sou · H2B342 · 2014-06-16 00:00:00 — inom ramen för nu gällande kärnkraftsprogram.3 Det finns därefter inte något egentligt lagstöd för att kräva att reaktorinnehavarna i kommande Fud-program ska redovisa fortsatt forskning och utveck- ling avseende slutlig hantering av det kärnbränsle som genererats. SKB:s slutförvarsansökan innehåller ett omfattande material som pekar på behovet av kompletterande forskning och utveckling efter det att tillståndet för att uppföra slutförvaret beviljats. Detta kompletterande forsknings- och utvecklingsarbete kan komma att utgöra ett eller flera villkor i ett stegvist prövningsförfarande för att uppföra slutförvaret. Förmodligen kommer en fortsatt forsk- ningsverksamhet vid Äspö-laboratoriet vara nödvändig. Även om det fortsatta forskningsarbetet när det gäller KBS-3- metoden formellt inte kommer att regleras enligt 11 och 12 §§ kärn- tekniklagen kan det vara av stort intresse för berörda kommuner, en intresserad allmänhet, miljöorganisationer etc. att följa arbetet. anser mot den bakgrunden att det fortsatta forsk- nings- och utvecklingsarbetet beträffande utvecklingen av KBS-3- metoden bör redovisas i kommande Fud-program, även efter det att ett tillstånd för slutförvar för använt kärnbränsle beviljats. Förutsättningen för att genomföra alla åtgärder som omfattas av Fud-programmet är att de ekonomiska resurserna är tillräckliga. En säker finansiering av slutförvaret torde vara en stor betydelse för projektets acceptans i de berörda kommunerna. har fått i uppdrag av regeringen att se över finansieringslagen och finansieringsförordningen. Detta uppdrag har genomförts i samråd med och Kärn- avfallsfonden. En rapport4 lämnades till regeringen . Enligt rapporten visar de första analyserna på ett underskott i balans- räkningen för kärnavfallssystemet, bl.a. beroende på fallande mark- nadsräntor. Myndigheterna konstaterar i rapporten att det behövs ytterligare analyser samt en helhetssyn på finansieringssystemet avseende beslut om fondförvaltning, avgifter och säkerheter. Enligt uppfattning bör framtida Fud-program redovisa alternativa strategier för att fullfölja reaktorinnehavarnas 3Jfr 11 och 12 §§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. 4SSM (2013), Förändringar i lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet och förordningen (2008:715) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet. (Dnr: SSM2011-4690). SKB:s verksamhet och handlingsplan skyldigheter enligt kärntekniklagen i händelse av att medlen i Kärn- avfallsfonden med tillkommande säkerheter skulle redovisa under- skott i balansräkningen. 2.1.5Handlingsplan för fortsatt utbyggnad Fud-programmet utgår i planeringen av det fortsatta omhänder- tagandet och slutförvaringen av det använda kärnbränslet och kärn- avfallet ifrån de planerade driftstider som reaktorinnehavarna har angett för sina respektive reaktorer. Detta är naturligtvis rimligt för planeringen av de anläggningar för mellanlagring och slutförvaring som ska uppföras, alternativt byggas ut. konstaterar dock att de tidsplaner som SKB redovisar i Fud-program 2013 innehåller flera flaskhalsar som inte ger utrymme för några förseningar i de olika projekten. Detta gäller såväl den s.k. huvudtidsplanen som handlingsplanen för låg- och medelaktivt avfall. SKB är medvetna om de snäva tidsramarna, och antyder några alternativa lösningar om tidsplanen inte skulle hålla. Det gäller bl.a. olika idéer om utbyggnad av Clab eller torr mellanlagring. Frågeställningarna kan vara avgörande för om avfalls- programmet ska kunna genomföras inom de ekonomiska ramar som förutsätts för kärnavfallsprojektet. Ytterst är det trots allt inte SKB utan reaktorinnehavarna som bär det ekonomiska ansvaret för genomförandet av kärnavfallsprogrammet. Slutförvaret för långlivat låg- och medelaktivt avfall (SFL) ligger enligt tidsplanen långt fram i tiden. vill särskilt betona att SKB redan nu bör utveckla acceptanskriterier för det kärnavfall som ska slutförvaras i SFL, så att reaktorinnehavarna kan konditionera avfallet på ett riktigt sätt. Möjligheterna att slutförvara mycket lågaktivt kärnavfall bör redovisas skyndsamt eftersom frågan har stor betydelse för det val av strategier för hantering och slutförvaring reaktorinnehavarna bör göra beträffande denna typ av avfall. föreslår att SKB och reaktorinnehavarna ser över de antaganden som görs i Fud-program 2013 när det gäller den fortsatta utbyggnaden av kärnavfallsprogrammet. SKB:s verksamhet och handlingsplan 2.1.6Flexibilitet vid ändrade förutsättningar I Fud-program 2013 kapitel 3 redogörs för avfallsprogrammets flexibilitet vid förändrade förutsättningar. Den aktuella tidshori- sonten är enligt Fud-programmet . instämmer i att det med hänsyn till den långa tidshorisonten kan ske förändringar av planeringsförutsättningarna och att det kan ske omvärderingar av de utgångspunkter som gäller . Kärntekniklagens bestämmelser om återkommande gransk- ningar av reaktorinnehavarnas och SKB:s forsknings- och utveck- lingsprogram innebär att reglerna är anpassade för att hantera för- ändrade förutsättningar. Några frågor bör uppmärksammas särskilt. Det gäller möjlig- heterna att nya kärnkraftsreaktorer kan komma att uppföras. Sär- skild hänsyn kan behöva tas när det gäller hantering, mellanlagring och slutförvaring av nya typer av kärnbränsle. Det gäller inte minst behovet av en eventuell utbyggnad av Clab med ytterligare ett bergrum eller att lagra bränslet torrt i speciella behållare. En annan fråga gäller ny teknik i samband med framtida reakto- rer av fjärde generationen. Fud-programmet omnämner kortfattat den utveckling av fjärde generationens snabba reaktorer som pågår på olika håll i världen. Dessa har, enligt vad som påpekas, en pot- ential att utnyttja uranresursen betydligt bättre (50100 gånger) Mycket utvecklingsarbete återstår. SKB:s bedömning är därför att utvecklingen av snabba reaktorer inte påverkar arbetet med kärnbränslehanteringen. gör en annan bedömning än SKB, utan att på något sätt ta ställning för någon annan metod än den SKB förordar. Ny teknik vid hantering av använt kärnbränsle minskar volymen av högaktivt kärnavfall och dess radiotoxicitet och medger att kärn- avfallets komponenter kan hanteras separat och destrueras eller lagras. Vidare kan det radioaktiva avfallet som återstår slutförvaras under betydligt än vad som är fallet med använt kärn- bränsle som direktdeponeras. Slutförvaret skulle därför också kunna utformas på ett annat sätt. En aspekt som enligt bör övervägas är om inte vår generation rent av har en skyldighet att göra det möjligt för kommande generationer att utnyttja den restenergi som finns i kärnavfallet, om ett sådant behov skulle uppkomma . Kommande generationer, som inte dragit nytta av den energi som utvunnits genom kärnkraften, kan komma tvingas att ta ställning SKB:s verksamhet och handlingsplan till huruvida det är förenligt med skyddet av människors hälsa och miljön att långsiktigt förvara stora mängder plutonium i slutför- varet. anser att SKB i kommande Fud-program bör utveckla sina överväganden beträffande varför återvinning av det använda kärnbränslet inte är ett rimligt alternativ till direktdepone- ring. En utgångspunkt för ett sådant arbete skulle kunna vara , , rapport om snabba reaktorer och hur de påverkar det svenska systemet för hantering av använt kärnbränsle.5 , Hans (2013), Utveckling av snabba reaktorer. Påverkan på det svenska systemet för hantering av använt bränsle. SKB P- 13-33. (2013), Förändringar i lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärn- teknisk verksamhet och förordningen (2008:715) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verk- samhet. (Dnr: SSM2011-4690). Lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. 5 , Hans (2013), Utveckling av snabba reaktorer. Påverkan på det svenska systemet för hantering av använt bränsle. 3Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall 3.1Hantering av låg- och medelaktivt avfall Låg- och medelaktivt avfall från kärnkraftsreaktorerna genereras genom läckage från bränslet och från radioaktiva ämnen som bildas då neutroner (som bildas i bränslet) bestrålar material i härdens närhet. Del II av Fud-program 2013 beskriver planerna för framtida omhändertagande av låg- och medelaktivt avfall. I praktiken kan man säga att allt radioaktivt avfall som inte utgörs av det använda kärnbränslet klassas som låg- och medelaktivt avfall i SKB:s termi- nologi. I programmet för låg- och medelaktivt avfall (tidigare också kallat Loma-programmet) beskrivs hur det radioaktiva avfall som utgörs av annat än använt kärnbränsle ska tas om hand. Vid driften indu- ceras radioaktiva ämnen i härdens närhet genom neutronbestrål- ning, dessutom kan små aktivitetsmängder läcka via kylvattnet. I programmet för låg- och medelaktivt avfall inkluderas också radio- aktivt avfall som härrör från användning av radioaktiva ämnen för forskning och sjukvård, och från annan industriell verksamhet. Avfall från annan verksamhet än kärnkraftverken omhändertas ini- tialt av SVAFO och bearbetas och förvaras temporärt på Studsviks område. Allt radioaktivt avfall som inte utgörs av det använda kärnbränslet klassas som låg- och medelaktivt och ska, om det inte kan friklassas, oavsett ursprung, slutförvaras i SFR, SFL eller i mark- förvar. Styrstavarna från PWR som är integrerade i bränslet utgör Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall ett undantag eftersom de deponeras med bränslet. I programmet för låg- och medelaktivt avfall ingår som en viktig del även plane- ring för avveckling och rivning av kärntekniska anläggningar samt sanering och friklassning av områden där kärnkraftverk varit lokali- serade. SKB har i Fud-programmen redovisat planer för utformning av de tänkta förvaren och för hanteringen av låg- och medelaktivt avfall. gav i granskningen av Fud-pro- grammet 2010 utförligt sin syn på den redovisning av utform- ningen av Loma-programmet som då presenterades.1 Kärnavfalls- rådet finner att Fud-program 2013 i stora drag väsentligt har för- bättrats i jämförelse med tidigare program, men av de synpunkter som framförde Fud-program har end- ast cirka hälften beaktats. Bland kommentarer till förra Fud-program- met efterlystes en bättre redovisning och analys av konsekvenserna vid en försening av utbyggnaden av SFR som en av de mest ange- lägna frågorna. Rådet ställde också frågan hur SKB kommer att hantera det låg- och medelaktiva avfallet efter 2023 om den till- tänkta expansionen av SFR inte är färdig då. Rådet efterlyste dess- utom en alternativ tidsplanering om så skulle bli fallet. I den hand- lingsplan som redovisas i kapitel 2 i Fud-programmet 2013 redovisas även tidsplanen för projektet för låg- och medelaktivt avfall. konstaterar att denna är snäv och att oför- utsedda händelser kan komma att få konsekvenser i form av för- seningar i flera avseenden. I Fud-programmets kapitel 3.2 ställs frå- gan vilka konsekvenserna blir om utbyggnaden av SFR försenas. Detta påverkar bl.a. den planerade mellanlagringen av rivnings- avfallet. Några alternativa tänkbara lösningar antyds men Kärn- avfallsrådet anser att sådana lösningar bör analyseras och redovisas utförligare. Dock kan noteras att SKB påpekat att man anser att förseningar i utbyggnaden av SFR inte medför några ur strål- skyddssynpunkt negativa konsekvenser. finner ingen anledning att ifrågasätta denna slutsats, men anser att det finns risk för att den störning som en försening innebär på ett eller annat sätt indirekt kan resultera i försämrad säkerhet, inklusive strålsäkerhet. Olika kategorier av radioaktivt avfall och med varie- rande halveringstid måste mellanlagras någon annanstans om SFR 1 blir fullt. 1 SOU 2011: 50 yttrande över SKB:s Fud-program 2010. Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall Dessutom efterlystes en systematisk analys av transporter av avfallet mellan olika mellanlager. Inte minst kommer det att vara ett stort behov av att genomföra transporter när man ska flytta avfall från SFR till SFL. Detta kommer att vara en faktor SKB behöver ta hänsyn till då platsvalet för SFL ska genomföras. Inne- börden av detta kan bli att Forsmark av detta skäl kan få företräde. Det är då viktigt att detta inte innebär säkerhetsrisker eller strål- skyddsmässiga nackdelar utifrån andra orsaker. SKB bör därför, utifrån en strategi för var den slutliga deponeringen ska ske, nog- grant analysera och redovisa behovet av transporter. Det behöver bl.a. redovisas hur mycket som kommer att behöva flyttas från SFR då SFL blir klart. Ytterligare en fråga som ställdes av vid gransk- ningen av Fud-program gällde rivningsgruppens roll, sammansättning och arbetsmetoder. SKB har noterat denna syn- punkt, men har inte uttryckligen svarat. Fud-program refereras det till rivningsgruppen som en: Samverkansgrupp för avvecklingsfrågor som på SKB:s initiativ etablerats för kärntekniska anläggningar. I denna samverkansgrupp ingår de olika tillstånds- havarna. kan konstatera att frågan kvar- står. SKB planerar olika typer av förvar, som anpassas för olika kate- gorier av avfall. I SFR kommer driftavfall och rivningsavfall som i huvudsak innehåller kortlivade radionuklider att förvaras. I SFL kommer det långlivade låg- och medelaktiva avfallet att slutför- varas. I huvudsak kommer detta förvar att innefatta härdkompo- nenter. Detta förvar kommer enligt SKB dock inte att kunna tas i drift förrän om 30–. kommer de delar som ska slutförvaras i SFL att mellanlagras i SFR. SKB utreder dessutom behovet av ett centralt placerat markför- var för mycket lågaktivt avfall. Denna typ av förvar finns för temporär lagring vid kärnkraftverken i , Forsmark och . 3.1.3Slutförvaret för kortlivat radioaktivt avfall, SFR Den första delen av slutförvaret för kortlivat låg- och medelaktivt radioaktivt avfall är i drift och är lokaliserat under havsbottnen i nära anslutning till Forsmarks kärnkraftverk. Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall Detta förvar består av fyra typer av bergrum, med olika krav på maximal doshastighet för: bergssal för medelaktivt avfall bergssal för lågaktivt avfall Eftersom kapaciteten hos detta förvar inte är tillräcklig för framtida behov, behöver en utbyggnad ske. SKB avser att lämna in ansökan om detta . I Fud-programmet 2013 anger SKB varken vilket referens- inventarium eller vilken radionuklidsammansättning som man avser att placera i de olika förvaren för låg- och medelaktivt avfall. I en senare publicerad : Låg- och medelaktivt avfall i SFR, utgiven , presenteras ett radionuklidreferens- inventarium.2 I själva verket tycks uppdelningen mellan SFR och SFL utgå från helt andra kriterier än halveringstiden på den radionuklid som ska förvaras. Även om man anger att SFR är avsett för kortlivat låg- och medelaktivt avfall diskuteras i berörda kapitel (inkl. kapitel 20) flera långlivade aktiverings- och fissionsprodukter och även aktinider. Detta framgår också från rapporten.3 Även om andelen långlivade radionuklider i SFR är av mindre omfattning, så anser att SKB tydligare måste klar- göra hur man avser att hantera detta och i vilken mån det kommer att inverka på konstruktionen av SFR 2. Det är problematiskt att bedöma utformning, säkerhetsanalys m.m. utifrån redovisningen i Fud-program 2013. SKB planerar att driftsätta den utbyggda delen av SFR 2023. Kapaciteten hos detta förvar blir avsevärt större än SFR 1. Utbygg- nationen är avsedd att lokaliseras i nära anslutning till SFR 1. Kärn- avfallsrådet anser att det är angeläget att SKB i samband med plane- ringen och konstruktionen av det utbyggda förvaret redovisar hur man avser att utnyttja erfarenheterna från SFR 1, som varit i drift . I kapitel 20 redogörs för ett stort antal frågor kring vilka forsk- ning pågår. Redovisningen har dock snarare karaktären av lista över problem än av forskningsprogram. Syftet med dessa projekt 2SKB (2013), Låg- och medelaktivt avfall i SFR. Referensinventarium för avfall 2013. SKB R- 13-37. 3SKB (2013), Låg- och medelaktivt avfall i SFR. Referensinventarium för avfall 2013. Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall är att få tillräckligt med underlag för en säkerhetsanalys. Även forskning kring betongbarriären redovisas av SKB. Speciellt kan noteras att forskning pågår kring kol-14. Denna radionuklid kräver särskild uppmärksamhet eftersom den kan ingå i organiska föreningar. noterar därför med tillfreds- ställelse att SKB uppmärksammat detta och bl.a. deltar i interna- tionellt samarbete i syfte att öka förståelsen för kol-14 i geologiska förvar. Det finns också ett stort behov av att reducera avfallsvolymen. Något forskningsprogram med syfte att ta fram bättre metoder för rekonditionering, kompaktering och eventuell återvinning i syfte att reducera avfallsvolymerna redovisas dock inte i Fud-program 2013. 3.1.4Slutförvar för långlivat avfall, SFL SFL är avsett för långlivat låg- och medelaktivt avfall. Innehållet i detta förvar planeras att huvudsakligen bestå av härdkomponenter, samt reaktortankar och styrstavar från BWR. Dessutom kommer en del av det avfall som lagras i Studsvik att förvaras där, samt långlivat avfall från nutida och framtida svensk forskningsverksam- het. Utformning och lokalisering av detta förvar är ännu inte beslutat. Men utgår SKB ifrån att SFL kommer att vara ett geologiskt förvar med betong, grus och bentonit som tek- niska barriärer. Härdkomponenter som uppstår som rivningsavfall kommer att mellanlagras i Clab eller i kärnkraftverkens egna bassänger tills SFL driftsätts. Kapaciteten för detta bedöms vara tillräcklig med god marginal. SKB gör bedömningen att den totala tillgängliga volymen överstiger den planerade deponeringsvolymen. Långlivat avfall kan också mellanlagras i det utbyggda SFR. SFL är det förvar som sist kommer att tas i drift. I den tidigare planeringen angavs som ett riktmärke för detta. Vid rådets granskning av Fud-program 2010 begärde bl.a. att SKB skyndsamt skulle utreda möjligheterna till en tidiga- reläggning av driftstart. Någon sådan utredning gjordes inte och i Fud-program 2013 säger att 2045 är ett: ambitiöst men inte orimligt mål. presenteras en alternativ plan med drift- sättning först . De steg i processen för etablering av SFL som ska genomföras omfattar: Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall utvärdering av den långsiktiga säkerheten (planeras till 2016) SKB anser att dessa steg behöver genomföras i en logisk sekvens. Alternativet med driftsättning skulle, enligt SKB, syfta till att ge en kortare drifttid, i stället . I vissa avse- enden kan detta vara en fördel, men det finns också nackdelar. En för tidsplaneringen avgörande faktor är bl.a. när behovet att slutligt deponera härdkomponenterna uppstår. En rekonditionering av delar av dessa före deponering i syfte att kunna friklassa och möj- ligen återvinna materialet, kan komma att kräva att ett initialt allt- för högt aktivitetsinnehåll av radioaktiva ämnen ges tid att avklinga först, förutsatt att de har en halveringstid som möjliggör detta inom rimlig tid. Detta för att kunna bearbeta materialet utan att det innebär oacceptabla stråldoser till personalen. En avklingningstid på kanske kommer att innebära att behovet av utrymme i för- varet för att slutdeponera materialet förskjuts framåt i tiden i mot- svarande utsträckning. anser att det är angeläget att SKB i samband med sin planering av förverkligandet av SFL även gör en grundlig analys av möjligheterna till rekonditionering, som också innebär en reducerad avfallsvolym. Ett alternativ som diskuteras i Fud-programmet är etappvis drifttagande. Förvarsutrymmena skulle planeras och byggas i den takt som behoven beräknas uppstå. En första del skulle kunna då tas i drift i mindre skala . SKB omnämner säkerhetsanalysen i Fud-program 2013, men redovisar inte hur de avser att arbeta med den. Det är viktigt att alla aspekter kommer med och att SKB i ett relativt tidigt skede pre- senterar hur man kommer att genomföra analysen. anser därför att SKB i kommande Fud-program ska redovisa hur man avser att genomföra säkerhetsanalysen för SFL. Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall SKB har startat ett projekt om markförvar. Syfte är att ta fram underlag för att kunna fatta beslut om huruvida ett mark- förvar på ett miljömässigt, strålskyddsmässigt och kostnadseffek- tivt sätt kan fungera som ett alternativt slutförvar för delar av avfallet från nedmontering och rivning, samt om konventionella avfallsanläggningar på något sätt kan utnyttjas. Om markförvar visar sig vara ett fördelaktigt förvaringsalternativ ska beslut fattas om SKB bör driva ett centralt markförvar eller om markförvaren som finns lokalt i anslutning till kärnkraftverken bör byggas ut och användas. vill påpeka att kravet på en allsidig forsknings- och utvecklingsverksamhet även gäller lågaktivt- och kortlivat avfall. Fud-programmet visar inte på att någon sådan verksamhet före- kommer. Problemställningarna här gäller att ta tillvara på möjlig- heterna att reducera avfallsvolymerna så långt det är rimligt innan det slutförvaras. Markförvaren bör utformas så att de belastar miljön i så liten utsträckning som möjligt. Kortsiktiga ekonomiska för- delar får inte överväga de långsiktiga fördelarna med volymredu- cering. föreslår att kommande Fud-program redovisar möjligheterna att reducera avfallsvolymerna beträffande lågaktivt- och kortlivat avfall innan det slutförvaras. 3.1.6Ansvar, planering och teknik för avveckling I Fud-program 2013 kapitel 9 redogör SKB översiktligt för ansvars- fördelningen mellan reaktorinnehavarna och SKB när det gäller avvecklingen av reaktorinnehavarnas kärntekniska anläggningar samt gällande rätt i anslutning till det. SKB anger att reaktorinnehavarna (, , och ) uppdragit åt SKB att svara för nödvändig forsknings- och utvecklingsverksam- het samt att i övrigt bistå dem på olika sätt i genomförande av kommande avvecklingsverksamhet. När det gäller kärn- kraftreaktor har som tillståndshavare uppdragit åt AB SVAFO att ombesörja pågående servicedrift samt att svara för avvecklingsplanering av reaktorn. Kort- och långlivat låg- och medelaktivt avfall SKB framhåller att det behövs en nationell samordning av avvecklingsfrågorna mellan de olika anläggningarna. Visserligen pågår det arbete i en arbetsgrupp mellan reaktorinnehavarna och SKB som fokuserar på teknik- och logistikfrågor och som diskute- rar val av tekniska lösningar, men SKB anger att det behövs ytter- ligare samordning för att säkerställa en optimering av systemet. finner att det av Fud-program 2013 inte klart framgår hur samarbetet mellan SKB och reaktorinnehavarna är tänkt att bedrivas. Något specifikt forsknings- och utvecklings- arbete gemensamt för reaktorinnehavarna när det gäller avveckling och rivning redovisas inte. Reaktorinnehavarnas planer och strate- gier för avveckling och rivning av kärnkraftverken och kraftvärmeverk samt SKB:s planer för att lokalisera och etablera ett slutförvar för långlivat avfall (SFL) redovisas översiktligt. Friklass- ning av mark redovisas som en utmaning, men redovisningen är kort- fattad när det gäller hur metodutvecklingen skulle kunna utvecklas. När det gäller arbetet med rivning och avveckling av de kärn- tekniska anläggningarna är det ett problem att det saknas mer kon- kreta planer beträffande lokalisering och etablering av ett slutförvar för långlivat avfall (SFL). Platsvalsprocessens första del kommer enligt SKB att påbörjas under kommande Fud-period. Platsunder- sökningsskedet förväntas kunna inledas först runt 2021 och pågå . SKB redovisar inte heller något specifikt forsknings- och utvecklingsarbete inför avvecklingen av sina egna anläggningar. Det enda som redovisas är att en ny avvecklingsplan tagits fram för Clink. De planer som reaktorinnehavarna var för sig beskriver är mycket ambitiösa.