sou · H2B36d2 · 2014-02-13 00:00:00 — Enligt en annan källa150 hade 2009 av männen de styrande funktionerna (governance), av posterna i högsta ledningen (top level management), av posterna på senior managmentnivå och av posterna på middle management-nivå. Totala andelen män, inklusive administrativ personal var . Här kan vi alltså notera det som vi gjort så tidigare – ju högre upp i hierarkin desto högre andel män. En tredje uppgift kommer från en LO-undersökning151. Enligt denna var (10 av 16) i mediamakteliten 2011 män. Motsvarande siffra 2007 var densamma och 2002 . I brist på säkrare uppgifter152 använder vi som siffra för ledande positioner inom massmedia. 148 I EIGE 2013 finns uppgifter om jämställdheten inom medieföretag inom EU. Den innehåller dock bara svenska företag så vi refererar inte till den rapporten här. 149SOU 2007:108 s. 146. 150IWMF 2011 s. 330 ff. Baserad på 9 nyhetsföretag – 6 tidningar, 2 och 1 radiostation med totalt 2 300 anställda Se vidare avsnitt 13. 152Nordicom arbetar med ett projekt där man bl.a. kartlägger vilken könsuppdelad statistik som finns tillgänglig för mediebranschen i inom film, journalistik, reklam och dataspel. Data kommer att levereras till SCB . 9Fyra akademier – män Representationen i , , Samfunder de nio och ser ut på följande sätt (tabell 31): Källa: /sv//ledamoter /omakademien/organisation/ledamoter.39.html //de_aderton Vi ser alltså en manlig dominans i tre av de fyra akademierna. Vi ser också en svag tendens mot en minskande andel män. av alla män och av alla kvinnor i åldern 16–var 2010–2011 aktiva i en facklig organisation.153 Här beskrivs könsfördelningen inom de 3 största organisationerna. 10.1.1LO – medlem män, kongress 56, styrelse 83, ordförande 100 Källor: LO, LOs hemsida, LO 2013a, LO i SCB, Hitta statistik, Temaområden, Jämställdhet, Indikatorer, Förtroendevalda i fackliga organisationer samt SOU 2007:108 s. 125 f Vi ser alltså en utveckling mot kvantitativ jämställdhet i representant- skap och kongress där andelarna också väl avspeglar andelen medlemmar. Vi ser inte samma utveckling vad gäller styrelse, förbundsordföranden och LO:s ordförande. 155SOU 2007:108 s. 125. Enligt LO beror könsfördelningen på att LO har annan struktur än TCO och och att dessa organisationer har fler kvinnliga än manliga medlemmar156. LO fick sin första kvinnliga ordförande 2000157. 10.1.2TCO – medlem män, kongress 43, styrelse 44, ordförande 0 Källor: SCB 2012c, TCO, TCO i SCB, Hitta statistik, Temaområden, Jämställdhet, Indikatorer, Förtroendevalda i fackliga organisationer samt , Medlemsstatistik. Vi ser alltså en utveckling mot kvantitativ jämställdhet där 40–60 nåtts. I förhållande till könsfördelningen bland medlemmarna är männen något överrepresenterade vad gäller kongress och styrelse. Tendensen att män i ledande funktioner var starkt över- representerade är klart bruten. TCO fick sin första kvinnliga ordförande 1994159. 156I LO 2013 förs en diskussion om bl.a. maskulinitet och ledarskapskultur i facket. 10.1.3Saco – medlem män, kongress 57, styrelse 45, ordförande 100 Vi ser alltså en utveckling mot kvantitativ jämställdhet där 40-60 nåtts. har den jämnaste könsfördelningen bland fackföreningarna. fick sin första kvinnliga ordförande 2001162. Stora arbetsgivarorganisationer i är , , och . Här fokuserar vi på . 10.2.1Svenskt Näringsliv – stämma män, styrelse 77, arbetsutskott 71, ordförande 100 I , som bildades , ser vi alltså ett annorlunda förhållande än vad som är vanligt – könsfördelningen blir jämnare högre upp i hierarkin. fick sin första kvinnliga ordförande 2007164. 11Riksidrottsförbundet – medlem män, styrelse 45, ordförande 0 Vi ser alltså en blandad bild där styrelsen har en kvantitativ jämställdhet som följer medlemsantalet. I övrigt är målet inte nått men en utveckling i jämställd riktning sker. RF fick sin första kvinnliga ordförande 2005167. Det finns ett stort antal ordenssällskap m.fl. i . Vissa av dem finns enbart i och andra finns i flera länder. Det är svårt att veta vilka maktpositioner de har, i vissa fall antalet medlemmar, etc. Eftersom deras medlemmar ofta tillhör de mer resursstarka grupperna i samhället kan man dock anta att de har en reellt sett viktig roll i det faktiska maktutövandet i samhället, då de erbjuder viktiga mötesplatser som ger tillfälle för maktskapande. Vissa av dem har enbart män som medlemmar, andra har kungligt beskydd. Här nämns ett antal av dem i bokstavsordning inom respektive grupp.168 12.1För enbart män och med kungligt beskydd Par Bricole, grundad , 4730 medlemmar , grundad , 15 000 medlemmar. 12.2För män och kvinnor och med kungligt beskydd Amarantherorden (), grundad (med kvinnoorganisation ), grundad , grundad , 40 000 medlemmar 168 Källor: Uttolkning av respektive organisations hemsida samt . 12.3För enbart män, övriga ordenssällskap , grundat , 6 500 medlemmar Timmermansorden, grundad . Därutöver finns bl.a. Johanniterorden som är en riddarorden med kungligt beskydd, grundad , 360 medlemmar. Nya Sällskapet (), grundat , 400 medlemmar , grundat , 26 400 medlemmar. Organisationen, som har såväl manliga som kvinnliga medlemmar, är en världs- omspännande organisation för ledande personer inom affärs- värld och yrkesliv . Medlemmarna i en rotaryklubb utgör ett tvärsnitt av det lokala affärs- och yrkeslivet.169 170 Royal Bachelors Club, grundad , 1 040 medlemmar Sällskapet, grundat , 2 000 medlemmar. 170I en underlagsrapport till vår utredning, Känslan och platsens betydelse för mäns sociala organisering har behandlat de ideal vad gäller utseende, beteende och image som kan gälla inom . 13 Makteliten enligt LO LO gör i stort undersökningar av det som av LO kallar makteliten. Den senast publicerade undersökningen presenterades 2013171 och avser främst inkomstutvecklingen. Resultatet har dock värde i vårt studium av mäns maktpositioner. LO har delat upp makteliten i olika grupper och resultatet ser ut på följande sätt (tabell 37): Källa: LO 2013b 172Hovet, domstolarna, kyrkan, militären och utrikesförvaltningen. Vi ser här med avseende på jämställdhet 1950–1970, stillastående 1970–1980, stillastående med undantag för en 10-procentig rörelse när det gäller riksdag, universitets- och forskarvärlden och en något större inom media. 1980–1990, stillastående med undantag för riksdag och i viss mån kommuner och överhetssamhället 1990–2002, utveckling huvudsakligen inom offentlig sektor inklusive politiken, media, arbetsmarknadens parter och folk- rörelseorganisationer, dvs. sektorer med påtaglig aktiv insyn och demokratiska inslag 2002–, några förskjutningar men tendens till minskat tempo i jämställd riktning. Högre tempo dock när det gäller kommunala bolag och överhetssamhället. De av LO valda grupperna har inom sig relativt få personer. Dock, de huvudsakliga tendenserna sammanfaller med de resultat vi tidigare visat. 14Sveriges 100 mäktigaste enligt Fokus Tidningen gör bedömningar av vilka som är makthavare i . Redaktionen väljer ut 300 svenska makthavare från politik, näringsliv, vetenskap och kultur som den anser kan konkurrera om en plats på topp 100.173 Dessa makthavares inflytande mäts sedan i fyra olika kategorier: mediegenomslag, formell makt, informell makt och extraordinära faktorer. Resultatet från presenteras nedan (tabell 38): Källor: Fokus 2008 samt Fokus 2013 Vi ser här en kraftig manlig dominans i toppen som sedan i stort vid de båda tillfällena avtar allt eftersom kretsen av personer antals- mässigt vidgas. Notabelt är dock att mäns andel ökat mellan de 2 åren. 173 Fokus 2007. 15Attityder kring män och kvinnor som ledare I en undersökning 2010174 ställdes frågor kring mäns och kvinnors chefskap. I det segment av respondenter som klassades som Förutsättningslöst positiva till jämställdhet (av respondenterna) instämde i påståendet att det är naturligare för män att vara chefer. I det segmentet var det ungefär hälften män och hälften kvinnor, en större andel än i andra segment förvärvsarbetade, en större andel arbetade i offentliga sektorn och relativt många var högskoleutbildade. I det segment som klassades som Positiv till jämställdhet under vissa förutsättningar () instämde (högst av alla segment) i påståendet att det är naturligare för män att vara chefer. Segmentet bestod i relativt hög grad av studerande, men också en hel del pensionärer. Det var en lägre andel av heltids- arbetande, de hade lägre inkomster än i andra grupper och färre än i andra segment hade egna barn. I en attitydundersökning175 gjordes påståendet Män är bättre ledare än kvinnor. På en skala 1–5 där 5 står för instämmer helt nåddes totalresultatet 1,8, dvs. en tämligen låg grad av instämmande. Värdet var högre för män än kvinnor och bland männen instämde män mer än yngre män. Bland kvinnorna instämde i stort samma åldersgrupp, 35–54,minst. Bland de yngre är killarna i högre grad än tjejerna positivt inställda till påståendet att män är bättre ledare. Man kan av detta möjligen dra slutsatsen att män, även de yngre, tenderar överskatta sig själv alternativt kvinnor underskatta sig själv. Man kan också notera att de kvinnor som varit ute i arbetslivet i lägst 174TNS/2010. 175Ungdomsstyrelsen 2013b s. 48 ff. grad sluter an till påståendet om mäns suveränitet. Måhända har de fått en mer realistisk bild? I samma undersökning gjordes också påståendet att man bör kvotera in kvinnor i till exempel företagsstyrelser och inom vissa mansdominerande yrken. Detta fick relativt hög anslutning. Medel- värdet för unga är 2,9, där medelvärdet bland killar var tydligt lägre jämfört med bland tjejer. Påståendet fick störst utsträckning stöd i den yngsta ålderskategorin 16–och i minst utsträckning i gruppen 35–. I en omfattande norsk undersökning176 ställdes påståendet Menn er bedre politiske ledere enn kvinner. av männen var helt eller delvis oeniga med påståendet medan av kvinnorna var det. Även här ser vi en tendens till mäns överskattning av sig själva. Eurobarometer har gjort undersökning av bland annat européers inställning till kvinnor och chefskap.177 Flera påståenden gjordes 1.Kvinnor är mindre intresserade än män av poster med ansvar. av respondenterna höll med (av de svenska), höll inte med. I alla länder förutom () höll majoriteten inte med. Kvinnor och personer i åldern 25–34 dominerade i gruppen höll inte med. 2.Kvinnor är mindre villiga än män för att kämpa för en egen karriär. höll med (av de svenska, den näst högsta siffran bland alla länderna), höll inte med. I alla länder förutom () höll majoriteten inte med. 3.Kvinnor har mindre frihet till följd av deras familjeansvar. höll med (av de svenska), inte. I alla länder höll av respondenterna med om påståendet. Kvinnor hade högre siffror än män (). 4.Affärsvärlden domineras av män som inte har tillräckligt förtroende för kvinnor. höll med (av de svenska), höll inte med. Kvinnor höll med i större omfattning än män () 5.Kvinnor har inte alltid de nödvändiga kvaliteter och kunskaper för att ta poster med ansvar. höll med (av de svenska, den lägsta siffran bland alla länderna), höll inte med. Kvinnor höll inte med i högre omfattning än män (respektive ). Eurobarometers summering av undersökningen är vi kan se att en majoritet av européerna inte tvivlar på talangen och förmågorna hos kvinnorna och att de tror att de är rättvist att kvinnor ska ha samma rättigheter till högstatusjobb. Européer är också övertygade att kvinnor har den nödvändiga driven och önskan att nå sådana mål. Emellertid, det är brett accepterat att kvinnor hålls tillbaka från dessa ambitioner genom deras traditionella roll som familje- vårdare.178 Ur ett svenskt perspektiv är svaren på påstående 3, 4 och 5 föga förvånande. Det är däremot svaren på påstående 1 och i än större utsträckning svaren på påstående 2. Det är de nordiska länderna med högt kvinnligt arbetskraftsdeltagande som är de som kommer på plats 1 (), plats 2 () och plats 4 () vad gäller att hålla med påstående 2. 178 EC 2010 s. 75. I gjordes 2001 en omfattande ledarskapsundersökning som kom att kallas elitundersökningen179. Resultaten, som torde ha viss relevans även för , visar bl.a. att de resursstarka i termer av utbildning och ekonomi dominerande bland eliten.180 I en samlebetraktning ble utvalget karakterisert som «middelaldrende hvite menn med over- og middelklassebakgrunn» (Skjeie og Teigen 2003, side 58); så godt som samtlige hadde etnisk norsk bakgrunn; de hadde oftere vokst opp i og andre større byer, og kom bare unntaksvis fra små landbruks- og fiskerikommuner i distriktene. Mest urban var næringslivseliten, og lederne innenfor justissektoren. Utdanningsnivået var mye høyere enn det vi finner i befolkningen ; svært mange av disse eliteposisjonene forutsetter også høyere utdanning. De dominerende utdanningstypene var jurist, sivilingeniør og siviløkonom. Samma mönster gick också igenom vad gäller politikerna: Men også blant politikerne, det vil si innenfor en sektor der det ikke formelle utdanningskrav for topposisjonene, var utdanningsnivået mye høyere enn i befolkningen for øvrig. Det var i hovedsak ikke forskjeller mellom eliteutvalgets ganger så mange i eliteutvalget som i befolkningen hadde familiebakgrunn i det undersøkelsen klassifiserte som overklassen eller øvre middelklasse. Inntektsnivået var over tre ganger høyere i eliteutvalget enn i befolkningen, og næringslivslederne hadde i snitt fire ganger så høy inntekt som lederne i offentlig sektor. Det fanns också skillnader mellan mäns och kvinnors ekonomiska resurser: 179Undersökningen gjordes i regi av Makt- och demokratiutredningen. Urvalet var 1725 personer och intervjudata gav grund för att kartlägga bl.a. uppväxtplats, åldersfördelning, utbildning och klassbakgrund men inte etnisk bakgrund. Resultatet har bl.a. återgetts i NOU 2012:15. kapitel 8.4.2. 180NOU 2012:15 kapitel 8.4.2. Det var gjennomgående kjønnsforskjeller i inntekt i eliteutvalget og totalt tjente mennene dobbelt så mye som kvinnene. Man fann även andra könsskillnader när det gällde familjesituation: I intervjuene ble det også spurt om familiesituasjon og omsorgsansvar. Ni av ti ledere i utvalget var gifte eller samboere. Relativt sett var det flere kvinner enn menn som levde alene, eventuelt sammen med barn. For de aller fleste topposisjonene var arbeidsdagen lang og svært mange hadde partnere som også jobbet mye. Forskjellene mellom kvinner og menn var likevel store med hensyn til fordelingen av arbeids- og omsorgstid i parforholdene. Blant dem med barn var det nærmere halvparten som fortsatt hadde hjemmeboende barn; halvparten av disse igjen hadde barn . Blant menns partnere arbeidet om lag 60 prosent mer enn 30 timer i uka, mens deltidsandelen og andelen ikke yrkesaktive var omtrent like store. Blant kvinnenes partnere arbeidet de aller fleste enten fulltid eller også «mertid»; det vil si mer enn 45 timer per uke 2011 följdes elitundersökningen upp och man fann då positiva förändringar vad gäller relationen andel män och kvinnor inom olika sektorer. Störst var de inom kyrkan, polis- och rättsväsen, förvaltning samt forskning och högre utbildning (figur 8). Källa: NOU 2012:15 kapitel 8, figur 8.12 Den slutsats som drogs i den norska utredningen om skillnaden handlade bl.a. om den fortsatta mans- dominansen:181 181 NOU 2012:15 kapitel 8.4.3. Totalt har mannsdominansen krympet fra en mannsandel på 83 prosent til en mannsandel på 75 prosent over de siste ti årene. er altså tre av fire toppledere menn. Mannsdominansen er med andre ord fortsatt formidabel, innenfor eliteutvalget som helhet. Mest påfallende er den endringen som har skjedd innenfor lederstrata som i all hovedsak tilhører offentlig sektor. Och uppsummeringen och värderingen kom att fokusera på familjebakgrund och utbildning:182 Norske topposisjoner er sterkt klasseselekterte, i den forstand at det har vært en klar sammenheng mellom en privilegert sosial familiebakgrunn og rekruttering til disse lederposisjonene. Slik eliteutvalget er definert og avgrenset, omfatter det samtidig posisjoner som i stor utstrekning krever bestemte former for høyere utdanning. Norske topposisjoner er, i en samlebetraktning, ikke preget av mangfold, eller diversitet. I stedet tyder alt på at de stadig er dominert av middelaldrende menn med etnisk norsk bakgrunn. Vi har vad gäller svenska förhållanden inte haft tillgång till data och resurser för att diskutera utbildning, ekonomi, familjebakgrund, familjesituation, etc. för dem med maktpositioner i Sverige183. Dock, den norska elitens könsfördelning liknar till stora delar den svenska. Bl.a. till följd av detta skulle vi vara förvånade om inte mycket av det som karakteriserar män – och kvinnor – med makt i också är giltigt i . 182NOU 2012:15 kapitel 8.4.4. 183Undersökningar av förhållandena i redovisas bl.a. i Ds 2005:12 och 2006. 17 Summering och reflektioner Vi har valt att summera de resultat vi funnit vad gäller mäns makt på två olika sätt, dels i form av diagram (avsnitt 17.1), dels i form av text (avsnitt 17.2). Diagrammen har vi gjort dels per samhälls- område (figur 9 a och b), dels i fallande ordning från män till män (figur 10 a och b). De två diagrammen är inte helt lätta att överskåda och för läsbarhets skull har vi delat dem i två delar vardera. Det skulle kanske vara möjligt att räkna fram ett index för att förenkla informationen i diagrammen men det har vi inte funnit möjligt att göra på ett rättvisande sätt. Det förtjänas igen att påpekas att vi gjort ett urval av mer eller mindre viktiga maktpositioner i samhället, därmed långt ifrån alla. Vi bedömer dock att de vi valt, bl.a. när vi jämför med de urval som gjorts i ovan nämna tidigare svenska undersökningar är tillräckligt belysande för att ge en bild av maktfördelningen mellan män och kvinnor. De säger dock inget om fördelningen inom gruppen män respektive kvinnor. Vi återkommer till detta senare i avsnitt 17.3. 17.1Mäns maktpositioner efter samhällsområde Detta diagram, i två delar, åskådliggör könsfördelningen i den ordning vi presenterat samhällsområdena i denna rapport. För att ge en bild av eventuella förändringar som skett över cirka ett 10-årsintervall, när vi haft tillgång till sådana uppgifter, har en markering skett i varje liggande stapel. Staplarna inklusive ej ifyllda rutor markerar dagens läge. Jämställdhetsintervallet (40–) har markerats. Detta diagram åskådliggör könsfördelningen i rangordning – från män till . Diagrammet är delat i 2 delar, del 1 i vilken andelen män är större än , alltså utanför det s.k. jämställdhetsintervallet samt del 2 som omfattar jämställdhets- intervallet och där den manliga andelen är . 17.3Män, makten och utvecklingen Vår genomgång i denna rapport visar entydigt och odiskutabelt att det är ett kön som är klart överrepresenterat när det gäller maktpositioner än det andra inom de flesta samhällsområden. Det kan vara behövligt att först slå fast detta. En inte helt oviktig fråga i sammanhanget är hur man ska se på det så kallade jämställdhetsintervallet. Om t.ex. en verksamhet har män är då målet/förväntan att ledningen för den verksamheten ska ligga i jämställdhetsintervallet? Vi lämnar inte här något svar på den frågan utan försöker i det följande hantera båda förhållandena när frågeställningen är relevant, dvs. då totala antalet anställda inom verksamhetens ledning ligger utanför jämställdhetsintervallet. De stora linjerna, utöver den manliga dominansen, är i huvudsak följande när vi i huvudsak studerar de högre nivåerna inom respektive verksamhet: Det finns sammantaget vissa skillnader mellan könen när det gäller valdeltagande men de mer påtagliga skillnaderna syns när det gäller civilstånd, inkomst, socioekonomi, utbildningsnivå och inrikes/utrikes födda. Vid en jämförelse internationellt ligger , baserat på vårt urval, generellt långt framme när det gäller jämställdhet i maktpositioner. Ett exempel på detta är inom politiken. Från denna huvudiakttagelse finns undantag. Det gäller bl.a. totala andelen män bland cheferna där har något högre andel än flera andra länder. Det har varit en generell utveckling i mer jämställd riktning . Går vi t.ex. tillbaka till 1950-talet är den bitvis dramatiskt när det gäller t.ex. förekomsten av och andelen kvinnliga domare, åklagare, poliser, präster och statsråd. har påtagliga framsteg gjorts inom t.ex. verksamheter som statliga företag, TCO och därutöver t.ex. statliga myndighetschefer. Utvecklingen vad gäller börsföretag är dock ett stort undantag. Ett mycket vanligt mönster är att andelen män ökar successivt uppåt i hierarkin, må vara inom politiken, offentlig förvaltning eller näringsliv. Tydliga exempel på detta är kommunpolitiken och kommunförvaltningen, landstingsförvaltningen, privata sektorn generellt, och LO. Undantag finns dock, t.ex. landstingens politiska ledning och . De absolut högsta posterna innehas vanligtvis av män. Exempel på detta är statsminister, statschef, riksåklagare, rikspolischef och överbefälhavare. Undantag finns dock, t.ex. ordföranden i , ärkebiskopen samt ordförandena i TCO och i . Samhällsområden som är klart medlemsstyrda, som är mer demokratiska till sin natur och beroende av sina röster och medlemmar har bättre könsmässig representativitet. Exempel på detta är politiken, rikspolitikens avläggare statliga myndig- heter, TCO och . Dessa verksamheter är ofta föremål för aktiv insyn. Undantag finns dock, t.ex. LO. På nationell nivå är det i flera fall mer jämställt än på regional och lokal. Exempel på detta är politiken och statlig förvaltning. Även här gäller att dessa verksamheter oftare är föremål för aktiv insyn, det finns helt enkelt ett tryck. Undantag finns dock, t.ex. vad gäller de absolut högsta posterna på nationell nivå. Inom respektive samhällsområde ser det i stort ut på följande sätt: Politiken är jämförelsevis jämställd och i den kategorin skiljer landstingen ut sig som mest jämställda och kommuner som minst. I kommunpolitiken märks tydligast den hierarki vi tidigare nämnt – ju högre upp, desto större andel män. I offentlig förvaltning skiljer sig staten ut som den mest jämställda. Siffror inom jämställdhetsintervallet har högsta chefer inom kommun och landsting men i förhållande till könsfördelningen bland de anställda är männen klart överrepresenterade (av de anställda och av de högre cheferna). Domare, åklagare och polis utvecklas i jämställd riktning, särskilt åklagarväsendet. Styrelserna i de statliga företagen kontrasterar starkt positivt i jämförelse med dem inom den privata sektorn. Börsföretagen är mycket ojämställda även om man beaktar att det är en klart större andel män än kvinnor som arbetar inom dessa företag. Ojämställdheten gäller såväl styrelser som verk- Så länge situationen fortsätter att se ut som den gör riskerar ojämställdheten, trots att det endast rör sig om nästan exakt 1 000 män, att befästa en bild av män som makt- bevarande och föga jämställda – en bild som sannolikt är till påtaglig skada för bilden av män generellt. Aktiebolagen är också ojämställda, dock i mindre omfattning än börsföretagen. Universitet och högskolor släpar efter när det gäller professorer – 3 av 4 är män. har gjort framsteg i jämställd riktning inte minst nu när kyrkan har en kvinnlig ärkebiskop. Bland arbetstagarorganisationerna är TCO och klart jämställda organisationer, särskilt . LO är ett exempel på en organisation där andelen män ökar successivt uppåt i hierarkin. uppvisar en blandad bild men en utveckling i jämställd riktning sker. m.fl. är organisationer som i många fall är enkönade och i många fall rekryterar män från samhällets högre skikt. Det kan därför antas att de erbjuder viktiga mötesplatser som ger tillfälle för maktskapande. Det är nu inte vilka män som helst vi behandlat ovan – kanske i storleksordningen 10 000 när vi talar om styrelser, högre chefer etc. I jämställdhetsdebatten figurerar inte sällan som en slags manlig modell den vite, heterosexuelle, framgångsrike mannen.