sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Tjänstepensioner brukas traditionellt delas in i två olika huvudtyper: förmånsbestämda- respektive premiebestämda (avgiftsbestämda) pensioner. Som kommer att framgå i avsnitt 2.7 kan de två modellerna även kombineras. Den traditionella modellen för tjänstepensioner, såväl i som i många andra länder, är att arbetsgivaren utfäster en förmån av viss storlek, vilken vanligen relateras till lönenivå och ett visst antal tjänsteår. En pension som bestäms på detta sätt kallas för- månsbestämd (på engelska "defined benefit"). När pensionen sedan ska tryggas ska arbetsgivaren göra de inbetalningar och/eller avsättningar som krävs för att den utlovade utfästelsen ska kunna fullgöras. Vid förmånsbestämd pension är kostnadens storlek en osäker- hetsfaktor för arbetsgivaren, eftersom förändrade förhållanden, särskilt de finansiella upp- och nedgångarna, gör det svårt att beräkna kostnaderna för de utställda pensionslöftena. Å andra sidan ger modellen en förutsebarhet för arbetstagarna, eftersom de vet hur hög deras framtida pension kommer att bli. En annan tjänstepensionsmodell innebär att arbetsgivaren utfäster sig att betala en premie av en viss storlek, ofta en viss procent av den anställdes lön, till exempelvis ett försäkringsbolag. Ofta får arbets- tagaren själv välja placeringsalternativ. En sådan pensionsmodell benämns premiebestämd eller avgiftsbestämd (på engelska "defined contribution") och förmånens storlek kommer sedan till viss del att bero på avkastningen på inbetalade medel. Tjänstepension – en bakgrund I premiebestämda tjänstepensionsmodeller är således förmånens storlek en osäkerhetsfaktor för arbetstagaren. Systemet har där- emot fördelar för arbetsgivaren, som får möjlighet att förutse storleken på pensionskostnaderna. Hur stor andel av den totala pensionen som utgörs av tjänste- pension beror delvis på arbetstagarens tidigare inkomster. I allmänhet utgör andelen dock mellan . Tjänstepensionsförmånerna följer av den pensionsutfästelse som arbetsgivaren har gjort. Med denna pensionsutfästelse avses vanligen ett löfte från arbetsgivaren till en anställd eller tidigare anställd eller efterlevande till sådana anställda och som omfattar ålders-, sjuk- och/eller efterlevandepension. har det även blivit allt vanligare att arbetstagaren kommer överens med arbetsgivaren om att löneökningar, övertidsersättning, bonus och liknande inte ska betalas ut på sedvanligt sätt utan omvandlas till pensionsförmåner (s.k. löneväxling). En pensionsutfästelse kan vara antingen oantastbar eller antast- bar. En oantastbar utfästelse är inte förenad med några villkor, vilket innebär att den anställde har rätt till intjänad pension oavsett om han eller hon slutar sin anställning eller påbörjar en ny anställning före ordinarie pensionsålder. Den anställde tjänar således fortlöpande in en fordran på framtida pension och arbets- givaren påtar sig motsvarande pensionsåtagande. För en antastbar utfästelse gäller däremot villkor. Exempel på antastbara pensions- utfästelser är löften om garantipension och visstidspension. De pensionerna är att jämställa med en bruttoförmån från vilken övriga inkomster ska avräknas. Majoriteten av de svenska pensions- utfästelserna är oantastbara. Intjänande förmåner går inte förlorade för att arbetstagaren byter arbetsplats. Om arbetstagaren exempelvis byter till en annan arbetsgivare inom samma kollektivavtalsområde kvarstår arbets- tagaren inom samma pensionsplan. För en närmare beskrivning av hanteringen av kollektivavtalade försäkringar för arbetare och tjänste- män inom privat sektor, se betänkande (SOU 2012:64, s. 854 f.). Tjänstepension – en bakgrund Pensionsutfästelser är av långsiktig art eftersom de i regel sträcker sig flera decennier framåt i tiden. För att arbetsgivarens löfte om framtida pensionsutbetalningar till den anställde ska få någon substans anses det därför nödvändigt att säkerställa – trygga – pensionsutfästelsen. Som nämnts finns det inte några tvingande civilrättsliga regler för valet av tryggande, men de kollektivavtal som finns på området innehåller särskilda regler för hur detta ska ske. Skattelagstiftningen ställer däremot upp särskilda krav på tryggande för att inbetalningar och avsättningar för tjänstepension ska godtas skatterättsligt. Det dominerande sättet att trygga tjänstepension i är genom inbetalning av till ett försäkringsföretag eller till en understödsförening (s.k. tjänstepensionskassa). I sådana fall brukar man tala om tjänstepensionsförsäkring. Pensionsutfästelsen kan också tryggas genom att arbetsgivaren skuldför pensionsåtagandena i sin balansräkning (s.k. kontotryggande eller på engelska "book reserves"). Vidare kan tryggande ske genom att arbetsgivaren gör avsättningar till en pensionsstiftelse. De två senare fallen regleras i tryggandelagen. Tryggandet i pensionsstiftelse eller kontotryggande kombineras vanligtvis med att arbetsgivaren därtill tecknar en kreditförsäkring eller ställer annan säkerhet. Olika kombinationer av tryggande- former förekommer också, exempelvis inom ramen för ITP-planen (se avsnitt 2.7.1). Såvida pensionsöverenskommelsen inte föreskriver annat får arbetsgivaren själv välja formen för tryggandet. Arbetsgivare som inte omfattas av kollektivavtal tecknar i allmänhet en försäkring eller skuldför pensionsåtagandet i balansräkningen. Som nämnts regleras avsättning till pensionsstiftelse i tryggande- lagen. En pensionsstiftelses uteslutande ändamål är att trygga sådan utfästelse om pension till arbetstagare eller arbetstagares efter- levande, som har lämnats av en arbetsgivare och som denne bär ansvaret för (9 § tryggandelagen). kan aldrig utfästa pension och ansvarar följaktligen inte heller för pensions- utfästelserna (12 § tryggandelagen). Stiftelsens medel kan inte tas i Tjänstepension – en bakgrund anspråk för arbetsgivarens övriga skulder och berörs inte av arbets- givarens obestånd. När arbetsgivaren har gjort en inbetalning till stiftelsen, får medlen disponeras endast för pensioner. Enligt tryggandelagen får stiftelsen dock låna ut medel till arbetsgivaren om det ställs betryggande säkerhet för lånet eller om tillsynsmyndigheten medger det (11 § första stycket). Som betryggande säkerhet anses exempel- vis kreditförsäkring. Sådan försäkring meddelas i i princip uteslutande av Försäkringsbolaget , ömsesidigt. Alla arbetsgivare har rätt att bilda en pensionsstiftelse. En sådan stiftelse kan bildas av ett enskilt företag, men det finns inga hinder mot att en stiftelse är gemensam för flera arbetsgivare. Stiftelsen är en juridisk person. Den skiljer sig från andra associationer genom att den inte har några ägare eller medlemmar. Stiftelsens förmögen- het förvaltas av en styrelse med representanter för såväl arbets- givaren som berörda arbetstagare. En arbetsgivare avsätter medel till pensionsstiftelsen genom att till denna föra över tillgångar såsom kontanter, aktier, obligationer, fastigheter eller liknande. Det är inte tillåtet att överföra reverser eller liknande fordringar på arbetsgivaren. som de anställda tjänar in pensionsförmåner ökar arbetsgivarens pensions- skuld dels med värdet av de ytterligare intjänade pensionsbeloppen, dels med den förräntning som har förutsatts i beräknings- grunderna. Pensionsreservens värde – dvs. det kapitaliserade värdet (eller nuvärdet) av de utfästelser som ska tryggas i stiftelsen – fastställs mot bakgrund av de föreskrifter om försäkringstekniska grunder för beräkning av kapitalvärde som anvisar (se 3 § tryggandelagen och FFFS 2007:24). Någon skyldighet för arbetsgivaren att göra inbetalningar till stiftelsen uppställs inte i tryggandelagen. Stiftelsens enda uppgift är att förvalta kapital, och eftersom den inte har något åtagande eller ansvar för pensionsutfästelserna finns ingen motsvarande skuldpost i stiftelsens balansräkning. Eftersom en pensionsstiftelses uteslutande ändamål är att säker- ställa att arbetsgivarens pensionsutfästelser uppfylls, får stiftelsen i normalfallet inte betala ut pensioner. Det är arbetsgivaren som beräknar pensionsåtagandena och utifrån dem gör erforderliga inbetalningar till stiftelsen. Det ankommer vidare på arbetsgivaren att sköta utbetalningen av de utgående pensionerna. förmögenhet kan därför karaktäriseras som en form av pant för den pensionsberättigades pensionsfordran. Tjänstepension – en bakgrund ingen möjlighet att begränsa sin ansvarighet till pantens värde, dvs. Arbetsgivaren kan begära kompensation eller gottgörelse från pensioner under förutsättning att arbetsgivarens pensionsreserv inte överstiger pensionsstiftelsens tillgångar efter gottgörelsen, eller att gottgörelsen högst motsvarar årets avkastning på stiftelsens kapital (se 14 och 15 §§ tryggande- lagen). Det ankommer på stiftelsen att kontrollera att de gott- görelser som arbetsgivaren begär står i överensstämmelse med stiftelsens ändamål och bestämmelserna i tryggandelagen. Det finns som nämnts inget krav på att pensionsstiftelsens tillgångar ska täcka arbetsgivarens pensionsåtaganden. Ofullständig fondering medför dock att arbetsgivaren måste skuldföra (avsätta) ett belopp som motsvarar skillnaden mellan stiftelsens tillgångar och pensionsåtagandet i balansräkningen. Även bestämmelserna om särskild redovisning av pensionsskuld (s.k. kontotryggande) återfinns som nämnts i tryggandelagen. Enligt huvudregeln får alla arbetsgivare oavsett företagsform skuldföra (avsätta) pensionsutfästelser enligt allmän pensionsplan genom kontoavsättning i balansräkningen (se 5 § tryggandelagen). Härutöver får vissa särskilt utpekade juridiska personer, såsom aktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag, ekonomiska föreningar och sparbanker även skuldföra upplupen del av pensionsutfästelser som inte omfattas av en allmän pensionsplan. Skuldföring av pensionsutfästelse avseende arbetstagare med bestämmande inflytande (t.ex. ledande befattningshavare) och sådan arbetstagares efterlevande får ske endast såvitt avser pensionsutfästelser enligt allmän pensionsplan så länge som inflytandet består. Tryggandelagen innehåller bestämmelser om hur begreppet bestämmande inflytande ska fastställas. Den särskilda redovisningen av pensionsskulden fungerar så att arbetsgivaren redovisar det aktuella värdet av sina pensions- utfästelser som en skuld (avsättning) i balansräkningen i års- redovisningen. En förutsättning för att skuldföring i balansräkning ska godtas skatterättsligt är att skuldföringen kombineras med en kredit- försäkring eller med eller statlig borgen eller liknande Tjänstepension – en bakgrund Pensionskostnaderna belastar rörelsens resultat och den skuld som finns i balansräkningen motsvaras av kapitalvärdet av intjänade pensionsrätter samt i vissa fall tillkommande värdesäkringsmedel. Kreditförsäkring av pensionsutfästelser som är skuldförda i bolagets egen balansräkning beviljas av Försäkringsbolaget , ömsesidigt (PRI Pensionsgaranti). PRI Pensions- garanti är det enda försäkringsbolag som meddelar sådana kreditförsäkringar, i det så kallade PRI-systemet. PRI systemet tillkom i samband med ITP-planen. Tanken med systemet är att företagen genom att teckna kreditförsäkring hos PRI Pensionsgaranti efter skuldföring i balansräkningen kan behålla pensionskapitalet i verksamheten och själva avgöra hur det ska användas, som de anställdas pensionsutfästelser är tryggade. Genom kredit- försäkringen garanterar PRI Pensionsgaranti pensionerna för de anställda om företaget skulle komma på obestånd. Innan försäk- ringen beviljas gör PRI Pensionsgaranti en noggrann kreditbedöm- ning av företaget. I vissa fall krävs att företaget ska ställa säkerhet för hela eller delar av pensionsskulden. För företag som ingår i en koncern begärs ofta borgen eller någon annan typ av förbindelse från koncernens moderföretag. Om företagets kreditvärdighet skulle försämras avsevärt kan PRI Pensionsgaranti kräva att pensionsskulden avvecklas genom inlösen. Om ett företag går i konkurs tas företagets kreditförsäkring i anspråk och PRI Pensionsgaranti sörjer för att avveckla skulden genom inlösen i pensionsförsäkring. Inom ramen för PRI-systemet kan företaget också välja att föra över hela eller del av pensionskapitalet till en pensionsstiftelse för att göra finansiella placeringar, s.k. PRI-stiftelser. Tryggande av tjänstepension genom betalning av för en tjänstepensionsförsäkring är den vanligaste tryggandeformen. I de flesta fall betalas premierna till ett försäkringsföretag som har tillstånd enligt försäkringsrörelselagen (2010:2043, FRL). I övriga fall betalas premierna till en tjänstepensionskassa. En sådan kassa är en understödsförening som inte får driva affärsmässig försäkrings- rörelse. Den tillhandahåller försäkringar till en viss bestämd krets personer, såsom anställda i ett visst företag eller personer som tillhör en viss yrkesgrupp eller bransch. Tjänstepension – en bakgrund har tidigare tillämpat lagen (1972:262) om understödsföreningar (UFL). Den lagen upphävdes dock vid ikraftträdandet av den nya FRL . De understödsföreningar som var registrerade får fortsätta att driva sin verksamhet enligt UFL till utgången av . De föreningar som då inte har ansökt om tillstånd att driva verksamhet enligt FRL ska träda i likvidation (se 7 § lagen [2010:2044] om införande av FRL). 2.6Särskilt om kollektivavtalet och tjänstepension Försäkringar enligt kollektivavtal är naturligtvis alltid knutna till arbetsmarknaden och därmed till de särskilda förhållanden som råder där. Villkoren för kollektivavtalsgrundade tjänstepensions- försäkringar har utformats i förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter på central nivå inom respektive sektor. Kollektivavtal om försäkringar kan dock även slutas på förbundsnivå eller genom att en enskild arbetsgivare sluter ett sådant avtal med en arbetstagarorganisation. Förhandlings- resultatet på central nivå ges formen av ett kollektivavtal varigenom de anslutna förbunden rekommenderas att träffa överenskommelse om skyldighet för arbetsgivare att teckna försäkringar. De gemensamma villkoren för försäkringarna gäller som bindande kollektivavtal mellan förbunden. Samma sak gäller för övriga överenskommelser om försäkringarna som träffats mellan de centrala parterna, såsom tolknings- och tillämpningsregler samt tvistlösningsinstrument. Inom ramen för kollektivavtalsförhandlingar avtalar parterna vanligtvis om villkoren vid anställning inom branschen/sektorn, däribland tjänstepensionsförmåner. 4 Sådana avtal kan reglera frågor av skiftande art, men inkluderar ofta vad som kan betecknas som sidoförmåner – exempelvis pensioner, försäkringar och liknande.5 Avtal om anställningsvillkor och andra relevanta protokoll är en del av det övergripande kollektivavtalet. reglerar en hel del viktiga frågor för tjänstepensionen. Det finns dock ingen klar uppdelning mellan vad som avtalas i kollektivavtalet respektive försäkringsavtalet utan 4Överenskommelser om förmåner kan även finnas i s.k. förhandlingsprotokoll.5 Det är vanligt att villkor om arbetstid, semester, sjuklön och anställningskydd är en del av kollektivavtalet. 5Det är vanligt att villkor om arbetstid, semester, sjuklön och anställningskydd är en del av kollektivavtalet. Tjänstepension – en bakgrund detta kan skilja sig åt mellan olika kollektivavtalsparter och avtals- områden. Arbetsmarknadens parter kan exempelvis fastställa sådant som: avgiften som arbetsgivaren betalar för den anställdes tjänste- pension,6 om avgiften ska placeras på särskilt sätt,7 hur de försäkringsföretag som ska erbjuda tjänstepensions- försäkringar inom avtalsområdet ska väljas ut och vem som ska välja ut dessa, om den enskilde arbetstagaren, den försäkrade, ska ha möjlighet att flytta mellan de olika försäkringsföretagen, hur avgifter för arbetstagare som inte gör ett val av försäkrings- företag ska placeras, hur överföring av befintliga försäkringar ska ske i det fall att en försäkringsgivare inom avtalsområdet av någon anledning kan eller får erbjuda försäkringar, när utbetalning av tjänstepensionsförsäkringen kan påbörjas och pensionen betalas ut,8 och om arbetstagaren kan välja återbetalningsskydd och hur sådan utbetalning ska göras. Att avtalsparterna inom ramen för den lagstiftning som reglerar området i stort sett disponerar fritt över kollektivavtalet och dess innehåll innebär att avtalsparterna genom ändringar av detta avtal direkt kan påverka anställningsavtalens utformning. Även den ursprungliga utformningen av de försäkringsavtal som tecknas mellan ett försäkringsföretag och den enskilde arbetsgivaren inom ramen för en kollektivavtalsuppgörelse påverkas i hög grad av närvaron av ett kollektivavtal. Orsaken är att kollektivavtalet på många områden fastställer sådant som för andra försäkringsformer 6Det kan i kollektivavtalet anges att arbetsgivare och lokal facklig organisation samt förbundsparter kan avtala om en kompletterande avgift som överstiger den i avtalet angivna. Även en enskild arbetsgivare och arbetstagare kan ha möjlighet att avtala om en sådan avvikelse. 7Exempelvis kan det i kollektivavtalet fastställas att minst en viss andel av avgiften ska placeras i en traditionell tjänstepensionsförsäkring. 8I kollektivavtalet anges vissa begränsningar vad gäller pensioneringstidpunkt och utbetal- ningstid. Arbetstagaren har inom dessa uppsatta ramar möjlighet att välja pensionerings- tidpunkt och utbetalningstid. Tjänstepension – en bakgrund endast finns reglerat i försäkringsavtalet. Med anledning av när- varon av ett kollektivavtal kan därmed försäkringstagaren – i detta fall arbetsgivaren – den försäkrade och försäkringsgivaren inte på samma sätt som för andra försäkringsformer genomföra ändringar i försäkringsavtalet för en kollektivavtalsgrundad tjänstepensions- försäkring, utan att bryta mot kollektivavtalet, trots att de är parter i försäkringsavtalet. 2.7Närmare om kollektivavtalade pensionssystem 2.7.1Tjänstemän i privat sektor Industrins och handelns tilläggspension (ITP-planen) Avtalet mellan och om en ny ITP-plan trädde i kraft . Planen innehåller ITP 1 och ITP 2. För den premiebestämda ITP 1, som gäller för tjänstemän födda eller senare, börjar tjänstepension inbetalas av den kontant utbetalda bruttolönen. Om lönen över- stiger 7,5 inkomstbasbelopp är premien för den överstigande delen . Planen ger tjänstemännen valmöjligheter vad avser förvaltningen. av premien måste alltid placeras i en pensionsförsäkring. Collectum är valcentral och sköter upphandlingen av de valbara försäkringsföretagen. Fyra företag som förvaltar traditionell försäkring och fem företag som erbjuder fondförsäkring upp- handlades för en period . upphandlades i konkurrens traditionell försäkring i som icke-valsalternativ för dem som inte gör något aktivt val. Det finns möjlighet att göra omval och att flytta mellan valbara företag. Det finns också möjlighet för ett företag att förvalta ITP 1 i egen regi genom avsättning till en pensionsstiftelse kompletterat med en kredit- försäkring. Den förmånsbestämda ITP 2 gäller för tjänstemän födda och tidigare. är försäkringsgivare och förvaltare av ITP 2, förutom vad gäller ålderspensionsdelen för företag anslutna till PRI-systemet samt avseende alternativ ITP (se nästa avsnitt). Premien bestäms individuellt för varje försäkrad och förmån. Ålderspensionen i ITP 2 utgör, (dvs. har tillhört ITP 2 under lägst 360 månader), av den pensionsmedförande lönen (slutlönen) upp till 7,5 inkomstbasbelopp, Tjänstepension – en bakgrund mellan 7,5 och 20 inkomstbasbelopp och mellan 20 och 30 inkomstbasbelopp. I samband med att ITP-planen ändrades infördes ITPK, en kompletterande premiebestämd pension med en premie som motsvarar av lönen. placerades premierna endast i . infördes möjlighet att välja placering genom införande av ett anslutningsförfarande. 2008 och 2012 genomfördes upphandlingar i konkurrens. De förvaltare som är valbara och icke-valsalternativet är desamma som upphandlats inom ITP 1. Om inget aktivt val görs placeras premierna i en traditionell försäkring i . Det finns möjlighet att göra omval och att flytta mellan valbara bolag. Arkitekter och ingenjörer i teknikkonsultsektorn omfattas av ITP-planen, men när det gäller ITP 2 förvaltas den av AI Pension, försäkringsförening. Utfästelser enligt planen kan även tryggas genom avsättning i företagets balansräkning eller genom överföring av medel till en pensionsstiftelse. Alternativ ITP (s.k. tiotaggarlösning) De tjänstemän som har ITP 2 och som tjänar mer än 10 inkomst- basbelopp kan komma överens med sin arbetsgivare om att den lönedel som överstiger 7,5 inkomstbasbelopp – men högst 30 inkomstbasbelopp – bryts ut ur det förmånsbestämda systemet och omvandlas till en premiebestämd pension. Risken för hur pensionskapitalet utvecklas överförs därmed från arbetsgivaren till den försäkrade. Premien för alternativ ITP är inte fastställd i ITP- avtalet. Vanligtvis används den så kallade frilagda premien. Den frilagda premien ska motsvara den kostnad som arbetsgivaren skulle ha haft för ITP 2. Det finns även arbetsgivare som använder sig av fastställda , oftast beroende på hur gammal den anställde är (s.k. premietrappa). Premiebetalningen kan också göras som en kompletterande ITPK-premie. Tjänstemannen kan själv välja att placera premierna för den alternativa ITP-lösningen i fond- eller traditionell för- säkring. I vissa fall bestämmer arbetsgivaren vilka bolag som är valbara. Tjänstepension – en bakgrund Byte från ITP 2 till ITP 1 Det finns möjlighet för arbetsgivare, som efter 2007 tecknat nya kollektivavatal, att byta från ITP2 till ITP1 efter godkännande av från kollektivavtalsparterna. Andra kollektivavtal för tjänstemän Flera branscher inom privat sektor tillämpar ITP-liknande pensions- planer. Inom exempelvis banktjänstemannaområdet tryggas de för- månsbestämda pensionerna i regel av stiftelser eller genom försäkring i t.ex. Pensionskassan SHB, Sparinstitutens Pensionskassa (SPK) och SPP. Avtalet mellan Bankinstitutens och är benämnt Bankernas tjänstepension (BTP). För den premiebestämda delen (BTPK) kan val göras mellan traditionell försäkring och fondförsäkring. Valmöjlig- heterna varierar emellertid mycket mellan banker och andra finansiella företag. I vissa fall kan endast det egna företaget väljas. är valcentral för de anställda i de företag som valt SPK och SPP som pensionsförvaltare. Försäkringsområdets kollektivavtal (FTP 12) trädde i kraft . För den premiebestämda delen (FTP 1) ska placeras i traditionell försäkring, övrig del placeras i fondförsäkring eller traditionell försäkring. Parterna har upphandlat Skandiakon som valcentral och har anslutit tre pensionsförvaltare för tradi- tionell försäkring och sju för fondförsäkring. är icke- valsalternativ för dem som inte gör något aktivt val, efter upphandling i konkurrens. Den förmånsbestämda delen i försäkringsbranschens pensionsavtal (FTP 2) tryggas i stiftelser eller pensionsförsäkringar. ITPK motsvaras i dessa avtal av FTPK. kan göras mellan traditionell försäkring och fondförsäkring. Valbara alternativ motsvarar de för FTP 1. Omval för framtida och flytt av intjänat kapital kan göras mellan de valbara förvaltarna, både för FTP 1 och FTPK. Tjänstepension – en bakgrund 2.7.2Arbetare i privat sektor Pensionen inom är premiebestämd. Premierna börjar betalas och utgör de på lönen upp till 7,5 inkomstbasbelopp och därutöver. Arbets- tagaren kan välja sparform – traditionell försäkring eller fond- försäkring – och försäkringsföretag. Fora har genom ett analutnings- förfarande 2012 utsett tre företag för traditionell försäkring och tio för fondförsäkring. Parterna har (utan upphandling) utsett traditionell föräkring i AMF som icke-valsalternativ för dem som inte gör något aktivt val, –2016. Omval för framtida och flytt av kapital kan ske mellan valbara företag. Det är även möjligt för företag att trygga pensioner i egen regi. 2.7.3 Anställda i kommun och landsting Kollektivavtalad pension för kommun och landsting – KAP-KL och AKAP-KL Inom kommun- och landstingssektorn trädde pensionsavtalet KAP-KL i kraft .