sou · H2B330 · 2014-10-08 00:00:00 — Cirka en tredjedel hade varit arbets- lösa och en relativt låg andel var långtids- arbetslösa. Exkluderar man de arbetslösa ungdomar som studerar på heltid från de arbetslösa sjunker arbetslösheten för kvinnor med och för män med 6–(beräknat från 2013a). De äldres situation skiljer sig från de ungas. Andelen arbetslösa är betydligt lägre och andelen tidsbegränsat anställda bland 55–64- åringarna är låg, 5–för såväl kvinnor som män. För 65– 74-åringarna är dock andelen tidsbegränsat anställda högre, för män 13–, medan det för kvinnor ökat från 2012 (beräknat från SCB 2013a). Andelen arbetslösa bland äldre är relativt låg men för de som förlorar sina jobb kan arbetslösheten bli lång. Arbetslöshetsperiodernas längd ökar kraf- tigt efter (SOU 2012:28, s. Det gäller såväl kvinnor som män. Äldre än definieras inte som arbetslösa trots att man har rätt att arbeta fram till och med . På denna övergripande nivå går det inte att finna några tecken i utvecklingen av att arbetslösheten skulle ha minskat efter införan- det av jobbskatteavdrag och förändringar i arbetslöshetsförsäk- ringen. Istället har andelen arbetslösa ökat i samtliga åldrar . Efter den kraftiga konjunkturnedgången 2008–2009 följde en återhämtning. Men till följd av försämringen av det internationella konjunkturläget fördjupades lågkonjunkturen återigen med ökad arbetslöshet som följd. Arbetslösheten påverkas i hög grad av konjunktursvängning- arna. Eftersom arbetsmarknaden är könssegregerad påverkas kvin- nor och män delvis olika av dessa, även om utvecklingen inom varje ålderskategori i stora drag är likartad för båda könen. I allmänhet drabbas industrin och byggnadssektorn först och den offentliga sektorn . Eftersom män dominerar i de förstnämnda sek- torerna och kvinnor i den sistnämnda påverkas män först och kvin- nor senare (Bettio, Corsi, Lyberaki, Samek Lodovici & Verashchagina 2012; 2014). Generellt förändras arbetslösheten i både nedgång och uppgång snabbare för män än för kvinnor. I samtliga ålderskategorier är andelen arbetslösa högre bland män än bland kvinnor, dessutom har den ökat mer bland män än bland kvinnor utom i den äldsta kategorin där den ökat lika mycket för båda könen. Att arbetslösheten inte minskat skulle kunna betyda att refor- merna inte har haft någon effekt, eller att de inte har haft tillräck- ligt med effekt för att motverka den ekonomiska nedgången eller andra händelser som påverkar arbetslösheten negativt. Men det kan också vara tecken på motsatsen. Reformerna har ökat människors vilja att arbeta, arbetsutbudet ökar men inte efterfrågan på arbets- kraft i samma takt och de lyckas inte hitta en anställning utan blir arbetslösa. Det kan gälla de äldre där arbetsutbudet ökat. I de yngre ålderskategorierna har arbetskraftsutbudet dock inte ökat, utan varit relativt , däremot har som vi sett ovan arbetslösheten ökat kraftigt. För många unga är dock inte alternativet till arbetslöshet sysselsättning utan studier. Andelen av de arbetslösa som studerar har inte ökat , utan ligger på knappt hälften för kvinnor och strax bland männen. Det räcker inte med att arbetslösa vill arbeta, det måste även finnas jobb att få. 3.4Kvinnors och mäns arbetstider De inledningsvis refererade studierna pekar på att den största effekten på sysselsättningen av jobbskatteavdraget är att människor utan sysselsättning hittar ett arbete och en mindre del från att de redan sysselsatta ökar sin arbetstid. I allmänhet menar man att den sistnämnda effekten framför allt uppstår genom att kvinnor ökar sin arbetstid, vilket har ett samband med att det enligt teorin främst är individer som arbetar få timmar och har låg inkomst som förlänger arbetstiden. I tabell 2 nedan visas uppgifter ifrån bilagan Ekonomisk jäm- ställdhet mellan kvinnor och män till budgetpropositionen . Den visar det som redan nämnts ovan nämligen att det antas att kvinnor kommer att öka sin arbetstid i högre grad än män. Å andra sidan har man även i detta fall skruvat ner förväntningarna vad gäller kvinnorna och höjt dem för männen mellan budgeten . Kapitel 3 SOU 2014:30 Jobbskatteavdragets långsiktiga arbetsutbudseffekter för dem Källa: 2006–2011 Prop. 2011/12:1 Bilaga 3, Tabell 1.4 s. 12; 2006–2012 Prop. 2012/13:1 Bilaga 4, Tabell 4.3. Jobbskatteavdraget innebär sänkt marginalskatt för breda inkomst- grupper. Detta antas öka incitamenten för dem som har ett arbete att öka sin arbetstid, t.ex. genom att gå från deltid till heltid. Den s.k. marginaleffekten anger den del av en inkomstökning som för- svinner som en följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag, som en följd av jobbskatteavdraget. Marginaleffekterna är lägre för kvinnor än för män. Det beror återigen på att kvinnor i genomsnitt har lägre inkomster än män och därmed, genom det progressiva skattesystemet, i genomsnitt också lägre marginalskatt (Prop. 2012/13:1, Bilaga 4, s. 29).10 I genomsnitt har kvinnor (20– ) en marginaleffekt på och män på (2013). Hur jobbskatteavdraget påverkar den arbetade tiden för dem som redan arbetar är dock oklart. En ökning av lönen efter skatt leder nämligen till två effekter. Å ena sidan innebär det att det blir mer lönsamt att arbeta och att fritiden blir dyrare, den så kallade substitutionseffekten, vilken tenderar att minska fritiden och öka arbetstiden. Å andra sidan innebär det att individen har råd med mer fritid, den så kallade inkomsteffekten, vilket tenderar att minska arbetstiden. Eftersom de två effekterna går åt motsatt håll kan man inte utifrån ekonomisk teori förutsäga nettoeffekten för de som redan har ett arbete. De flesta av de ovan nämnda studierna antar dock att nettoeffekten är positiv och att låginkomsttagare ökar sin arbetstid medan höginkomsttagare minskar sin och att kvinnor ökar sin arbetstid mer än män, vilket bland annat visas i tabell 2 ovan. Arbetstider kan mätas och beskrivas på olika sätt. I inne- bär deltid att överenskommen arbetstid är eller mindre, medan heltid är . Välkänt är att män arbetar 10 Ensamstående med barn 0–har dock den högsta marginaleffekten 40–, vilket beror på att inkomstprövade bidrag försvinner när arbetsinkomsten ökar. heltid i högre grad än kvinnor.11 Kort deltid 1–är vanlig- ast bland de allra yngsta och de allra äldsta. Det gäller både kvinnor och män. Lång deltid 20–är vanligt bland kvinnor 25–, men vanligare är dock heltid. Bland män är heltid det vanligaste i samtliga ålderskategorier. När det gäller kvinnor – men inte män – är deltidsarbete också en fråga om klass. Hälften av alla kvinnor som är medlemmar i ett arbetar deltid, medan det gäller ungefär en tredjedel av TCO-kvinnorna och en fjärdedel av SACO-kvinnorna (2010). Bland männen ligger skillnaden på i de tre kategorierna. Den vanligaste orsaken till deltidsarbete bland såväl kvinnor som män är att lämpligt heltidsarbete saknas/söker heltid (SCB 2013e). Det gäller 207 000 kvinnor och 71 000 män, vilket innebär av alla deltidsarbetande kvinnor och av alla deltidsarbetande män. Det tycks således finnas många människor som vill öka sin arbetstid, men inte lyckas. Men även vård av barn, egen sjukdom/nedsatt arbetsförmåga, studier, krävande arbete och vård av vuxna anhöriga är orsaker till deltidsarbete. I används även begreppen faktiskt arbetad tid och över- enskommen tid. Faktiskt arbetad tid är det antal timmar individen arbetar under referensveckan, det vill säga under den specifika vecka som intervjun avser. Överenskommen tid är den arbetstid den anställde och arbetsgivare kommit överens om och som arbets- tagaren vanligen arbetar. Nedan visas utvecklingen av kvinnors och mäns faktiska genomsnittliga arbetstid. Anledningen till att faktisk arbetstid används här är att överenskommen arbetstid överskattar kvinnors arbetstid i förhållande till mäns eftersom det är relativt vanligt att kvinnor har en överenskommen arbetstid som innebär heltid, men i realiteten arbetar de ofta deltid och att kvinnors frånvaro är högre än mäns (2003). I faktisk arbetstid tas hänsyn till såväl frånvaro som övertid och ger en riktigare bild av de faktiska skillnaderna i arbetstid mellan kvinnor och män. När det gäller dessa data har jag endast haft tillgång till tre ålderskategorier; 15–, 25–och 55–. 11 arbetade av männen 15–heltid, medan det gällde av kvinnorna (beräknat från SCB 2013e). Diagram 3.4 Faktisk genomsnittlig arbetstid, timmar , sysselsatta kvinnor och män i olika ålderskategorier, 2006–2012 Källa: Beräknat från SCB 2013f. Andelen sysselsatta och arbetslösa bestäms, som vi sett, i hög grad av ålder, men när det gäller arbetstid är kön av större betydelse. Diagram 4 visar att den genomsnittliga faktiska arbetstiden i alla tre ålderskategorier av män är högre än kvinnors. Skillnaden är störst – 6–– i ålderskategorin 25–och minst bland de äldsta – 4–. Arbetstiden bland män varierar med kon- junkturerna, men det går inte att utläsa någon tydlig trend. Kvin- nors arbetstider har dock ökat utom bland unga kvinnor. Det inne- bär att kvinnors arbetstider närmat sig mäns i två kategorier och jämställdheten ökat. Att unga kvinnors faktiska arbetstid tycks minska kan ha att göra med att en relativt stor andel av de sysselsatta i denna ålders- kategori studerar. Bland kvinnor uppgår andelen av de sysselsatta som studerar på heltid till 26–, med motsvarande siffra för män är 16–(beräknat från SCB 2013e, Tabell 1 och 5). Andelen tycks öka något för kvinnor men inte för män. Om en större andel studerar är det sannolikt att det fak- tiska antalet arbetstimmar sjunker, men det kan också bero på att de studerande ägnar mer tid till arbete och mindre till studier som ett resultat av att jobbskatteavdraget har gjort det mer lönsamt att arbeta och därmed ägnas kanske mindre tid till studier. Män tycks i genomsnitt ägna mindre tid till studier, men inte mer tid till arbete. Kvinnors tid till studier och till arbete har knappast förändrats. Förändringar i andelen studerande och studietid tycks således inte på denna övergripande nivå kunna förklaras med nedgången i unga kvinnors faktiska arbetstid. Skillnaden mellan könen i faktisk arbetstid är störst i ålderskate- gorin 25–. Det har att göra med att i denna kategori finns för- äldrar. Mammor anpassar sin arbetstid efter barnens ålder och antal, medan pappor är relativt opåverkade av föräldraskapet (2010). Om fäder jämförs med andra män arbetar de heltid i högre grad än män utan barn, medan det bland mödrar är tvärtom, de arbetar heltid mer sällan än andra kvinnor. Ju yngre och ju fler barn desto lägre andel mammor arbetar heltid, medan pappor påverkas mycket lite. Men gapet i arbetade timmar har minskat mellan pappor och mammor med barn (Näsén 2012). är det framför allt bland småbarnsmödrar som arbetstiden ökar, medan småbarnsfäders minskar och har småbarnspappor kortare arbetstid än män utan barn. En annan anledning till skillnader i faktisk arbetstid mellan könen är övertid. Även i detta fall går skillnaden framför allt mellan könen, snarare än ålder. Alla tre ålderskategorier av män arbetar övertid i högre grad än kvinnor. Högst andel finner vi bland män 25–(se diagram 5). Skillnaden är liten mellan yngre och äldre män. Lågkonjunkturen 2009 syns i att andelen övertidsarbetande män tydligt minskar. Även bland kvinnor finner vi den största andelen som arbetar övertid i mellankategorin, därefter kommer äldre kvinnor, medan unga kvinnor i liten utsträckning jobbar övertid. minskar andelen män som arbetar övertid, tydligast bland män 25–54, ökar andelen övertidsarbetande kvinnor utom bland de yngsta kvinnorna. Det innebär även att jämställdheten har stärkts vad gäller andelen över- tidsarbetande. Diagram 3.5 Andel av anställda som arbetat övertid i huvudsysslan, kvinnor och män i olika ålderskategorier, %, 2006–201212 Källa: Beräknat från SCB 2013c, Tabell 10. Ytterligare en anledning till att kvinnors och mäns faktiska arbets- tider skiljer sig åt är att kvinnors frånvaro är högre än mäns. Det gäller bland annat sjukfrånvaro. För att minska denna har reger- ingen genomfört omfattande förändringar inom sjukförsäkringen (Prop. 2012/13:100, Kapitel 10, s. Det gäller rehabiliterings- kedja, steglös avräkning och nystartsjobb. Även när det gäller ersättningsgraden i sjukpenning är den högre för kvinnor än för män återigen beroende på att kvinnor i genomsnitt har lägre löner än män (Prop. 2012/13:1, Bilaga 4, Tabell 4.2., s. 30). Den uppgick till för kvinnor och för män 2013, vilket innebär en sänkning för kvinnor och 8 pro- centenheter för män mellan 2006–2013. Enligt Finansdepartemen- tets beräkningar antas effekten av förändringarna i sjukförsäk- ringen leda till att antalet årsarbetskrafter ökar med 19 000 och antalet sysselsatta med 16 000 (se tabell 1 i Bilaga). Men man räknar också med att arbetslösheten stiger, sannolikt därför att en del personer med sjukersättning i och med förändringarna istället blir arbetslösa. En reform som kan ha haft stor betydelse för minskningen av sjukfrånvaro är jobbskatteavdraget ( 12 Observera att övertid gäller anställda inte sysselsatta. 2010, s. 25). av en sjukskrivning får man sjuklön och man är då berättigad till jobbskatteavdrag. Därefter uppbär man sjukpenning, vilket inte berättigar till jobbskatte- avdrag. Införandet av jobbskatteavdraget innebär därför en bety- dande relativ kostnad att vara sjukskriven längre än . Jobb- skatteavdraget förväntas därför minska antalet sjukskrivningar längre än . Sjukfrånvaron har också minskat kraftigt bland både män och kvinnor , men mer bland kvinnor än bland män (beräknat från SCB ). Det gäller dock inte bland de yngsta. Men sjunkande sjukpenningdagar är inte heller det ett nytt fenomen. Antal mottagare av sjukpenning ökade visserligen , men därefter minskade antalet fram till och med (2013a, s. Det innebär att trenden var vikande redan före Alliansregeringens tillträde. Antal kvinnor med sjukpenning har varit fler än män.13 Det genomsnittliga antalet sjukpenningdagar ökar i regel med stigande ålder. För både kvinnor och män med sjukpenning är psykiska sjukdomar och sjukdomar i muskler m.m. de vanligaste diagnos- grupperna. Diagram 6 nedan visar utvecklingen av andelen kvinnor och män frånvarande i huvudsysslan i olika ålderskategorier. Även när det gäller frånvaro har kön stor betydelse, men också ålder. Högst andel frånvarande finner vi bland kvinnor 25–, därefter kommer äldre kvinnor, medan yngre kvinnor har lägst frånvaro. Rangordningen efter ålder är densamma bland männen. Andelen frånvarande minskade i stort sett i samtliga kategorier fram för att därefter åter öka, men är förutom när det gäller unga kvinnor fortfarande lägre 2012 än 2006. 13 var av mottagarna kvinnor och män. Diagram 3.6 Andel av anställda som varit frånvarande i huvudsysslan, kvinnor och män i olika ålderskategorier, %, 2006–2012 Källa: Beräknat från SCB tabell 10 (SCB 2013c). Andelen frånvarande har minskat för såväl kvinnor som män , men inte för de som är yngre. I mellangruppen har andelen minskat ungefär lika mycket för kvinnor respektive män, i den äldsta kategorin har andelen kvinnor minskat mer än mäns, men de yngre kvinnornas, vars frånvaro var lägre än mäns, har närmat sig de unga männens nivå. Därmed skulle kunna hävdas att jämställdheten ökat i dessa två kategorier, men i den äldsta gruppen är det resultatet av en positiv utveckling och i den yngre av en negativ. Sjukfrånvaro är dock inte den främsta anledningen till att män- niskor är borta från jobbet. Fler är borta från arbetet tack vare semester än på grund av sjukdom. Allra flest finner vi dock i kate- gorin övrig frånvaro, som innefattar tjänstledighet t.ex. för vård av barn eller studier, värnpliktstjänstgöring, arbetskonflikt eller ledig- het av annan anledning. Denna sorts frånvaro skiljer sig inte mycket åt mellan kvinnor och män. Detta trots att det i denna kategori ingår de som är föräldralediga och betydligt fler kvinnor än män är frånvarande från arbetet av detta skäl. Visserligen har varje förälder med gemensam vårdnad rätt av föräld- rapenning och en exklusiv rättighet . Resten av dagarna kan överföras på den andra föräldern. Fäder överlåter i hög grad sina föräldrapenningdagar till mödrarna. använde kvinnor och män av föräldrapenningdagarna (För- säkringskassan 2013b). Den höga andelen frånvarande 2009 beror på en kraftigt ökad frånvaro av övriga skäl, dvs. det har sannolikt att göra med den ekonomiska krisen som innebar att arbetstiderna förkortades tillfälligt för en del anställda. Mäns faktiska arbetstid har inte trendmässigt förändrats särskilt mycket –2012. Andelen män som arbetar övertid har dock minskat, vilket skulle kunna tydas så att inkomst- effekten av jobbskatteavdraget haft större betydelse än substitu- tionseffekten. Men det kan också tydas så att efterfrågan på över- tidsarbete minskade i och med lågkonjunkturen 2009 och att från- varon ökade av samma skäl och att situationen inte har återgått till samma nivå som före krisen varken när det gäller övertid eller från- varo. Kvinnors faktiska arbetstid har dock ökat, vilket skulle kunna betyda att substitutionseffekten är större än inkomsteffekten, vilket är i linje med den forskning som presenterades inledningsvis, dvs. att kvinnors arbetstider ökar mer än mäns som ett resultat av jobbskatteavdrag och andra reformer. Kvinnors övertid tycks inte påverkas av konjunkturerna på samma sätt som mäns, däremot påverkades kvinnors frånvaro av lågkonjunkturen 2009. Skillnaden mellan kvinnors och mäns faktiska arbetstider minskar i ålders- kategorierna 25–och 55–, medan trenden verkar vara den motsatta i den yngsta kategorin. Det innebär att jäm- ställdheten vad gäller arbetstider har ökat i två ålderskategorier och minskat i en. Inte heller i detta fall kan vi säga något om huruvida utveck- lingen av kvinnors och mäns faktiska arbetstider har påverkats av jobbskatteavdrag och andra reformer. Ett alternativ är att se utveck- lingen som en fortsättning på en trend. Ser man till alla i åldern 16– har kvinnors arbetstid ökat ganska stadigt , medan männens har minskat något och då framför allt (Näsén 2012). 3.5Undersysselsatta kvinnor och män Undersysselsatta är sysselsatta som arbetar mindre än vad de skulle vilja. En stor andel av de undersysselsatta utgörs av deltidsarbets- lösa. Det ofrivilliga deltidsarbetet framför allt i den offentliga sek- torn är ett prioriterat område för jämställdhetspolitiken (Prop. 2013/14:1, Utgiftsområde 13, s. 59). Vad som gjorts inom detta område är dock oklart. Inget nämns i regeringens skrivelser gäl- lande jämställdhetssatsningen 2007–2010 (Skr. 2011/12:174) eller jämställdhetspolitikens inriktning 2011–2014 (Skr. 2011/12:3). Generellt gäller att undersysselsatta och deltidsarbetslösa ägnas mycket lite uppmärksamhet i budgetpropositionerna. Undersysselsatta inklusive deltidsarbetslösa är personer som redan uttryckt en vilja att arbeta fler timmar. Jobbskatteavdraget torde ha förstärkt denna vilja. Därtill kommer att förändringar gjorts i arbetslöshetsförsäkringen för de deltidsarbetslösa. kunde deltidsarbetslösa få arbetslöshetsersättning, så kallad fyllnadsersättning, som heltidsarbetslösa, vilket innebar att de kunde få ersättning relativt beroende på hur mycket av en deltid som de var arbetslösa. Regeringen menar att möjligheten till deltidsersättning från arbetslöshetsförsäkringen medför svaga ekonomiska drivkrafter att söka ett annat arbete. Det finns därför risk att deltidsarbetslösheten blir långvarig. En begränsning av rätten till ersättning från arbetslöshetsförsäkringen vid deltidsarbetslöshet kan därför bidra till att minska det ofrivilliga deltidsarbetet. Deltidsutfyllnad vid deltidsarbetslöshet begränsades därför 2008 (Prop. 2008/09:1, s. 17). Eftersom betydligt fler kvinnor än män är deltidsarbetslösa påver- kar detta kvinnor mer än män. Å andra sidan fattade också regeringen beslut om en lagrådsremiss om så kallat korttidsarbete eller krisavtal. Förslaget syftar till att staten går in med pengastöd vid allvarliga kriser – stöd som ska lindra verkningarna när företaget får stora efterfrågefall och som annars skulle leda till massvis med uppsägningar (Finans- departementet 2013). I budgeten antas att det i första hand inom tillverkningsindustrin som korttidsarbete kommer att tillämpas. Fler män än kvinnor är sysselsatta i industrin, vilket innebär att det är fler män än kvinnor som kommer att delta i korttidsarbete (Prop. 2013/14:1, s. 396). Det är ovanligt med arbetslöshetsersättning bland deltids- arbetslösa. Bland deltidsarbetslösa som också är aktivt arbets- sökande minskade andelen med tillgång till arbetslöshetsersättning från närmare hälften till drygt en femtedel – 2009 (Ek & 2011, s. 136). Eftersom många fler kvinnor än män arbetar deltid är det också betydligt fler kvinnor än män som är deltidsarbetslösa och undersysselsatta. Faktum är att i ålderskategorin 25–bland kvinnor är antalet undersysselsatta högre än antalet arbetslösa och i ålderskategrin 65–74 är de ungefär lika många (beräknat från 2013c, tabell 18). satta förefaller att vara ett fenomen som när det gäller kvinnor inte påverkas av konjunkturerna. Det gör däremot mäns undersysselsättning. En person som är sysselsatt betraktas som sysselsatt, även om den personen är arbetslös per vecka.14 En person kan dock klassificeras som undersysselsatt om denna är sysselsatt (arbetat under mätveckan), men arbetar mindre än vad hen skulle vilja. Det innebär att en person arbetar heltid men har uppgivet att hen skulle vilja arbeta mer definieras som undersysselsatt. Diagram 7 nedan visar andelen undersysselsatta i relation till sysselsatta. Den visar att den högsta andelen undersysselsatta finns hos kvinnor 20–, därnäst kommer kvinnor 15–. Efter de unga kvinnorna kommer de unga männen, där andelen är ungefär lika stor i båda ålderskategorierna. Andelen undersysselsatta mins- kar med åldern. Med tanke på att restaurangmomsen har sänkts för att öka särskilt unga kvinnor och mäns sysselsättning och arbets- tider är det av intresse att undersysselsättning är högst inom Hotell och restaurang () – som låg i topp både bland kvinnor och män – och lägst i Byggverksamhet () (SCB 2009, s. 15). Diagram 3.7 Andel undersysselsatta som andel av sysselsatta, kvinnor och män i olika ålderskategorier, %, 2006–2012 Källa: Beräknat från SCB och SCB 2013a. 14 SCB:s Arbetskraftsundersökningar () har utvecklat två nya mått för att belysa de deltidsarbetslösa, dels Undersysselsatta som arbetar deltid och Deltidssysselsatta arbets- sökande. Andelen undersysselsatta har ökat bland unga kvinnor och män, liksom något bland män , men inte förändrats just något för kvinnor . arbetade av de undersysselsatta kvinnorna någon form av deltid medan undersys- selsatta män till arbetade heltid (SCB 2009, s. 13). En stor majoritet – – önskade öka sin arbetstid genom att arbeta fler timmar i nuvarande arbete. Det är inga stora skillnader mellan hur kvinnor och män önskade utöka sin arbetstid. Det outnyttjade arbetskraftsutbudet för undersysselsatta uppgick till vilket motsvarar 103 000 heltidsarbeten med 40 timmars arbetsvecka. Detta kan jämföras med de beräkningar som tidigare refererats till och som till exempel visar att långsiktiga effekter på redan syssel- sattas arbetsutbud uppgick till 13 000 helårsarbetskrafter för kvin- nor och 5 000 för män. Huruvida denna utveckling har något att göra med de reformer som genomförts för att öka sysselsättningen går inte heller att avgöra när det gäller undersysselsatta. Det kan också ha att göra med en lång trend där kvinnor länge har velat öka sina arbetstider, men eftersom yrken och sektorer där många kvinnor arbetar är organiserat efter att många arbetar deltid tar det tid att förändra strukturen. Att mäns undersysselsättning ökar kan ha att göra med att hjulen i ekonomin ännu inte har kommit igång ordentligt efter krisen –2009.