sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — tepensionsföretag vars kapitalbas understiger det riskkänsliga kapitalkravet ska upprätta en långsiktig åtgärdsplan och överlämna planen till inspektionen för godkännande. Av åtgärdsplanen ska framgå vilka åtgärder företaget planerar att vidta för att inom rimlig tid sänka riskerna i verksamheten, förändra sina framtida åtaganden eller på annat sätt garantera att företaget kommer att kunna infria sina framtida åtaganden gentemot ersättningsberättigade. Med beaktande av att tjänstepensionsföretagens verksamhet normalt är av mycket långsiktig karaktär torde det i vissa fall kunna bli aktuellt att godkänna åtgärdsplaner som sträcker sig . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör, i likhet med det som gäller för försäkringsföretag, få meddela före- skrifter om innehållet i en finansiell saneringsplan (se 16 kap. 26 § FRL). bör även få meddela föreskrifter om innehållet i en långsiktig åtgärdsplan. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förlag till bestämmelser om ingripande mot tjänstepensionsföretag. Skälen för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktivet har inga ändringar skett av bestämmelserna i de nuvarande artik- larna 14.2 och 14.3 om tillsynsmyndigheternas befogenheter att förhindra och förebygga oegentligheter, möjlighet att begränsa eller förbjuda institutets rätt att fritt förfoga över sina tillgångar samt tillsynsmyndighetens möjlighet att helt eller delvis överföra befogenheter till en särskild företrädare (se artikel 64.1 och 2 samt 5 i förslaget). Bestämmelserna i den nuvarande artikel 14.4 om att ett beslut om att förbjuda ett institut att utöva sin verksamhet ska grundas på klart angivna skäl och delges institutet har kompletterats med bestämmelser om att detta även ska gälla för beslut om begränsning av möjligheter för ett institut att bedriva sin verksamhet (se arti- kel 62.3 i förslaget). Ändringen föranleder inget behov av ändring i utredningens förslag [jfr 20 § förvaltningslagen (1986:223)]. Förslag: Bestämmelserna om återkallelse av tillstånd för tjänste- pensionsföretag ska utformas efter mönster från 16 kap. 8–11 §§ försäkringsrörelselagen. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 14.4 föreskriver att tillsyns- myndigheten vid särskilt allvarliga överträdelser får förbjuda eller begränsa verksamheten i ett institut, såsom t.ex. då institutet inte på ett tillfredsställande sätt kan skydda medlemmarnas och för- månstagarnas intressen, institutet inte längre uppfyller villkoren för att få bedriva verksamhet, institutet allvarligt åsidosätter sina lagstadgade skyldigheter eller, när institutet bedriver gränsöver- skridande verksamhet, institutet inte följer värdlandets social- och arbetsmarknadslagstiftning. Beslut om att förbjuda ett institut att utöva sin verksamhet ska grundas på klart angivna skäl och delges institutet. kan ansöka om att understödsföreningen ska träda i likvidation om föreningen inte vidtar rättelser (se 71 § UFL). ska under vissa förutsättningar återkalla ett försäkringsförtags tillstånd om någon av bolagets ledande befatt- ningshavare inte uppfyller de krav på ledningen som uppställs i FRL. Som ett alternativ till återkallandet av tillståndet får Finansinspek- tionen fatta beslut om att avsätta en styrelseledamot eller verkställande direktör. Avsikten är att det alternativet ska väljas i de fall det finns brister i ledningen i ett i övrigt väl fungerande företag (se 16 kap. 8 §). ska vidare återkalla tillståndet eller i vissa fall meddela varning bland annat om registrering inte skett inom före- skriven tid, om inte tillståndspliktig rörelse påbörjats , om företaget vill avregistrera sig, om förtaget inte bedrivit försäkrings- rörelse av 6 månader samt om företaget är försatt i konkurs eller trätt i likvidation (se 16 kap. 9 §). får återkalla tillstånd eller meddela varning om inte företaget uppfyller kraven för tillstånd, inte vidtagit åtgär- derna i sin plan för återställande av en tillfredsställande finansiell ställning eller i andra fall allvarligt åsidosatt gällande bestämmelser för verksamheten (se 16 kap. 10 §). får bestämma hur avvecklingen av rörelsen ska ske i de fall ett försäkringsföretags tillstånd återkallas (se 16 kap. 11 §). Skälen för förslaget: Direktivets regler om att tillsynsmyndig- heten vid särskilt allvarliga överträdelser ska få förbjuda eller begränsa verksamheten i ett institut motsvaras för försäkringsföreta- gen främst av reglerna i 16 kap. 8, 10 och 11 §§ FRL. 16 kap. 9 § FRL avser mer detaljerade regler som är koppade till registeringen av tillstånd, konkurs och likvidation. I samband med införandet av den nya FRL anpassades reglerna om återkallelse av tillstånd till att omfatta samtliga associationsformer för försäkringsföretag. Mot denna bakgrund anser utredningen att regleringen kring återkallelse av tillstånd för tjänstepensionsföretagen ska utformas efter mönster från 16 kap. 8–11 §§ FRL. Bestämmelserna i artikel 14.4 andra stycket om att tillsynsmyn- dighetens beslut om att förbjuda ett institut att utöva sin verksam- het ska grundas på klart angivna skäl och delges institutet är redan tillgodosedda genom regleringen i förvaltningslagen (1986:223). Ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska enligt huvudregeln i 20 § förvaltningslagen innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Med begreppet enskild avses inte enbart enskilda individer utan även företag, organisationer och andra privaträttsliga subjekt. En part ska enligt 21 § förvaltningslagen underrättas om innehållet i ett här aktuellt beslut. 12.2.3Anmälan till behörig myndighet och Eiopa Förslag: Beslut om återkallelse av tillstånd ska anmälas till Eiopa. Anmälan ska göras av . Bestämmelsen på försäkringsområdet om att Finansinspekt- ionen ska anmäla en viss typ av beslut – beslut om begräns- ningar i ett försäkringsföretags förfoganderätt över tillgångar – till berörda tillsynsmyndigheter inom EES och till Eiopa, ska inte ha någon motsvarighet på tjänstepensionsområdet. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 14.4 föreskriver att beslut om att förbjuda ett institut att utöva sin verksamhet ska anmälas till Eiopa.3 Direktivet innehåller inga regler om något särskilt anmäl- ningsförfarande i samband med beslut om förfogandeinskränk- ningar. I 71 b § UFL finns bestämmelser om rutiner för informationsut- byte mellan tillsynsmyndigheter inom EES i samband med beslut om förfogandeinskränkningar. UFL innehåller inte några regler om anmälningsskyldighet till Eiopa. I 16 kap. 12 § UFL finns bestämmelser om rutiner för informat- ionsutbyte mellan tillsynsmyndigheter inom EES i samband med återkallelse av tillstånd och beslut om förfogandeinskränkningar. Anmälan ska i dessa fall även göras till Eiopa. Skälen för förslaget: Bestämmelsen om anmälningsskyldighet till Eiopa i samband med en tillsynsmyndighets beslut om att förbjuda ett institut att utöva sin verksamhet – som infördes i tjänstepensions- direktivet genom det s.k. Omnibus I-direktivet – ska tas in i lag, och anmälningsskyldigheten ska läggas på . Någon motsvarighet till bestämmelserna om rutiner för inform- ationsutbyte mellan tillsynsmyndigheter inom EES (se 71 b § UFL respektive 16 kap. 12 § FRL) ska inte införas på tjänstepensions- området, eftersom det inte finns några sådana bestämmelser i tjänstepensionsdirektivet. 3 Artikeln ändrad genom det s.k. Omnibus I-direktivet, och rådets direktiv /78/EU av om ändring i direktiven /26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten) Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) (EUT L 331, 15.12.2010, s. 120, Celex 32010L0078). Förslag: Straffavgifter och förseningsavgifter får beslutas av för tjänstepensionsföretag. Bestämmelserna ska utformas efter mönster från 16 kap. 14–21 §§ FRL. Avgif- terna ska tillfalla staten. får förena föreläggande med vite. Tjänstepensionsdirektivet: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om vilka sanktionsavgifter en tillsynsmyndighet får ta ut. har enligt 74 § UFL möjlighet att vitesföre- lägga styrelsen att fullgöra sina lagstadgade skyldigheter, såsom att till inspektionen sända in stämmoprotokoll och därmed tillhörande handlingar liksom att hos inspektionen göra behöriga anmälningar för registrering. Bestämmelser om att får ta ut straffavgifter, förseningsavgifter och vite finns i 16 kap. 14–21 och 25 §§ FRL. får besluta om att ett försäkringsföretag ska betala en straffavgift om inspektionen meddelat ett beslut om anmärkning eller varning. Avgiften tillfaller staten (se 14 §). Straffavgiften ska fastställas till lägst och högst . Avgiften får inte överstiga av försäkringsföretagets omsättning närmast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under försäkringsföretagets första verksamhetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. Avgiften får inte vara så stor att försäkringsföretaget, efter det att avgiften har påförts, inte uppfyller kraven på att ha en tillfredsställande soliditet och likviditet (se 15 §). När straffavgiftens storlek fastställs, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge överträdelsen har pågått (se 16 §). Om ett försäkringsföretag inte lämnar de upplysningar om sin verksamhet som begär, får inspektionen besluta att företaget ska betala en förseningsavgift med högst . Avgiften tillfaller staten (se 17 §). Straffavgiften eller förseningsavgiften ska betalas till Finansin- spektionen efter det att beslutet om den har vunnit laga kraft eller inom den som anges i beslutet (se 18 §). beslut att ta ut straffavgift eller försenings- avgift får verkställas utan föregående dom eller utslag, om avgiften inte har betalats inom den tid som anges i 18 § (se 19 §). Om straffavgiften eller förseningsavgiften inte betalas inom den tid som anges i 18 §, ska lämna den obetalda avgiften för indrivning. Bestämmelser om indrivning av statliga fordringar finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga ford- ringar m.m. (se 20 §). En beslutad straffavgift eller förseningsavgift faller bort i den utsträckning verkställighet inte har skett från det att beslutet vann laga kraft (se 21 §). Om meddelar föreläggande eller förbud enligt denna lag, får inspektionen förena föreläggandet med vite (se Skälen för förslaget: Tjänstepensionsdirektivet saknar regler om vilka avgifter de behöriga myndigheterna som utför tillsyn över tjänstpensionsinstitut får ta ut. Bestämmelser om de straffavgifter och förseningsavgifter som får besluta om, bör avseende tjänstepensionsföretag lämpligen utformas efter mönster från försäkringsregleringen. Det finns inte skäl att bedöma ett tjänstepensionsföretag på ett annat sätt än försäkringsföretag och andra finansiella företag. En liknande bedömning gjordes för för- säkringsföreningarna i samband med att den nya FRL infördes (se prop. 2009/10:246 s. 403). Avgifterna ska tillfalla staten. Om , i likhet med bestämmelserna för för- säkringsföretag, meddelar förbud eller föreläggande enligt tjänste- pensionsrörelselagen, får inspektionen förena föreläggandet med vite. 12.2.5Ingripande mot den som saknar tillstånd Förslag: Bestämmelser införs om ingripande mot den som dri- ver sådan rörelse som omfattas av tjänstepensionsrörelselagen, men saknar tillstånd. Bestämmelserna utformas efter mönster från 16 kap. 23 och 24 §§ FRL. Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler. I 16 kap. 23 och 24 §§ FRL finns bestämmelser om ingripande mot den som saknar tillstånd. I 23 § anges att om någon driver sådan rörelse som omfattas av FRL utan att vara berättigad till det, ska före- lägga denne att upphöra med rörelsen. Inspektionen får besluta hur avvecklingen av rörelsen ska ske. I föreläggandet ska Finansin- spektionen upplysa om att rätten efter ansökan av inspektionen kan komma att besluta att företaget ska gå i likvidation om föreläg- gandet inte följs. Om det är osäkert om lagen är tillämplig på viss rörelse, får förelägga den som driver rörelsen att lämna de upplysningar om rörelsen som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. Den som är revisor i ett företag är skyldig att på begäran av inspektionen lämna sådana upplysningar om företagets rörelse som revisorn har fått kännedom om vid fullgö- randet av sitt uppdrag. I 24 § anges att om ett aktiebolag eller en ekonomisk förening inte följer ett föreläggande enligt 23 § första stycket att upphöra med rörelsen, ska rätten, efter ansökan av , besluta att företaget ska gå i likvidation. I dessa fall tillämpas 25 kap. 10, 25, 28-44, 46 och 47 §§ aktiebolagslagen (2005:551) och 11 kap. 5 och 7-16 §§ samt 17 § fjärde och femte styckena lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. Beslut om likvidation ska inte meddelas om det under ärendets handläggning vid rätten visas att rörelsen har upphört. Beslutet om likvidation gäller . Skälen för förslaget: Tjänstepensionsdirektivet innehåller inga regler om ingripande mot den som saknar tillstånd att bedriva verk- samhet. Behovet av kundskydd medför att tjänstepensions- rörelselagen bör innehålla bestämmelser om att får ingripa om ett företag bedriver tillståndspliktig verksamhet utan att ha tillstånd för detta. Utredningen anser att nu aktuella bestämmelser bör utformas efter mönster från 16 kap. 23 och 24 §§ FRL. Förslag: Bestämmelser om överklagande av Finansinspektion- ens och beslut ska utformas efter mönster från den reglering som gäller på försäkringsområdet. Tjänstepensionsdirektivet: beslut om sank- tioner och andra åtgärder ska enligt artikel 14.5 kunna överklagas till domstol. Enligt 75 § UFL överklagas beslut att vägra registrering av en understödsförening hos kammarrätten, medan inspektionens övriga beslut enligt UFL överklagas hos förvalt- ningsrätten. Regler om överklagande av och beslut finns i 17 kap FRL. Skälen för förslaget: Bestämmelser om överklagande av och beslut ska utformas efter mönster från den reglering som gäller på försäkringsområdet. 12.3Övriga frågor kring tillsynen med anledning av förslaget till IORP II-direktiv Bedömning: Bestämmelserna om tillsynens huvudsyfte i försla- get till IORP II-direktiv föranleder inga ändringar i utredning- ens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktiv finns nya bestämmelser om tillsynens huvudsyfte. Huvudsyftet är att skydda medlemmar och förmånstagare. Enligt de nya bestämmel- serna ska myndigheterna vid utförande av tillsynen beakta sina besluts potentiella effekter på det finansiella systemets stabilitet i unionen, särskilt i krissituationer, med hänsyn till den information som finns tillgänglig vid den aktuella tidpunkten (se artikel 59 i förslaget). Utredningens bedömning är att de nya bestämmelserna är av sådan art att de bör samordnas med övriga bestämmelser i förord- ningen (2009:93) med instruktion för , och att de nya bestämmelserna därför inte föranleder några ändringar i utredningens bedömningar och förslag. 12.3.2Allmänna principer för tillsynen Bedömning: De nya bestämmelserna om allmänna tillsynsprin- ciper i förslaget till IORP II-direktivet föranleder den ändringen i utredningens förslag att tillsyn ska utgå från en proaktiv och riskbaserad metod. Skälen för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktiv finns nya bestämmelser om allmänna principer för tillsynen, se artikel 61 i förslaget. Enligt bestämmelserna ska behöriga myndigheter i hemmedlemsstaten ansvara för tillsynen. Vidare ska tillsynen base- ras på en proaktiv och riskbaserad metod, samt omfatta en kombi- nation av platsbesök och åtgärder på distans. Det anges även att tillsynsmyndigheten ska utöva tillsynen inom rimlig tid och på ett proportionerligt sätt. Slutligen ska de behöriga myndigheterna ta hänsyn till den potentiella effekten av deras åtgärder på de finansi- ella systemens stabilitet i EU, särskilt i krissituationer. Utredningens bedömning är att bestämmelserna i huvudsak är av sådan art att de bör samordnas med övriga bestämmelser i för- ordningen med instruktioner för . Direkt i lag bör dock uttryckas att inspektionens tillsyn ska utgå från en proaktiv och riskbaserad metod. Bedömning: De föreslagna detaljbestämmelserna om tillsyns- myndighetens granskningsprocess föranleder inga ändringar av utredningens förslag och bedömningar. Skälen för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktiv finns ett antal nya detaljbestämmelser om de behöriga myndigheternas granskningsprocess (se artikel 63 i förslaget). Bestämmelserna anger att de behöriga myndigheterna ska -granska strategier, processer och rapporteringsrutiner som institutet infört för att följa de lagar och andra författningar som följer av direktivet. Granskningen ska omfatta en bedömning av kvalitativa krav som avser styrningssystemet, bedömning av institutets risker och en bedömning av institutets förmåga att bedöma dessa risker, -ha övervakningsinstrument i form av stresstester, -ha nödvändiga befogenheter för att kunna kräva att institutet åtgärdar svagheter eller brister som påvisats i granskningen, -fastställa hur ofta granskningen av strategier, processer och rapporteringsrutiner som institutet infört för att följa de lagar och andra författningar som följer av direktivet ska ske och vilken omfattning de ska ha. Utredningens bedömning är att de föreslagna bestämmelserna är av sådan art att de bör tas in i föreskrifter som meddelas av rege- ringen. Det ska här noteras att använder ett tillsynsverktyg – trafikljuset – för stresstester av försäkringsfö- retag och understödsföreningar. 12.3.4Öppenhet och ansvar vid utförande av tillsynsuppgifter m.m. Bedömning: Bestämmelserna om att tillsynsmyndigheterna ska utföra sina uppgifter på ett öppet och ansvarsfullt sätt föranle- der inga ändringar av utredningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: Enligt artikel 65 i förslaget till IORP II- direktiv ska behöriga myndigheter utföra sina4 uppgifter på ett öppet och ansvarsfullt sätt, och med vederbörlig hänsyn till skyd- det av konfidentiella uppgifter. Enligt de nya bestämmelserna ska följande uppgifter offentliggöras; -Texter till lagar, författningar, vägledningar, information, tillämpning av direktivet enligt artikel 4 och 5. -Information om granskningsförfarande enligt artikel 63. -Aggregerade statistiska uppgifter om centrala aspekter av tillämpningen av tillsynsregelverket. -Klargörande av huvudsyftet med tillsynen är att skydda medlemmar och förmånstagare. -Regler om administrativa påföljder vid överträdelser. Instituten ska vidare ha och tillämpa överblickbara rutiner för utnämning och entledigande av ledamöter i de behöriga myndig- heternas styrelser och verkställande organ (se artikel 65 i förslaget.) Enligt artikel 72 i förslaget till IORP II-direktivet ska medlems- staterna underrätta Eiopa om sina nationella bestämmelser av till- synskaraktär som är relevanta när det gäller tjänstepensionsplaner och som inte omfatats av hänvisningen till nationell social- och 4 Uppgifterna anges i artiklarna 60–64. arbetsmarknadslagstiftning i bestämmelserna om verksamhet över gränserna (artikel 12.1). Utredningens bedömning är att de nya bestämmelserna inte för- anleder något behov av ändringar i utredningens bedömningar och förslag. 12.3.5Konfidentiell information och informationsbyte Bedömning: Bestämmelserna om konfidentiell information och informationsutbyte med avseende på de behöriga myndighet- erna föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktiv finns det nya detaljerade bestämmelser om tystnadsplikt och informat- ionsutbyte med avseende på de behöriga myndigheterna. Bestäm- melserna handlar om tystnadsplikt (artikel 66), användning av konfidentiella uppgifter (artikel 67), informationsutbyte mellan myndigheter (artikel 68), överföring av uppgifter till centralbanker, monetära myndigheter, europeiska tillsynsmyndigheter och Euro- peiska systemriskrådet (artikel 69), utlämnande av uppgifter till den centrala förvaltningen som ansvarar för den finansiella lagstift- ningen (artikel 70) samt om villkor för informationsutbyte (artikel 71). Utredningens bedömning är att de nya bestämmelserna i artik- larna 66-71 om konfidentiell information och informationsutbyte med avseende på tillsynsmyndigheten är av sådan art att de omfat- tas av regleringen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), och att de inte föranleder något behov av ändringar i utredningens bedömningar och förslag (se prop. 2011/12:70 s. 7477). 13.1Utgångspunkt för den civilrättsliga regleringen Bedömning: Den civilrättsliga regleringen av avtalen mellan tjänstepensionsföretag och arbetsgivare/arbetstagare ska ta sin utgångspunkt i regleringen av personförsäkring enligt försäk- ringsavtalslagen. Regleringen ska tas in i den lagen genom hänvisning till relevanta försäkringsavtalsregler. Vid tillämpning av bestämmelserna ska avtal om tjänstepensionsförmåner jäm- ställas med motsvarande försäkringsavtal och det som sägs om försäkringsbolag även gälla ett tjänstepensionsföretag. Bakgrund: Bestämmelser om det civilrättsliga förhållandet mellan försäkringsbolag (inklusive tjänstepensionskassor1) och den som ingått avtal om försäkring med ett försäkringsbolag finns i försäk- ringsavtalslagen (2005:104), FAL. FAL innehåller bestämmelser om individuell skadeförsäkring, individuell personförsäkring och kollektiv försäkring. När det gäller individuell skadeförsäkring finns det olika bestämmelser för konsumentförsäkring och före- tagsförsäkring. Beträffande kollektiv försäkring finns det olika bestämmelser för kollektiv skadeförsäkring – som är uppdelad i gruppskadeförsäkring och kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring – och kollektiv personförsäkring – som delas in i grupperson- försäkring och kollektivavtalsgrundad personförsäkring. Enligt FAL innefattas i begreppet personförsäkring kategorierna livförsäkring, sjukförsäkring och olycksfallsförsäkring. En person- försäkring kan tecknas på försäkringstagarens eller någon annans liv eller hälsa. Med begreppet skadeförsäkring avses försäkring mot ekonomisk förlust genom sakskada, ersättningsskyldighet eller ren förmögenhetsskada i övrigt. 1 Enligt 1 kap. 4 § tredje stycket försäkringsavtalslagen (2005:104) ska det som sägs om försäkringsbolag gälla också i fråga om andra företag som meddelar försäkring. I FAL menas med försäkringstagare den som har ingått ett avtal om försäkring med ett försäkringsbolag. Med försäkrad avses vid skadeförsäkring den vars intresse är försäkrat mot skadan och vid personförsäkring den på vars liv eller hälsa en försäkring gäller. Med förmånstagare menas den som på grund av ett förmåns- tagarförordnande enligt vissa särskilda bestämmelser i har rätt att få försäkringen eller ersättning som utfaller från den. Med gruppavtal avses avtal som sluts med ett försäkringsbolag för en bestämd grupp personer och som anger villkor för avtal om gruppförsäkring.2 Enligt FAL gäller vidare – om inte försäkringsavtalet föreskriver något annat – att när en arbetsgivare tecknar en individuell person- försäkring till förmån för en anställd på dennes liv eller hälsa, anses den anställde som försäkringstagare vid tillämpningen av bestäm- melserna om information till försäkringstagaren när ett försäkrings- avtal har träffats, vid tillämpningen av bestämmelserna om förfogande över försäkringen och om förhållandet till borgenärerna samt i fråga om rätten till försäkringsersättning i övrigt (1 kap. 5 § FAL).