sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — Uppgifter om enskildas hälsa, såsom t.ex. sjukdomar och miss- bruk, omfattas av sekretess oavsett i vilket sammanhang uppgiften förekommer. Hälso- och sjukvårdssekretess kan tillämpas hos för uppgifter om enskilda. Det hindrar inte att det i vissa fall kan finnas anledning för att i en rapport ange om den som har haft säkerhetskritiska uppgifter vid ett olyckstillfälle varit påverkad av alkohol eller droger. De uppgifter förfogar över och som avser enskildas hälsa inhämtas oftast från hälso- och sjukvården. Då om- fattas uppgifterna av patientsekretess enligt 25 kap. 1 § OSL, vilken medföljer uppgifterna enligt 11 kap. 1 § om överföring av sekretess. Här finns också anledning att redogöra för tillämpningen av den sekretessbrytande bestämmelsen i 9 § LUO. Den föreskriver att vid sina undersökningar har rätt att hålla förhör med den som antas kunna ge upplysningar av betydelse för utredningen, samt att har rätt att ta med sig och granska handlingar eller andra föremål som kan antas vara av sådan betydelse. Av förarbetena framgår uttryckligen att bestäm- melsen är avsedd att ha sekretessbrytande verkan36. Det har i några enstaka fall förekommit att myndigheter har varit tveksamma till att acceptera den sekretessbrytande regeln och motsatt sig att lämna ut sekretesskyddade uppgifter. Detta torde främst ha inträf- fat beträffande patientuppgifter inom sjukvården och uppgifter hos polisen som omfattas av förundersökningssekretess. Det normala är dock att dessa svårigheter kunnat övervinnas vid samråd mellan de respektive myndigheterna. Bestämmelsen i 9 § LUO har för övrigt reviderats , i syfte att tydligare ange att den är sekre- tessbrytande. Tillämpning av sekretessbestämmelser för den civila luftfarten I artikel 14 i förordning (EU) nr 996/2010 räknas olika slag av uppgifter upp. De flesta av dem är sådana som regelmässigt före- kommer i utredningar av luftfartshändelser. Sekretessen anses av vara absolut, och bestäm- melsen innehåller inte något skaderekvisit. En prövning av propor- tionaliteten ska dock göras enligt artikeln. tillämpar ofta sekretessbestämmelsen inom luftfartsområdet. När någon begär ut uppgifter gör Haveri- kommissionen även en prövning av proportionaliteten. Haveri- kommissionens bedömningar av anmälda händelser och beslut att utreda eller inte utreda hör dock till sådana uppgifter som regel- mässigt lämnas ut. Som nämnts ovan i avsnitt 9.2.1 är rättsläget beträffande til- lämpningen av sekretessbestämmelserna i förordning (EU) nr 996/2010 oklart. Av 2 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen följer att begränsningar av rätten att ta del av allmänna handlingar ska anges i särskild lag, nämligen OSL, eller i en annan lag som den lagen hänvisar till. Exempel på sådana hänvisningar finns i 9 kap. OSL. Det finns dock inte någon sådan hänvisning till förordning (EU) nr 996/2010. brukar stödja sig på bestämmelsen i 30 kap. 24 § OSL om internationella avtal och hävda att för- ordning (EU) nr 996/2010 är en sådan rättsakt som gäller till följd av medlemskap i . Det kan dock noteras att en förut- 2010/11:116 s. 67. sättning för att kunna hävda sekretessen är att det rör sig om upp- gifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden samt att ska förfoga över uppgiften på grund av befogenheterna för säkerhetsutredarna som följer av artikel 11 i förordning (EU) nr 996/2010. Bestämmelserna i förordning (EU) nr 996/2010 ger normalt ett motsvarande sekretesskydd som 17 kap. 6 § OSL avseende sekretess vid internationellt samarbete avseende tillsyn av civil luft- fart, varför den bestämmelsen i OSL inte brukar tillämpas av . Detsamma gäller vanligen för sekretessen i 29 kap. 10 § OSL, som ska skydda rapporter om händelser inom civil luftfart. Dock kan bestämmelsen tillämpas i enstaka fall där händelserapporten faller utanför tillämpningsområdet för förord- ning (EU) nr 996/2010 (se även beträffande tillämpligheten av för- ordning (EU) nr 996/2010 på händelserapporter avsnitt 9.2.1 ovan). Tillämpning av sekretessbestämmelser för den civila sjöfarten Bestämmelsen i 17 kap. 4 b § om undersökningar av sjöolyckor och tillbud till sjöss avser uppgifter hänförliga till undersökning som görs av . Skyddsändamålet är myndighetens verksamhet. Det är specifikt uttalat att sekretessen inte gäller för uppgift som tagits in i en slutlig rapport enligt LUO. Bestämmelsen ger enligt normalt ett tillfredsställande skydd för känsliga uppgifter i Haverikom- missionens sjöutredningar. Sekretessen gäller även hos myndig- heter som biträder undersökande verksam- het. menar exempelvis att Sjöfarts- verkets SAR-logg omfattas av sekretess hos enligt bestämmelsen. tillämpar bestämmelsen för i stort sett alla uppgifter som inhämtas i sjöutredningar, såsom vittnesuppgifter, personuppgifter, tekniska undersökningar och Voyage Data Recorder-information (VDR)37. 37 Voyage Data Recorder är ett fartygs svarta låda. Bestämmelsen i 29 kap. 12 a § OSL, som också tillämpas av , motsvarar 17 kap. 4 b § med skillnaden att det är uppgifter om den enskilde som är skyddsändamål. 17 kap. 7 § OSL, avseende sekretess vid internationellt samarbete avseende civil sjötrafikövervakning m.m. tillämpas normalt inte av , eftersom bestämmelsen i 17 kap. 4 b § i regel ger ett motsvarande sekretesskydd. Omständigheter som försvårar tillämpningen Rättsläget beträffande tillämpningen av förordning (EU) nr 996/2010 är oklart, vilket har beskrivits ovan. Det förekommer vidare att utreder luftfartshändelser som inte omfattas av förordning (EU) nr 996/2010, antingen för att det rör sig om luftfart som helt ute- slutits från tillämpningsområdet, t.ex. militär luftfart, eller för att det rör sig om sådan luftfart som avses i bilaga II till förordning (EG) nr 216/200838 och därför inte omfattas av utredningsskyldig- heten enligt artikel 5 i förordning (EU) nr 996/2010. Exempel på sådana händelser är olyckor med ultralätta flygplan eller experi- mentklassade flygplan. I vissa situationer kan sekretess hävdas för händelserapporterna med stöd av 29 kap. 10 § OSL, men det är osäkert om de mer omfattande sekretessreglerna i förordning (EU) nr 996/2010 är tillämpliga. Det har dock förekommit att med stöd av artikel 3.3 och 5.4 i förord- ningen ansett att förordningens sekretessregler är tillämpliga utan- för sitt primära tillämpningsområde. Kammarrätten i har bekräftat denna tillämpning, avseende ett militärt luftfartyg, i dom , mål nr 3337-14. När det gäller olyckor och tillbud till sjöss anser Haverikom- missionen att sekretessreglerna är tillräckliga. Det finns dock ibland en motvilja att lämna information till , t.ex. sådan integritetskänslig information som inspelningar av sam- tal på ett fartyg som registrerats på VDR. Denna motvilja, menar 38 och rådets förordning (EG) nr 216/2008 av om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, och om upphävande av rådets direktiv /670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv /36/EG. , beror sannolikt på att sekretessreglerna är allmänt hållna och inte specifikt anger att sekretess gäller för just sådana uppgifter. I praktiken brukar sådana frågor kunna hanteras genom att lyssnar av ljudinspelningar om- bord, men inte inhämtar någon kopia. Det har, såvitt Haverikom- missionen känner till, inte förekommit att domstol har underkänt sekretessbedömningar i utredningar om civil sjöfart. Beträffande utredningar av järnvägshän- delser saknas specifika sekretessbestämmelser. Normalt aktuali- seras t.ex. tillsynssekretess enligt 30 kap. 23 § OSL i sådana ären- den. Enligt finns misstankar om att den begränsade möjligheten att tillämpa sekretessbestämmelser på in- formationen i sådana ärenden får negativa effekter för viljan att rapportera och lämna information om sådana händelser. Det saknas vidare specifika sekretessbestämmelser som syftar till att skydda verksamhet och syftet med en undersökning. har vidare påpekat att punkten 100 i bilagan till OSF inte gör något undantag för uppgifter som ingår i en slutlig rapport om en olycka eller ett tillbud. Ett sådant undan- tag skulle enligt kunna vara sakligt motiverat och sådana undantag finns i 17 kap. 4 b §, 19 kap. 2 § och 29 kap. 12 a § OSL. 9.2.3Tillämpningen av sekretessbestämmelser vid Transportstyrelsen För en genomgång av Transportstyrelsens uppdrag avseende hante- ring av rapportering om olyckor och olycksundersökningar enligt LUO och FUO hänvisas till utredarens delbetänkande SOU 2014:24, Olycksregister och djupstudier på transportområdet. Kortfattat kan här sägas att Transportstyrelsen inom sitt till- synsuppdrag har fått särskilda uppgifter att ta emot och hantera rapportering av olyckor. Samtliga trafikslag omfattas av EU-rätts- liga rapporteringskrav. Kraven kan avse rapportering direkt till kommissionen eller till andra EU-institutioner. Rapporteringskrav återfinns även i nationell lagstiftning. av information om olyckor och tillbud har som huvudsakligt syfte att åstadkomma högre säkerhet. Syftet är inte att bedöma skuld eller ansvar. För Transportstyrelsen är informationen viktig som ett underlag för analyser i syfte att styra myndigheternas arbete med regler, tillstånd och tillsyn. För utgör rapporterna underlag för att avgöra om en undersökning av ett tillbud eller en olycka ska inledas. En förutsättning för en hög grad av rapportering är att enskilda personer aldrig ska låta bli att rapportera ett tillbud eller en olycka av rädsla för att händelsen därmed ska bli offentlig, menar . Av den anledningen anser Transportstyrelsen att sekretessbestämmelser behövs för att inblandade personer ska vilja rapportera om ett tillbud eller en olycka. Transportstyrelsen har även vissa skyldigheter att utreda olyckor. I 3 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor föreskrivs att olyckor som inte är av det slag som anges i 2–2 a §§ LUO om undersökning av olyckor ändå ska undersökas enligt lagen om det är motiverat från säkerhetssynpunkt att en undersökning görs. I de fall som gäller olyckor eller tillbud som rör vägtrafik eller civil luftfart är det Transportstyrelsen som ska utföra undersökningarna. Transportstyrelsen har inte mandat att undersöka olyckor inom järnväg och sjöfart med stöd av LUO. I praktiken utför Transportstyrelsen inte några undersökningar enligt LUO inom vägtrafik eller civil luftfart. Däremot kan det förekomma att Transportstyrelsen utreder olyckor och tillbud i sin egenskap av tillsynsmyndighet, som underlag för eventuella till- ståndsåtgärder, tillsynsaktiviteter och regelförändringar. Som anges i kapitel 4 ovan föreslår utredaren att det kvarvarande ansvaret för Transportstyrelsen att bedriva olycksundersökning enligt LUO och FUO utmönstras ur den nya lagen respektive för- ordningen om säkerhetsutredning. Nedan följer en genomgång av hur Transportstyrelsen tillämpar gällande sekretessbestämmelser inom ramen för sitt uppdrag att ta emot och hantera rapportering samt att utreda olyckor på trans- portområdet. Tillämpning av sekretessbestämmelser i verksamhet avseende den civila luftfarten Transportstyrelsen hanterar rapportering av händelser på luftfarts- området i databasen , som är gemensam för medlems- staterna i EU. Bestämmelserna om rapportering av händelser finns i luftfartslagens (2010:500) 10 kap. och luftfartsförordningens (2010:770) 10 kap. Bestämmelserna är införda i enlighet med direktiv /42/EG. En händelse definieras enligt artikel 2 i direktivet som driftsavbrott, defekt, fel eller annan onormal om- ständighet som har eller kan ha inverkat på flygsäkerheten men inte har lett till haverier eller allvarliga tillbud enligt definitionerna i artikel 3 a och k i direktiv /56/EG. Enligt 10 kap. 8 § luftfartslagen (2010:500) ska händelser inom luftfart rapporteras till behörig myndighet i syfte att förbättra flyg- säkerheten. Med händelse inom luftfart avses driftsavbrott, defekt, fel eller annan onormal omständighet som har inverkat eller kan inverka på flygsäkerheten, men som inte har lett till sådana luft- fartsolyckor eller tillbud som avses i LUO. Av 10 kap. 9 § luft- fartsförordningen (2010:770) framgår vilka som ska rapportera händelser till Transportstyrelsen. Avseende händelserapporter tillämpar Transportstyrelsen sek- retessbestämmelserna i artikel 14 punkt 2 d) i förordning (EU) nr 996/2010, enligt vilken händelserapporter som lämnats in enligt direktiv /42/EG inte får lämnas ut eller användas för andra ändamål än säkerhetsutredning, eller för andra ändamål som syftar till att förbättra flygsäkerheten. Som framgått av redogörelsen ovan i avsnitt 9.2.1 är Transportstyrelsen av uppfattningen att förord- ning (EU) nr 996/2010 är en sådan rättsakt som ingår i begreppet avtal i 30 kap. 24 § OSL och att sekretessen i detta lagrum är til- lämplig beträffande förordningen. Endast i de fall den som begär ut rapporten ska använda den i syfte att höja flygsäkerheten kan ett utlämnande komma ifråga. Det rör sig i så fall i regel om avidenti- fierade uppgifter som inte kan härledas till någon enskild person eller organisation. Transportstyrelsens sekretessbeslut har överklagats till kammarrätten, som fastslagit Transport- styrelsens bedömning. Det finns exempel på domar som omfattar sekretess för enskilda rapporter, men även för statistik och andra uppgifter som baseras på händelserapporterna (se avsnitt 9.2.1 ovan). När det gäller säkerhetsutredningar anges inte i förordning (EU) nr 996/2010 att all information i rapporterna är föremål för sekretess på samma sätt som för händelserapporter. Dock omfattas enligt Transportstyrelsen en stor mängd uppgifter enligt artikel 14 punkterna 1 och 2 i förordningen av sekretess, vilket i praktiken gör att större delen av rapporterna omfattas av sekretess. I några fall har Transportstyrelsen dessutom bedömt att tillsynssekretess enligt 30 kap. 23 § OSL jämte 9 § OSF och punkten 17 i bilagan till OSF föreligger för uppgifter i rapporter om olyckor och allvarliga tillbud. Skyddet för rapportörerna och sekretessen för rapporter utgår från en EU-gemensam reglering som förstärkts i omgångar den senaste tioårsperioden. har antalet rapporte- rade händelser inom svensk luftfart nästan tredubblats från drygt 2 300 händelser till ca 6 500 händelser . Transport- styrelsen bedömer att det utökade sekretesskyddet varit en bidra- gande faktor till den ökade rapporteringen. Transportstyrelsen tillämpar även sekretessbestämmelsen i 29 kap. 10 § OSL, avseende händelserapporter. Eftersom insamlandet av händelserapporter är en verksamhet som sker inom ramen för Transportstyrelsens tillsyn kan även 30 kap. 23 § OSL bli tillämp- lig. Sekretessen enligt 29 kap. 10 § OSL och 30 kap. 23 § OSL är inte absolut, utan en prövning måste ske om den som lämnat rapporten, eller, vid prövning enligt 29 kap. 10 § OSL, någon när- stående till denne kan antas lida men/skada om uppgiften röjs. Utöver sekretesskyddet finns även lagstiftning som syftar till att skydda en rapportör mot repressalier från arbetsgivare och myndig- heter. Enligt 10 kap. 10 § luftfartslagen (2010:500) får en arbets- givare inte utsätta en arbetstagare för repressalier på grund av att arbetstagaren har rapporterat en händelse enligt lagen. Tillämpning av sekretessbestämmelser i verksamhet avseende vägtrafiken och den spårbundna trafiken Enligt LUO och FUO ska polisen, när det gäller vägtrafikolyckor som medfört att flera människor avlidit eller blivit allvarligt skadade, underrätta . portstyrelsen samlar, lagrar och tillhandahåller skade- och olycks- data inom vägtransportsystemet, men genomför inte egna olycks- utredningar. Information om vägtrafikolyckor och personskador tas emot från polisen respektive akutsjukvården. Polisen har en författningsreglerad skyldighet att rapportera vägtrafikolyckor enligt kungörelsen (1965:561) om statistiska upp- gifter angående vägtrafikolyckor medan sjukvårdens deltagande är frivilligt. Transportstyrelsen tecknar överenskommelse med respek- tive landsting/akutsjukhus vilken reglerar sjukvårdens medverkan i Transportstyrelsens olycksregister Strada (se vidare utredarens delbetänkande SOU 2014:24, Olycksregister och djupstudier på transportområdet). Uppgifterna i Strada är enligt Transportstyrelsen sekretesskyd- dade genom 24 kap. 8 § OSL, statistiksekretess. Denna är i jäm- förelse med många andra sekretessbestämmelser av betydande styrka. Generalklausulen med sekretessbrytande regler i 10 kap. 27 § OSL, som innebär att en sekretessbelagd uppgift får lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av att uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda, kan inte tillämpas och någon meddelarfrihet råder inte. Sekretess gäller också enligt 21 kap. 7 § OSL för personuppgift om det kan antas att ett utlämnande skulle medföra att uppgiften behandlas i strid med personuppgiftslagen (1998:204). Används uppgifterna för annat ändamål än statistik är sekretesskyddet dock osäkert. När en järnvägsolycka inträffar ska verksamhetsutövaren meddela tillsynsmyndigheten . Det är Transportstyrelsen som därefter rapporterar händelsen till , som är den utredande myndigheten. bestämmer sedan om utredning ska göras och sköter även utredningen. Rapportering av olyckor, till- bud och andra väsentliga avvikelser sker av verksamhetsutövarna på järnväg till Transportstyrelsen, som har ett IT-system för lagring och bearbetning av de anmälda händelserna vid namn hän- delse. händelse hanterar inte personuppgifter på sådan detalj- nivå att personers identitet kan avslöjas via systemet. De uppgifter om personer som lagras är personens ålder, kön, personkategori (t.ex. passagerare, anställd), skadegrad (t.ex. allvarligt skadad, avliden) samt om det var en olyckshändelse eller en självförvållad händelse (suicid). Däremot kan det ibland hända att personers identitet syns i dokumentation som bifogas när insamlade uppgifter levereras till Transportstyrelsen, vilket i första hand sker från polis- myndigheter. Information i händelse betraktas generellt som offentlig. Tillämpning av sekretessbestämmelser i verksamhet avseende den civila sjöfarten Regler om rapportering av olyckor och tillbud inom sjöfarts- området finns i sjölagen (1994:1009), FUO och kungörelse (SJÖFS 1991:5) med föreskrifter om rapportering av sjöolyckor och anmälan om sjöförklaring. Regleringen ställer bl.a. krav på vem som ska rapportera, vilka typer av händelser som ska rapporteras och hur rapportering ska ske. Rapportering av olyckor och tillbud till olyckor ska ske till Transportstyrelsen. rapporteras cirka 200–250 händelser till Transport- styrelsen, där flertalet är mindre allvarliga olyckor och endast ett fåtal kategoriseras som tillbud. Enligt Transportstyrelsen finns det en ovilja att rapportera, sär- skilt när det gäller tillbud. En stor del av inhämtningen av uppgifter består enligt Transportstyrelsen i att aktivt söka information om olyckor och tillbud utifrån exempelvis uppgifter i media och information från andra myndigheter. Som konstaterats i utredarens delbetänkande SOU 2014:24 Olycksregister och djupstudier på transportområdet, anser Transport- styrelsen att sekretesskyddet för uppgifter som lämnas av rappor- törer av olyckor och tillbud till sjöss är otillräckligt. Transportstyrelsen har gjort bedömningen att sekretessen enligt 29 kap. 12 a § OSL förutsätter att tillbudet eller olyckan i fråga rapporteras vidare till för att en rapport ska kunna omfattas av sekretess hos Transportstyrelsen. Olyckor och tillbud som inte rapporteras vidare till bedöms inte omfattas av sekretessen i 29 kap. 12 a §, men kan bli föremål för den svagare tillsynssekretessen i 30 kap. 23 § OSL. För Transportstyrelsens hantering av information om olyckor och tillbud i analysarbetet saknas särskild sekretess. Transportstyrelsen menar att det föreligger behov av en mer ändamålsenlig sekretesslagstiftning till skydd för uppgifter om enskildas integritet vid olyckor och tillbud inom sjöfarten. Sjöfarts- branschen har vid upprepade tillfällen framfört till Transportstyrel- sen att det finns behov av en mer verkningsfull sekretesslagstift- ning till skydd för de uppgifter som lämnas till Transportstyrelsen. Eftersom rapporter om olyckor och tillbud är ett viktigt underlag för säkerhetsarbetet är det enligt Transportstyrelsen av största vikt att rapportering kan ske utan oro för att vissa uppgifter om händel- sen ska bli offentliga, och myndigheten avser att verka för lagstift- ning som möjliggör ett ökat skydd för rapportörer av olyckor och tillbud inom sjöfartsområdet. 9.3Sekretessregleringen i och i Utredaren har besökt myndigheter med ansvar för olycksunder- sökningar i (Olycksutredningscentralen) och i (respektive Branch). I detta avsnitt görs en översikt av sekretess- regleringen för olycksundersökningar i och . I har en lag om säkerhetsutredning av olyckor och vissa andra händelser antagits (20.5.2011/525). Offentlighet och sekretess i olycksundersökningar i regleras i Lag om offentlighet i myndigheternas verksamhet, 21.5.1999/621. I denna lag regleras offentlighetsprincipen, tid- punkten då en handling blir offentlig, rätten att ta del av allmänna handlingar samt skyldighet att iaktta sekretess och undantag från och upphörande av sekretess. Enligt 24 § punkten 8) i lagen är handlingar som gäller utredning enligt lagen om säkerhetsutredning av olyckor och vissa andra händelser (525/2011) sekretessbelagda, om utlämnandet av uppgifter ur en sådan handling skulle skada eller äventyra säkerheten eller förbättrande av den, äventyra säker- hetsutredning eller syftet med en säkerhetsutredning eller möjlig- heterna att få information för en utredning eller om ett utlämnande skulle kränka rättigheterna för offer i olyckor, tillbud eller exceptionella händelser, minnet av offer eller närstående till offer. Vidare finns en bestämmelse om sekretess i 39 §, vilken lyder enligt nedan. 39 § Utlämnande av sekretessbelagd information Olycksutredningscentralen kan utöver det som föreskrivs i lagen om offentlighet i myndigheternas verksamhet (621/1999) och oberoende av bestämmelserna om sekretess lämna ut uppgifter som har erhållits i en säkerhetsutredning till andra som med stöd av lag utför en säker- hetsutredning, om det är nödvändigt för att genomföra utredningen, samt till myndigheter för andra ändamål, om det är nödvändigt för att säkra ett viktigt allmänt intresse. Med avvikelse från 1 mom. kan Olycksutredningscentralen oberoende av bestämmelserna om sekretess lämna ut uppgifter som har erhållits i en säkerhetsutredning till förundersöknings- och åklagarmyndigheten endast om uppgifterna är nödvändiga för att reda ut ett brott för vilket det i lag föreskrivna strängaste straffet är fängelse . Cen- tralen får dock inte till förundersöknings- eller åklagarmyndigheten lämna ut uppgifter som avses i 21 § och inte heller uppgifter som till väsentliga delar har inhämtats hos personer som i egenskap av vittne i förundersökning eller rättegång är skyldiga eller berättigade att vägra vittna om saken i fråga, om inte den som har rätt att vägra vittna sam- tycker till att uppgiften lämnas ut. En myndighet som har fått en uppgift med stöd av 1 mom. får inte vidta rättsliga åtgärder på grund av en sådan överträdelse begången av oaktsamhet som myndigheten får kännedom om enbart på basis av de uppgifter den har fått från Olycksutredningscentralen. Sekretessbelagda uppgifter som Olycksutredningscentralen har fått av en främmande stats myndighet som svarar för säkerhetsutredningar eller vid en säkerhetsutredning i en annan stat får centralen inte lämna vidare i strid med de villkor som ställdes när centralen erhöll uppgif- terna. Härutöver tillämpas bestämmelserna om sekretess för olycksunder- sökningar inom civil luftfart i förordning (EU) nr 996/2010. I finns separata utredningsmyndigheter för respek- tive trafikslag. Utredaren har besökt myndigheten för olycksunder- sökningar inom civil sjöfart, MAIB (Branch) och myndigheten för olycksundersökning inom civil luft- fart, AAIB (Accident Investigation Branch).