sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — På försäkringsområdet finns det i 12 kap. 5 § FRL ett bemyndi- gande för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att föreskriva att bestämmelserna om koncerner i FRL, eller före- skrifter som meddelats med stöd av FRL och i FL, ska gälla helt eller delvis för en grupp av företag som inte utgör en koncern i FL:s mening, men som har en gemensam eller i huvudsak gemen- sam ledning (s.k. oäkta koncerner). Regeln är tillämplig på ömse- sidiga försäkringsbolag och syftar till att i koncernbegreppet även täcka in långtgående samarbete mellan sådana bolag, där inte något av bolagen kan sägas ha ett bestämmande inflytande över de andra eller ha någon del i deras resultat. Något skäl till införande av en motsvarande regel för tjänste- pensionsföreningarna har inte framkommit. Sammanfattningsvis bedöms någon särreglering för tjänste- pensionsföreningarna i förhållande till 1 kap. 4–6 §§ FL inte behövas. 8.4.2Bildande av en tjänstepensionsförening Förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om bildandet av en ekonomisk förening ska i huvudsak gälla för tjänstepensionsföreningar, men vissa särregler ska tas in i den nya lagen. En tjänstepensionsförening ska inte få bildas utan verksam- hetskapital. Verksamhetskapital ska få tillskjutas även av andra än medlemmar. Verksamhetskapitalet ska betalas med pengar. För registrering av en tjänstepensionsförening ska krävas att har betalats in. Verksamhetskapitalet ska betalas tillbaka när det inte längre behövs för verksamheten och en återbetalning är förenlig med bestämmelserna om kapital- basens storlek och sammansättning. Verksamhetskapitalet ska också återbetalas om registrering inte sker. I en tjänstepensionsförenings stadgar ska lämnas uppgifter om storleken på verksamhetskapitalet, den eventuella rätt till avkastning som tillfaller den som tillskjutit detta kapital, den eventuella rätt till rösträtt på föreningsstämman som tillfaller den som tillskjutit kapitalet samt uppgifter om i vilken ordning verksamhetskapitalet ska inbetalas och återbetalas. Stadgarna ska också innehålla uppgift om föreningen ska driva tjänstepensionsrörelse utanför EES. Dessutom ska de innehålla de villkor som ska gälla för inträde i föreningen och en medlems eventuella ansvar för föreningens förpliktelser (rätt till uttaxering eller nedsättning av förmån), samt bestämmelser om vinstutdelning och förlusttäckning. Bestämmelserna i om stadgarnas innehåll ska gälla för tjänstepensionsföreningar med undantag för bestämmelserna om medlemsinsatser och medlemsavgifter eller på särskilt beslut om taxering beroende avgifter. Verksamheten i en tjänstepensionsförening får påbörjas när beslut om tillstånd att driva tjänstepensionsrörelse har med- delats. Anmälan för registrering ska göras senast efter det att beslut om tillstånd att driva tjänstepensionsrörelse har meddelats. Styrelsen i en tjänstepensionsförening ska före registreringen ha rätt att vidta åtgärder för att erhålla utfäst verksamhetskapital. Lagen om ekonomiska föreningar Bestämmelser om bildande av ekonomiska föreningar finns i 2 kap. De innebär att en ekonomisk förening måste ha minst tre medlemmar, vilka ska anta stadgar samt välja styrelse och revisorer (1 §). Vidare anges vad stadgarna ska innehålla (2 §), inom vilken tid föreningen ska anmälas för registrering (3 §) och konsekvenser av att registrering inte sker samt vilka åtgärder som kan vidtas innan föreningen är registrerad (4 §). Regler om bildande av en försäkringsförening finns i 13 kap. 5–7 §§ FRL. Det är fråga om särregler om verksamhetskapitalet (5 §), till FL kompletterande regler om vad en försäkringsförenings stadgar ska innehålla (6 §) samt kompletterande regler beträffande registre- ring av en försäkringsförening m.m. (7 §). Regler om bildande, stadgar och registrering av en understöds- förening fanns i 5, 10, 11, 13, 14 och 20 §§ UFL. En understöds- förening skulle i vissa angivna fall ha minst 500 medlemmar och annars minst 100 medlemmar (5 §). Det högre antalet gällde om föreningen meddelade förtids- eller efterlevandepension utan sam- band med ålderspension, sjukpenning än för ett sammanhängande sjuklighetstillstånd eller kapitalförsäkring för dödsfall till högre belopp än för en medlem. kunde vid särskilda skäl bestämma att ett lägre antal medlemmar ska gälla. För att registreras skulle en understöds- förening ha antagit stadgar samt utsett styrelse och revisorer. En förutsättning för registrering av en understödsförening är att föreningen har antagit stadgar samt utsett styrelse och revisorer enligt reglerna i UFL (10 §). Bestämmelsen i 2 kap. 2 § FL om stad- garnas innehåll stämmer inte i alla delar överens med vad som gällde för understödsföreningar enligt 11 § UFL. För understöds- föreningar saknades bestämmelser om insatser, vilka ärenden som skulle förekomma på ordinarie stämma, vilken tid räkenskapsåret skulle omfatta, grunder för fördelning av föreningens vinst samt vad som skulle gälla för förlagsinsatser, om sådana skulle före- komma. För understödsföreningar ställdes däremot andra krav på stad- garna genom att de skulle innehålla de villkor som skulle gälla för inträde i föreningen, försäkringstekniska grunder, försäkrings- förmåner och, för andra understödsföreningar än tjänstepensions- kassor, placeringsregler. Inte minst viktigt är att soliditets- och skälighetsprinciperna gällde för understödsföreningarnas stadgar. Stadgarna skulle vara ägnade att trygga att föreningen kunde full- göra sina försäkringsutfästelser och skulle tillgodose medlemmarnas intresse av att kostnader och villkor för försäkring- arna var skäliga med hänsyn till förmånernas art och omfattning och föreningens förhållanden. Även i övrigt skulle stadgarna ha ett för verksamheten lämpligt innehåll. I 20 § UFL angavs att en understödsförening skulle ta ut fasta medlemsavgifter som inte fick göras beroende av att försäkringsfall inträffat i föreningen (), och att en förening i stadgarna fick medge särskild uttaxering om föreningens tillgångar var otillräck- liga för verksamheten. Bestämmelserna i 13 och 14 §§ UFL reglerade vad en ansökan om registrering av en understödsförening skulle innehålla och vilka ytterligare handlingar som skulle ges in vid ansökan. Syftet med kravet på lägsta medlemsantal om tre personer i 2 kap. 1 § FL är att skapa säkerhet för en ekonomisk förenings förmåga att fullgöra sina utfästelser gentemot medlemmar och förmånstagare. I tjänstepensionsrörelse gäller att beståndet måste ha en viss storlek för att uppnå riskutjämning, jfr de krav på minst 100 respektive minst 500 medlemmar som fanns i UFL. I samman- hanget bör nämnas att tjänstepensionsdirektivet inte innehåller något krav på minsta antal medlemmar i ett tjänstepensionsinstitut. Direktivet behöver dock inte tillämpas på institut som förvaltar planer med färre än 100 medlemmar. Mot bakgrund av kravet på nödvändig riskutjämning kan en tjänstepensionsrörelse inte vara baserad på en alltför liten pensionsplan. En minimigräns vid t.ex. 100 eller 500 medlemmar är dock inte i sig en garanti för att underlaget för verksamheten är tillräckligt. Det kan tänkas att en förenings ekonomi trots ett litet medlemsantal ändå kan anses säkerställd. Det får helt enkelt anses vara svårt att ställa upp gränsvärden i detta fall. Värdet får t.ex. inte sättas så högt att det i praktiken hämmar tillskapandet av nya föreningar. Å andra sidan ska det i ett gränsvärde beaktas såväl krav på trygghet för tjänstepensionstecknare och tjänstepensionsberätti- gade som behov av att koncentrera tillsyns- resurserna. Det kan ifrågasättas om den rätta vägen att tillförsäkra en bra förmåga att infria åtaganden är genom ett associationsrättsligt särkrav på visst medlemsantal. Genom att ställa upp näringsrättsliga krav på tillräcklig finansiell styrka kan samma syfte uppnås som genom ett associationsrättsligt krav på minsta medlemsantal. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet föreslår utred- ningen i avsnitt 12.2.1 att ska vara skyldigt att ingripa om beståndet inte är tillräckligt för erforderlig riskutjäm- ning (jfr 16 kap. 1 § FRL). När det gäller tillsynen måste också förutsättas att arbetssätt och metoder fortlöpande förnyas och utvecklas Mot denna bakgrund bedöms det inte finnas något hinder mot att på denna punkt låta regleringen för ekonomiska föreningar gälla också för tjänstepensionsföreningar. Någon särbestämmelse i förhållande till kravet på antal medlemmar i 2 kap. 1 § FL föreslås därför inte. Det är således upp till tjänstepensionsföreningarna om de i stadgarna vill bestämma om föreningen ska bestå av ett visst större antal medlemmar. En motsvarande bedömning har gjort beträffande försäkringsföreningarna. Verksamhetskapital i stället för medlemsinsatser I ekonomiska föreningar är det obligatoriskt med insatser. I stad- garna ska anges med vilken insats en medlem ska delta i föreningen, hur insatserna ska fullgöras samt i vad mån en medlem får delta i föreningen med insats utöver vad han är skyldig att delta med (2 kap. 2 § första stycket 4 FL). Insatserna tillför föreningen medel som behövs för att driva verksamheten. Enligt 5 kap. 15 § lagen (1995:1554) om årsredovisning utgör insatserna bundet eget kapital i föreningen. Några motsvarande regler om startkapital vid bildan- det av en understödsförening fanns inte. Att låta finansieringen av en tjänstepensionsförening vara bero- ende av den reglering om medlemsinsatser som gäller för ekono- miska föreningar är inte förenligt med tjänstepensionsföreningens särart (se avsnitt 7.1). I stället bör de regler som gäller för ömse- sidiga tjänstepensionsbolag fungera som förebild. Ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag får inte bildas utan garantikapital, om det inte finns särskilda skäl för det. Garantikapitalet är avsett att utgöra ett start- och rörelsekapital som behövs för rörelsens ändamålsenliga drivande. Ett krav på garantikapital eller motsvarande får anses vara fören- ligt med tjänstepensionsföreningarnas särart. För att markera den skillnad som finns mellan ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsföreningar föreslås att kapitalet i en tjänstepensions- förening . Sådant verksamhetskapital ska få tillskjutas även av andra än medlemmar. I likhet med vad som gäller för ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska verksamhetskapitalet återbetalas när det inte längre behövs för rörelsens drivande. Vidare föreslås att ska vara inbetalt innan tjänstepensionsföreningen kan registreras och att verksam- hetskapitalet ska betalas med pengar. Till skillnad mot vad som gäller för garantikapitalet i de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen ska verksamhetskapitalet i en tjänstepensionsförening endast kunna tillskjutas i samband med tjänstepensionsföreningens bildande och alltså inte under rörelsens gång. Om tjänstepensionsföreningen under rörelsens gång skulle vara i behov av ytterligare kapitaltill- skott bör i stället föreningslagens bestämmelser om förlagsinsatser användas (se avsnitt 7.3.5). I 4 kap. 1–3 §§ FL finns bestämmelser om en medlems rätt att återfå inbetalade insatser när han eller hon avgår ur en förening. I en tjänstepensionsförening bör inte medlemsinsatser få förekomma. En särregel om detta och om återbetalning av medlemsinsatser m.m. är därför nödvändig. Merparten av det som enligt FL ska anges i stadgarna för en ekono- misk förening är lämpligt att ange även i stadgarna för en tjänste- pensionsförening. Här avses uppgifter om firma, säte, ändamålet med verksamheten och verksamhetens art, olika bestämmelser om styrelseledamöter och revisorer, eventuella bestämmelser om full- mäktige, olika bestämmelser kring föreningsstämma, räkenskapsår, grunderna för fördelning av vinst och hur man ska förfara med föreningens behållna tillgångar när föreningen upplöses samt even- tuella bestämmelser om förlagsinsatser. Som framgått ovan behöver medlemmarna i en tjänstepensions- förening inte betala medlemsinsatser till föreningen. Det krav på bestämmelser om medlemsinsatser i stadgarna som gäller för en ekonomisk förening ska därför inte ställas på en tjänstepensions- förening (jfr 2 kap. 2 § första stycket 4). I stället ska gälla bestäm- melser om verksamhetskapital. I stadgarna ska anges vad som när- mare ska gälla i fråga om verksamhetskapitalet. Det handlar om storleken på verksamhetskapitalet, den eventuella rätt till avkast- ning som tillfaller den som tillskjutit verksamhetskapital och den eventuella rösträtt på föreningsstämman som tillfaller den som till- skjutit verksamhetskapital. I stadgarna bör även preciseras i vilken ordning verksamhetskapitalet ska betalas in och återbetalas. I stadgarna för en ekonomisk förening kan vidare föreskrivas att det ska förekomma regelbundna avgifter eller att det ska före- komma avgifter som är beroende av särskilda beslut om uttaxering (jfr 2 kap. 2 § första stycket 5 FL). I sådana fall ska också avgift- ernas belopp anges eller de högsta belopp till vilka de får bestäm- mas. Till skillnad mot vad som gäller för medlemsinsatser är denna typ av avgifter inte obligatoriska. Bestämmelserna görs inte tillämpliga på tjänstepensionsförening- arna av följande skäl. De regelbundna avgifterna är avsedda att bidra till att täcka kostnaderna för den löpande verksamheten. Dessa avgifter, som även kallas medlemsavgifter, är inte direkt knutna till motpresta- tioner från föreningens sida utan betalas på grund av medlemskapet i sig. Här ingår alltså inte ersättningar för t.ex. varor eller tjänster som föreningen tillhandahåller medlemmen. Medlemsavgifterna enligt FL är således en annan typ av avgift än de fasta medlems- avgifter som understödsföreningar kunde ta ut för verksamhetens drivande (jfr 20 § UFL) och som avsåg den ersättning som med- lemmen betalade för att få ett försäkringsskydd (premien). Vid sidan av möjligheten att ta ut regelbundna avgifter med stöd av stadgebestämmelser kan stadgarna för en ekonomisk förening medge avgifter efter särskilda beslut om uttaxering. Även under- stödsföreningar kunde genom stadgebestämmelser ange ordningen för beslut om särskild uttaxering. Enligt 20 § UFL fick uttaxering ske endast när föreningens tillgångar var otillräckliga för verksam- hetens behöriga utövande. Uttaxering var således en extraordinär åtgärd för att täcka en uppkommen brist. Det vanliga torde vara att stadgarna föreskriver att beslut ska fattas av stämman, men annan ordning kan också förekomma. Som framgått ovan ska motsvarande möjlighet till uttaxering kunna tas in i stadgarna för en tjänste- pensionsförening, liksom närmare bestämmelser om villkoren för en eventuell nedsättning av förmånerna. Utredningens utgångspunkt är att reglerna i FAL ska gälla för de tjänstepensionsavtal som tillhandahålls av tjänstepensionsföre- ningar (se avsnitt 8.2). I avsnitt 9 föreslås att tekniska riktlinjer och placeringsriktlinjer ska upprättas fristående från stadgarna och beslutas av styrelsen. Vad som sagts hindrar inte att det i en tjänstepensionsförenings stadgar tas in bestämmelser om avtalsrättsliga villkor eller tekniska riktlinjer, men några särbestämmelser i förhållande till 2 kap. 2 § FL behövs inte. I likhet med det som gäller med avseende på bolagsordningen för tjänstepensionsaktiebolag och ömsesidiga tjänstepensionsbolag bör stadgarna i en tjänstepensionsförening innehålla uppgift om före- ningen ska driva tjänstepensionsrörelse utanför EES. Stadgarna ska vidare innehålla bestämmelser om villkoren för inträde i föreningen, dvs. uppgifter om hur medlemskap i tjänste- pensionsföreningen uppstår. Stadgarna ska dessutom innehålla bestämmelser om vinstutdel- ning och förlusttäckning, se vidare avsnitt 7.3.9. Enligt 2 kap. 3 § FL ska en ekonomisk förening anmälas för registre- ring senast efter det att beslut fattades om att bilda den. Om en förening inte ska börja sin verksamhet förrän ett visst i stadgarna angivet villkor har uppfyllts eller om ett sådant villkor beslutats vid ett sammanträde med medlemmarna, ska tiden för registreringsanmälan räknas från den tidpunkt då villkoret har upp- fyllts. Registrering får inte ske förrän villkoret är uppfyllt. Frågan om föreningens bildande har fallit om anmälan för registrering inte har skett inom rätt tid eller om registreringsmyndigheten har avskrivit anmälan om registrering eller vägrat registrering. Styrelseledamöterna svarar då solidariskt för gjorda inbetalningar jämte uppkommen avkastning men med avdrag för kostnader för föreningens bildande. Vad gäller tiden inom vilken registrering ska ske måste hänsyn tas till de krav på tillstånd som ska gälla för tjänstepensionsföre- ningar. För ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag gäller att ett sådant bolag ska anmälas för registrering senast efter beslutet om tillstånd att driva tjänstepensionsrörelse. En motsvarande sär- regel bör införas för tjänstepensionsföreningar. Åtgärder före föreningens registrering Bestämmelserna i 2 kap. 4 § andra och tredje styckena FL reglerar åtgärder före det att en ekonomisk förening mot- svarar i huvudsak vad som gällde för understödsföreningar enligt 9 § UFL. För understödsföreningar saknades dock den reglering som för ekonomiska föreningar anger att ansvaret för sådana åtgärder övergår på föreningen om förpliktelsen har uppkommit efter före- ningens bildande samt att en medkontrahent som visste att före- ningen inte var registrerad kan frånträda avtal som ingåtts före regi- streringen endast om frågan om bildande av föreningen har fallit och att en medkontrahent som inte visste att föreningen var oregi- strerad kan frånträda avtalet före registreringen. Bestämmelserna i är väl ägnade att gälla även för tjänste- pensionsföreningar. Några skäl att föreslå särregler finns därför inte. Däremot behövs en särregel som klargör att bestämmelserna i 2 kap. 4 § första stycket FL, om att styrelsen före registrering får vidta åtgärder för att erhålla utfästa insatser eller avgifter, för tjänste- pensionsföreningar i stället ska gälla för utfästelser av verksamhets- kapital. I 13 och 14 §§ UFL fanns detaljerade bestämmelser om vad en ansökan om registrering av en understödsförening skulle innehålla, vilka handlingar som skulle fogas till ansökan och undertecknande av ansökan. Bestämmelser av detta slag bör finnas även för tjänstepensions- föreningar, men regleras i förordning eller myndighetsföreskrifter. Förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om föreningens medlemmar ska i huvudsak gälla för tjänstepensions- föreningar, men vissa särregler ska tas in i den nya lagen. En tjänstepensionsförening ska kunna vara en sluten eller en öppen förening. En medlem som på grund av sin anställning är skyldig att tillhöra en viss tjänstepensionsförening ska inte kunna säga upp sig till utträde ur föreningen. En tjänstepensionsförening ska inte behöva hålla medlems- förteckningen tillgänglig för var och en. Lagen om ekonomiska föreningar FL finns bestämmelser om inträde i och utträde ur före- ningen samt om medlemmarnas rättigheter och skyldigheter i sådana fall. Enligt 3 kap. 1 § FL får en ekonomisk förening inte vägra någon inträde som medlem, om det inte finns särskilda skäl för vägran med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet eller föreningens syfte eller annan orsak. Enligt 3 kap. 4 § FL har en medlem i en ekonomisk förening rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen. Det kan i stadgarna före- skrivas att uppsägning inte får göras förrän , högst och med tillstånd från registreringsmyndigheten högst , från inträdet. En medlem kan även uteslutas från föreningen på sådana grunder som anges i stadgarna. En uteslutning ska beslutas av före- ningsstämman, om inte annat föreskrivs i stadgarna. När en medlem har sagt upp sig till utträde ur föreningen sker avgången vid utgången av det räkenskapsår som slutar näst sedan medlem- men sagt upp sig (jfr 3 kap. 5 § FL). En , högst sex måna- der, kan dock bestämmas i stadgarna. FL finns bestämmel- ser om återbetalning av medlemsinsatser. En särregel om försäkringsföreningens medlemmar finns i 13 kap. 8 §. Där stadgas att en medlem som på grund av sin anställning är skyldig att tillhöra en viss försäkringsförening inte ska kunna säga upp sig till utträde ur föreningen och att en försäkringsförening inte ska behöva hålla medlemsförteckningen tillgänglig för var och en. Av 1 § UFL framgick att en understödsförening skulle vara sluten i den meningen att den huvudsakligen skulle vara avsedd för anställda i visst eller vissa företag, personer tillhörande en viss yrkesgrupp eller medlemmar i sammanslutning med sådan intressegemenskap att en samverkan även för personförsäkring är naturlig. Bestämmelser om medlemmars inträde i och utträde ur en under- stödsförening och om medlemmars rättigheter vid utträde fanns i 15–19 §§ UFL. En medlem i en understödsförening hade enligt 17 § UFL rätt att säga upp sig till utträde ur föreningen om han eller hon inte var skyldig att tillhöra den. Det kunde i stadgarna föreskrivas att medlemmen skulle kvarstå högst efter uppsäg- ningen. En medlem fick uteslutas endast på grunder enligt stad- garna. Det var styrelsen som skulle pröva frågan om uteslutning om inte stadgarna angav annat. Även om en medlem hade sagt upp sig till utträde eller uteslutits ur föreningen eller hade avlidit, hade föreningen enligt 18 § UFL rätt till avgifter för den tidsperiod under vilken avgången har ägt rum och även sådan uttaxering som hade beslutats före avgången. Bestämmelserna i 19 § UFL innebar att en medlem i en understödsförening vid avgång hade rätt till fribrev om han eller hon hade en pensionsförsäkring och rätt till fribrev eller återköp om han eller hon hade en kapitalförsäkring. En grundläggande tanke för utredningen är att föreningsformen ska vara ett jämbördigt alternativ till övriga företagsformer på tjänstepensionsmarknaden. Det eventuella kravet på eller möjligheten till slutenhet hos en tjänstepensionsförening måste övervägas särskilt. Möjligheten att bilda öppna understödsföreningar upphörde genom införandet av den nu gällande UFL. Motivet var framför allt en svårighet att för öppna föreningar dra gränsen mot affärsmässigt driven försäkringsrörelse, eftersom de öppna understödsförening- arna i tämligen stor utsträckning hade frigjort sig från tidigare regionala begränsningar av sin verksamhet. Understödsföreningar som var registrerade när den nu gällande UFL trädde i kraft behöver inte vara slutna. Få understödsföreningar bildades fram till dess att UFL upphävdes . Det var uteslutande fråga om tjänstepensionskassor. I avsnitt 5.6 gör utredningen bedöm- ningen att det i den kommande regleringen bör finnas möjligheter att bilda också andra former av försäkringsliknande tjänstepensions- företag än sådana företag som motsvarar de nuvarande under- stödsföreningarna i form av tjänstepensionskassor. Där sägs också att detta bör gälla såväl andra varianter av tjänstepensionsföreningar (slutna och öppna), som andra associationsformer och olika varianter av dessa (tjänstepensionsaktiebolag och ömsesidiga tjänstepensions- bolag). En ekonomisk förening är en öppen association, vilket innebär att medlemsantalet inte är bestämt på förhand och kan variera med tiden utan att stadgarna behöver ändras. Vidare gäller att en ekonomisk förening är skyldig att anta nya medlemmar om det inte finns särskilda skäl att vägra inträde i föreningen, den s.k. öppen- hetsprincipen, se 3 kap. 1 § FL. En ekonomisk förening kan göra undantag från öppenhetsprincipen och vägra nya medlemmar inträde i föreningen. För att det ska vara möjligt krävs dock att det finns särskilda skäl för vägran med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet eller föreningens syfte eller annan orsak. Inom dessa ramar kan föreningen ställa upp begränsningar dels i fråga om antalet medlemmar, dels i fråga om vilka som ska kunna bli medlemmar. Av uttalanden i förarbetena till FL framgår att en förening i sina stadgar kan begränsa verksamheten till ett visst geo- grafiskt område.