sou · H2B327 · 2014-05-07 00:00:00 — Vetskapen om att man kan komma i kontakt med var- andra om något inträffar, i insatsområdet eller hemma, betyder mycket för den anställde och dennes anhöriga. Efter insats är uppföljningen av den anställde av stor betydelse. Att kunna identifiera en enskild som drabbats av fysisk eller psyk- isk ohälsa under insatsen är en grundläggande förutsättning för att erbjuda relevanta stödåtgärder och kunna hjälpa den enskilde till- baka till sin normala livssituation. Det är också av stor betydelse hur tillgängliga och väl utformade stödåtgärderna är. Kedjan av information, kontakt, stöd, och uppföljning utgör grundläggande beståndsdelar i en samlad och trovärdig veteran- politik till stöd för den anställde och dennes anhöriga. Därför är förberedelserna för personalen inför en insats, stödet under och stöd och uppföljning efter insatsen grundläggande för att ska ta sitt ansvar för berörd personal. Detta förutsätter att verk- samheten grundas på en sammanhängande, trovärdig och allmänt accepterad personalpolitik. Denna politik måste täcka alla delar i kedjan från det att en insats initieras till långt efter att den avslutats. En sådan personalpolitik måste också omfatta alla som berörs av insatsen. En utgångspunkt i arbetet med att utforma förslag till en samlad och utvecklad veteranpolitik till att omfatta även civila som tjänst- gjort i olika insatser har varit att denna ska – på motsvarande sätt som gäller för Försvarsmaktens personal – grundas på en sam- hällets helhetssyn som inkluderar kunskapsspridning, rekrytering av personalen, utbildning och förberedelser inför insatsen, stöd och åtgärder under insatsen, stöd och uppföljning efter insatsen samt eventuell rehabilitering för en enskild som skadats. till de anhöriga, särskilt barnen, utgör en viktig del i denna helhets- syn. En annan utgångspunkt har varit att bedöma – på motsvarande sätt som vid införandet av veteransoldatpolitiken – hur samhället som helhet kan medverka i genomförandet av en samlad och ut- vecklad veteranpolitik. Utgångspunkten är på motsvarande sätt att den myndighet eller organisation som från ett samlat samhällsper- spektiv är mest lämpad också bör ansvara för åtgärden. Den samlade och utvecklade veteranpolitik som utredningen föreslår ska genomföras innebär att följande åtgärder bör vidtas i syfte att stärka stödet till alla veteraner, både civila och militära, före, under och efter en internationell insats. Till grund för för- slagen ligger även erfarenheterna från uppföljningen och utvärde- ringen av den genomförda veteransoldatpolitiken. Uppföljning och utvärdering av veteransoldatpolitiken Utredningens uppföljning och utvärdering av veteransoldatpoliti- ken visar att de av och regeringen beslutade målen och delmålen till övervägande delen har uppnåtts. En veteranlagstiftning som omfattar Försvarsmaktens personal, såväl militära som civila, vid internationella militära insatser har införts, en för alla civila och militära veteraner gemensam Veteran- dag har fastställts till och ett Veteranmonument har uppförts på i . Uppföljningen och utvärderingen visar att det finns kvarstående brister och utmaningar i genomförandet av veteran- soldatpolitiken. Utvärderingen visar att kunskapen i samhället om internation- ella militära insatser och veteranpolitiken är bristfällig, vilket nega- tivt påverkar förutsättningarna för att ge veteraner fullgott stöd, uppföljning och rehabilitering. Vidare framkommer av uppföljningen och utvärderingen att det har funnits brister i Försvarsmaktens organisation och arbete med att stödja och följa upp veteransoldater. Försvarsmakten har inte heller genomfört någon större sam- verkansövning med andra aktörer i händelse av ett större skade- utfall i insatsområdet. Det finns även brister i samverkan mellan olika myndigheter, kommuner och landsting i stödet till och vården av skadade veteran- soldater. Av uppföljningen framkommer att Försvarsmakten alltjämt sak- nar veteranstatistik vilket försvårar för myndigheten och andra berörda aktörer att få kunskap om utvecklingen av veteransoldat- ernas hälsotillstånd och livssituation. Bristen på veteranstatistik försvårar även för forskningen på veteranområdet. Sammantaget påverkar angivna brister samhällets förutsättningar och förmåga att dels kunna ge veteranerna och deras anhöriga till- räcklig erkänsla för de uppoffringar som de gör för svenska folket (staten), dels den vård och omsorg som en skadad veteran ska er- hålla och det stöd som dennes anhöriga är berättigade till. Utredningen föreslår därför att följande åtgärder vidtas för att åtgärda identifierade brister och problem, och därigenom stärka och utveckla veteransoldatpolitiken. Staten, bl.a. genom Försvarsmakten, och andra berörda aktörer, bör vidta åtgärder för att öka kunskapen i samhället om inter- nationella militära insatser och om veteransoldatpolitiken. Försvarsmakten måste säkerställa att personalen över tiden får erforderligt stöd före, under och efter insatsen. Myndigheten bör löpande utvärdera organisation och verksamhet för att säkerställa att personal med fysiska och psykiska besvär identifieras och följs upp samt ges erforderligt stöd. Myndigheten bör även vidta åtgär- der för att medverka till att skadade veteraner ges erforderlig vård och omsorg av de aktörer som har ansvaret för detta. I detta ligger att vidta åtgärder för att uppnå en effektivare samverkan mellan berörda aktörer, t.ex. mellan myndigheter, kommuner, landsting samt frivilliga veteran- och anhörigorganisationer. Vidare föreslår utredningen att Försvarsmakten, och även andra berörda anställningsmyndigheter, ska föra officiell veteranstatistik i syfte att öka kunskapen om veteransoldaternas hälsotillstånd och livssituation samt ge forskningen bättre förutsättningar på veteran- området. Förslag på övriga åtgärder för att utveckla veteranpolitikens olika delar Kunskapen om internationella insatser och verksamheter måste öka Det är angeläget att det finns en bred kunskap om de internation- ella insatser och verksamheter på olika områden som deltar i. En ökad kunskap om dessa insatser och verksamheter har bety- delse av flera skäl. Det kommer att ses som en naturlig del i den svenska vardagen att hjälpa utsatta människor på olika håll i världen. Kunskapen i samhället om dessa insatser och verksamheter och vad de innebär i form av risker och påfrestningar för personalen måste öka för att en samlad och utvecklad veteranpolitik ska fullt ut få genomslag. Såväl statsmakterna som myndigheterna har ett ansvar för att verka för detta. Det kommer då att finnas en bättre grund i samhället för att kunna lämna stöd till veteranerna och deras anhö- riga. Med en fördjupad kunskap kommer det att finnas ett större och tydligare stöd för den utsända personalen i såväl det vardagliga arbetet som när incidenter inträffar, och när t.ex. oriktig kritik riktas mot insatsen eller enskilda individer. Utredningen anser att en breddad och fördjupad kunskap om internationella insatser och verksamheter i samhället bidrar till att öka förståelsen för denna verksamhet. Om insikterna i vad dessa syftar till och på vilket sätt de genomförs ökar, stärks också förstå- elsen för den verklighet den utsända personalen lever i under insats- tiden och har att bemästra när han eller hon kommer hem igen. När syftet med olika internationella insatser och verksamheter är för- ankrad hos befolkningen blir insatserna och verksamheten en ange- lägenhet som på ett positivt sätt engagerar och berör. Då kan den utsända personalen känna det stöd för uppgiften som är nödvän- digt. Dessa aspekter är – enligt utredningens mening – en viktig del i den samlade veteranpolitiken. Utredningen föreslår därför ett antal åtgärder som ska öka kun- skapen i samhället om dels internationella insatser och verksam- heter som deltar i, dels om veteranpolitiken och dess syften och genomförande. Forskningen visar på vikten av att endast personer med rätt kom- petens och personliga förutsättningar för tjänstgöring i riskfyllda och komplexa internationella insatser rekryteras till sådana insatser. Anställningsmyndigheterna måste fortsätta att utveckla kvaliteten i rekryteringen till internationella insatser och i detta arbete säker- ställa att de nya resultaten från forskningen och gjorda erfarenheter från andra berörda aktörer och länder tas tillvara i rekryterings- arbetet. För att minska risken för att personalen drabbas av ohälsa och minska den sociala belastningen bör alla anställningsmyndigheter ha riktlinjer som anger den enskildes insatsfrekvens. Riktlinjerna bör grundas på resultaten från forskningen och gjorda erfarenheter från andra aktörer och i andra länder. har ansvar för att de som deltar i inter- nationella insatser ges rätt förberedelser inför en insats, att de får nödvändigt stöd under insatsen och att de tas om hand efter in- satsen. Detta gäller också stöd vid krissituationer under uppdraget och tillgång till adekvat sjukvård i samband med olycksfall eller våldshandlingar som personalen utsätts för. Anställningsmyndig- heten måste även säkerställa tillgången på adekvat sjukvård i insats- området och medicinsk evakuering av personal som är i behov av sådan. Planering för större skadeutfall Det ska finnas en övergripande nationell planering om ett större skadeutfall på grund av en olycka eller annan allvarlig händelse inträffar i insatsområdet och ordinarie nationella resurser, t.ex. nationella stödstyrkan, inte är tillräckligt för att stödja verksam- heten. Även respektive anställningsmyndighet ska ha planering och öva för att hantera dessa situationer. Ansvar för stöd och uppföljning Anställningsmyndigheternas stöd och uppföljande verksamhet ska förstärkas. ska – på motsvarande sätt som gäller för Försvarsmakten – lämna stöd till tidigare tjänst- görande som är i behov av det till följd av tjänstgöringen, oavsett om den enskilde är anställd eller har lämnat anställningen i myndig- heten. Myndigheten ska aktivt följa upp om en anställd har fått fysiska eller psykiska besvär till följd av tjänstgöringen. Denna verksamhet ska bedrivas aktivt och innefatta en personlig kontakt med den anställde efter tjänstgöringen i en internationell insats, om detta inte är uppenbart obehövligt eller omöjligt att genomföra. särskilda uppföljningsansvar ska gälla för anställda som tjänstgjort i internationella insatser eller verksamheter av riskfylld eller påfrestande karaktär. ska även ha ett ansvar för att kunna lämna extra hjälp eller vägledning till en enskild veteran i särskilt svåra fall som kräver omfattande åtgärder och resurser. Därefter ska myndigheten ha ett kvarstående, men mer begränsat uppfölj- ningsansvar. Det innebär att myndigheten vid behov ska ge stöd till anställda som drabbats av fysiska eller psykiska besvär även efter den angivna femårsperioden. Ansvaret för stöd till anställda som skadats till följd av tjänstgöring i en internationell insats eller verk- samhet är således inte tidsbegränsat. I stället ska stödåtgärderna pågå så länge behovet består och åtgärderna framstår som skäliga. Förslaget innebär att ordinarie aktörer inte fråntas det ansvar som följer av bland annat socialförsäkringslagstiftningen. Föreslagna åtgärder innebär att alla veteraner, såväl civila som mili- tära, erhåller samma stöd och uppföljning före, under och efter tjänstgöringen i en internationell insats eller verksamhet. Anhöriga – stöd och ersättning De anhöriga till den anställde gör också uppoffringar och är del- aktiga i den internationella insatsen eller verksamheten. Anhöriga kan behöva stöd och hjälp med anledning av att en närstående tjänst- gör i ett insatsområde eller i en verksamhet långt borta. Utredningen föreslår att anställningsmyndigheten ska – på mot- svarande sätt som gäller för Försvarsmakten – tillhandahålla stöd i form av information till anhöriga till den som tjänstgör i en internationell insats eller verksamhet. ska vidare ha en sammanhållen planering för sitt arbete med anhö- riga i stort. Viss ersättning ska i – likhet med vad som gäller enligt lagen (2010:449) om Försvarsmaktens personal vid internationella militära insatser – kunna ges till anhöriga till sådan personal. Sådan ersättning ska i särskilda fall kunna utges även om den anställde inte förolyckats eller skadats så att sjukhusvård krävs. Utredningen föreslår vidare att det ska finnas en kontaktperson inom myndigheten som ska stödja och vägleda en anhörig i olika frågor med anknytning till tjänstgöringen. Stöd och hjälp ska där- för inte bara kunna påräknas när den anställde skadas eller för- olyckas utan även i vissa andra situationer. Deltagande i internationella insatser eller verksamheter är ett vik- tigt instrument för säkerhetspolitiska ambition att bidra till fred, säkerhet och utveckling. Statens erkännande av personal, såväl civil som militär, som deltar och deltagit i en internationell insats eller verksamhet, under riskfyllda och påfres- tande förhållanden, ska vara tydligt. Ett gemensamt monument till minne av svenska veteraner har uppförts på i . är redan en årlig minnesdag, gemensam för alla svenska veteraner. Försvars- makten medaljerar personal som tjänstgjort i internationella militära insatser och medaljerar en en- skild som skadats under tjänstgöringen. Statens erkännande av civila veteraner som tjänstgjort i en inter- nationell insats eller verksamhet kommer till viss del redan till uttryck genom att har uppförts och genom . Statens erkänsla bör dock öka genom att berörda anställningsmyndigheter bör överväga att – på motsva- rande sätt som Försvarsmakten – ta fram en medalj och medaljera personal som tjänstgjort i internationella insatser eller verksamhet som präglas av särskilda risker och påfrestningar. Respektive anställ- ningsmyndighet bör vara den instans som utformar de närmare bestämmelserna om den egna medaljen. En veterangudstjänst bör hållas i i . En särskild veteranmarsch bör antas. föreslås bli allmän flaggdag och benämnas Veterandag. Den föreslagna nationella veteranmyndigheten och anställnings- myndigheterna bör verka för att tjänstgöring i internationell insats eller verksamhet får ökad tyngd i meritvärderingen genom informa- tions- och kunskapsspridning om vad arbete i internationella insatser och verksamheter vanligen innebär i form av ökad kompe- tens och skicklighet hos den enskilde arbetstagaren. Frivilliga organisationer, särskilt veteran- och anhörigorganisationer Frivilliga organisationer, särskilt veteran- och anhörigorganisation- erna, har en särskild betydelse i arbetet med att stödja veteranerna och deras anhöriga. För den enskilde är det t.ex. ofta lättare att vända sig till en sådan organisation för att få stöd. Försvarsmakten och andra anställningsmyndigheter bör därför fortsätta att utveckla samarbetet med frivilliga organisationer och även involvera fler sådana organisationer i veteranarbetet. Veteranstatistiken ligger till grund för kunskap om utvecklingen av veteranernas hälsotillstånd och livssituation samt till stöd för forsk- ningen på veteranområdet. Officiell veteranstatistik finns också i många andra länder. Officiell svensk veteranstatistik bör därför införas. Anställnings- myndigheten föreslås bli statistikansvarig myndighet och den före- slagna nationella veteranmyndigheten få det samlade nationella ansvaret för veteranstatistiken. För att stärka och utveckla veteransfrågorna bör en nationell veteran- myndighet inrättas. Den nationella veteranmyndigheten ska bland annat ha ett övergripande och sammanhållande nationellt ansvar för veteranfrågor, ta fram en nationell handlingsplan för veteranfrågor, arbeta strategiskt med samordning av myndighetsövergripande veteranfrågor, ansvara för nationell kunskapsuppbyggnad och erfarenhetsspridning i veteranfrågor, administrera en samlad offici- ell veteranstatistik, vara rådgivande och samordna arbetet i veteran- och anhörigfrågor mellan berörda myndigheter, kommuner, lands- ting och frivilliga organisationer, särskilt veteran- och anhörigorga- nisationer. ska även kunna lämna information och vägledning till andra berörda myndigheter, landsting, kommu- ner och frivilliga organisationer samt till enskilda veteraner och anhöriga i särskilda fall. Vid myndigheten ska även finnas en upp- dragsfinansierad enhet som kan ge råd, stöd och vägledning samt samordna ärenden där veteranen skadats särskilt svårt och där det finns behov av den nationella veteranmyndighetens särskilda kom- petens i veteranfrågor. Många andra länder har lång erfarenhet av arbetet med veteran- och anhörigfrågor. Erfarenheterna från arbetet i dessa frågor i andra länder ska tillvaratas i större utsträckning. Det nordiska samarbetet i veteran- och anhörigfrågor bör utvecklas, bland annat bör över- vägas att etablera ett samarbete med den norska veteranverksam- heten i Bæreia och utveckla motsvarande verksamhet i . Vidare bör erfarenheterna från den danska modellen med ett utvecklat samarbete mellan den danska försvarsmakten och i tas tillvara i en utvecklad svensk veteranpolitik. En ny lag med bestämmelser för anställningsmyndigheternas civila personal i internationella insatser m.m. Utredningen föreslår att en ny lag om civil personal vid inter- nationella insatser eller verksamheter som präglas av risker och påfrestning införs. I lagen finns bestämmelser som i stora delar mot- svarar vad som gäller enligt lagen (2010:449) om Försvars- maktens personal vid internationella militära insatser. Genom denna lag tillförsäkras civila statligt anställda ett ökat stöd och skydd i samband med tjänstgöring i internationella insatser eller verksam- hetet av riskfylld eller påfrestande karaktär. Veteranpolitiken ett gemensamt ansvar för hela Genom den föreslagna lagstiftningen och utredningens övriga för- slag utvecklas veteranpolitiken till en samlad nationell veteranpoli- tik som omfattar alla veteraner i , såväl civila som militära, och som berör hela samhället. Den samlade och utvecklade veteran- politiken är därigenom också ett gemensamt ansvar för hela . Veterans and their families day and all year round, Swedish women and men voluntarily serve the Swedish people (the State) on various peacesupport missions, humanitarian interventions and aid and development initiatives around the world. These initiatives are undertaken to create peace in areas affected by conflict, to rescue people in need and distress in the wake of disasters and to help others achieve a safer and better life through various forms of aid and development assistance. The women and men sent on these missions are re- cruited carefully as their duties often require great personal sacri- fices, not just by the individual themselves, but also by their family, especially their children. The work often take place in dangerous, demanding circumstances, where the individual might be at great risk of physical and psychological injury as a result of their service. Experience has shown that most of those who return home after having served found that the challenges they faced in their work enriched and developed them as individuals. 60–70 000 Swedish veterans who have served on international missions and operations over the years are, in many respects, a group with huge resources, whose knowledge and experience makes various contri- butions to our society. At the same time, research and experience show that a smaller number of women and men suffer from various physical and psychological problems and injuries as a result of the often very dangerous, difficult and complex conditions in the areas where they served. In some cases, the individual has been severely injured. The family, especially the children, also have to make great sacrifices and are subject to strain when a husband/wife/part- ner/parent/child is sent to areas affected by conflict or disaster. In 2010, the Riksdag decreed a Swedish veterans policy. This means that the Swedish people (the State) demonstrate their gratitude for the efforts of the veterans and their families, while the veterans are granted increased protection by social legislation in connection to their service in various international missions. Support is also provided to the families. The Commission of Inquiry on Veterans is tasked partly with following up and evaluating the implementation thus far of the Swedish veterans policy and the veteran soldier legislation and partly with assessing whether these need to be developed further, e.g. whether there is a need for veteran legislation that also covers civilians who have served on international missions or other dan- gerous and stressful operations. These personnel could also be re- garded as veterans, and thereby be entitled to society's special support measures, as required. The basic premiss is that all veterans, civilian and military alike, should be guaranteed individualised and appro- priate support before, during and after their service on an inter- national mission or operation. One fundamental prerequisite that would allow the support pro- vided to veterans and their families to correspond to the risks and stresses resulting from participation in international missions and operations is that all the governmental authorities are willing to collaborate on a collective veterans policy goal. In other countries, veterans policy reforms have been implemented together with the various ministries affected. This increases the impact of the improve- ments and sets an example for the various governmental agencies answering to different ministries and that are directly responsible for these activities. There is also a need in for a corresponding widespread commitment in order for a coordinated, well-developed veterans policy that affects several ministries and governmental agencies to become credible and accepted and have an impact on society in general. Knowledge about the situation and the reactions of veterans, veteran soldiers and their families is growing steadily. However, there is still a great need for further knowledge about this area and research in this field is constantly yielding new information. A successful veterans policy depends on it being adapted to new know- ledge and continuous development. Other than peacekeeping missions, also participates in international humanitarian interventions, aid and development initiatives, disaster and rescue missions and healthcare intervene- tions in various places around the world. In the work to shape the coordinated, well-developed future veterans policy, corresponding specific needs to those of veteran soldiers and their families have been identified in civilian personnel (veterans) who undertake inter- national missions or operations and in their families. Prior to the mission, both the personnel and their families have a great need of information, not least those who are serving for the first time. The personnel and their families also need to be able to contact one another while the mission itself is ongoing. Knowing that it is possible to contact one another should something happen, in the field or at home, means a lot to the personnel and their families. Follow-up of the personnel subsequent to the mission is very important. The ability to identify an individual affected by physical or psychological ill-health during the mission is fundamental in order to offer relevant support measures and to help the individual get back to normal. The availability and structure of the support measures are also of great importance. This chain – information, support, contact and follow-up – forms the basis of a coordinated and credible veterans policy in support of personnel and their families. For this reason, the pre- parations for personnel prior to a mission, the support provided during the mission and the support and follow-up subsequent to the mission are fundamental if is to assume its responsibility for the personnel affected. This is dependent on operations being based in a coherent, credible and generally recognised personnel policy.