav, sjöar och vattendrag. Syftet med en ekosystembaserad fiskförvaltning är att upprätthålla och återskapa väl fungerande ekosystem och håll- bara fiskbestånd. Förvaltningen kan bidra till att bevara olika typer av ekosystemtjänster, t.ex. biologisk mångfald och fungerande näringsvävar.17 Ett för omfattande fiske har lett till minskade fiskbestånd. När fisket på dessa bestånd minskat eller upphört har dock fiskbestånden inte alltid återhämtat sig. Det kan bero på att fisket har lett till förändringar i ekosystemet som gör att fler åtgärder än enbart ett minskat fiske behövs18. Fiskbestånd kan även minska till följd av andra faktorer än fiske. Det kan bero på ändrade förhållanden i miljön, t.ex. förstörda lek- och uppväxtområden, klimatförändringar, vandrings- hinder eller vattenkemiska förändringar19. En ekosystembaserad förvaltning innebär att man i förvaltningen inte enbart ser till enskilda fiskarter utan ser till eko-systemet som helhet. Därigenom kan andra former av åtgärder än enbart reglering av fisket lättare identifieras och genomföras. På detta sätt stärks helhetssynen, vilket även kan ha positiva effekter inom andra delar av havs- och vattenförvaltningen. Havs- och vattenmyndigheten redovisade ett uppdrag om att utreda om en minskning av skarpsill i kunde vara en lämplig metod för att återfå rovfisken i utsjö- och kustområden. Projektets övergripande syfte var att ta fram ny kunskap till grund för en ekosystembaserad fiskförvaltning i . Projektet har gett viktig kunskap om relationerna mellan rovfiskar, bytesfiskar och andra delar av ekosystemet.20 17Fiskeriverket (2010), Fiske 2020, På väg mot en ekosystembaserad fiskeriförvaltning. 18Appelberg M m.fl. (2013), PLAN FISH: Planktivore management – linking food web dynamics to fisheries in the Baltic Sea, Slutrapport för 2008–2013, , Dnr: SLU.aqua. 19Naturvårdsverket (2014), Miljömålen, Årlig uppföljning av miljökvalitetsmål och etappmål 2014, Rapport 6608; och Sportfiskarna (2012), Åtgärdsbehov för gädda och abborre, Åtgärdsbehov och pågående åtgärder längs ostkusten, Rapport 2012:5. 20Havs- och vattenmyndigheten (2013), Redovisning av regeringsuppdrag om försöks- insatser med skarpsillsutfiskning, Dnr 15-2013. Dessa resultat är exempel på sådant som kan ligga till grund för en modell för en ekosystembaserad fiskförvaltning. Genom EU:s nya fiskeripolitik kommer miljöhänsynen i fisket att öka. Det behövs dock ytterligare verktyg för att genomförandet av politiken ska utvecklas i samklang med de miljöpolitiska målen. En modell för en ekosystembaserad förvaltning kan vara ett sådant verktyg. Den kan även vara en utgångspunkt för en hållbar fiskförvaltning i sötvatten. Staten har rådighet över fisket i allmänt vatten i sjöar och vatten- drag21 och kan där besluta om åtgärder med utgångspunkt i en ekosystembaserad förvaltning. I övriga sjöar och vattendrag är det enskilt vatten och det är fiskerättsägarna som har ansvaret för fiskevården22. Det finns även enskilt vatten vid kusten. Det är viktigt att sjöar, vattendrag och kustområden med enskilt vatten även har en långsiktig fiskförvaltning. En bred samverkan mellan olika aktörer, t.ex. fiskerättsägare, länsstyrelser, kommuner, när- ingsliv och frivilligorganisationer kan bidra till det. Det fiske- vårdsarbete som bedrivs av fiskerättsägare bör vara en naturlig del av vattenförvaltningen23, så att fiskevården inte bedrivs parallellt med vattenförvaltningen utan utgör en del av den. Vattenråd24 kan utgöra en bra plattform för samarbete, men utesluter inte andra former av samverkan. Fiskevårdsområden utgör en organisatorisk form som ger förut- sättningar för att utveckla en ekosystembaserad förvaltning. Ett fiskevårdsområde kan bildas av fiskevatten som tillhör två eller flera fastigheter i syfte att samordna fisket och fiskförvaltingen samt främja fiskerättsägarnas gemensamma intressen25. Det finns drygt 2000 fiskevårdsområden i Sverige26. Områdena stärker ofta fiskevården eftersom de ger möjlighet att ta ett helhetsgrepp på fiskförvaltningen i en sjö, ett delavrinningsområde eller ett helt avrinningsområde. Det förenklar också samverkan med andra aktörer. 21Havs- och vattenmyndigheten får meddela föreskrifter för fiskevården och hur fisket bedrivs i vatten längs kusterna och , , och samt i till första definitiva vandringshindret. 22Staten är fiskerättsägare i vissa enskilda vatten. 23Vattenförvaltningen enligt förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön. 24Vattenråd är en sammanslutning av olika intressenter med koppling till vattnet inom ett eller flera avrinningsområden eller kustområde. 25Fiskevårdsområden regleras i lagen (1981:533) om fiskevårdsområden. 26Fiskevård i enskilt vatten – en översyn av lagen om fiskevårdsområden (SOU 2009:53). Minimera fiskets negativa effekter på de ekosystemen Fisket kan påverka ekosystemens funktionalitet på fler sätt än genom själva resursuttaget. I havet påverkar framför allt en omfatt- ande bottentrålning omgivningen genom direkt fysisk störning. Detta kan ha negativa effekter på produktion, biomassa, storleks- struktur och diversitet av djur som lever på och nedgrävda i bott- narna. Olika fiskemetoder varierar i sin effekt på omgivande miljö, och ett viktigt område för forskning och utveckling är utvecklandet av mer selektiva och skonsamma fiskeredskap. Passiva redskap, såsom nät och fasta redskap har endast obetydliga fysiska effekter på bottnarnas struktur. De passiva redskapen kan å andra sidan leda till större oönskade bifångster av såväl fisk som sjöfågel, säl och tumlare. Det finns sammantaget ett behov av att minska fiskets negativa påverkan på de ekosystemen så att vi kan utveckla en förvaltning som baseras på tillförlitlig och ekologiskt integrerad kunskap om havsmiljön. Det fiske som sker med minst negativ miljöpåverkan bör därför ges prioritet till fiskresursen. Vi föreslår följande åtgärder för att etappmålet ska nås: ska inom EU och nationellt verka för att genom- förandet av EU:s gemensamma fiskeripolitik utvecklas i sam- klang med de miljöpolitiska målen. En nationell strategi för hur en ekosystembaserad fiskför- valtning kan utvecklas i sjöar, vattendrag och områden tas fram. Strategin ska vara beslutad . Regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att efter samråd med och läns- styrelserna och i dialog med berörda aktörer ta fram ett underlag för en strategi för hur en ekosystembaserad fiskförvaltning kan utvecklas i sjöar, vattendrag och områden. Uppdraget ska rapporteras . bör ge ett prioriterat företräde till fiskresurser för det fiske som sker med minst negativ miljöpåverkan. Regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utreda och ge förslag på hur detta kan genomföras. Uppdraget ska rapporteras . Åtgärden ska vara genomförd . En strategi för en ekosystembaserad fiskförvaltning Vi föreslår att en nationell strategi för hur en ekosystembaserad fiskförvaltning kan utvecklas i sjöar, vattendrag och områden tas fram. Strategin ska vara ett stöd för att genomförandet av EU:s gemensamma fiskeripolitik sker i samklang med de miljöpolitiska målen. Den ska också ligga till grund för hur ska arbeta nationellt, i sjöar, vattendrag och områden, för att uppnå en hållbar fiskförvaltning. Havs- och vattenmyndigheten bör få i uppdrag att efter samråd med och länsstyrelserna och i dialog med berörda aktörer ta fram ett underlag för en sådan strategi. En ekosystembaserad förvaltning innebär ett förändrat arbets- sätt jämfört med och kräver god kunskap om ekosystemet. I uppdraget till Havs- och vattenmyndigheten bör det därför ingå att identifiera de viktigaste förutsättningarna, t.ex. om beståndsupp- skattningar behöver förändras, för att kunna genomföra en eko- systembaserad fiskförvaltning. i enskilt vatten skiljer sig från den i allmänt vatten eftersom den till stor del utförs av fiskerättsägare. I upp- draget till Havs- och vattenmyndigheten bör det ingå att analysera vilka åtgärder som behövs för att fler fiskevårdsområden ska bildas. Det bör också ingå att ta fram en vägledning till berörda aktörer för hur fiskförvaltningen i sjöar, vattendrag och vid kusten kan utvecklas med utgångspunkt i en ekosystembaserad förvaltning. Prioritet för fiske med redskap som ger minst miljöpåverkan bör ge ett prioriterat företräde till fiskresurser för det fiske som sker med minst negativ miljöpåverkan. Regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att utreda och ge förslag på hur detta kan genomföras. Uppdraget ska rapporteras . Åtgärden ska vara genomförd . Etappmålens bidrag till miljökvalitetsmålen Vi bedömer att en ekosystembaserad fiskförvaltning med ett prio- riterat företräde till fiskresurser för det fiske som sker med minst negativ miljöpåverkan bidrar till att uppnå miljömålen i den gemensamma fiskeripolitiken. Det är också en förutsättning för att miljökvalitetsmålen Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans samt levande kust och skärgård och Ett rikt växt- och djurliv ska kunna nås. En sådan fiskförvaltning bidrar också till att kan leva upp till åtagandena i ramdirektivet för vatten27 och havsmiljö- direktivet. Kopplingen till andra samhällsmål Ett långsiktigt ekologiskt hållbart fiske leder till stabila fiskbestånd och ekosystem. Detta är en förutsättning för en långsiktigt eko- nomisk och socialt hållbar näringsverksamhet. En hållbar fisk- förvaltning skapar förutsättningar för en positiv utveckling av yrkesfisket, fisketurism och annat fritidsfiske. Åtgärder för att uppnå en hållbar fiskförvaltning kan även ge positiva effekter på andra vattenlevande organismer, t.ex. vid restaurering av vattendrag. Fiskförvalting i hav, sjöar och vattendrag är ingen ny företeelse. Fiskekvoter, utsättning av fisk, återställandet av lekmiljöer och borttagandet av vandringshinder är exempel på kända och använda åtgärder för att vårda fiskresursen i vattnet och på så sätt främja yrkes- och fritidsfiske. Denna fiskförvaltning har i många avse- enden varit framgångsrik men åtgärder har också fått negativa konsekvenser för fiskbestånden och ekosystemen. Fiskförvalt- ningen har haft fokus på enskilda arter och bestånd. Kunskaper om ekosystemens funktion och samband har inte alltid funnits eller 27 och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. kunnat utnyttjas, vilket inneburit att de mest verkningsfulla åtgär- derna inte alltid har genomförts. Etappmålet innebär att fiskförvaltningen ska lyftas till en högre nivå genom att det skapas förutsättningar för en ekosystembaserad fiskförvaltning i såväl allmänt som enskilt vatten. Förvaltningen ska på ett systematiskt sätt utnyttja de kunskaper som finns om ekosystemens funktioner. Alternativet att inte utnyttja möjligheten att utveckla fiskför- valtningen i den riktning som etappmålet anger bedömer vi inte vara tillräckligt för att nå miljökvalitetsmålen. Förslaget är förenligt med europeisk och svensk lagstiftning. En fiskförvaltning som systematiskt utnyttjar de kunskaper som finns om sambanden i ekosystemen och ekosystemens funktioner stöder arbetet med att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen. Etappmålet innebär att förutsättningarna för en sådan ekosystem- baserad förvaltning ska vara på plats . En fullt utvecklad ekosystembaserad fiskförvaltning kan kräva mer kunskap om ekosystemen. Vi kan emellertid nå längre i förvaltningen än om vi bättre använder de kunskaper som vi redan har. Det är en uppgift för berörda myndigheter och fiskerättsägare att i en utvecklad förvaltning använda de underlag som har tagits fram och genomföra kostnadseffektiva åtgärder för att nå en hållbar fiskförvaltning. Etappmålet har inte några påtagliga fördelningseffekter. Vi föreslår att Havs- och vattenmyndigheten ges i uppdrag att ta fram ett underlag för utvecklingen av en ekosystembaserad fisk- förvaltning i sjöar, vattendrag och marin miljö. Det blir en uppgift för Havs- och vattenmyndigheten att bedöma de statsfinansiella effekterna av sina förslag. Europeiska havs- och fiskerifonden som inrättas 2014 är ett nytt finansiellt instrument för att främja de mål som ingår i den nya gemensamma fiskeripolitiken. Fonden kan användas för att finansiera åtgärder för att uppnå en hållbar fiskförvaltning i både marin miljö och sötvatten. Ett nationellt havs- och fiskeriprogram som ska finansieras genom Europeiska havs- och fiskerifonden håller på att tas fram inom . Målet är att det nationella programmet ska starta . Det blir en uppgift för Havs- och vattenmyndigheten att bedöma möjligheterna att utnyttja fonden för åtgärder inom den ekosystembaserade fiskförvaltningen. Förslaget innebär uppdrag till: Havs- och vattenmyndigheten att efter samråd med och länsstyrelserna ta fram ett underlag för en strategi för hur en ekosystembaserad fiskförvaltning kan utveck- las i sjöar, vattendrag och områden. Havs- och vattenmyndigheten att utreda och ge förslag på hur ett prioriterat företräde till fiskresurser för det fiske som sker med minst negativ miljöpåverkan kan genomföras. Vi bedömer att uppdragen ryms inom myndigheternas ordinarie verksamhet. 20.1Vattenbrukets roll för den framtida livsmedelsförsörjningen Efterfrågan på fisk ökar i takt med att jordens befolkning ökar. Utfiskning och överutnyttjande är verkliga hot för flera av världens fiskbestånd. I ljuset av detta ses vattenbruk som en viktig del i en långsiktigt hållbar livsmedelsförsörjning. Med vattenbruk avses odling av fisk, skaldjur eller växter, i antingen söt- eller salt- vatten1. Vattenbruk är den snabbast växande formen av matpro- duktion i världen. 20.1.1Sverige har jämförelsevis goda förutsättningar för vattenbruk Tack vare den långa kuststräckan, de många sjöarna och de närings- fattiga kraftverksdammarna i norra har jämförelse- vis goda förutsättningar för vattenbruk2. är övergöd- ningen på sina håll allvarlig i , varför ett vattenbruk som bygger på att ytterligare näring förs in i systemet i form av fiskfoder i öppna system kan vara problematiskt. En utveckling av vattenbruket har potential att bidra till ökad sysselsättning på landsbygden och regional utveckling. Trots detta har det svenska vattenbruket en tämligen liten omfattning. uppgick pro- duktionen till ungefär matfisk och musslor3. På har det svenska vattenbruket, klokt utformat, potential att bli en viktig producent av mat med liten miljö- och 1Food and of the United Nations (2010), State of world fisheries and aquaculture 2010, FAO Fisheries and Aquaculture Department. 2Mistra (2013), Background Paper on ; och (2012), Svenskt vattenbruk – en grön näring på blå åkrar, Strategi 2012–2020. 3Statistiska centralbyrån (2012), Vattenbruk 2012. För att vattenbruket ska realisera sin potential har tillsammans med ett antal myndigheter, universitet och högskolor, regionförbund och branschföreträdare tagit fram en strategi för ett långsiktigt lönsamt och hållbart vattenbruk4. För tillfället pågår ett arbete med att ta fram en handlingsplan för att konkretisera strategins mål. 20.1.2Vattenbruket har både positiv och negativ miljöpåverkan Vattenbruk leder till ökade utsläpp av kväve och fosfor Fiskodling bidrar till övergödning genom utsläpp av näringsämnen från fiskarnas foder och avföring. Jämfört med t.ex. jordbruket, transportsektorn och tätorter är vattenbruket att betrakta som en liten källa av kväve och fosfor5. Vattenbrukets utsläpp sker dock direkt till recipienten och kan därför få stora lokala effekter. Lokaliseringen av odlingen kan därför påverka effekten av utsläppen. Utsläppen varierar också beroende på vilket odlingssystem som används. Så kallade slutna (recirkulerande) system ger lägre utsläpp, medan så kallad kassodling ger större utsläpp. Kassodling används i kraftverksmagasin i norra , i några av de större sjöarna och utanför kusten i . finns det i princip inget miljöutrymme för fiskodling i kassar i med nuvarande teknik6. Ett ökat vattenbruk kan medföra risker för den biologiska mångfalden och ökad sjukdomsspridning Fiskodling medför en viss risk för att fisk från odlingar rymmer och blandar sig genetiskt med den vilda fisken. Den odlade fisken har normalt sett andra egenskaper än den vilda fisken. När det gäller regnbåge (som är den fisk som odlas mest i ) finns det t.ex. ingen naturlig stam i . Om fisk från odlingar rymmer och etablerar vilda bestånd kan detta få negativa konsekvenser för den biologiska mångfalden. Det finns också en risk för ökad sjuk- 4Jordbruksverket (2012), Svenskt vattenbruk – en grön näring på blå åkrar, Strategi 2012– 2020. 5HELCOM (2014), Eutrophication status of the Baltic Sea 2007–2011 – A concise thematic assessment, Baltic Sea Environment Proceedings No. 6Göteborgs universitet, Vattenbrukscentrum Väst (2014), Förorenar vattenbruket? Om en odling drabbas av sjukdom kan effekten bli stor och smittan få snabb spridning. Problemen och riskerna med rymning från fiskodlingar och att främmande arter etablerar vilda bestånd betraktas som små och hanterbara7, men om det svenska vattenbruket ökar i omfattning kommer också dessa risker att öka. Vattenbruket kan också ha positiva miljöeffekter Försök med musselodling8 har visat att vattenbruket kan ha posi- tiva effekter för miljön. Detta eftersom musslorna tar upp och filt- rerar kväve och fosfor. På så vis binder de näringsämnen och kan bidra till minskad övergödning. Musselodling har därför förts fram som en åtgärd för att uppnå hållbar näringsbelastning. Det kräver dock att odlingarna placeras på ett klokt sätt för att undvika negativa effekter lokalt. Det skulle också vara möjligt för vatten- bruket att kompensera sina utsläpp av kväve och fosfor genom att kombinera odling av fisk med odling av andra djur- eller växtarter (t.ex. musslor, ostron eller alger) som tar upp näringsämnen (så kallat blandat vattenbruk)9. bedrivs dock odling av musslor i tämligen liten skala och endast på några få platser i . Odlingarna är dessutom inte lokaliserade till de platser där de traditionella fiskodlingarna finns. 20.1.3Vattenbruket behöver utveckla metoder för att minimera den negativa påverkan på miljön Ett långsiktigt hållbart vattenbruk i kan bidra till livsmedels- försörjningen, sysselsättning på landsbygden och regional utveckling. Om det svenska vattenbruket ska kunna realisera sin potential och växa i omfattning behöver metoder för att minimera närings- belastningen och andra former av negativ påverkan på ekosystemet utvecklas. Forskningen om vattenbruk behöver därför utvecklas och stärkas så att den knyts mer till användarnas behov. Det behövs t.ex. mer kunskap om hur produktionssystemen kan utvecklas så att de kan balansera minimal miljöpåverkan och en effektiv produktion. 7Det växande vattenbrukslandet (SOU 2009:26). 8Under perioden –2012 genomförde ekologi vid en experimentell analys och utvärdering med syftet att se om musselodlingar kan fungera som restaureringsåtgärd i övergödda grundområden i . 9Göteborgs universitet, Vattenbrukscentrum Väst (2014), Kan musselodlingar rena havet? Effektiv styrning inom havs- och vattenmiljöområdet 21Tydligare styrning inom havs- och vattenmiljöområdet Vattenrelaterade miljöproblem hanteras i en rad parallella proces- ser, både nationellt och internationellt. Dessa utgör ett komplext och delvis överlappande system. Det försvårar sannolikt genom- förandet av åtgärder. Styrningen behöver därför tydliggöras och effektiviseras. utredningar visar att det är svårt att få överblick över lagstiftningen på vattenområdet1 och det finns sannolikt en betyd- ande potential för en tydligare och mer verkningsfull styrning och därigenom en mer kostnadseffektiv hantering av vattenfrågorna. Mot bakgrund av detta föreslår vi ett etappmål: Förutsättningarna för att yt- och grundvattenförekomster uppnår god status ökar genom att systemet med miljökvalitets- normer för vatten förbättras strukturellt . Vi gör också en bedömning: Helhetssynen på havs- och vattenmiljöområdet i bör öka genom förstärkt samordning av arbetet med åtgärdsprogram samt arbetet med områdesskydd och artskydd inom den statliga förvaltningen. 1 Se t.ex. (2010), Att samordna åtgärder och åtgärdsprogram för bättre vattenkvalitet, Rapport 6396; och Prissatt vatten? (SOU 2010:17). 22Bättre samordning och struktur inom havs- och vattenmiljöområdet 22.1Förstärkt samordning av arbetet med åtgärdsprogram inom havs- och vattenmiljöområdet Helhetssynen på havs- och vattenmiljöområdet i bör öka genom förstärkt samordning av arbetet med åtgärdsprogram samt arbetet med områdesskydd och artskydd inom den statliga förvaltningen. Förslag till åtgärder: Regeringen ger Havs- och vattenmyndigheten i uppdrag att se över möjligheterna till ökad samordning av förvaltningsplaner och åtgärdsprogram inom havs- och vatten- förvaltningen, havsplaneringen samt för arbetet med områdes- skydd och artskydd i havs- och vattenmiljöer. Regeringen ställer krav i regleringsbreven till berörda myndigheter att regelbundet redovisa till Havs- och vattenmyndigheten hur arbetet med genomförande av åtgärds- programmen inom havs- och vattenförvaltningen fortskrider. Havs- och vattenmyndigheten ska i sin tur lämna en samlad redovisning till regeringen. Bättre samordning och struktur inom havs- och vattenmiljöområdet Prioritering och kraftsamling av samhällets insatser Vattenrelaterade miljöproblem hanteras i en rad internationella överenskommelser1, EU-direktiv2 och nationella initiativ. Dessa styr- medel är komplexa och delvis överlappande. Exempelvis är genom- förandet av åtaganden i (Helcom)3 aktionsplan för (Baltic Sea Action Plan, BSAP)4 och havsförvaltningen5 beroende av vattenförvaltningen6 och andra åtgärder som bidrar till att nå miljökvalitetsmål för havs- och vattenmiljöer. Vi bedömer att det inom ramen för nuvarande system finns utrymme för åtgärder som ger möjlighet till bättre samordning och prioriteringar. I förlängningen kan dessa åtgärder bidra till att effektivisera styrningen i vattenpolitiken i syfte att åstadkomma ett ökat genomförande av miljövårdsåtgärder på havs- och vatten- miljöområdet. Detta ger i sin tur bättre förutsättningar för att uppnå flera av miljökvalitetsmålen. Framför allt berörs Bara naturlig försur- ning, Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av 1Bland annat konventionen om skydd av miljö (SÖ 1996:22); Ospar, dvs. konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (SÖ 1994:25); konventionen om biologisk mångfald (SÖ 1993:77); Ramsarkonventionen, dvs. konventionen om våtmarker av internationell betydelse i synnerhet såsom livsmiljö för våtmarksfåglar (SÖ 1975:76); och den internationella konventionen om förhindrande av havsförorening från fartyg (SÖ 2012:20).