sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Borttagandet av bestämmelserna om kommissionens åtgärder för att förebygga snedvridning föranledda av olika räntesatser samt rapport om verksamhet över gränserna i artikel 15.6 föranleder inga åtgärder. 9.2.3Avsättning för oreglerade tjänstepensionsförmåner Bedömning: Inga särregler införs om avsättning för oreglerade tjänstepensionsförmåner. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga speciella regler om avsättningar för pensionsförmåner som är oreglerade. Dessa ingår i de tekniska avsättningarna som ett tjänste- pensionsföretag ska ha motsvarande deras ekonomiska åtaganden till följd av gällande pensionsavtal, se artikel 15.1. Understödsföreningar som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska tillämpa reglerna i 7 kap. 1 och 2 §§ i 1982 Där framgår det att de försäkringstekniska avsättningarna ska omfatta bolagets ansvarighet för inträffade oreglerade försäkringsfall, kostnader för regleringen av dessa samt återbäring som förfallit till betalning men inte betalats ut. Avsättningen för dessa oreglerade skador ska beräknas särskilt för varje försäkringsfall, se 22 a § UFL. Försäkringsföretag ska göra en avsättning för oreglerade skador för varje anmält försäkringsfall. För att beräkna den totala avsättningen för försäkringsfall får försäkringsmatematiskt vedertagna metoder användas, om de leder till en tillräcklig avsättning med beaktande av försäkringsfallens art, se 5 kap. 9 § FRL. Skälen för bedömningen: Det finns inte behov av särregler för beräkning av tekniska avsättningar avseende oreglerade tjänste- pensionsförmåner. I de fall ett tjänstepensionsföretag har oreglerade tjänstepensionsförmåner såsom anmälda sjukdomsfall, beslutad ej utbetald återbäring m.m. ryms dessa inom de föreslagna reglerna för beräkningarna för tekniska avsättningar ovan, se avsnitt 9.2.2. Det är emellertid rimligt att oreglerade tjänstepensionsförmåner ska värderas enligt aktsamma principer. Detta uppnås genom att de föreslagna reglerna om de tekniska avsättningarna avseende tjänste- pensionsförmånernas omfattning och beräkningar tillämpas. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om avsättning för oreglerade skador. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP-II-direktiv innehåller inga bestämmelserna om avsättning för pensionsförmåner som är oreglerade. 9.2.4Beräkning av avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker Bedömning: Inga regler införs om avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om beräkning av avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker. Understödsföreningar som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska tillämpa reglerna i 7 kap. 1 och 2 §§ FRL. Där finns det regler som avser försäkringstekniska avsätt- ningar för ej intjänade och kvardröjande risker, men dessa avser skadeförsäkringsrörelse och är därmed inte aktuella för understödsföreningar som bedriver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring. Detta eftersom denna verksamhet är att anses som livförsäkringsverksamhet, se 22 a § UFL. Ett försäkringsföretag ska för sin skadeförsäkringsrörelse beräkna avsättningen för ej intjänade så att den alltid motsvarar summan av avsättningarna för varje försäkringsavtal. Utöver detta ska försäkringsföretaget beräkna ett tillägg för kvardröjande risker som behövs för att täcka framtida kostnader som har samband med ingångna försäkringsavtal. En kollektiv beräkning får ske enligt vedertagna försäkringsmatematiska metoder om avsättningen beräknat enligt denna metod i stort sett ger samma resultat som om avsättningen hade beräknats för varje försäkring, se 5 kap. 3 § FRL. har bemyndiganden att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning (se 5 kap. 17 § FRL). Skälen för bedömningen: Reglerna i FRL avseende försäk- ringstekniska avsättningar för ej intjänade och kvar- dröjande risker avser specifikt skadeförsäkringsrörelse. Utred- ningens bedömning är därför att dessa regler inte är relevanta för tjänstepensionsföretag. I den mån en avsättning behöver göras för någon form av kvardröjande risker som är relaterade till avtal om tilläggsförmåner (kompletterande förmåner) kommer den att omfattas av de föreslagna reglerna om de tekniska avsättningarna avseende tjänstepensionsförmånernas omfattning och beräkningar (se även avsnitt 9.2.1 – 9.2.3). Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens ståndpunkt avseende bestäm- melser om avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP-II-direktiv innehåller inga bestämmelserna om avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker. Bedömning: Det införs inga regler om solidarisk ansvarighet vid beräkning av tekniska avsättningar. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om förmåner med solidarisk ansvarighet. Om flera understödsföreningar ansvarar solidariskt för en försäk- ring, ska bara den enskilda föreningens del beaktas vid beräkningen av föreningens försäkringstekniska avsättningar, se 22 a § UFL och 7 kap. 1 § FRL. har bemyndiganden att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning, se 7 kap. 1 § FRL. Om flera försäkringsföretag ansvarar solidariskt för en försäkring, ska bara det enskilda försäkringsföretagets del beaktas vid beräk- ningen av företagets försäkringstekniska avsättningar, se 5 kap. 2 § FRL. har bemyndiganden att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning, se 5 kap. 17 § FRL. Skälen för bedömningen: Det införs inga regler i tjänstepens- ionsrörelselagen om solidarisk ansvarighet (se avsnitt 9.1.12). När så inte är fallet finns det inte något behov av att införa regler om detta vid beräkning av de tekniska avsättningarna. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. Bedömning: Det införs inte några regler om hur avse- ende avtal om tjänstepensionsförmåner ska bestämmas. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om hur premierna ska bestämmas. I UFL finns det inga specifika regler om hur premierna för tjänste- pensionsförsäkringar ska bestämmas. Försäkringsföretag ska bestämma premierna för tjänstepensions- försäkringar på grundval av aktsamma antaganden om inte en avvikelse är försvarlig med hänsyn till företagets situation, se 5 kap. 7 och 13 §§. Skälen för bedömningen: För att kunna upprätthålla sambandet mellan beräkning av livförsäkringsavsättning för tjänstepensionsförsäkringar och premiesättning för dessa, infördes det en bestämmelse i FRL om att för tjänste- pensionsförsäkringar ska bestämmas på grundval av aktsamma antaganden. Denna bestämmelse är inte föranledd av direktivet krav utan är en följdändring av mer teknisk karaktär22 för att särskilja premiesättningen för livförsäkring (betryggande anta- ganden) och tjänstepensionsförsäkring (aktsamma antaganden). Ingen motsvarande särregel infördes i UFL avseende för tjänstepensionsförsäkringar. Utredningens bedömning är – i likhet med den bedömning som gjordes för understödsföreningar när tjänstepensionsdirektivet infördes – att det inte finns behov av att (ens indirekt) reglera pre- miesättningen i ett tjänstepensionsföretag. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. Förslag: Om en tjänstepensionstecknare har rätt till återköp eller överföring enligt försäkringsavtalslagen ska tjänstepensions- företaget se till att detta och de närmare villkoren för återköpet eller överföringen framgår av avtalet om tjänstepensionsförmåner. Om en tjänstepensionstecknare, som har rätt till återköp eller överföring enligt försäkringsavtalslagen, vill flytta tjänste- pensionsförmånsavtalets värde till ett annat tjänstepensions- företag, ska det tjänstepensionsföretag från vilket värdet flyttas överföra värdet och de uppgifter om förmånsavtalet som behövs till det andra företaget. 22 Se prop. 2004/05:165 s. 225. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga bestämmelser om återköp och överföring. En understödsförening ska ange i sina stagar om rätt till fribrev eller återköp föreligger, villkoren för rätten och reglerna för beräk- ning av fribrevs eller återköpsvärde, se 11 § UFL. En medlem som avgår ur understödsföreningar och har pensionsförsäkring har som huvudregel rätt till fribrev, se 19 § UFL. Om en försäkringstagare har rätt till återköp eller överföring enligt 11 kap. 5 § försäkringsavtalslagen (2005:104), ska försäkrings- företaget se till att detta och de närmare villkoren för återköpet eller överföringen framgår av försäkringsavtalet, se 5 kap. 15 § FRL. Om en försäkringstagare, som har rätt till återköp eller över- föring enligt 11 kap. 5 § försäkringsavtalslagen (2005:104), vill flytta försäkringens värde till ett annat försäkringsföretag, ska det försäkringsföretag från vilket värdet flyttas överföra värdet och de uppgifter om försäkringen som behövs till det andra företaget, se 5 kap. 16 § FRL. Skälen för förslaget: I en ny bestämmelse (1 kap. 2 a §) i för- säkringsavtalslagen (2005:104, FAL) stadgas att bl.a. bestämmelsen i 11 kap. 5 § i FAL om återköp och överföring ska tillämpas på avtal om tjänstepensionsförmån som tecknas hos ett tjänstepen- sionsföretag och att det vid tillämpningen av denna bestämmelse i FAL, ska förmånsavtal jämställas med motsvarande försäkrings- avtal och det som sägs om försäkringsbolag även gälla ett tjänste- pensionsföretag. I den nya bestämmelsen stadgas vidare att denna rätt till överföring även ska gälla överföring av värdet i ett förmåns- avtal till en försäkring. När nu motsvarande civilrättsliga rätt till återköp och överföring införs beträffande avtal om tjänstepensionsförmåner som för för- säkring är det lämpligt att även införa nu nämnda bestämmelser av karaktären kundnytta i tjänstepensionsrörelselagen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. Förslag: Ett tjänstepensionsföretag ska ha tillgångar för skuld- täckning som minst uppgår till ett belopp som svarar mot de tekniska avsättningarna. Möjligheten enligt tjänstepensionsdirektivet att ge tillfälliga undantag från kravet om full skuldtäckning ska inte utnyttjas. Tjänstepensionsdirektivet: I artikel 16.1 stadgas att ett tjänste- pensionsinstitut alltid ska inneha tillräckliga och lämpliga tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna för alla pensionsplaner som institutet förvaltar. Medlemsstaterna ges möjligheten att låta tillsynsmyndigheten meddela dispens från detta krav . En sådan dispens måste dock förenas med ett krav på institutet att anta en konkret och genomförbar återställningsplan för återskapande av fullständig skuldtäckning. Av planen ska framgå hur institutet avser att återställa tillgångarnas storlek. Planen ska godkännas av till- synsmyndigheten och hållas tillgänglig för institutets medlemmar. När planen upprättas ska bland annat institutets specifika situation, särskilt vad gäller dess matchning av tillgångar och skulder, risk- profil, likviditetsplan, och åldersprofil beaktas. Om pensionsplanen upphör att gälla ska institutet underrätta till- synsmyndigheten. Institutet ska i dessa fall inrätta ett förfarande om hur tillgångar och motsvarande åtaganden ska överföras till ett annat institut samt underrätta behöriga myndigheter om detta och göra denna information tillgänglig för medlemmar eller deras före- trädare (se artikel 16.2). Om det är fråga om gränsöverskridande verksamhet ska de tek- niska avsättningarna alltid täckas av tillgångar som är tillräckliga i förhållande till samtliga åtaganden enligt de planer som institutet förvaltar. Om villkoren inte uppfylls ska tillsynsmyndigheten ingripa och kan därvid begära att tillgångarna och skulderna ska hållas fullständigt åtskilda. Dispens får inte meddelas då fråga är om gränsöverskridande verksamhet (se artikel 16.3). En understödsförening ska ha tillgångar för skuldtäckning som minst uppgår till ett belopp som svarar mot de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning, med tillägg av depositioner av en återförsäkringsgivare. Med begreppet försäkringstekniska avsätt- ningar för egen räkning för understödsföreningar avses ett netto- belopp bestående av de försäkringstekniska avsättningarna minskat med avgiven återförsäkring. Om avgiven återförsäkring inte bidrar till att minska försäkringsföretagets risktagande får i ett enskilt fall besluta att avdrag inte får göras för sådan återförsäkring. Tillgångarna som svarar mot de försäkringstekniska avsättningarna benämns skuldtäckningstillgångar och de övriga tillgångarna kallas för fria tillgångar. En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring ska placera sina skuldtäck- ningstillgångar i enlighet med reglerna i 7 kap. 9, 10 a, 10 c–10 f och 12–14 §§ FRL samt föreskrifter som meddelats med stöd av de bestämmelserna (se 24 b § UFL). I UFL saknas möjlighet till dispens från det gällande skuldtäckningskravet. Placeringsreglerna behandlas närmare i avsnitt 9.4. Reglerna om skuldtäckning av de försäkringstekniska avsättning- arna i försäkringsbolag finns i 6 kap. 1 § FRL. Där anges att ett försäkringsbolag ska ha tillgångar för skuldtäckning som minst uppgår till ett belopp som svarar mot de försäkringstekniska avsättningarna för egen räkning, med tillägg av depositioner av en återförsäkringsgivare. Med begreppet försäkringstekniska avsätt- ningar för egen räkning avses ett nettobelopp bestående av de för- säkringstekniska avsättningarna, inklusive mottagen återförsäkring minskat med avgiven återförsäkring. Om avgiven återförsäkring inte bidrar till att minska försäkringsföretagets risktagande får i ett enskilt fall besluta att avdrag inte får göras för sådan återförsäkring. Tillgångarna som svarar mot de försäk- ringstekniska avsättningarna benämns skuldtäckningstillgångar och de övriga tillgångarna kallas för fria tillgångar. Skuldtäckningstill- gångarna i verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring ska pla- ceras i enlighet med reglerna i 6 kap. 2, 4 och 14–25 §§ FRL. saknas möjlighet till dispens från det gällande skuldtäcknings- kravet. Placeringsreglerna behandlas närmare i avsnitt 9.4. Skälen för förslaget: I samband med införandet av tjänste- pensionsdirektivet gjordes bedömningen att direktivets krav om att ett tjänstepensionsinstitut alltid ska inneha tillräckliga tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna redan är uppfyllda i svensk rätt avseende livförsäkringsbolag. Eftersom det saknades ett uttryckligt krav på skuldtäckning för understödsföreningarna i UFL infördes det regler om att tjänstepensionskassorna (under- stödsföreningar som driver verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring) ska omfattas av samma regler om skuldtäckning av för- säkringstekniska avsättningar som gäller för livförsäkringsbolag23. Utredningen gör samma bedömning och föreslår att direktivets regler om att ett tjänstepensionsföretag alltid ska inneha tillräckliga och lämpliga tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna utformas med som förebild. I likhet med regeringens bedömning när tjänstepensionsdirekti- vet infördes24 gör utredningen bedömningen att möjligheten till dispens från full skuldtäckning inte bör utnyttjas. I likhet med för- säkringstagarna i ett livförsäkringsföretag som bedriver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring, utgör förmånsrätten i skuld- täckningstillgångarna en grundtrygghet för förmånstagarna i ett tjänstepensionsföretag. Denna omständighet gör att det måste finnas mycket goda skäl för ett införande av en generell möjlighet till undantag. Utredningen har inte funnit några sådana skäl och ser inte heller något reellt praktiskt behov av att utnyttja möjligheten till undantag. gällande praxis i fråga om till- fällig avvikelse från placeringsreglerna bedöms ge möjlighet till till- räcklig flexibilitet i samband med skuldtäckningen. Reglerna om förmånsrätt behandlas vidare i avsnitt 9.4. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till allmänna bestäm- melser om skuldtäckning. 2004/5:165 s. 165. 24Se a prop. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP II-direktiv innehåller inga sakliga ändringar av bestämmelserna om skuldtäckning i arti- kel 16 i tjänstepensionsdirektivet. 9.3.2Värdering av tillgångar som används för skuldtäckning Förslag: En huvudprincip införs om att tillgångar som används för skuldtäckning ska värderas till verkligt värde. Eventuella skulder som hänför sig till tillgången ska dras av vid fastställandet av värdet. , eller annan myndighet som regeringen bestämmer, får bemyndigande att meddela föreskrifter om vär- dering av skuldtäckningstillgångar till verkligt värde. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga särskilda regler om värderingsprinciper för skuldtäcknings- tillgångarna. Det finns dock regler om värdering av investeringar i derivatinstrument. Dessa behandlas närmare i avsnitt 9.4.2. Understödsföreningar ska värdera tillgångar som används till skuldtäckning till verkligt värde. Skulder som hänför sig till förvär- vet av tillgången ska dras av (se 24 b § UFL och 7 kap. 10 f § andra stycket FRL). Försäkringsföretag ska värdera de tillgångar som används för skuldtäckning till verkligt värde. Skulder som hänför sig till förvär- vet av tillgången ska dras av (se 6 kap. 27 § FRL). Skälen för förslaget: Direktivet saknar uttryckliga regler om värdering av skuldtäckningstillgångar (det finns dock värderings- regler för investeringar i derivatinstrument – dessa behandlas när- mare i avsnitt 9.4.2). För att säkerställa att ett tjänstepensionsföretag har tillräckligt med skuldtäckningstillgångar och att tjänstepensionsföretagen använder likartade värderingsmetoder är det befogat att införa reg- ler om att en huvudprincip ska användas vid värderingen av skuld- täckningstillgångarna. Det finns helt enkelt klara fördelar med att ha en enhetlig och etablerad värderingsprincip. Framför allt leder en sådan värdering av tillgångarna till den bästa jämförbarheten. Utredningens bedömning är att huvudprincipen – i likhet med den som finns för understödsföreningar och försäkringsföretag – bör vara värdering till verkligt värde. Det underlättar också för tjänstepensionsföretagen att ha samma huvudprincip för värdering av finansiella instrument som gäller för finansiella företags redovis- ning (se 4 kap. 2 § 11 lagen (1995:1560) om årsredovisning i för- säkringsföretag [ÅRFL]). Vidare används denna värderingsprincip för tillgångar och skulder i s.k. trafikljus- modell som används för att mäta bolagets exponeringen mot olika risker. För placeringstillgångar utöver finansiella instrument – t.ex. byggnad och mark – finns det vissa valmöjligheter att värdera dessa till anskaffningsvärde i redovisningen. I så fall ska företaget lämna upplysningar om dessa tillgångars verkliga värde (se 4 kap. 2 § 11, 5 § och 7 § ÅRFL). Eftersom företagen måste beräkna det verkliga värdet även om tillgången redovisas till ett annat värde är det lämp- ligt att även dessa tillgångar ska omfattas av samma huvudprincip som finansiella tillgångar. Vidare bör – i likhet med de regler som gäller för under- stödsföreningar och försäkringsföretag – skulder som är hänförliga till förvärvet av en tillgång beaktas (dras av) i värderingen, eftersom de kan påverka förmånstagarnas rätt. bör ges bemyndigande, i likhet med dem som finns för understödsföreningar och försäkringsföretag, att meddela närmare föreskrifter om värdering till verkligt värde av skuldtäckningstillgångar. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. 9.3.3Värdering av aktier i vissa dotterbolag Förslag: Aktier i dotterföretag som används för skuldtäckning får inte värderas till ett högre värde än det som skulle ha fast- ställts om dotterföretagets tillgångar, med avdrag för dess skul- der, skulle ägts direkt av tjänstepensionsföretaget. Om företaget endast äger en del av aktierna i dotterföretaget, ska bara den del av dotterföretagets tillgångar och skulder som svarar mot aktie- innehavet beaktas i värderingen. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om värderingsprinciper för aktier i dotterföretag som används för skuldtäckning. Om en understödsförening använder tillåtna aktier i dotterföretag för skuldtäckning får dessa inte värderas till ett högre värde än det som skulle ha fastställts om dotterföretagets tillgångar, med avdrag för dess skulder, skulle ägts direkt av föreningen. Om föreningen endast äger en del av aktierna i dotterföretaget, ska bara denna del av dotterföretagets tillgångar och skulder beaktas i värderingen (se 24 b § UFL och 7 kap. 10 f § fjärde stycket FRL). Om ett försäkringsföretag använder tillåtna aktier i dotterföretag för skuldtäckning får dessa inte värderas till ett högre värde än det som skulle ha fastställts om dotterföretagets tillgångar, med avdrag för dess skulder, skulle ägts direkt av försäkringsföretaget. Om försäkringsföretaget endast äger en del av aktierna i dotterföreta- get, ska bara denna del av dotterföretagets tillgångar och skulder beaktas i värderingen (se 6 kap. 28 § FRL). Skälen för förslaget: Direktivet saknar regler om värdering av aktier i dotterföretag. Aktier och andelar i dotterföretag innehas främst i organisatoriskt syfte och är ofta inte avsedda att avyttras. Huvudprincipen för värdering av dessa i redovisningen är därför anskaffningsvärde enligt ÅRFL (se 4 kap. 2 § 11 ÅRFL). Aktier i dotterföretag får dock i vissa fall värderas till verkligt värde. Förut- sättningen för detta är att det är förenligt med sådana internatio- nella redovisningsstandarder som avses i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisningsstandarder (IFRS) (se 4 kap. 2 § 12 ÅRFL). Värdering av aktier i dotterföretag till verkligt värde sker van- ligtvis enligt vedertagna värderingstekniker som kan medföra att goodwill och immateriella värden ingår. För att säkerställa att det värde på aktier i dotterföretag som används för skuldtäckning inte tas upp till för högt värde – genom att tillgångar vars värde är osäkra i en insolvenssituation ingår i värderingen – är det lämpligt att införa liknade regler som dem som gäller för understödsföreningar och försäkringsföretag avseende värdering av aktier i dotterföretag. Det finns därför anledning att föreslå att tjänstepensionsföretag, som använder aktier i dotter- företag i skuldtäckningen, inte får värderas dessa till ett högre värde än det som skulle ha fastställts om dotterföretagets tillgångar, med avdrag för dess skulder, skulle ägts direkt av tjänstepensionsföreta- get. Om företaget endast äger en del av aktierna i dotterföretaget ska bara denna del av dotterföretagets tillgångar och skulder beak- tas i värderingen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. 9.3.4Fordring på någon annan än tjänstepensionstecknare som används för skuldtäckning Förslag: Fordringar på någon annan än tjänstepensionsteckna- ren får bara tas upp i skuldtäckningen till den del de överstiger gäldenärens fordran på tjänstepensionsföretaget. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om värderingsprinciper för fordringar på någon annan än tjänstepensionstecknare som används för skuldtäckning. Understödsföreningar som har fordringar på någon annan än för- säkringstagare får bara ta upp den del som överstiger belopp som gäldenären har att fordra av understödsföreningen i skuldtäck- ningen (se 24 b § UFL och 7 kap. 10 f § första stycket FRL).