sou · H2B363 · 2014-09-05 00:00:00 — döms, om gärningen avser annan döms det, om gärningen avser befattning än som avses i 3 b § annan befattning än som avses i första stycket 2, till ansvar enligt 3 b § första stycket 2, till ansvar enligt 23 kap. . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att 11 och 13 a §§ skattebrottslagen (1971:69) ska ha följande lydelse För förberedelse till grovt skattebrott döms till ansvar enligt 23 kap. . För förberedelse eller stämp- ling till grovt skattebrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i vapenlagen (1996:67) att det i 9 kap. vapenlagen (1996:67) ska införas en ny paragraf, 8 §, av följande lydelse. För försök, förberedelse eller stämpling till grovt vapenbrott eller synnerligen grovt vapenbrott döms det till ansvar enligt 23 kap. . Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2000:1225) om straff för smuggling att 14 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling ska ha följande lydelse. brott samt för försök, förbere- brott samt för försök, förbere- delse och stämpling till grov delse eller stämpling till grov smuggling, grovt tullbrott enligt 23 kap. . Detsamma gäller för för- ling till sådan narkotikasmugg- ling som inte är att anse som inte är att anse som ringa. Denna lag träder i kraft . 20 kap.8 §Den som uppsåtligen hjälper en utlänning att olovligen komma in i eller passera genom , en annan EU-stat eller , , eller döms för människosmuggling till fängelse i högst två år.Är brottet att anse som grovt Om brott som avses i första döms för grov människosmugg- stycket är grovt döms för grov ling till fängelse, lägst sex människosmuggling och högst . Vid i lägst och högst bedömande av om brottet är . Vid bedömningen av om grovt ska särskilt beaktas om brottet är grovt ska det särskilt gärningen beaktas om gärningen1. utförts mot ersättning, 1. utförts mot ersättning,2. utgjort ett led i en verk- 2. utgjort ett led i en verk- samhet som avsett ett stort antal samhet som avsett ett stort antal personer, eller personer, eller3. utförts under former som 3. utförts under former som innebär livsfara för utlänningen innebär livsfara för utlänningen eller annars utförts under hän- eller annars utförts under hän- synslösa former. synslösa former.Är brottet att anse som ringa Om brott som avses i första döms till böter eller fängelse i stycket är ringa döms för ringa högst . människosmuggling till böter ellerFör försök eller förberedelse fängelse i högst sex månader.till brott enligt denna paragraf För försök till ringa män- döms till ansvar enligt 23 kap. niskosmuggling, människosmugg- . ling eller grov människosmuggling döms det till ansvar enligt 23 kap. . Detsamma gäller för förberedelse till människo-37Författningsförslag lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) att 20 kap. 8 § (2005:716) ska ha följande lydelse. smuggling eller grov människo- smuggling. Denna lag träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Direktiven för vårt uppdrag beslutades vid regeringssammanträde (dir. 2013:19). Av direktiven framgår att utredningens övergripande uppdrag har varit att överväga om det går att skärpa den straffrättsliga regleringen så att organiserad brottslighet kan bekämpas mer effektivt. Mer konkret har det varit fråga om att överväga om kriminaliseringen av olika förstadier till brott är tillräckligt omfattande, om straffskalan för förberedelse och stämpling till brott bör ändras, om det finns omständigheter som är särskilt vanligt förekommande vid organiserad brottslighet och som bör lyftas fram som omständigheter att särskilt beakta vid brottsrubricering samt om kriminaliseringen av underlåtenhet att avslöja brott bör ändras på något sätt. erhöll utredningen ett tilläggsuppdrag avseende vapenbrott (dir. 2013:112). Uppdraget gällde bl.a. att undersöka vilka åtgärder som krävs för att höja straffminimum för grovt vapenbrott till fängelse och införa en särskild straff- skala för synnerligen grovt vapenbrott. Utredningens uppdrag i den delen redovisades i delbetänkandet Skärpta straff för vapenbrott (SOU 2014:7). Uppdraget, såvitt nu är av intresse, har gällt att överväga om grovt vapenbrott bör kriminali- seras på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Utredningens uppdrag och arbete Utredningsarbetet har bedrivits på sedvanligt sätt med tretton sam- manträden, varav två tvådagars internatsammanträden (tre sam- manträden avsåg den del av arbetet med tilläggsuppdraget som redovisades ). I våra direktiv har angetts att utredningen vid behov ska sam- råda med berörda myndigheter och organisationer. Detta samråd har till övervägande del skett genom att de närmast berörda myn- digheterna och organisationerna funnits representerade i expert- gruppen. , , Rikspolis- styrelsen (genom i ), Brotts- förebyggande rådet (Brå) och har varit representerade i expertgruppen. Därutöver har en expert från all- män domstol deltagit i utredningens arbete. På detta sätt har kun- skaper, erfarenheter och synpunkter under arbetets gång inhämtats som underlag för utredningens analyser och överväganden. Samråd har skett med (Ju 2012: 10), Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott (Ju 2013:04) och (Ju 2013:11). träffade utredaren och sekreteraren kammar- åklagaren , i , för att få hans synpunkter på brottsutredningar som rör organiserad brottslighet. har bl.a. deltagit i utred- ningen i det s.k. Södertäljemålet (tingsrätts dom i mål B 2376-12 som varit under prövning i (mål B 8076-13; dom har meddelats ). anordnade utredningen även, i samarbete med , ett seminarium i straffrätt som särskilt behandlade frågan om gradindel- ning och straffmätning. Vårt uppdrag har dels varit styrt till överväganden om bl.a. en ut- ökad kriminalisering i förfältet av samt kvalifikationsgrunderna för vissa angivna brott, dels öppet genom att det i direktiven över- lämnats till utredningen att även lämna förslag för andra brotts- typer än de angivna. Det har medfört att vi lämnar förslag till änd- ringar för vissa andra brott än de som särskilt har angetts i våra Utredningens uppdrag och arbete Eftersom utredningstiden har varit begränsad och då en stor mängd brottstyper är vanliga inom organiserad brottslighet har vi emellertid ansett oss nödgade att avgränsa uppdraget till några mer centrala brottstyper. För några brottstyper har det dessutom pågått utredningar del- vis parallellt med vår utredning, varför vi har valt att inte gå in närmare på vissa av de brott som behandlas inom ramen för de utredningarna (t.ex. , Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott och Narkotikastraff- utredningen). Vi har emellertid löpande samrått med och har hållit oss informerade om det arbete som bedrivits inom nämnda utred- ningar och inom och utredningsväsendet i övrigt. Det sagda innebär att vi (med några undantag) har valt att kon- centrera utredningens arbete kring brottsbalksbrotten och att vi således – med några få undantag – har avstått från att utreda och lämna förslag på specialstraffrättens område. Detta innebär inte i sig något ställningstagande i fråga om det finns anledning att över- väga sådana förändringar som vi föreslår även för andra brott än de vi behandlar i detta betänkande eller inte. En fråga som inte tas upp i direktiven, men som har varit uppe till diskussion är frågan om deltagande i kri- minell organisation bör kriminaliseras. Vi har vid samrådsmöte med framför allt fått information om att det fak- tum att den svenska lagstiftaren har valt att inte kriminalisera del- tagande i kriminell organisation innebär svårigheter bl.a. i polis och åklagares internationella samarbeten. är det lätt att se svårigheter med en sådan kriminalisering. Frågan om att kriminalisera deltagande i en kriminell organisa- tion har varit föremål för överväganden tidigare, nämligen efter att rådet i Europeiska Unionen beslutade att anta en gemensam åtgärd om att göra deltagande i en kriminell orga- nisation i Europeiska unionens medlemsstater till ett brott (se mer om detta i avsnitt 3.1.1 nedan). De krav som ställdes enligt konven- tionen var att varje medlemsstat skulle åta sig att se till att de hand- lingar som beskrevs i konventionen bestraffas med effektiva, pro- portionerliga och avskräckande sanktioner. Regeringen uttalade i samband med att konventionen skulle antas att reglerna om med- verkan, förberedelse och stämpling till samt underlåtenhet att avslöja brott lever upp till de krav som framgår av konventionen. Utredningens uppdrag och arbete Sammantaget gjordes bedömningen att några lagstiftningsåtgärder inte var nödvändiga för att uppfylla konventionens krav (skr. 1998/99:60 s. 265 och prop. 2002/03:146 s. 32). Även om vi enligt våra direktiv har varit oförhindrade att ta upp sådana närliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas menar vi att just frågan om kriminalisering av del- tagande i kriminell organisation dels har övervägts tidigare och inte ansetts passa in i svensk lagstiftning, dels är så komplicerad att det inte finns utrymme att på ett fullgott sätt utreda frågan inom ramen för förevarande uppdrag. Vi har således valt att inte utreda frågan om deltagande i en kriminell organisation bör kriminaliseras. 3Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i har fokus ökat och stora resurser lagts ned på att bekämpa den organiserade brottsligheten. Regeringen har bl.a. tagit initiativ till en bred nationell mobilisering mot den organi- serade brottsligheten. Ett problem med sådana och andra insatser som vidtagits för att bekämpa organiserad brottslighet är dock att det inte finns någon vedertagen definition av begreppet organiserad brottslighet och det har inte heller vid de konkreta insatserna redo- gjorts för vad syftet är med de vidtagna åtgärderna (Brå 2011:20 s. 43). I stället används olika typer av beskrivningar av vad som avses med begreppet i olika sammanhang. Det är inte länge sedan begrep- pet organiserad brottslighet väckte associationer främst till krimi- nella mc-gäng. ingår även bl.a. grupperingar som baseras på släktskap eller etnicitet samt grupperingar med anknytning till ett visst geografiskt område i beskrivningen. Utöver olika slags varaktiga gängbildningar och nätverk före- kommer tillfälliga grupperingar som bildas för att genomföra ett visst brott, t.ex. ett värdetransportrån eller en bolagstömning, och som därefter upplöses. Det handlar då mer om organiserade brott än organiserad brottslighet (Brå 2002:7 s. 8). Utmärkande för orga- niserad brottslighet är att det är en mer eller mindre löpande krimi- nell verksamhet som bedrivs i sådan omfattning att det knappast går att utföra den ensam. Som regel handlar det om kriminella nät- verk som förser marknaden med förbjudna och skattefria varor eller tjänster (s. 12 ff.). Ett problem med insatser mot organiserad brottslighet kan alltså vara att det är svårt att klart se vilka insatser som lämpligen bör vid- tas eller vad dessa ska leda till utan att veta vad som avses Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i med organiserad brottslighet eller vilket problem det är man vill komma tillrätta med från samhällets sida. 3.1.1Internationella instrument och definitioner Ett första steg mot en internationellt accepterad definition togs då EU:s medlemsstater antog den gemensamma åtgärden om att göra deltagande i en kriminell organisation i EU:s medlems- stater till ett brott. Ytterligare ett steg togs , då () generalförsamling antog en allmän konvention mot transnationell organiserad brottslighet (), som har stora likheter med EU:s gemensamma åtgärd. Enligt de båda instrumenten kan begreppet organiserad brottslighet sägas ta sikte på gärningar begångna inom en strukturerad sammanslutning av ett par personer eller fler, vilka handlar i samförstånd i syfte att begå ett eller flera brott som kan föranleda fängelse eller mer för att direkt eller indirekt uppnå ekonomisk eller annan mate- riell . Regeringen redovisade i samband med att den gemensamma åtgärden och skulle antas, att reglerna om med- verkan, förberedelse och stämpling till samt underlåtenhet att avslöja brott lever upp till de krav som framgår av instrumenten. Sam- mantaget gjordes bedömningen att några lagstiftningsåtgärder inte var nödvändiga för att uppfylla instrumentens krav (skr. 1998/99:60 s. 265 och prop. 2002/03:146 s. 32). tillträdde därefter konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet . Enligt konventionen ska varje konventionsstat bl.a. vidta de åtgärder som behövs för att straffbelägga att avtala med en eller flera personer att begå ett grovt brott i syfte som direkt eller indirekt är förenat med uppnående av ekonomisk eller annan materiell . Vidare ska konventionsstaterna straffbelägga att någon, med vetskap antingen om en organiserad brottslig sammanslutnings syfte och allmänna brottsliga verksamhet, aktivt deltar i verksamheten med vetskap om att deltagandet kommer att bidra till genomförandet av brott. antogs inom EU ett rambeslut om kampen mot organi- serad brottslighet (2008/841/RIF). Syftet med rambeslutet var att i viss mån harmonisera medlemsstaternas lagstiftning när det gäller Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i brott som rör deltagande i en kriminell organisation. I rambeslutet användes den framtagna gemensamma listan över elva kriterier som kan användas för att definiera begreppet organi- serad brottslighet. Enligt EU:s definitionsmodell måste minst sex av kriterierna vara uppfyllda för att det ska vara fråga om organi- serad brottslighet – och bland dem är de kriterier med nummer 1, 3, 5 och 11 obligatoriska. Enligt de elva kriterierna ska det vara fråga om: 1.samarbete mellan fler än två personer, 2.egna tilldelade uppgifter åt var och en, 3.lång eller obegränsad utsträckning i tiden, 4.någon form av disciplin och kontroll, 5.misstanke om allvarliga kriminella handlingar, 6.verksamhet på internationell nivå, 7.användande av våld eller andra metoder för hot, 8.användande av kommersiella eller affärsmässiga strukturer, 9.deltagande i penningtvätt, 10.otillbörlig påverkan på politik, medier, offentlig förvaltning, rättsliga myndigheter eller ekonomin, och 11.strävan efter och/eller makt. har antagit och genomfört rambeslutet i svensk rätt (Ds 2008:6, Ds 2010:25 och prop. 2007/08:144 och 2010/11:76). Åter gjordes bedömningen att svensk rätt i huvudsak uppfyllde de kri- minaliseringsåtaganden som följde av rambeslutet (prop. 2010/11:76 s. 21). Det är emellertid inte självklart att det går att överföra dessa kri- terier till svenska förhållanden, eftersom den organiserade brotts- ligheten i inte nödvändigtvis följer samma mönster som den internationella organiserade brottsligheten. Ett problem med den vida definition som ställs upp i de internationella konventionerna är att den täcker in allt från italienska maffiasyndikat till två inbrotts- tjuvar som driver en fönsterputsfirma (Brå 2012:13 s. 332). När det gäller de svenska förhållandena är det framför allt broderskaps- Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i grupperingar och ad hoc grupperingar (se nedan avsnitt 3.2.4) som agerar i organiserad form. 3.2.1Finns det någon svensk legaldefinition av begreppet organiserad brottslighet? I svensk rätt finns inte någon legaldefinition av begreppet organi- serad brottslighet. Inte heller i övrigt finns det någon allmänt vedertagen definition av begreppet organiserad brottslighet. har regeringen lämnat flera förslag till som syftat till att motverka den organiserade brottsligheten, men någon definition av vad som avses med begreppet organiserad brottslighet eller kriminell organisation har inte ansetts lämplig att göra i lag. I och med genomförande av Rådets rambeslut om förverkande av , hjälpmedel och egendom som härrör från brott (2005/212/RIF) angavs t.ex. att regeringen valde att inte begränsa tillämpningen av de nya förverkandereglerna så att de endast skulle vara tillämpliga vid brott som utförts av eller inom kriminella organisationer (prop. 2007/08:68 s. 54 f.). I stället fram- går det av förverkandebestämmelsen i 36 kap. 1 b § första stycket att det enda krav som uppställs är att det ska vara fråga om ett brott för vilket det är föreskrivet fängelse avseende brottstyp. I andra stycket finns dessutom ett antal brott där straffvärdet är lägre men där första styckets bestämmelser ändå kan aktualiseras, t.ex. vid narkotika-, människohandels- och dopningsbrott (prop. 2007/08:68, s. 55 f.). Att, såsom i rambeslutet, använda sig av begreppet kriminell organisation ansågs vid genomförandet av beslutet vara främmande för svensk rätt och begreppet skulle därmed inte användas som av- gränsning för den nya förverkandeformens tillämpningsområde. Regeringen ville inte heller införa någon annan begränsande formu- lering som föreslagits av remissinstanserna, såsom att bestämmel- serna skulle träffa brottslighet som utövas systematiskt (prop. 2007/08:68, s. 54 f.). I förslaget om en utvidgning av bestämmelsen i 29 kap. 2 § 6 om försvårande omständigheter, som lämnades , angavs att det så som försvårande omständighet vid Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i straffmätningen av ett brott skulle beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form, systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Med brottslighet som utövats i organiserad form avses enligt förarbetena brottslighet som har begåtts inom ramen för en struk- tur där flera personer samverkat under en inte helt obetydlig tids- period för att begå brott. Med brottslighet som utövats syste- matiskt avses brottslighet där ett visst tillvägagångssätt upprepats ett flertal gånger av antingen en ensam gärningsman eller av flera personer i samförstånd (prop. 2009/10:147 s. 43). Klart är alltså att bestämmelsen tar sikte på organiserad brottslighet, men att begrep- pet inte används uttryckligen i lagstiftningen. Bestämmelsens tillämplighet har prövats bl.a. i ett mål där gärningsmännen hade an- knytning till Hells och några av dess supporterorganisationer (se dom i mål nr B 90-13. Se även mer om denna bestämmelse nedan i avsnitt 7.2.2). Det finns alltså ingen legaldefinition av begreppet organiserad brottslighet, kriminell organisation eller liknande i svensk rätt och i praktiken måste de begrepp som i stället angetts i lagtexten för att beskriva den verksamhet som ofta utförs inom sådana organisa- tioner eller konstellationer bli föremål för åklagarens utredning. Åklagaren måste då redovisa sin utredning och presentera bevis om t.ex. hur organiserat ett brott har varit i det enskilda fallet för att en viss bestämmelse som införts i syfte att motverka organiserad brottslighet ska kunna tillämpas. har bedrivit forskning om organiserad brottslighet och har utifrån sin kunskap om förhållandena i utarbetat en definition av organiserad brottslighet som kan sammanfattas i följande tre punkter (18. Lokala åtgärder mot organiserad brottslighet s. 34 f.). Det rör sig om nätverksbaserad vinstinriktad brottslig verksam- het i projektform där gärningspersonerna har vilja och förmåga att skydda och underlätta brottsligheten genom otillåten på- verkan (trakasserier, hot, våld och korruption). Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i Inom projekten, som avlöser varandra, finns en arbetsordning och flexibilitet som innebär att medarbetare går in i och ut ur projekten. Verksamheten bedrivs som regel diskret, men kan ibland ta sig uttryck i synliga gäng med ett utmanande beteende, symboler och maktspråk. Inom den organiserade brottsligheten utgör kriminaliteten en affärsmässig verksamhet. Med det avses att brott inte är engångs- företeelser, utan bedrivs på yrkesmässiga grunder och syftet är framför allt att tjäna pengar. Eftersom verksamheten som de krimi- nella gängen utför är brottslig måste den skyddas från myndigheter och angrepp från andra kriminella och svekfulla personer i eller i närheten av verksamheten. Skyddet byggs upp dels genom att organisationen genom våldshandlingar och hot mot dem som riskerar att angripa verksamheten etablerar ett våldskapital, dels genom att nätverken försöker undvika att dra uppmärksamhet åt sig genom att agera diskret och vara ytterst försiktiga. Skyddet av organisationen eller gänget är följaktligen en mycket viktig del i verksamheten och livsföringen för dessa gärningspersoner (Idé- skrift 18. Lokala åtgärder mot organiserad brottslighet s. 35 f.). De kriminella organisationerna skapar genom den brottsliga verksamheten kapital, kompetens, kontakter och status som sedan kan användas för att ytterligare skydda och underlätta den fortsatta verksamheten. Denna ständigt pågående process medför att brotts- ligheten blir systemhotande och ett större problem för samhället än dess kriminella kärnverksamhet (som t.ex. narkotikabrott och stölder). Den kriminella verksamheten blir också systemhotande om de kriminella organisationerna kan påverka myndighets- personer, såsom tulltjänstemän och poliser, på ett otillbörligt sätt eller hota brottsoffer och vittnen, som kanske då inte vågar anmäla brott eller berätta om sina iakttagelser i domstol (18. Lokala åtgärder mot organiserad brottslighet s. 36 f.). Enligt Brå är det framför allt pengar som är drivkraften för den organiserade brottsligheten. En del av de mer etablerade gruppe- ringarna har därför tagit steget över till ekonomisk brottslighet och inriktar sig på t.ex. bolagstömningar och bedrägerier snarare än mer traditionell brottslighet, som narkotikabrott och stölder (Brå 2012:13 s. 349 f.). Den organiserade brottsligheten i har Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i annars i huvudsak varit inriktad på narkotika, smuggling av sprit, tobak och dopningspreparat, stölder, och i någon mån miljöbrott. Vidare är penningtvätt, människohandel för sexuella ändamål samt koppleri, människosmuggling, illegal spelverksamhet, vapenhandel, och utpressning, grova rån och skjutningar vanligt förekommande inom den svenska organiserade brottsligheten (Brå 2002:7 s. 8, NUC Rapport 2011:3 s. 2). När insatser ska tillsättas mot organiserad brottslighet är det enligt Brå mer angeläget att det klargörs vad det är som ska bekämpas än att det görs försök att allmängiltigt definiera begrep- pet organiserad brottslighet. Först när problemet med brottslig- heten och syftet med insatsen har identifierats kan de rätta åtgär- derna vidtas. 3.2.3Kritik mot införande av brottsbekämpande åtgärder utifrån en diffus hotbild Det finns en bred samsyn om att brottslighet, särskilt mycket all- varlig sådan, ska bekämpas på ett effektivt sätt. Kritik har emeller- tid framförts mot att det hot som terrorism och organiserad brottslighet utgör, i många fall är dåligt underbyggt av fakta och att många åtgärder som vidtas i kriget mot terrorism eller kampen mot den organiserade brottsligheten därmed riskerar att inkräkta på medborgarnas personliga integritet och rättssäkerheten utan att för den skull vara effektiva mot den allvarliga brottsligheten (se t.ex. artiklar av och i SvJT 2007 s. 59 respektive 101). I artiklarna hänvisar författarna till att det i såväl den politiska diskursen som i media ofta hänvisas till att brottsligheten, och då särskilt vissa allvarliga former av brottslighet, utgör ett ständigt ökande hot, medan verkligheten i själva verket kan se helt annor- lunda ut om man studerar fakta som t.ex. den officiella brotts- statistiken. Vidare menar de att det finns stor kunskap om krimina- liteten och dess utveckling, omfattning och struktur , medan det finns lite forskning om vad som utgör effektiv brotts- kontroll eller effektiva polismetoder. Ofta saknas det kunskap om betydelsen av nya tvångsmedel och då i synnerhet hemliga sådana (Flyghed s. 59). Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i