sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Detta kommer att fastställas igenom- förandeakter eller indirekt genom det sätt på vilket kommissionen konstruerar IMI-modulen för varningssystemet. I avvaktan på ett klargörande kring detta kan paralleller dras till det liknande varnings- system som infördes genom tjänstedirektivet.7 För administration av tjänstedirektivets varningssystem ska medlemsländerna utse en samordnande myndighet som ansvarar för att ta emot varningar från andra länder samt sprida dessa vidare till berörda myndigheter i landet. Den samordnande myndigheten ansvarar även för att skicka alla varningar till övriga medlemsländer. 7 Se avsnitt 5.1.5. Administrativt samarbete och information ansvarar för en viss typ av tjänsteverksamhet kan endast föreslå att en varning ska skickas, och först efter att samordnaren kontrollerat om kriterierna för när en varning ska skickas är uppfyllda, skickas varningen vidare till övriga medlemsländer. I har utsetts till varningssamordnare för tjänstedirektivet och all kommunikation mellan och de behöriga svenska myndigheterna rörande varningar ska ske via . Det finns skäl som talar mot att kommissionen kommer att välja att det ska utses en samordnare för administration av varningar enligt det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Till skillnad mot vad som gäller enligt tjänstedirektivet, där varningar ska skickas , ska varningar enligt det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet skickas efter det att beslutet har fattats. Utredningen bedömer att denna tidsgräns blir mycket svår att upprätthålla om samtliga varningar måste passera och godkännas av en nationell varningssamordnare. För att säkerställa att varningar når relevant mottagare i alla länder kan det däremot finnas anledning för kommissionen att kräva att varje land utser en myndighet som ansvarar för att ta emot alla varningar från andra länder och att sprida dessa vidare till berörda behöriga myndigheter inom landet. I det följande utgår utredningen från att denna lösning kommer att väljas. För att avgöra vem som bör ansvara för att skicka en varning om att en yrkesutövare har begränsats eller förbjudits att utföra verk- samhet är det nödvändigt att fastställa vilken instans som formellt kan fatta sådana beslut. Varningsmekanismen gäller för yrken som rör patientsäkerheten, undervisning av minderåriga samt veterinäryrket och endast i den mån yrkena är reglerade i landet. För yrken inom hälso- och sjukvården kan Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd8 fatta beslut om t.ex. återkallelse av legitimation och begränsningar avseende förskrivningsrätt.9 Avseende veterinäryrket är det och sjukvård10 som kan fatta sådana beslut.11 I fråga om läraryrkena är det Lärarnas ansvarsnämnd12 8Enligt förordningen (2011:582) med instruktion för är en fristående myndighet, men Kammarkollegiet utför administrativa och handläggande funktioner åt myndigheten. 99 kap. 1 § patientsäkerhetslagen. 10Enligt 6 kap. 5 § andra stycket förordningen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård är och sjukvård en fristående myndighet, men upplåter lokaler och ger administrativt stöd. 117 kap. 1 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. 12Enligt 17 § förordningen (2011:555) med instruktion för finns på , men är ett särskilt beslutsorgan som ansvarar för sina egna beslut. Administrativt samarbete och information som kan fatta beslut om att dra in en lärares eller förskollärares legitimation.13 Ansvarsnämndernas beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol.14 En legitimerad yrkesutövare som blir dömd till straffrättslig påföljd för brott kan alltså inte , genom beslut av den allmänna domstolen, bli fråntagen sin legitimation. Däremot är domstolarna tvungna att underrätta vissa ansvariga myndigheter om en yrkes- utövare blir dömd för vissa typer av brott.15 Dessa myndigheter avgör sedan om de ska anmäla yrkesutövaren till den berörda ansvars- nämnden. Med tanke på att direktivet föreskriver att en varning ska skickas från det att beslutet har fattats anser utredningen att ansvaret för att skicka varningarna måste läggas på de tre ansvarsnämnderna. Alternativet, att ålägga de behöriga myndigheterna för respektive yrke att ha detta ansvar, skulle skapa ett extra steg som riskerar att försena varningarna. Direktivet föreskriver även att medlemsstaterna ska säkerställa att den yrkesverksamme har möjlighet att överklaga ett beslut om att skicka en varning till de övriga medlemsländerna. Åtgärden att varna andra länder måste därför formaliseras i ett skriftligt beslut och kan inte, som myndighetssamverkan i övrigt, ske inom ramen för myndig- hetens faktiska handlande. Skyldigheten att fatta beslut om varning bör framgå av patientsäkerhetslagen, skollagen respektive lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. På så sätt omfattas beslutet att varna andra medlemsländer av den rätt att överklaga nämndernas beslut som följer av dessa lagar. Dessutom medför denna ordning att yrkesutövaren i enlighet med direktivets krav informeras om avsikten att skicka en varning. Ett beslut om att en varning ska skickas bör kunna fattas av nämndens ordförande ensam. I de fall då det är som fattar beslutet om att begränsa eller förbjuda utövandet av yrket, till exempel om återkallelse av legitimation, torde det dock falla sig naturligt att det i samma beslut anges att en varning ska skickas. Den tidsfrist inom vilken varningen ska skickas ska börja löpa den dag då nämndens återkallelsebeslut börjar gälla, vilket i normal- 1327 kap. 4 § skollagen. 1410 kap. 9 § patientsäkerhetslagen, 8 kap. 6 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård och 28 kap. 4 § skollagen. 15Förordningen (2011:278) om underrättelse till om domar i vissa brottmål, förordningen (1982:117) om underrättelse till Inspektionen för vård och omsorg och om domar i vissa brottmål och förordningen (1997:176) om underrättelse till om domar i vissa brottmål. Administrativt samarbete och information Således bör som regel även nämndens beslut om att en varning ska skickas gälla . I fall då en nämnd har beslutat att inte begränsa eller förbjuda utövande av yrket, det vill säga har beslutat att avslå en anmälan, kan beslutet överklagas till förvaltningsdomstol. Domstolens prövning av ett sådant överklagande kan utmynna i en dom om att utövande av yrket begränsas eller förbjuds. För att säkerställa att varningar skickas även i dessa fall har utredningen övervägt olika lösningar. En lösning skulle kunna vara att ålägga den myndighet som är part i över- klagandet en skyldighet att varna andra länder. Denna lösning skulle dock medföra att varningsskyldigheten skulle spridas ut på ett stort antal potentiella parter. Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds beslut kan förutom av den enskilde själv överklagas av Inspektionen för vård och omsorg, JK och för djurens hälso- och sjukvårds beslut får förutom av den enskilde själv överklagas av , , JK och JO.17 Beslut från får dock endast överklagas av den enskilde och av Skolinspektionen.18 Enligt utredningens uppfattning skulle det krävas alltför omfattande åtgärder för att reglera varningsskyldigheten för alla dessa potentiella parter. En så stor spridning av skyldigheten att varna skulle dessutom medföra en ökad risk för att varningsskyldigheten inte fullgörs , alternativt helt glöms bort. Utredningen anser därför att de tre nämnderna bör ansvara för att skicka varningar även när yrkesutövarens rätt att utöva yrket begränsas eller förbjuds efter överklagande till förvaltningsdomstol. Med denna lösning avgränsas ansvaret för att varna andra länder till tre parter i , vilket för en enhetlig och korrekt tillämpning av varningsskyldigheten. Denna lösning innebär dock att de tre nämnderna måste bygga upp en rutin för att bevaka de beslut som överklagas så att de, så snart en dom har meddelats, kan fatta beslut om att en varning ska skickas. Som nämns ovan bör ett sådant beslut kunna fattas av nämndens ordförande ensam. Av artikel 56a.5 framgår att de behöriga myndigheterna i samtliga medlemsstater utan dröjsmål även ska underrättas när ett förbud eller en begränsning rörande yrkesutövningen upphör att gälla. En sådan underrättelse ska exempelvis skickas i de fall då ett beslut eller en dom om återkallelse inhiberas, upphävs eller ändras efter överklagande till högre instans. Denna bestämmelse är av stor vikt för att systemet ska 1610 kap. 11 § patientsäkerhetslagen. 178 kap. 7 § lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. 1828 kap. 4 § skollagen. Administrativt samarbete och information fungera och inte oriktigt peka ut enskilda såsom förhindrade att utöva sitt yrke. Något krav på överklagbarhet för en sådan underrättelse anges inte i direktivet och behövs inte heller av andra skäl, eftersom den sker till förmån för den enskilde. Den typen av underrättelse bör därför kunna ske inom ramen för myndighetens faktiska handlande och kräver således inte att ett formellt beslut fattas. Däremot förutsätter även denna skyldighet att ansvarsnämnderna bevakar de beslut som överklagas för att snabbt kunna meddela övriga medlems- stater eventuella förändringar till den enskildes favör. Bestämmelser om ansvarsnämndernas skyldighet att underrätta andra stater bör införas i de författningar som reglerar ansvars- nämndernas verksamhet, närmare bestämt i 9 kap. patientsäker- hetslagen, 2 kap. skollagen och 7 kap. lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. Den nya förordningen om erkännande av yrkeskvalifikationer bör förses med en upplysningsbestämmelse som erinrar om dessa bestämmelser. I direktivet fastställs även att det av varningen ska framgå om beslutet att skicka en varning är föremål för rättslig prövning. Utredningen har svårt att se hur detta krav ska kunna uppfyllas i praktiken, då varningen ska skickas senast efter beslutet att begränsa eller förbjuda yrkesutövningen. Det troligaste är att IMI-modulen, som kommer att tas fram av kommissionen, möjlig- gör en komplettering för det fall att beslutet att skicka varningen överklagas. De uppgifter som ska meddelas övriga medlemsstater ska begränsas till yrkesutövarens identitet, berört yrke, uppgifter om myndighet eller domstol som fattat beslutet att begränsa eller förbjuda vidare yrkesutövning, omfattningen av förbudet eller begränsningen samt den period förbudet eller begränsningen gäller.19 Kommissionen kan i genomförandeakter lägga fast ytterligare åtgärder för att t.ex. säkerställa bearbetning av information. För det fall kommissionen beslutar att samtliga varningar från andra länder om indragen eller begränsad rätt att utföra yrket ska mottas av en samordnande myndighet i respektive land, är det utredningens uppfattning att Universitets- och högskolerådet är bäst lämpad att fungera som brevlåda i och vidarebefordra informationen till de myndigheter som bör känna till de utländska varningarna. Ett alternativ skulle kunna vara att , i egenskap av samordnare för motsvarande varningsmekanismer inom 19 Artikel 56a.2 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Administrativt samarbete och information varu- och tjänsteområdet, mottog utländska varningar om begränsad rätt att utöva yrket. Det faktum att en yrkesverksam är behörig att utöva yrket fullt ut kan givetvis ha betydelse för sådan tjänsteverksamhet som bedrivs i enlighet med tjänstedirektivet. faller hälso- och sjukvård utanför tjänstedirektivets tillämp- ningsområde och inte heller det offentliga skolväsendet bedömdes falla under tillämpningsområdet,20 varför varningsmekanismen enligt tjänstedirektivet inte heller omfattar någon av dessa yrkesgrupper. sedvanliga verksamhetsuppgifter ligger också långt ifrån regleringen för yrkesutövare inom hälso- och sjukvård. Ett annat alternativ hade kunnat vara att utse som central ingång för alla varningar från andra länder, eftersom en stor andel av varningarna kan tänkas avse ansvars- område. I ljuset av att varningar inte enbart kommer att skickas inom yrken med konsekvenser för patientsäkerheten utan även för sådana yrkesgrupper som undervisar barn (inklusive barnomsorg och förskoleverksamhet), torde det dock vara ett mindre lämpligt alternativ. Utredningens bedömning är därför att Universitets- och högskolerådet är bäst lämpad att motta dessa varningar, också i ljuset av den centrala roll rådet kommer att ha för tillämpningen av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet samt det upp- arbetade samarbetet med behöriga myndigheter genom bl.a. Rådet för reglerade yrken (se avsnitt 11.8). Varningsmekanism rörande falska dokument Skyldigheten enligt artikel 56a.3 att skicka den andra typen av varning, rörande falska intyg, är inte begränsad till ett fåtal yrken, utan gäller alla yrken som har reglerats i . Därmed är alla behöriga myndigheter berörda av denna varningsskyldighet. Varningar ska endast skickas om en domstol har fastställt att en enskild har använt falska intyg vid en ansökan om att få sina yrkeskvalifikationer erkända. Därmed undantas alla fall av urkunds- förfalskning av svenska utbildningsbevis och intyg från svenska myndigheter, då dessa bevis på yrkeskvalifikationer inte erkänns enligt bestämmelserna i direktivet. Undantagna är även fall då enskilda använt falska intyg från andra länder för att erhålla behörighet till utbildningar i eller för att få tillgodoräkna sig utländska kurser. Samma förfarande ska gälla för varningar om 2008/09:187, sid 160. Administrativt samarbete och information falska dokument som för varningsmekanismen om begränsningar i rätten att utöva yrket. En varning ska alltså skickas efter att beslut fattats och den enskilde ska informeras om beslutet att skicka en varning.21 Flera steg måste uppfyllas för att det ska föreligga en skyldighet att varna andra länder när någon använt falska intyg. Den enskilde ska ha använt intyg från andra länder för att få sina yrkeskvalifikationer erkända enligt direktivet, den enskilde ska ha anmälts för förfalsk- ningsbrott och slutligen ska den enskilde ha åtalats och fällts i domstol. Det är sålunda inte tillräckligt att en behörig myndighet via erhåller besked om att uppvisade intyg är falska och sedan nekar tillträde till det reglerade yrket. Med tanke på den ansvarsfördelning22 som utredningen föreslår ska gälla mellan behöriga myndigheter och Universitets- och högskole- rådet, kommer det framför allt vara den sistnämnda myndigheten som upptäcker falska intyg. I sin roll som ENIC-NARIC har Universitets- och högskolerådet en upparbetad rutin för hur falska intyg ska hanteras och det faller sig naturligt att samma rutin används för bedömningar enligt det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Men även behöriga myndigheter kan givetvis komma att upptäcka falska intyg. Eftersom antalet anmälningar till polis- och åklagar- myndighet som initieras av de behöriga myndigheterna torde vara få anser dock utredningen att ansvaret för att skicka denna typ av varningar ska ligga på Universitets- och högskolerådet. Men om en behörig myndighet polisanmäler en enskild för att ha använt falska intyg i samband med ett ärende rörande erkännande av yrkes- kvalifikationer, ska den behöriga myndigheten informera Universitets- och högskolerådet. Det åligger sedan rådet att bygga upp en rutin för att bevaka vilka av rådets och de behöriga myndigheternas polisanmälningar som leder till en fällande dom. Samtliga varningar ska sedan skickas via av Universitets- och högskolerådet. Universitets- och högskolerådet ska även ansvara för att fungera som brevlåda för samtliga varningar om falska intyg från andra länder. I denna funktion ingår att sprida varningar till de svenska myndigheter som berörs av informationen. 21Se närmare artikel 56a.5–7 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 22Se avsnitt 8.1. Administrativt samarbete och information Klagomål mot yrkesutövare som tillfälligt tillhandahåller tjänster Om en tjänstemottagare framför klagomål mot en yrkesutövare som tillfälligt tillhandahåller tjänster i , kräver direktivet att de behöriga myndigheterna utbyter de uppgifter som behövs för att klagomålet ska kunna utredas på ett korrekt sätt. Vidare anges att tjänstemottagaren ska informeras om resultatet av klagomålet. Denna bestämmelse, som hör samman med möjligheterna för svenska myndigheter att utöva tillsyn över tillfälliga tjänsteutövare (se avsnitt 8.4), bör genomföras genom en särskild bestämmelse i den nya förordningen. 9.3Informationssystemet för den inre marknaden () Utredningens förslag: ska bemyndigas att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs om informations- utbyte via . Utredningens bedömning: De myndigheter som enligt den nya förordningen om erkännande av yrkeskvalifikationer eller enligt sektorsförfattning ansvarar för sådana uppgifter som ska kom- municeras med andra medlemsstater eller kommissionen inom ramen för , bör i samråd med utse användare med behörighet att skicka och besvara frågor eller varningar. En behörig myndighet som erhåller en förfrågan via som inte faller inom dess ansvarsområde bör vidarebefordra frågan till rätt behörig myndighet, eller till Universitets- och högskole- rådet om förfrågan rör ett yrke som inte reglerats i . bör så långt möjligt bistå svenska myndigheter som inte erhåller svar från övriga länder. Administrativt samarbete och information Skälen för utredningens förslag och bedömning ska enligt det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet användas för utbyte av information i enlighet med ett flertal olika funktioner; för det europeiska yrkeskortet,23 för anmälnings- förfarandet avseende examenstitlar och utbildningar för vilka direktivet fastställer minimikrav,24 för att utbyta information om handlingar och formföreskrifter,25 för det generella administrativa samarbetet mellan behöriga myndigheter26 och för varnings- mekanismen.27 Att dessa artiklar omfattas framgår även av IMI- förordningens bilaga 2. Vilka myndigheter som ansvarar för respektive funktion framgår av avsnitt 8.1, 9.2 och 11.1. Det följer av IMI-förordningen (se avsnitt 2.2) att medlemsstaterna ska utse behöriga myndigheter samt ange för vilka områden av den inre marknaden dessa är behöriga.28 I rollen som svensk IMI- samordnare29 åligger det att registrera de myndigheter som utsetts i IMI-systemet. Kollegiet har även till uppgift att utbilda och stödja de svenska myndigheter som använder . I denna uppgift ingår att övervaka systemet så att svenska myndigheter svarar på de förfrågningar som kommer in från andra länder.30 är totalt tolv svenska behöriga myndigheter registrerade i IMI-modulen för yrkeskvalifikations- direktivet.31 23Artikel 4a–e i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 24Artikel 21a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 25Artikel 50 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 26Artikel 56.1–3 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 27Artikel 56a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 28Artikel 9.2 i IMI-förordningen. 299 § 6 förordningen med instruktion för . 30Artikel 6.e–d i IMI-förordningen. 31Advokatsamfundet, , , Fastighetsmäklarinspektionen, Universitets- och högskolerådet, , , i , Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , och Transportstyrelsen. Administrativt samarbete och information För att ska fungera krävs det att de myndigheter som ska använda systemet utser IMI-användare för alla de funktioner som de ansvarar för. Enligt utredningen bör därför de aktörer som ska använda i samråd med utse och registrera åtminstone en, men helst flera IMI-användare. Enligt den direkt tillämpliga IMI-förordningen ansvarar redan för att tillse att det administrativa samarbetet fungerar för de unionsrättsakter som omfattas av förordningen. I detta ansvar ligger att utse IMI-användare. I förordningen om tjänster på den inre marknaden åläggs de behöriga myndigheterna att utse IMI-användare. En motsvarande reglering i förordningen om erkännande av yrkes- kvalifikationer behövs enligt utredningens uppfattning inte. har i förordningen om tjänster på den inre marknaden bemyndigats att meddela föreskrifter om informations- utbyte i . För att det inte ska råda något tvivel om att denna normgivningsmakt även täcker sådant informationsutbyte i som sker som en följd av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet, bör bemyndigandet upprepas i den nya förordningen om erkännande av yrkes-kvalifikationer. Om kollegiet anser att det finns behov av att närmare reglera IMI-användarnas skyldigheter kan således detta ske genom myndighetsföreskrifter. har enligt IMI-förordningen en skyldighet att vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att se till att systemet tillämpas effektivt av IMI-aktörerna.32 De myndigheter som ska använda bör därför vidarebefordra en förfrågan eller varning som inte faller inom dess ansvarsområde till rätt myndighet eller, om förfrågan rör ett yrke som inte reglerats i , till Universitets- och högskolerådet. I samma syfte bör Kommers- kollegium bistå behöriga myndigheter från ett annat land inom EES och att hitta rätt myndighet i . bör även bistå svenska myndigheter som inte erhåller svar från behöriga myndigheter i andra länder. Kommers- kollegium bör exempelvis kunna ta kontakt med den nationella IMI- samordnaren i det land som inte svarar inom rimlig tid och om inte detta hjälper kan kollegiet informera kommissionen. Detta är speciellt viktigt då de tidsgränser som det moderniserade yrkeskvalifikations- direktivet uppställer i vissa fall förutsätter att svenska behöriga myndigheter får svar så snabbt som möjligt. 32 Artikel 28 i IMI-förordningen. Administrativt samarbete och information I de fall ursprungslandets myndighet inte förser den svenska myndigheten med information som är nödvändig för att kunna erkänna de kvalifikationer som åberopas av den sökande, bör den sökande ges möjlighet att själv ta fram informationen. Skulle det vara så att den sökande inte kan få fram all nödvändig information och att denna, trots påtryckningar från , inte erhålls från de behöriga myndigheterna i ursprungslandet torde den svenska myndigheten vara tvungen att fatta beslut baserat på den information man faktiskt erhållit. Utredningens förslag: ska ansvara för att informa- tionen på kontaktpunkten för tjänster uppfyller det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivets krav. För att ska kunna fullgöra denna uppgift ska behöriga myndigheter förse verket med nödvändig information och vid behov uppdatera denna. Ansvaret för att förse med information om reglerade utbildningar, samt att hålla denna information uppdaterad, ska läggas på avseende gymnasieskolan, på Univer- sitets- och högskolerådet avseende högskoleutbildning och på Myndigheten för avseende . Yrkesutövarna ska via kontaktpunkten för tjänster ha möjlig- het att kommunicera elektroniskt med behöriga myndigheter och i övrigt vidta de åtgärder som krävs enligt den nya lagen och förordningen. Den information som tillförs kontaktpunkten som en följd av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ska så långt som möjligt även finnas tillgänglig på engelska. samordningsroll avseende kontaktpunkten ska omfatta även de delar som tillkommer med anledning av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Utredningens bedömning: stadgar bör justeras så att det framgår att samfundet ska förse med nödvändig information rörande advokatyrket. Samfundet bör även förse med sådant underlag som krävs för att skapa elektroniska ansökningsformulär för inträde i samfundet. Administrativt samarbete och information Skälen för utredningens förslag och bedömning De gemensamma elektroniska kontaktpunkter som skapades genom tjänstedirektivet ska enligt artikel 57 utnyttjas även för att informera om reglerade yrken och reglerade utbildningar. I artikel 57a föreskrivs att samtliga krav, förfaranden och formaliteter som krävs för att få rätt att utöva ett reglerat yrke ska – utom genomförandet av lämplighets- provet eller anpassningsperioden – kunna slutföras enkelt, på avstånd och elektronisk väg via den gemensamma kontaktpunkten eller de relevanta behöriga myndigheterna.