sou · H2B356 · 2014-08-27 00:00:00 — I paragrafen stadgas att bestämmelserna i på nivå II om villkor för att få använda ompaketerade lån inte gäller för lån som har utfärdats före , under förutsätt- ning att den underliggande exponeringen inte har utökats eller blivit ersatt efter . Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.7. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 b.14 i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att för försäkringsföretag som vid lagens ikraftträdande inte uppfyller de nya solvenskapitalkraven, men som uppfyller kraven på tillräcklig kapitalbas enligt äldre rätt, ska bestäm- melserna om ingripande vid bristande uppfyllelse av solvenskapital- kravet inte tillämpas och 2017. efter lagens ikraftträdande ska i stället denna paragrafs särskilda bestämmelser om ingripande vid bristande efterlevnad av solvens- kapitalkravet tillämpas. Enligt de särskilda bestämmelserna ska vid lagens ikraftträdande förelägga de aktuella försäkringsföretagen att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla solvenskapitalkravet . då de särskilda bestämmelserna gäller ska före- taget ge in en lägesrapport till avseende vilka åtgärder som har vidtagits och hur arbetet fortlöper med att uppfylla solvenskapitalkravet. Om ett försäkringsföretags lägesrapport visar att det inte har skett några väsentliga framsteg när det gäller företagets möjlighet att uppfylla solvenskapitalkravet , ska de nya bestämmelserna om ingripande i försäkringsrörelselagen tillämpas. Förslaget behandlas i avsnitt 5.14.3. Paragrafen genomför artikel 2.34 i Omnibus II-direktivet. I paragrafen stadgas att för försäkringsföretag som vid lagens ikraftträdande inte uppfyller de nya minimikapitalkraven, men som uppfyller kraven på tillräcklig kapitalbas enligt äldre rätt, ska bestäm- melserna om ingripande vid bristande uppfyllelse av minimikapital- kravet inte tillämpas . Förslaget behandlas i avsnitt 5.14.2. Paragrafen genomför artikel 2.32 b i Omnibus II-direktivet. I paragrafen fastställs tidsmässigt de övergångsvisa möjligheterna för att kräva att ett försäkringsföretag vid beräk- ning av minimikapitalkravet ska tillämpa de s.k. gränsvärdena i rela- tion till det solvenskapitalkrav som fås genom tillämpning av standardformeln till . Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.8. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 b.15 i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att ett försäkringsföretag som vid lagens ikraftträdande bedriver verksamhet som avser tjänstepensions- försäkringar ska, till , tillämpa bestämmel- serna i försäkringsrörelselagen och lagen om årsredovisning i försäk- ringsföretag i den lydelse dessa lagar har . Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.9. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 c i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att i ett enskilt fall får besluta att ett försäkringsföretag övergångsvis ska använda en till- fälligt justerad riskfri räntestruktur vid beräkningen av den bästa skattningen. I bestämmelsen ges även möjlighet för regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de närmare kraven för tillstånd och den närmare beräkningen av den tillfälliga justeringen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.10. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 b.1–308 b.4 i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att i ett enskilt fall får besluta att ett försäkringsföretag övergångsvis ska använda ett till- fälligt avdrag vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättning- arna. I bestämmelsen ges även en möjlighet för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de närmare kraven för tillstånd och den närmare beräkningen av det tillfälliga avdraget. Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.13. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 e i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att ett försäkringsföretag som tillämpar övergångsbestämmelserna om justering av de riskfria räntesatserna eller om ett tillfälligt avdrag för de försäkringstekniska avsättning- arna ska underrätta om företaget inte skulle uppfylla solvenskapitalkravet utan en tillämpning av över- gångsbestämmelserna. ska förelägga företaget att vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att företaget kan uppfylla solvenskapital- kravet , och att för bristens konstaterande överlämna en plan för infasning till inspektionen. Företaget ska överlämna en årlig lägesrapport till Finansinspek- tionen. Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.13. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 e i Solvens II-direktivet). I paragrafen stadgas att ska återkalla tillstånd att använda den övergångsvisa regleringen kring justering av de risk- fria räntesatserna eller ett tillfälligt avdrag för de försäkrings- tekniska avsättningarna om lägesrapporten i 13 § visar att företaget inte kommer att kunna uppfylla solvenskapitalkravet . Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.13. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308 e i Solvens II-direktivet). I paragrafen ges en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om innehållet i en plan för infasning och en årlig lägesrapport. 16 och 17 §§ Förslaget behandlas i avsnitt 5.37.12. Paragrafen genomför artikel 2.80 i Omnibus II-direktivet (arti- kel 308b.17 i Solvens II-direktivet). I 16 § stadgas att de övergångsbestämmelser som gäller för en- skilda försäkringsföretag avseende behandlingen av kapitalbasposter som har emitterats före lagens ikraftträdande, tillämpliga bestäm- melser för vissa typer av lån som har utgetts före , försäkringsföretag som bedriver verksamhet som avser tjänste- pensionsförsäkringar, tillfällig justering av riskfria räntor, och till- fälliga åtgärder samt ingripanden gäller, utan hinder av bestämmel- serna om kapitalbas och kapitalkrav på gruppnivå i försäkrings- rörelselagens lydelse efter , i tillämpliga delar även på gruppnivå. I 17 § stadgas att de övergångsbestämmelser som gäller för en- skilda försäkringsföretag avseende ingripande när kraven på till- räcklig kapitalbas inte är uppfyllda gäller, utan hinder av bestäm- melserna om kapitalbas och kapitalkrav på gruppnivå i försäkrings- rörelselagens lydelse efter , i tillämpliga delar även på gruppnivå om försäkringsföretagen i en grupp uppfyller de gruppbaserade kapitalkraven i försäkringsrörelselagens lydelse men inte uppfyller kapitalkravet på gruppnivå. Särskild reglering för tjänstepensionsinstitut Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare ska lämna förslag till ny rörelsereglering för tjänstepensionsinstitut. Som utgångspunkt för uppdraget gäller att de nya instituten ska uppfylla kraven för att omfattas av Europa- parlamentets och rådets direktiv /41/EG av om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (tjänste- pensionsdirektivet). analysera och överväga hur tillämpningsområdet för den nya lagstiftningen ska avgränsas, överväga hur lämpliga solvensregler för tjänstepensionsinstituten ska utformas, analysera och överväga hur lämpliga associationsrättsliga regler för tjänstepensionsinstituten ska utformas, överväga vilka andra regler som krävs till följd av tjänste- pensionsdirektivet, analysera och överväga övergångs- och ombildningsregler för befintliga företag – exempelvis livförsäkringsföretag och tjänste- pensionskassor – som kan uppfylla tjänstepensionsdirektivets definition av tjänstepensionsinstitut, överväga hur lämpliga redovisningsregler för tjänstepensions- instituten ska utformas, utarbeta de författningsförslag som behövs för den nya rörelse- regleringen för tjänstepensionsinstitut, och lämna förslag till följdändringar som behövs i annan lagstiftning. Uppdraget ska redovisas . Tjänstepension kan tryggas på tre avdragsgilla sätt: genom betal- ningar av för en tjänstepensionsförsäkring, avsättningar till en pensionsstiftelse och avsättningar i arbetsgivarens egen balans- räkning (se 28 kap. 3 § inkomstskattelagen [1999:1229]). Tryggande genom avsättningar till en pensionsstiftelse eller i arbetsgivarens balansräkning regleras i lagen (1967:531) om tryggande av pensions- utfästelse m.m. (tryggandelagen). Tryggande av tjänstepension genom betalning av för en tjänstepensionsförsäkring är den vanligaste tryggandeformen. I de flesta fall betalas premierna till ett försäkringsföretag som har till- stånd enligt försäkringsrörelselagen (2010:2043), förkortad FRL. I övriga fall betalas premierna till en s.k. tjänstepensionskassa. En tjänstepensionskassa är en särskild föreningsform – understöds- förening – som inte får driva affärsmässig försäkringsrörelse. En tjänstepensionskassa tillhandahåller försäkringar till en viss bestämd krets personer, såsom anställda i ett visst företag eller personer som tillhör en viss yrkesgrupp eller liknande. Tjänstepensionskassorna har tidigare tillämpat lagen (1972:262) om understödsföreningar, förkortad UFL. Den lagen upphävdes dock vid ikraftträdandet av FRL . De understödsföreningar som var regi- strerade får fortsätta att driva sin verksamhet enligt UFL till utgången av (7 § lagen [2010:2044] om in- förande av försäkringsrörelselagen [2010:2043]). De understöds- föreningar som vid utgången av inte har ansökt om tillstånd att driva verksamhet enligt FRL ska träda i likvidation. och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II)1, kallat Solvens II-direk- tivet, är en samlad EU-rättslig reglering av försäkringsrörelse. Tid- punkten för införlivandet av direktivet i nationell rätt är bestämd till , men datumet kan komma att senareläggas. Genom direktivet upphävs ett flertal befintliga direktiv, bl.a. Europa- parlamentets och rådets direktiv /83/EG av om livförsäkring3, kallat konsoliderade livförsäkringsdirek- tivet, som innehåller de nu gällande rörelsereglerna för livförsäk- ringsverksamhet. Av artikel 2.3 i Solvens II-direktivet framgår att direktivet är tillämpligt på livförsäkring som omfattar kapitalförsäkring för livsfall och/eller dödsfall. Det innebär att alla pensionsförsäk- ringar, såväl tjänstepensionsförsäkringar som övriga pensionsför- säkringar, omfattas av direktivets livförsäkringsbegrepp. En pensionsförsäkring är till sin natur en försäkring som avser lång levnad, dvs. en försäkring mot risken att på ålderdomen stå utan inkomst. Det är således en försäkring tecknad för livsfall. En livförsäkring som ger rätt till utbetalning av visst belopp till efter- levande om försäkringstagaren avlider är en försäkring tecknad för dödsfall. För att driva livförsäkringsverksamhet krävs tillstånd. De före- tag som beviljas tillstånd omfattas av direktivet i egenskap av försäkringsföretag (artiklarna 13.1 och 14.1 i Solvens II-direktivet). All livförsäkringsverksamhet omfattas emellertid inte av Solvens II-direktivet. För tjänstepensionsverksamhet är undantags- bestämmelsen i artikel 9.2 i Solvens II-direktivet av särskilt intresse. Av artikeln framgår att direktivet inte ska tillämpas på följande livförsäkringsverksamhet. 1EUT L 335, 17.12.2009, s. 1–155 (Celex 32009L0138), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv /23/EU (EUT L 249, , s. 1–2, Celex 32012L0023). 2Se och rådets direktiv /23/EU av om ändring av direktiv /138/EG (Solvens II) vad gäller datumet för dess införlivande och datumet för dess tillämpning samt datumet för när vissa direktiv upphör att gälla (EUT L 249, , s. 1–2, Celex 32012L0023). 3EGT L 345, 19.12.2002, s. 1–51 (Celex 32002L0083), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv /19/EG (EUT L 76, , s. 44–45, Celex 32008L0019). Verksamhet som bedrivs av andra organisationer än företag som avses i artikel 2, och som har till ändamål att tillhandahålla förmåner för anställda eller självständiga näringsidkare, som är knutna till ett företag eller grupp av företag eller till en viss bransch eller grupp av branscher, i händelse av dödsfall eller överlevnad eller vid nedläggning eller inskränk- ning av verksamhetskällan, oavsett om de åtaganden som verksamheten omfattar helt motsvaras av de försäkringsmatematiska avsättningarna. Undantagsregeln har haft samma sakliga lydelse sedan rådets första direktiv /267/EEG av om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt liv- försäkringsrörelse4, kallat första livförsäkringsdirektivet. Med stöd av denna regel har de svenska tjänstepensionskassorna undantagits från regleringen av livförsäkringsverksamhet (se SOU 1990:101 s. 165 f., SOU 1998:82 s. 95 f. och prop. 2004/05:165 s. 108). Tjänstepensionsdirektivet5 avser att reglera sådana institut som tillhandahåller tjänstepensionsförmåner och som inte omfattas av annan EU-rättslig reglering (se skäl 4). I artikel 2.2 anges vilka institut som undantas från direktivets tillämpningsområde. Bland de undantagna instituten finns de som omfattas av konsoliderade livförsäkringsdirektivet (se skäl 12 och artikel 2.2 b). På grund av en särskild hänvisningsbestämmelse i Solvens II-direktivet kommer de institut som omfattas av Solvens II-direktivet att vara uteslutna från tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde (se artikel 310 i Solvens II-direktivet). För att skapa konkurrens- neutralitet mellan den tjänstepensionsverksamhet som bedrivs i tjänstepensionsinstitut och den tjänstepensionsverksamhet som be- drivs i livförsäkringsföretag finns en möjlighet för medlemsstaterna att tillämpa vissa regler i tjänstepensionsdirektivet – om bl.a. kapitalplaceringar och försäkringstekniska avsättningar – på livför- säkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet. Denna option för medlemsstaterna återfinns i artikel 4 (se även skäl 12). 4EGT L 63, 13.03.1979 s. 1–18 (Celex 31979L0267), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets förordning 1882/2003/EG (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1–53, Celex 32003R1882), samt artikel 3.3 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet. 5EGT L 235, 23.9.2003, s. 10–21 (Celex 32003L0041), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv /61/EU (EUT L174, , s. 1–73, Celex 32011L0061). Tjänstepensionsdirektivet är direkt tillämpligt på tjänstepensions- institut, som definieras som ett institut som oavsett dess rättsliga form, förvaltar fonderade medel och som är etablerat oberoende av uppdragsgivande företag eller branschorganisation utifrån syftet att tillhandahålla pensionsförmåner i samband med yrkesutövning (se artikel 6 a). Med pensionsförmåner menas förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller förväntat upp- nående av pensionsålder (se artikel 6 d). Vid genomförandet av tjänstepensionsdirektivet i svensk rätt konstaterades att direktivet inte var tillämpligt på livförsäkrings- företagen (se prop. 2004/05:165 s. 108). valde vid genom- förandet att utnyttja optionen för medlemsstaterna i artikel 4. Livförsäkringsföretagen gavs därmed i stället tillträde till vissa av tjänstepensionsdirektivets regler såvitt gäller deras tjänstepensions- verksamhet (se a. prop. 116–119). Däremot gjordes bedöm- ningen att tjänstepensionskassorna och pensionsstiftelserna om- fattades av definitionen av tjänstepensionsinstitut (se a. prop. 108–111). Direktivet införlivades med svensk rätt genom ändringar i FRL, tryggandelagen och UFL. Tjänstepensionsdirektivet står inför en översyn. Europeiska kommissionen har uttalat att ett förslag till omarbetat tjänste- pensionsdirektiv kommer att presenteras . Det är dock möjligt att förslaget kommer att senareläggas. UFL upphävdes vid ikraftträdandet av FRL . Enligt 7 § lagen (2010:2044) om införande av försäkringsrörelselagen (2010:2043) får understödsföreningarna fortsätta att driva sin verksamhet enligt UFL. Efter övergångs- perioden måste föreningarna ansöka om tillstånd enligt FRL eller träda i likvidation. Ändringarna som genomfördes vid införandet av FRL medförde att tjänstepensionskassorna omfattas av Solvens II- direktivets tillämpningsområde i stället för tjänstepensionsdirek- tivets tillämpningsområde. I remissbehandlingen inför dessa förändringar gjordes invänd- ningen att svenska tjänstepensionskassor ålades strängare kapital- krav än tjänstepensionsinstituten i övriga EES-länder. Intresset av konkurrensneutralitet inom mellan å ena sidan tjänste- pensionskassorna och å andra sidan livförsäkringsföretagen ansågs dock väga tyngre. Det betonades att tjänstepensionsmarknaden i stort sett var en nationell begivenhet och att inordningen av tjänstepensionskassorna i FRL medförde fördelar som uppvägde nackdelarna i fråga om konkurrensneutralitet på europeisk nivå. Det framhölls dock att förnyade överväganden skulle göras inom ramen för genomförandet av Solvens II-direktivet (se Ds 2009:55 s. 151 samt prop. 2009/10:246 s. 216 f.). Solvens förslag om tjänstepensionsverksamhet Solvens II-direktivet antogs av och rådet . En särskild utredare fick i uppdrag av regeringen att lämna förslag till hur direktivet skulle genomföras i svensk rätt (dir. 2010:14). Utredningen antog namnet Solvens . I uppdraget ingick att analysera hur den tjänstepensionsverksamhet som bedrivs av livförsäkringsföretag ska regleras. För den verk- samheten har , med stöd av optionen för medlemsstaterna i artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet, valt att låta tjänstepensions- direktivets regler om bl.a. placeringar och försäkringstekniska avsättningar gälla. I optionen ingår dock inte tjänstepensionsdirek- tivets bestämmelser om kapitalkrav. Kapitalkraven i den EU-rätts- liga livförsäkringsrörelseregleringen gäller för all verksamhet hos livförsäkringsföretag, dvs. även för tjänstepensionsverksamheten. som konsoliderade livförsäkringsdirektivet ska tillämpas är kapitalkraven i tjänstepensionsdirektivet och i konsoli- derade livförsäkringsdirektivet desamma (se artiklarna 27 och 28 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet och artikel 17 i tjänstepensions- direktivet). I Solvens II-direktivet införs dock en annan reglering i fråga om kapitalkrav. Den tidigare regleringen bibehålls i tjänste- pensionsdirektivet. Solvens överlämnade betänkandet Rörelsereglering för försäkring och tjänstepension (SOU 2011:68). Utredningen föreslog en särskild lag, baserad på tjänstepensions- direktivet, för de institut som endast bedriver tjänstepensions- rörelse. Befintliga tjänstepensionskassor ska enligt utredningens förslag kunna ombilda sig och bli tjänstepensionsföretag, vilket är den nya benämningen på dessa institut (se s. 496–502). Detsamma föreslås gälla för livförsäkringsföretag som uteslutande eller så gott som uteslutande bedriver tjänstepensionsverksamhet. För livförsäkringsföretag som bedriver både tjänstepensions- verksamhet och övrig livförsäkringsverksamhet krävs en renodling av verksamheten om de vill ombilda sig till tjänstepensionsföretag, t.ex. på så sätt att de försäkringar som inte är tjänstepensions- försäkringar ska överföras till ett separat institut. Företagets verk- samhetstillstånd ska därefter kunna omvandlas från ett tillstånd för livförsäkringsrörelse enligt FRL till ett tillstånd för tjänste- pensionsrörelse enligt den nya lagen. Enligt utredningens förslag ska det även fortsättningsvis vara möjligt att bedriva tjänstepensions- verksamhet enligt FRL, dvs. enligt en reglering som baseras på Solvens II-direktivet. Vidare har utredningen föreslagit att institut som endast bedriver tjänstepensionsverksamhet ska ha möjlighet att välja mellan att driva sin verksamhet enligt FRL eller enligt den föreslagna lagen (se s. 105). Utredningens förslag innebär att tjänste- pensionsdirektivet i sin helhet blir tillgängligt för svenska livförsäk- ringsföretag. Utredningen föreslår därför att inte längre ska utnyttja optionen för medlemsstaterna i artikel 4 i tjänstepensions- direktivet (se s. 102 f.). Utgångspunkten för utredningens förslag är att såväl Solvens II- direktivet som tjänstepensionsdirektivet är möjliga att använda som grund för regleringen av svensk tjänstepensionsverksamhet. Enligt utredningens bedömning är direktiven alternativa regleringar för tjänstepensionsverksamhet (se s. 98–100.) Meddelandet av tjänste- pensionsförsäkring omfattas enligt utredningens bedömning både av beskrivningen i Solvens II-direktivet av livförsäkringsverksam- het (se artikel 2.3 i Solvens II-direktivet) och av beskrivningen i tjänstepensionsdirektivet av tillhandahållandet av pensionsförmåner (se artikel 6 a och d i tjänstepensionsdirektivet). remitterade promemorian För- hållandet mellan Solvens II-direktivet och tjänstepensionsdirektivet. Enligt promemorian är direktiven inte alternativa regleringar för institut som meddelar tjänstepensionsförsäkringar. Endast de institut som inte omfattas av Solvens II-direktivet kan omfattas av tjänste- pensionsdirektivet. Detta följer av artikel 2 i tjänstepensionsdirek- tivet. I artikeln undantas ett antal redan reglerade institutskate- gorier från direktivets tillämpningsområde. De institut som är undantagna från Solvens II-direktivets tillämpningsområde kan dock, enligt bedömningen som gjordes i promemorian, omfattas av tjänstepensionsdirektivet. Solvens förslag innehåller inget krav på att de nya instituten ska vara undantagna från Solvens II-direktivets tillämpningsområde. Inte heller uppställs krav på slutenhet eller på möjligheter till extra bidrag från arbetsgivarna. Enligt bedömningen i promemoria kan utredningens förslag med- föra att företag som omfattas av Solvens II-direktivet undantas från den nationella försäkringsrörelselagstiftningen. Mot bakgrund av detta gjordes bedömningen i promemorian att Solvens förslag inte kan genomföras. För tjänste- pensionskassornas del föreslås därför att övergångsperioden ska förlängas års utgång till utgång. I promemorian angavs att en ny reglering för tjänstepensions- instut ska tas fram i samband med genomförandet av det omarbetade tjänstepensionsdirektivet. Europeiska kommissionen har uttalat sig i frågan om förhållandet mellan Solvens II-direktivet och tjänstepensionsdirektivet. Kom- missionen har i en skrivelse som kom in till (dnr Fi2011/4348) anfört bl.a. följande. Artikel 2.2 b i tjänstepensionsdirektivet innehåller en avgränsnings- regel. Denna innebär att tjänstepensionsdirektivet inte gäller för institut som omfattas av konsoliderade livförsäkringsdirektivet, vilket ska inarbetas i Solvens II-direktivet. Detta medför att liv- försäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet är uteslutna från tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde. På liknande sätt är den livförsäkringsverksamhet som bedrivs i tjänste- pensionsinstitut undantagen från Solvens II-direktivets tillämp- ningsområde enligt artikel 9.2 i Solvens II-direktivet. Det finns behov av att analysera och överväga ett antal frågor rörande genomförandet av tjänstepensionsdirektivet i svensk rätt. En särskild utredare bör få i uppdrag att göra detta. punkten för uppdraget är att skapa en reglering som gör det möjligt att bilda nya tjänstepensionsinstitut i . En ny reglering för tjänstepensionsinstitut Redan i samband med upphävandet av UFL förutsågs behovet av en långsiktig bedömning av konkurrensförutsättningarna för svenska företag som bedriver tjänstepensionsverksamhet. Därför gavs Solvens i uppdrag att analysera behovet av att reglera denna verksamhet särskilt (prop. 2009/10:246 s. 217–220). Frågan om reglering av tjänstepensionsverksamhet har därefter behandlats både i Solvens betänkande och i Finans- departementets promemoria. Tjänstepensionsdirektivet och Solvens II-direktivet riktar sig till olika typer av institut (se bl.a. artikel 2 i tjänstepensionsdirektivet och artikel 9.2 i Solvens II-direktivet). Skillnaderna mellan instituts- kategorierna har framträtt under beredningen av Solvens II-utred- ningens betänkande och av promemoria. Skillnaderna mellan institutskategorierna medför att det finns anled- ning att ompröva om det är motiverat att all tjänstepensions- verksamhet även framöver ska omfattas av samma rörelsereglering i syfte att åstadkomma inhemsk konkurrensneutralitet.