sou · H2B376 · 2014-11-28 00:00:00 — Om en misstänkt i ett brottmål inte behärskar svenska, ska en tolk anlitas vid sammanträden inför rätten. Av 5 kap. 6 § andra stycket RB framgår att rätten ska, om det är möjligt, förordna en tolk som är auktoriserad att biträda som tolk i målet. I annat fall ska en annan lämplig person förordnas. Om det vid domstolen finns en allmän tolk i det språk som det är fråga om, ska han eller hon anlitas. Det som föreskrivs i 5 kap. 6 § första stycket RB om den som inte behärskar svenska gäller enligt tredje stycket även den som till följd av en hörselnedsättning eller talsvårigheter behöver en tolk. Om det är lämpligt får ett tekniskt hjälpmedel användas i stället för att en tolk anlitas. Direktiv /64/EU antogs och rådets direk- tiv 2010/64/EU om rätt till tolkning och översättning vid straff- rättsliga förfaranden. Syftet med direktivet är att garantera miss- tänktas och tilltalades rätt till tolkning och översättning vid straff- rättsliga förfaranden för att säkerställa att de får en rättvis rättegång (skäl 14 i direktivets ingress). Direktivet fastställer minimiregler och hindrar således inte att medlemsstaterna erbjuder en högre skyddsnivå (artikel 8). Rättigheterna gäller vid straffrättsliga för- faranden och förfaranden för verkställighet av en europeisk arres- teringsorder (artikel 1.1). Misstänkta som inte talar eller förstår förfarandespråket ska utan dröjsmål tillhandahållas kostnadsfri 25 kap. 6 § RB hade tidigare följande lydelse: Är part, vittne eller annan som skall höras inför rätten, ej mäktig svenska språket må tolk anlitas att biträda rätten. Finnes vid rätten allmän tolk för det språk, varom är fråga, skall han anlitas. I annat fall förordne rätten lämplig person att i målet biträda som tolk. Är den som skall höras allvarligt hörsel- eller talskadad, må ock tolk anlitas att biträda rätten. Ej må den anlitas som tolk, vilken till saken eller till någondera parten står i sådant förhållande, att hans tillförlitlighet därigenom kan anses förringad. 2012/13:132, rskr 2012/13:286, bet. 2012/13:JuU23. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol tolkning inför utredande och rättsliga myndigheter, bl.a. vid polisförhör och domstolsförhandlingar (artiklarna 2 och 4). Rätten till tolkning inbegriper lämpligt stöd till misstänkta som lider av hörselnedsättning eller talsvårigheter.4 Direktivet har genomförts genom ändringar i reglerna om tolk- ning och översättning i . Regeringen antog slut- satsen avseende direktivets tillämpningsområde att detta begränsar sig till brottmålsprocessen vilket enligt regeringen innebär att direktivet inte kan anses omfatta administrativa förfaranden där det kan fattas beslut om åtgärder som kan följa av ett brott, t.ex. körkortsingripanden och påförande av skattetillägg. Enligt rege- ringen finns det inte något i direktivets utformning som tyder på att avsikten har varit att direktivets tillämpningsområde i samtliga avseenden ska överensstämma med tillämpningsområdet för bestämmelser i relevanta delar. Mot bak- grund av det anförda var det regeringens bedömning att admini- strativa förfaranden faller utanför direktivets tillämpningsområde.5 införlivades i svensk rätt och kon- ventionen har ställning som lag i . I artikel 6 finns de grundläggande bestämmelserna om rätten till en rättvis rättegång. I artikelns tredje punkt föreskrivs vissa mini- mirättigheter för personer som blivit anklagade för brott. Av punkten 3 e) framgår rätten till en kostnadsfri tolk om den an- klagade inte förstår eller talar det språk som används i domstolen. Rättigheterna enligt denna punkt gäller först när en person blivit anklagad i artikelns mening och omfattar således normalt sett inte förfarandet i allmän förvaltningsdomstol.6 2012/13:132 s. 13. a. s. 14 ff. 6Se a. a. s. 15 f. för regeringens ställningstagande avseende denna fråga i relation till tillämpningsområdet för och rådets direktiv /64/EU. Att skattetillägg har ansetts vara en anklagelse för brott torde innebära att regeln i artikel 6.3 e) i blir tillämplig för ett sådant förfarande i allmän förvaltningsdomstol. Huruvida detta har betydelse för rätten till tolk är kanske mindre viktigt då 50 § FPL stadgar att tolk ska anlitas om en part, ett vittne eller annan som ska höras inför rätten inte behärskar svenska. Det skulle dock kunna ha betydelse för möjligheten att få handlingar översatta i ett mål om påförande av skattetillägg. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol Rätten till tolk enligt artikel 6.3 e) innefattar en rätt till tolkning inte bara under själva rättegången utan även under det förfarande som pågår före rättegången,7 det vill säga hos polis och åklagare.8 Myndigheterna har i detta avseende även ett visst ansvar för tolkningens kvalitet.9 Kravet på att tolkningen ska vara kostnadsfri innebär enligt att det inte är tillåtet att i efterhand återkräva kostnaden för tolkning av den tilltalade oavsett utgången i målet.10 Det är domstolen som är ytterst ansvarig för att den tilltalade får en rättvis rättegång. Om en domstol får indi- kationer på att den tilltalade inte behärskar domstolsspråket måste den ta reda på om det finns ett behov av att anlita tolk.11 I regeringsformen finns vissa grundläggande bestämmelser som är styrande när offentliga förvaltningsuppgifter fullgörs. Av 1 kap. 2 § regeringsformen framgår att den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde och att det allmänna ska motverka diskriminering av människor på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung, språklig eller reli- giös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller andra omständigheter som gäller den enskilde som person. Principen om icke-diskriminering på grund av exempelvis etniskt ursprung eller språklig tillhörighet ska således vara en utgångspunkt vid utövandet av den offentliga makten. I 1 kap. 9 § regeringsformen stadgas likabehandlings- och objek- tivitetsprincipen, som innebär att domstolar och andra förvalt- ningsmyndigheter samt andra som fullgör offentliga förvaltnings- 7Se exempelvis Luedicke, och mot , nr 6210/73; 6877/75; 7132/75, . 8Observera dock att rättigheterna enligt artikeln börjar gälla först när en person har blivit anklagad i artikelns mening. Förfaranden hos polisen innan en person blivit anklagad omfattas således inte. Se (2008) s. 327. 9Se exempelvis Kamasinski mot där uttalade the obligation of the competent authorities is not limited to the appointment of an interpreter but, if they are put on notice in the particular circumstances, may also extend to a degree of subsequent control over the adequacy of the interpretation provided. Kamasinski mot , nr 9783/82, . 10Se exempelvis Luedicke, och mot . 11Se exempelvis Cuscani mot , nr 32771/96, . Tolkning i allmän förvaltningsdomstol uppgifter ska beakta allas likhet inför lagen och iaktta saklighet och opartiskhet. En myndighet får inte låta sig vägledas av andra intressen än dem som den är satt att tillgodose, eller grunda sina beslut på annat än vad som enligt gällande författningar ska anses som omständigheter som får beaktas. Myndigheter har därmed en skyldighet att se till att exempelvis bristfällig svenska inte påverkar ett beslut. I 2 kap. 11 § regeringsformen finns även, efter grundlags- ändringen , en bestämmelse om att rättegångar ska genom- föras rättvist. Bestämmelsen är direkt inspirerad av Europakonven- tionens krav på en rättvis rättegång som har behandlats ovan.12 13.2Tidigare utredningar och rapporter om tolkar i domstol Frågan om tolkar i svenska domstolar, både allmän domstol och allmän förvaltningsdomstol, har utretts ur olika aspekter och med olika inriktning vid ett antal tillfällen . Detta avsnitt behandlar vissa av de tidigare utredningarna som bedömts relevanta för denna utrednings arbete, men är inte en fullständig redogörelse för alla tidigare utredningar. Utredningen om kontakttolkar fick i uppdrag att se över hur ett ökat behov av kvalificerade kontakttolkar bl.a. inom rättsväsendet kunde tillgodoses i den nya instans- och processordningen för migrationsärenden. Utredningen konstaterade i sitt betänkande Tolkutbildning – nya former för nya krav (SOU 2005:37) att den nya instans- och processordningen skulle medföra en ökad efter- frågan på såväl auktoriserade tolkar som tolkar med speciell kom- petens som rättstolkar. Enligt utredningens uppfattning var till- gången på auktoriserade tolkar med kompetens som rättstolk mycket dålig i flera språk.13 Situationen var enligt utredningen 2009/10:80 s. 156 ff. 13Bara i några få språk; finska, bosniska/kroatiska/serbiska, persiska och polska var tillgången på rättstolkar relativt god. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol något bättre när det gällde auktoriserade tolkar utan kompetens som rättstolk. Utredningen pekade vidare på den bristfälliga kunskapen om antalet yrkesverksamma tolkar i och för- delningen på tolkspråk.14 Utredningen om kontakttolkar framhöll i sitt betänkande det allvarliga i att det finns ett okänt antal tolkar som kan få tolk- uppdrag utan att ha formell kompetens att arbeta som tolk, dvs. icke auktoriserade tolkar som inte har genomgått fullständig grundutbildning för kontakttolkar.15 Enligt utredningens upp- fattning var det varken lämpligt eller acceptabelt att tolkförmed- lingarna engagerade någon som tolk om vederbörande inte kunde uppvisa godtagbara kvalifikationer för att ta på sig tolkuppdrag. Den som saknar dokumenterad kompetens och söker uppdrag som tolk borde enligt utredningen i stället rekommenderas att genomgå utbildning för kontakttolkar. Utredningen om kontakttolkar föreslog i sitt betänkande att kontakttolkutbildningen skulle ersättas med en sammanhållen grundutbildning, vilket också skedde.16 Utredningen om kontakttolkar föreslog också att det skulle inrättas ett rikstäckande register över yrkesverksamma tolkar och deras kompetens. Registret borde enligt utredningen innehålla upp- gift om tolkar som motsvarar vissa krav, bl.a. de som har genom- gått den nya grundutbildningen för kontakttolkar.17 fick i uppdrag att utvärdera den nya instans- och processordningen i utlännings- och medborgarskaps- ärenden som infördes . Syftet med utredningen var i första hand att klarlägga hur den nya instans- och process- ordningen uppfyller de grundläggande krav som ställdes upp vid dess införande. Utredningen skulle bl.a. utvärdera möjligheten till 14SOU 2005:37 s. 42. a. s. 44. 16Regeringen beslutade att ge vid i uppdrag att med utgångspunkt i utredningens förslag utveckla den dåvarande kontakttolkutbildningen till en sammanhållen grundutbildning om två terminer. a. s. 44 ff. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol muntlig förhandling och tillgången till tolkar och användningen av landinformation. konstaterade i sitt betänkande Den nya migrationsprocessen (SOU 2009:56) att den nya sammanhållna grundutbildningen för tolkar hade lett till att fler tolkar utbildats och att redan utbildade tolkar höjt sin kompetens. Utredningen fann dock att det fortfarande fanns ett mycket stort behov av fler tolkar och mer kompetenta tolkar och föreslog därför att utbild- ningen av tolkar borde öka. Vidare föreslog utredningen att ett centralt register över tolkar borde inrättas.18 Utredningen föreslog vidare att det vid upphandling av tolk- förmedlingstjänster i större utsträckning borde ställas krav på att de tolkar som förmedlingarna anlitar antingen är auktoriserade eller har genomgått grundutbildning för kontakttolkar med godkänt resultat, att kompetens att tolka för barn borde beaktas och att registrering och tillsyn över tolkförmedlingar borde införas. på tolkning i domstolar, m.m.19 fick 2010 i uppdrag att genom en enkätunder- sökning inhämta uppgifter om i vilken utsträckning auktoriserade tolkar och auktoriserade tolkar med särskild kompetens som rätts- tolkar användes vid tolkning i domstolarna samt i vilken utsträck- ning de tolkar som användes upplevdes som kvalificerade för upp- draget. I uppdraget ingick även att föreslå åtgärder som kunde förbättra kvaliteten på tolkningen i domstolarna. Av enkätsvaren från domstolarna framgick att många domstolar hade problem med att få kvalificerade tolkar eller över huvud taget någon tolk till sina muntliga förhandlingar. Problemen konsta- terades ligga i att det inte fanns tillräckligt många utbildade tolkar eller att sådana inte fanns att tillgå på grund av att anvisade tolkförmedlingar inte hade avtal med dem. I andra fall försvårade bristande service hos tolkförmedlingarna för domstolarna att få kontakt med en kvalificerad tolk. Vidare nämndes att domstolarna inte efterfrågade auktoriserade tolkar på grund av okunskap, 18SOU 2009:56 s. 136. 19Domstolsverket (2010 b). Tolkning i allmän förvaltningsdomstol slentrian eller att man ändå inte hade någon förhoppning om att få en sådan. lämnade följande förslag på åtgärder för att förbättra kvaliteten på tolkningen i domstolarna. För att kunna beakta domstolarnas särskilda behov av rättstolkar och andra kvalitetsaspekter borde göra en egen upphandling för domstolarnas räkning. Vidare framfördes att ett bättre ut- nyttjande av befintligt ramavtal skulle ske om domstolarna alltid ställde krav på rättstolk eller annan auktoriserad tolk samt gick vidare till nästa tolkförmedling om den första inte kunde leverera tolk med efterfrågad kompetens. framförde också förslaget att det i 5 kap. 6 § RB och i 50 § FPL skulle tas in en bestämmelse om att som tolk bör i första hand anlitas rättstolk eller annan auktoriserad tolk. ställde sig vidare bakom Utvärderings- utredningens förslag att ett system med registrering av tolkför- medlingar och tillsyn över dessa skulle införas20 och Utredningen om kontakttolkars förslag att det skulle inrättas ett rikstäckande register över yrkesverksamma tolkar och deras kompetens.21 anförde dessutom att en fortsatt satsning på utbildning av tolkar var synnerligen angeläget samt att det var viktigt att många fler auktoriserade tolkar utbildades så att de klarade proven för kompetens som rättstolk och att det borde ställas krav på att de som anlitas som tolkar i icke auktori- seringsbara språk hade genomgått den sammanhållna grund- utbildningen med godkänt resultat. Statskontorets utredning En tolkningsfråga22 Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att iden- tifiera för- och nackdelar med nuvarande ansvarsfördelning och organisation för auktorisation av tolkar och översättare, inklusive ansvaret för tolkregister, och belysa möjliga alternativ till föränd- ring av nuvarande struktur. Vidare skulle Statskontoret analysera hur utbudet av auktoriserade tolkar respektive tolkar som med 20Detta förslag kom ursprungligen från (SOU 2004:15). 21SOU 2005:37 s. 44. 22Statskontoret (2012). Tolkning i allmän förvaltningsdomstol godkänt resultat genomgått sammanhållen grundutbildning av tolkar kunde öka så att det bättre motsvarade efterfrågan. Statskontoret konstaterade i sin utredning att det inte finns någon enskild åtgärd som staten kan vidta för att åstadkomma en tolkmarknad som tillfredsställer alla önskemål och behov. En orsak till detta var enligt Statskontoret att förutsättningarna ändrar sig och eftersom efterfrågan kan ändras betydligt snabbare än utbudet så kommer det sällan eller aldrig att råda perfekt balans mellan utbud och efterfrågan. Vidare nämnde Statskontoret efterfrågans struktur som bidragande till obalansen. Det konsta- terades att i princip behövs tolkar för varje språk som används i men för ett stort antal av dem är efterfrågan så liten och utspridd att uppdragen inte är i närheten av att kunna försörja ens någon enstaka tolk. Detta leder till att det både kommer att råda både brist och överskott på tolkar. Statskontoret konstaterade att de åtgärder som bidrar till en bättre balans när det gäller de vanligaste språken bör prioriteras. En tänkbar åtgärd var att öka antalet utbildningsplatser. Statskontoret fann dock att detta skulle innebära en stor kostnad för att få fram fler tolkar, inte minst med tanke på att så pass få fullföljer utbildningen. Ett bättre alternativ var enligt Statskontoret att minska avhoppen så att de befintliga utbildningsplatserna utnyttjas . Statskontoret framförde vidare att innan ytterligare resurser satsas på att öka antalet utbildnings- platser bör alla möjligheter tas tillvara för att fånga upp den kom- petens som redan finns. Alla tolkar bör därför få möjlighet att validera sin kompetens och få ett utbildningsbevis, vid behov efter en begränsad kompletterande utbildning.23 13.3Auktorisation av tolkar och översättare Auktorisation av tolkar och översättare regleras i förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. Enligt 1 § i förordningen prövas frågor om auktorisation av tolkar och över- sättare av Kammarkollegiet. Auktorisation får avse ett eller flera 23 Statskontoret (2012) s. 54–55. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol främmande språk och det svenska teckenspråket. En ansökan om auktorisation görs skriftligen hos Kammarkollegiet och för pröv- ning av ansökan ska en avgift tas ut (3 §). För att kunna bli auktoriserad ska en tolk eller översättare ha fyllt och inte ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § eller vara underkastad någon annan motsvarande inskränkning i en annan stat, ha fullgjort de kunskapsprov som föreskrivs av Kam- markollegiet, och vara känd för redbarhet och även i övrigt vara lämplig som tolk eller översättare (4 §). Efter särskild prövning och i den ordning som Kammarkollegiet bestämmer kan en auktoriserad tolk eller översättare få bevis om speciell kompetens för tolkning eller översättning inom ett visst verksamhetsområde (6 §). En auktorisation eller ett bevis enligt 6 § gäller för av . Auktoriserade tolkar eller translatorer ska samvetsgrant utföra de uppdrag som anförtros dem och i allt iaktta god tolk- och translatorssed. Auktoriserade tolkar eller translatorer ska avböja att utföra ett uppdrag om det finns särskilda omständigheter som kan rubba förtroendet för deras opartiskhet eller självständighet (9 §). Kammarkollegiet har beslutat tolkföreskrifter (KAMFS 2004:1) i vilka närmare regleras hur auktorisation av tolkar sker. Enligt 4 § KAMFS 2004:1 består kunskapsprov för auktorisation som tolk av skriftliga prov, förhör och rollspel för att pröva tolkens förmåga att tolka. För att godkännas i provet ska tolken behärska både svenska och tolkspråket och vara insatt i båda språkens ordförråd, gram- matik och uttrycksmöjligheter. Han ska vidare ha god läsförståelse och skrivkunnighet. Tolken ska kunna utföra en tekniskt tillfredsställande tolkning med god informationsöverföring. Han ska vidare väl känna till god tolksed och ha erforderliga termi- nologi- och realiakunskaper i sociala frågor, sjukvård, socialförsäk- ring, arbetsmarknad och vardagsjuridik. Han ska också vara till- fredsställande orienterad om hur det svenska samhället fungerar (4 §). Kunskapsprov för bevis om speciell kompetens (t.ex. rättstolk eller sjukvårdstolk) består av skriftliga prov, förhör och rollspel för Tolkning i allmän förvaltningsdomstol att pröva tolkens förmåga att tolka inom det område som den speciella kompetensen avser. För att godkännas i provet ska tolken kunna utföra en tekniskt god tolkning med mycket god informa- tionsöverföring. Han ska vidare ha goda terminologi- och realia- kunskaper inom specialområdet (5 §). I Kammarkollegiets uppdrag ingår att utöva tillsyn över de auktoriserade tolkarna. Myndigheten kan upphäva auktorisationen om tolken har misskött sig (14 §). Auktorisationen baseras på de särskilda prov som Kammarkollegiet organiserar. Provet består av en skriftlig och en muntlig del. Den som blir godkänd i det skriftliga provet får göra det muntliga, som bl.a. består av rollspel i realistiska tolksituationer. Det muntliga provet genomförs i . För att genomföra det anlitar Kammarkollegiet skådespelare som aktörer i rollspelen och särskilda examinatorer som bedömer resultatet. De som får godkänt i auktorisationsprovet kan därefter göra särskilda prov för att få speciell kompetens som rättstolk respektive sjukvårdstolk. Kammarkollegiet tar ut en avgift för att göra provet, men den täcker inte myndighetens kostnader för att genomföra det. En auktorisation gäller men förnyas utan krav på att göra ett nytt prov förutsatt att tolken har arbetat aktivt som tolk och inte misskött sig. Kammarkollegiet genomför auktorisationsprov för tolkar i cirka 40 språk. Auktorisationsprov anordnas och . Prov för speciell kompetens som rättstolk ordnas och prov för speciell kompetens som sjukvårdstolk ordnas . Som exempel kan nämnas att Kammarkollegiet anordnade auktorisationsprov för tolkar i följande språk; dari, estniska, hindi, lettiska, persiska, rikskinesiska, ryska, spanska, teckenspråk, turkiska och tyska samt auktorisationsprov för sjukvårdstolkar i följande språk; albanska, arabiska, bosniska, kroatiska, serbiska, persiska, rikskinesiska, ryska, sydkurdiska, spanska, teckenspråk och turkiska. Det skriftliga provet kunde genomföras i , , och . Tolkning i allmän förvaltningsdomstol På Kammarkollegiets hemsida finns en preliminär språkplan –i vilken anges när det planeras för auktori- sationsprov i respektive språk.24 Utbildningsbevis för tolkar och tolkutbildning finns en sammanhållen grundutbildning för tolkar. Utbildningen bedrivs enligt en gemensam kursplan och har fast- ställda krav för godkänt resultat. Den utförs av sex folkhögskolor och fyra studieförbund, och omfattar två terminers studier på halv- tid eller fyra på deltid. Den som avslutar grundutbildningen med godkänt resultat får ett utbildningsbevis. vid erbju- der också viss utbildning av tolkar. anordnar en tolkutbildning i ett språk. Utbildningen omfattar 60 högskole- poäng, vilket innebär två terminers studier på heltid. Den som klarar kursen med godkänt resultat har kunnat ansöka om auktorisation utan att behöva göra det särskilda provet vid Kam- markollegiet. För att få påbörja kursen krävs 60 högskolepoäng i det aktuella språket. 13.4Tolkar i allmän förvaltningsdomstol Domstolarna använder sig av kontakttolkar vid tolkning i domstol. Begreppet kontakttolk innebär en tolk som tolkar mellan enskilda personer och representanter för myndigheter. Kontakttolkarna kan delas upp i fyra olika kategorier; auktoriserad tolk, auktoriserad tolk med speciell kompetens för tolkning inom rättsväsendet (s.k. rättstolk), tolk med utbildningsbevis från sammanhållen grund- utbildning och annan tolk. En auktoriserad tolk är en tolk som fått statlig auktorisation. Auktorisationen avser ett eller flera främmande språk eller det svenska teckenspråket. Frågor om auktorisation prövas av Kam- markollegiet, se mer i avsnitt 13.3. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol Rättstolk är en redan auktoriserad tolk som fått specialkom- petens som rättstolk efter att ha genomgått Kammarkollegiets prov för tolkning inom rättsväsendet. Tolk med utbildningsbevis från sammanhållen grundutbildning har genomgått en grundutbildning till kontakttolk. Grundutbild- ningen ges på folkhögskola och studieförbund på halvfart eller på kvartsfart. Kraven på förkunskaper motsvarar gymnasienivå och prövas i ett särskilt test. Utbildningen innehåller de moment som prövas i Kammarkollegiets auktorisa- tionsprov och läggs upp enligt nationella kursmål och nationella prov. Utbildningsbevis ges efter godkänt resultat på utbildningen. Kammarkollegiet har upprättat ett register över tolkar som med godkänt resultat genomgått den sammanhållna kontakttolkutbild- ningen. Annan tolk kan i princip helt sakna tolkutbildning eller i vart fall ha annan utbildning än den ovan nämnda. Förordnade tolkar är uppdragstagare hos domstolen och omfattas därför, enligt ett beslut av Justitiekanslern, av samma sekretess- regler som domstolens anställda.25 13.4.2Tolkar – tillgång och efterfrågan Som framgår ovan har det i flera tidigare utredningar konstaterats att tillgången på tolkar inte är tillräcklig och att tolkarnas kvalitet är högst skiftande.