sou · H2B322 · 2014-04-25 00:00:00 — Om ett enda registreringssystem tillämpas får medlemsstaterna dock i vissa fall kräva ett begränsat an tal ytterligare upplysningar när dessa uttryckligen krävs i den nationella skattelagstiftningen och är absolut nöd vändiga för skatteuppbörden. Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att införa krav för medelstora och stora företag som går utöver de minimikrav som föreskrivs i detta direktiv. (11)I de fall där detta direktiv ger utrymme för medlems staterna att införa ytterligare krav på, exempelvis, små företag innebär detta att medlemsstaterna kan utnyttja denna möjlighet helt eller delvis genom att kräva mindre än möjligheten ger utrymme för. I de fall där detta di rektiv tillåter medlemsstaterna att utnyttja ett undantag för, exempelvis, små företag innebär detta att medlems staterna kan undanta dessa företag helt eller delvis. (12)Små, medelstora och stora företag bör definieras och skiljas åt genom hänvisning till balansomslutning, net toomsättning och det genomsnittliga antalet anställda under räkenskapsåret, eftersom dessa kriterier vanligtvis ger objektiva uppgifter om ett företags storlek. Om ett moderföretag inte upprättar en koncernredovisning för koncernen bör dock medlemsstaterna tillåtas att vidta de åtgärder som de anser nödvändiga för att kräva att ett sådant företag klassificeras som ett större företag ge nom att man fastställer dess storlek och därav följande kategori på basis av konsolidering eller summering. Om en medlemsstat tillämpar ett eller flera av de frivilliga undantagen för mikroföretag bör mikroföretagen även definieras med hänvisning till den totala balansomslut ning, nettoomsättningen och genomsnittligt antal an ställda under räkenskapsåret. Medlemsstaterna bör inte vara skyldiga att definiera separata kategorier för medels tora och stora företag i sin nationella lagstiftning om medelstora företag omfattas av samma krav som stora företag. Europeiska unionens officiella tidning L 182/21 (13)Mikroföretag har begränsade resurser för att uppfylla krä vande lagstiftning. Om inga särskilda regler införts för mikroföretag omfattas de av reglerna för små företag. Dessa bestämmelser utgör administrativa bördor som inte står i proportion till deras storlek och som därför är relativt sett mer betungande för mikroföretag än för andra små företag. Det bör därför vara möjligt för med lemsstater att undanta mikroföretag från vissa skyldighe ter som gäller för små företag och som skulle innebära alltför stora administrativa bördor för dem. Mikroföretag bör dock även fortsättningsvis omfattas av eventuella nationella skyldigheter att upprätta förteckningar över sina affärstransaktioner och sin ekonomiska ställning. Dessutom bör investeringsföretag och finansiella holding företag undantas från fördelarna med de förenklingar som är tillämpliga på mikroföretag. (14)Medlemsstaterna bör beakta de egna marknadernas spe cifika villkor och behov när de fattar beslut om hur eller huruvida de ska inrätta ett en särskild ordning för mik roföretag inom ramen för detta direktiv. (15)Offentliggörande av redovisningar kan vara betungande för mikroföretag. behöver medlemsstaterna sörja för att detta direktiv efterlevs. Därför bör medlems stater som utnyttjar de undantag för mikroföretag som föreskrivs i detta direktiv tillåtas att undanta mikroföretag från ett generellt krav på offentliggörande, under för utsättning att uppgifter i balansräkningen insänds i enlig het med nationell lagstiftning till minst en utsedd behörig myndighet och att dessa uppgifter vidarebefordras till företagsregistret, så att ett exemplar kan erhållas på be gäran. I sådana fall bör inte skyldigheten enligt detta direktiv att offentliggöra redovisningshandlingar i enlig het med artikel 3.5 i och rådets di rektiv 2009/101/EG av om sam ordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemssta terna av de i artikel 48 andra stycket i fördraget avsedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga inom gemen skapen (1) tillämpas. (16)För att se till att jämförbar och likvärdig information offentliggörs bör redovisnings- och värderingsprinciperna inbegripa fortlevnads-, försiktighets- och periodiserings principen. Kvittning mellan tillgångs- och skuldposter och intäkts- och utgiftsposter bör inte tillåtas, och be ståndsdelar av tillgångar och skulder bör värderas separat. I särskilda fall bör medlemsstaterna dock få tillåta eller kräva att företag utför kvittning mellan tillgångs- och skuldposter eller mellan intäkts- och kostnadsposter. Uppställningen av poster i finansiella rapporter bör ta (1) EUT L 258, 1.10.2009, s. 11. hänsyn till den ekonomiska verkligheten bakom den un derliggande transaktionen eller överenskommelsen eller dess kommersiella innebörd. Medlemsstaterna bör emel lertid tillåtas att undanta företag från att tillämpa denna princip. (17)Väsentlighetsprincipen bör styra redovisning, värdering, uppställning, upplysning och koncernredovisning i de finansiella rapporterna. I enlighet med väsentlighetsprin cipen får uppgifter som betraktas som oväsentliga till exempel sammanföras i redovisningen. Även om en en skild post kan betraktas som oväsentlig kan dock lik artade oväsentliga poster betraktas som väsentliga när de ses som en helhet. Medlemsstaterna bör tillåtas att begränsa tillämpningen av den obligatoriska väsentlig hetsprincipen till uppställning och upplysning. Väsentlig hetsprincipen bör inte påverka eventuella nationella skyl digheter att upprätta fullständiga förteckningar över af färstransaktioner och ekonomisk ställning. (18)Poster som redovisas i årsbokslutet bör värderas enligt principen om anskaffnings- eller tillverkningskostnad för att se till att uppgifterna i de finansiella rapporterna är tillförlitliga. Medlemsstaterna bör dock ha rätt att tillåta eller kräva att företag omvärderar anläggningstillgångar för att mer relevant information ska kunna ges till dem som använder de finansiella rapporterna. (19)Behovet av jämförbara finansiella uppgifter i hela unio nen gör det nödvändigt att kräva att medlemsstaterna tillåter ett system för redovisning till verkligt värde för vissa finansiella instrument. Dessutom ger system för redovisning till verkligt värde information som kan vara mer relevant för de finansiella rapporternas användare än uppgifter grundade på anskaffnings- eller tillverknings kostnad. Medlemsstaterna bör därför göra det möjligt för alla företag eller vissa kategorier av företag, utom de mikroföretag som utnyttjar undantagen i detta direk tiv, att anta system för redovisning till verkligt värde med avseende på både årsbokslut och koncernredovisning el ler, om en medlemsstat väljer att göra detta, endast av seende koncernredovisning. Dessutom bör medlemssta terna ges möjlighet att tillåta eller kräva redovisning till verkligt värde för tillgångar, med undantag för finansiella instrument. (20)Ett begränsat antal uppställningsformer för balansräk ningen är nödvändigt för att de finansiella rapporternas användare bättre ska kunna jämföra företags ekonomiska ställning i unionen. Medlemsstaterna bör kräva använd ning av en uppställningsform för balansräkningen och L 182/22 Europeiska unionens officiella tidning bör kunna få erbjuda ett val bland tillåtna uppställnings former. Medlemsstaterna bör dock kunna tillåta eller kräva att företag ändrar uppställningsformen och lägger fram en balansräkning som skiljer mellan kortfristiga och långfristiga poster. En uppställningsform för resultaträk ningen som visar kostnadsslag och en uppställning av resultaträkningen som visar kostnadernas funktion bör tillåtas. Medlemsstaterna bör kräva användning av en uppställningsform för resultaträkningen och bör kunna få erbjuda ett val bland tillåtna uppställningsformer. Med lemsstaterna bör också kunna tillåta företag att lägga fram en resultatrapport i stället för en resultaträkning som upprättas enligt en av de tillåtna uppställningsfor merna. Förenklingar av de erforderliga uppställningsfor merna får göras tillgängliga för små och medelstora fö retag. Medlemsstaterna bör dock få begränsa uppställ ningsformerna för balansräkningen och resultaträkningen om detta är nödvändigt för en elektronisk inlämning av finansiella rapporter. (21)För att underlätta jämförelsen bör en gemensam ram för redovisning, värdering och uppställning av bland annat värdejusteringar, goodwill, avsättningar, lager av varor och fungibla tillgångar samt intäkter och utgifter av ex ceptionell storlek eller incidens tillhandahållas. (22)Redovisningen och värderingen av vissa poster i finansi ella rapporter bygger snarare på uppskattningar, bedöm ningar och modeller än på exakta beskrivningar. Som en följd av att affärsverksamhet innebär osäkerhet, kan vissa poster i finansiella rapporter inte mätas exakt utan bara uppskattas. Uppskattning innefattar bedömningar base rade på den senaste tillgängliga och tillförlitliga infor mationen. Användningen av uppskattningar utgör en vä sentlig del av utarbetandet av finansiella rapporter. Detta gäller särskilt vid avsättningar, som till sin karaktär är mer osäkra än de flesta andra poster i balansräkningen. Uppskattningarna bör bygga på företagsledningens för siktiga bedömningar, beräknas objektivt samt komplette ras med erfarenheter av liknande transaktioner och, i en del fall, t.o.m. yttranden av oberoende experter. Varje tillkommande omständighet i form av händelser efter balansdagen bör också beaktas. (23)Uppgifterna i balansräkningen och resultaträkningen bör kompletteras med upplysningar i noter till de finansiella rapporterna. De som använder finansiella rapporter har vanligtvis ett begränsat behov av tilläggsupplysningar från små företag, och det kan vara kostsamt för små företag att sammanställa dessa tilläggsupplysningar. En ordning med begränsade upplysningskrav för små företag är därför berättigad. Om ett mikroföretag eller ett litet företag anser att det är fördelaktigt att lämna ytterligare upplysningar av den typ som krävs av medelstora och stora företag, eller andra upplysningar som inte föreskrivs i detta direktiv, bör det emellertid inte hindras från att göra detta. (24)Upplysningar beträffande redovisningsprinciperna är en av de grundläggande beståndsdelarna av noterna till de finansiella rapporterna. Sådana upplysningar bör särskilt innefatta de värderingsgrunder som tillämpas för de olika posterna, ett uttalande om dessa redovisningsprincipers överensstämmelse med fortlevnadsprincipen och eventu ella väsentliga ändringar av de redovisningsprinciper som tillämpas. (25)De som använder finansiella rapporter som utarbetats av medelstora och stora företag har vanligtvis mer rade behov. Därför bör ytterligare upplysningar tillhan dahållas inom vissa områden. Undantag från vissa upp lysningskrav är motiverade om upplysningarna skulle vara till skada för vissa personer eller för företaget. (26)Förvaltningsberättelsen och koncernens förvaltningsberät telse är viktiga inslag i den finansiella rapporteringen. En rättvisande översikt över utvecklingen av företagets verk samhet och dess ställning bör tillhandahållas på ett sätt som är förenligt med företagets storlek och komplexitet. Uppgifterna bör inte begränsas till de finansiella aspek terna av företagets verksamhet, och en analys bör till handahållas av de miljörelaterade och sociala aspekter av verksamheten som är nödvändiga för att förstå före tagets utveckling, resultat eller ställning. I de fall då kon cernens förvaltningsberättelse och moderföretagets för valtningsberättelse läggs fram i en enda rapport kan det vara lämpligt att särskilt betona de frågor som är väsent liga för de företag som omfattas av konsolideringen som helhet. Med hänsyn till den möjliga arbetsbördan för små och medelstora företag är det dock lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna får befria sådana företag från skyl digheten att tillhandahålla icke-finansiell information i förvaltningsberättelsen. (27)Medlemsstaterna bör ha möjlighet att undanta små före tag från skyldigheten att upprätta en förvaltningsberättel se, förutsatt att sådana företag i noterna till den finansi ella rapporten tar med de uppgifter om förvärv av egna aktier eller andelar som avses i artikel 24.2 i Europarla mentets och rådets direktiv /30/EU av den 25 okto ber 2012 om samordning av de skyddsåtgärder som krävs i medlemsstaterna av de i artikel 54 andra stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt av sedda bolagen i bolagsmännens och tredje mans intressen när det gäller att bilda ett aktiebolag samt att bevara och ändra dettas kapital, i syfte att göra skyddsåtgärderna likvärdiga. (1). (1) EUT L 315, 12.11.2012, s. 74. Europeiska unionens officiella tidning L 182/23 (28)Eftersom börsnoterade företag kan ha en framträdande roll för de ekonomier inom vilka de är verksamma bör de bestämmelser i detta direktiv som rör företagsstyr ningsrapporten omfatta företag vars överlåtbara vär depapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. (29)Många företag äger andra företag och samordningen av lagstiftningen om koncernredovisningar syftar till att skydda intressenterna i aktiebolag och andra bolag med begränsat ansvar. Koncernredovisningar bör upprättas så att finansiell information om sådana företag kan förmed las till delägare och tredje man. Den nationella lagstift ningen om koncernredovisning bör därför samordnas så att kravet på jämförbarhet och likvärdighet uppfylls när det gäller den information som företag måste offentlig göra inom unionen. Med tanke på att det saknas ett pris för transaktioner mellan oberoende parter, bör emellertid medlemsstaterna ges möjlighet att tillåta överföringar av ägarintressen inom en koncern, s.k. transaktioner under samma bestämmande inflytande, som ska redovisas med tillämpning av poolningsmetoden för redovisning, där det bokförda värdet av aktier som innehas i ett företag som omfattas av koncernredovisningen endast elimineras genom avräkning mot motsvarande andel av företagets kapital. (30)I direktiv /349/EEG fanns det ett krav på att upprätta koncernredovisningar för koncerner där antingen moder företaget eller ett eller flera av dotterföretagen har upp rättats i någon av de företagsformer som anges i bilaga I eller bilaga II till det här direktivet. Medlemsstaterna hade en möjlighet att undanta moderföretag från skyldigheten att upprätta en koncernredovisning då moderföretaget inte hörde till någon av de företagsformer som anges i bilaga I eller bilaga II. Enligt det här direktivet krävs endast att moderföretag som hör till någon av de före tagsformer som anges i bilaga I eller, under vissa om ständigheter, bilaga II upprättar en koncernredovisning, men medlemsstaterna har fortfarande en möjlighet att utvidga tillämpningsområdet för detta direktiv till att om fatta även andra situationer. I sak sker således ingen för ändring, utan det är fortfarande upp till medlemsstaterna att besluta om huruvida företag som inte omfattas av detta direktivs tillämpningsområde ska vara skyldiga att upprätta koncernredovisning. (31)Koncernredovisningar bör presentera verksamheten i ett moderföretag och dess dotterföretag som en enda ekono misk enhet (koncern). Företag som kontrolleras av mo derföretaget bör betraktas som dotterföretag. Kontroll bör bygga på innehavet av en majoritet av rösträtterna, men kontroll kan också föreligga när det finns avtal med andra aktieägare eller delägare. Under vissa omständighe ter kan kontroll utövas effektivt när moderföretaget in nehar en minoritet av aktierna eller andelarna i dotterfö retaget eller inte innehar sådana aktier eller andelar. Med lemsstaterna bör ha rätt att kräva att företag som inte omfattas av kontroll, men som har en enhetlig ledning eller har ett gemensamt förvaltnings-, lednings- eller till synsorgan, tas upp i koncernredovisningen. (32)Ett dotterföretag som i sin tur är moderföretag bör ut arbeta en koncernredovisning. Medlemsstaterna bör dock ha rätt att undanta ett sådant moderföretag från skyldig heten att upprätta koncernredovisning under vissa om ständigheter, på villkor att dess delägare och tredje man är tillräckligt skyddade. (33)Små koncerner bör undantas från skyldigheten att upp rätta koncernredovisning, eftersom användarna av små företags finansiella rapporter inte har avancerade infor mationsbehov och det kan vara kostsamt att upprätta en koncernredovisning utöver årsboksluten för moderföreta get och dotterföretagen. Medlemsstaterna bör kunna un danta medelstora koncerner från skyldigheten att upp rätta koncernredovisning på grundval av samma kost nads-/nyttoanalys, om inte något av koncernföretagen är ett företag av allmänt intresse. (34)Konsolidering kräver fullständigt införande av tillgångar och skulder samt kostnader och intäkter i de företag som ingår i koncernen, särredovisning av innehav utan be stämmande inflytande i koncernbalansräkningen under eget kapital samt särredovisning av innehav utan bestäm mande inflytande i koncernresultaträkningen. Nödvän diga korrigeringar bör dock göras för att eliminera verk ningarna av de inbördes ekonomiska relationerna mellan de företag som ska konsolideras. (35)Redovisnings- och värderingsprinciper som är tillämpliga på årsbokslut bör även gälla för upprättandet av kon cernredovisningar. Medlemsstaterna bör emellertid kunna tillåta att de allmänna bestämmelser och principer som anges i detta direktiv tillämpas på ett annat sätt i års bokslut än i en koncernredovisning. (36)Intresseföretag bör tas in i koncernredovisningen med tillämpning av kapitalandelsmetoden. Bestämmelserna om värdering av intresseföretag bör i huvudsak förbli oförändrade jämfört med direktiv /349/EEG och de metoder som tillåts enligt det direktivet kan fortfarande tillämpas. Medlemsstaterna bör också kunna tillåta eller kräva att gemensamt förvaltade företag tas in i koncern redovisningen genom tillämpning av klyvningsmetoden. L 182/24 Europeiska unionens officiella tidning (37)Koncernredovisningen bör omfatta alla upplysningar i noterna till de finansiella rapporterna för de företag som omfattas av konsolideringen som helhet. Det bör även lämnas uppgift om namn, säte och koncernens andel av företagets kapital när det gäller dotterföretag, intresseföretag, gemensamt förvaltade företag och ägar intressen. (38)Årsboksluten för alla företag som omfattas av detta di rektiv bör offentliggöras i enlighet med direktiv /101/EG. Det är emellertid lämpligt att föreskriva att vissa undantag får beviljas på detta område för små och medelstora företag. (39)Medlemsstaterna uppmanas att utveckla elektroniska sy stem för offentliggörande som gör det möjligt för företag att lämna in redovisningsuppgifter, inbegripet lagstadgade finansiella rapporter, endast en gång och i en form som låter flera användare enkelt ta del av och använda upp gifterna. När det gäller rapportering av redovisningar uppmuntras kommissionen att undersöka möjligheten att införa ett harmoniserat elektroniskt redovisningsfor mat. Sådana system bör emellertid inte vara betungande för de små och medelstora företagen. (40)Ledamöterna i ett företags förvaltnings-, lednings- och tillsynsorgan bör, som ett minimikrav, vara kollektivt ansvariga gentemot företaget för att utarbeta och offent liggöra årsbokslut och förvaltningsberättelser. Samma till vägagångssätt bör även gälla för ledamöter i förvaltnings- , lednings- och tillsynsorgan för företag som upprättar en koncernredovisning. Sådana organ handlar inom ramen för den behörighet som tillkommer dem enligt nationell lagstiftning. Detta bör inte hindra medlemsstaterna från att gå längre och lagstifta om direkt ansvar gentemot aktieägare eller till och med andra intressenter. (41)Ansvar i fråga om upprättande och offentliggörande av årsbokslut och koncernredovisningar samt förvaltnings berättelser och förvaltningsberättelser för koncerner grun das på den nationella lagstiftningen. Lämpliga ansvars regler bör gälla för ledamöter av ett företags förvalt nings-, lednings- och tillsynsorgan i enlighet med den enskilda medlemsstatens nationella lagstiftning. Medlems staterna bör tillåtas fastställa ansvarets omfattning. (42)För att främja en trovärdig finansiell rapportering i hela unionen bör de ledamöter av det organ inom ett företag som ansvarar för upprättandet av företagets redovisning säkerställa att den finansiella information som ingår i företagets årsbokslut och koncernens koncernredovisning ger en rättvisande bild. (43)Årsbokslut och koncernredovisningar bör granskas. Kra vet på att det i ett revisionsuttalande ska anges huruvida årsbokslutet eller koncernredovisningen ger en rätt visande bild i enlighet med den relevanta ramen för fi nansiell rapportering bör inte uppfattas som en begräns ning av uttalandets omfattning utan så att det klargör det sammanhang där det uttrycks. Årsbokslut för små företag bör inte omfattas av detta revisionskrav, eftersom revisio ner kan utgöra en betydande administrativ börda för dessa företag. I många små företag är samma personer både aktieägare och ledning och de har därför begränsat behov av att en tredje part bestyrker de finansiella rap porterna. Detta direktiv bör dock inte hindra medlems staterna från att föreskriva revision av sina små företag, med beaktande av de särskilda villkoren och behoven hos de små företagen liksom hos användarna av deras finan siella rapporter. Det är vidare lämpligt att definiera inne hållet i den revisionsberättelse som avses i Europaparla mentets och rådets direktiv /43/EG av om lagstadgad revision av årsbokslut och samman ställd redovisning (1). Det direktivet bör därför ändras i enlighet härmed. (44)För att sörja för ökad öppenhet när det gäller betalningar som görs till offentliga myndigheter bör stora företag och företag av allmänt intresse som är verksamma i utvin ningsindustrin eller inom avverkning av primärskog (2) redovisa väsentliga betalningar till offentliga myndigheter i länder där de är verksamma i en särskild rapport som lämnas . Sådana företag är verksamma i länder med stora naturtillgångar, särskilt mineraler, olja, natur gas samt primärskog. Rapporten bör inkludera typer av betalningar jämförbara med dem som öppet redovisats av ett företag som deltar i utvinningsindustrins initiativ för ökad öppenhet (EITI). Initiativet kompletterar också Eu ropeiska unionens handlingsplan för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (EU Flegt) och och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (3), som föreskriver att de som handlar med timmerprodukter ska säkerställa att olagligt avverkat timmer inte kommer in på unions marknaden. (1) EUT L 157, , s. 87. (2) Definierad i direktiv /28/EG som naturligt föryngrad skog med inhemska arter, där det inte finns några klart synliga tecken på mänsklig verksamhet och där de ekologiska processerna inte störts i betydande utsträckning. (3) EUT L 295, 12.11.2010, s. 23. Europeiska unionens officiella tidning L 182/25 (45)Rapporten bör tjäna till att underlätta för offentliga myn digheter i resursrika länder att genomföra EITI:s principer och kriterier och gentemot sina medborgare redogöra för betalningar sådana offentliga myndigheter mottar från företag som är verksamma i utvinningsindustrin eller inom avverkning av primärskog inom sin jurisdiktion. Rapporten bör ta med uppgifter på land- och projektni vå. Ett projekt bör definieras som de operativa verksam heter som styrs av ett enda kontrakt, en enda licens, ett enda arrende, en enda koncession eller ett enda liknande lagenligt avtal och som ligger till grund för betalnings ansvar gentemot en offentlig myndighet. Om flera sådana kontrakt i väsentlig grad är sammankopplade bör detta dock anses utgöra ett projekt.