sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Genomförandeakter bör specificera översättningskraven och betalningssätten vad gäller de avgifter som en sökande ska betala in så att arbetsflödet i inte avbryts eller hindras och behandlingen av an sökan inte försenas. Det är medlemsstaternas ansvar att fastställa avgiftsnivån. Medlemsstaterna bör dock meddela kommissionen om den fastställda avgiftsnivån. Det euro peiska yrkeskortet och tillhörande arbetsflöden i bör säkerställa de lagrade uppgifternas integritet, autenticitet och konfidentialitet och förebygga olaglig och obehörig tillgång till informationen i systemet. (7)Direktiv /36/EG gäller bara yrkesutövare som vill utöva samma yrke i en annan medlemsstat. Det finns fall där den berörda verksamheten i den mottagande medlemsstaten är en del av ett yrke med mer omfattande verksamhetsområde än den i ursprungsmedlemsstaten. Om skillnaderna mellan verksamhetsområdena är så stora att ett fullständigt utbildningsprogram skulle krävs för att yrkesutövarna ska kunna kompensera för brister, och på begäran av yrkesutövarna, bör den mottagande medlemsstaten under dessa särskilda omständigheter be vilja partiellt tillträde. Vid tvingande hänsyn av allmänt intresse, i enlighet med domstolens rättspraxis rörande artiklarna 49 och 56 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och som kan komma att vidareutvecklas, bör en medlemsstat kunna vägra partiellt (1) EGT L 78, 26.3.1977, s. 17. (2) EGT L 77, , s. 36. (3) EUT L 316, 14.11.2012, s. 1. Detta kan särskilt vara fallet för hälso- och sjuk vårdsyrken som har konsekvenser för folkhälsan eller patientsäkerheten. Partiellt tillträde bör beviljas utan att detta påverkar arbetsmarknadsparternas rätt att organi sera sig. (8)För att skydda de lokala konsumenterna i den motta gande medlemsstaten, bör tidsbegränsat och tillfälligt till handahållande av tjänster i en medlemsstat underställas skyddsmekanismer, särskilt ett krav yr keserfarenhet som föregår tillhandahål landet av tjänsten, i fall när yrket inte är reglerat i ur sprungsmedlemsstaten. I fråga om säsongsverksamhet bör medlemsstaterna ha möjlighet att utföra kontroller för att fastställa huruvida de tjänster som tillhandahålls på deras territorium är temporära och tillfälliga. Den mottagande medlemsstaten bör därför en gång kunna kräva information om de tjänster som faktiskt tillhandahålls på dess territorium, om inte tjänsteleveran tören frivilligt redan har lämnat sådan information. (9)Enligt direktiv /36/EG får medlemsstaterna vidta åt gärder för att kontrollera en tjänsteleverantörs kvalifika tioner före det första tillhandahållandet av tjänster, när det rör sig om reglerade yrken med inverkan på folk hälsan och säkerheten. Detta har lett till osäkerhet om rättsläget och medfört att den behöriga myndigheten själv kan avgöra om det finns behov av en sådan för handskontroll. För att säkerställa rättssäkerheten bör yr kesutövare från början kunna veta om en förhandskont roll av deras yrkeskvalifikationer behövs och när ett be slut om detta kan väntas. Villkoren för förhandskontroll av yrkeskvalifikationer bör under alla omständigheter en ligt friheten att tillhandahålla tjänster inte vara strängare än de villkor som omfattas av etableringsreglerna. När det gäller reglerade yrken med konsekvenser för folkhäl san eller patientsäkerheten bör direktiv /36/EG inte påverka medlemsstaternas möjlighet att kräva ett obliga toriskt försäkringsskydd rörande yrkesverksamheter i en lighet med de gällande bestämmelserna i mentets och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gräns överskridande hälso- och sjukvård (4) och Europaparla mentets och rådets direktiv /123/EG av den 12 de cember 2006 om tjänster på den inre marknaden (5). (10)Yrkesutbildningssystem har visat sig vara ett användbart verktyg för att säkra ungdomssysselsättningen och möj liggöra en smidig övergång från utbildning till yrkesverk samhet. Översynen av direktiv /36/EG bör därför fullt ut beakta olikheterna i dessa. (4) EUT L 88, , s. 45. (5) EUT L 376, 27.12.2006, s. 36. L 354/134 Europeiska unionens officiella tidning (11)För att tillämpa systemet för erkännande inom den ge nerella ordningen är det nödvändigt att indela de olika nationella utbildnings- och yrkesutbildningssystemen i olika nivåer. Dessa nivåer, som endast upprättas för att den generella ordningen ska fungera, bör varken påverka de nationella strukturerna för utbildning och yrkesutbild ning eller medlemsstaternas befogenheter på detta områ de, som exempelvis nationella strategier för genomföran det av den europeiska referensramen för kvalifikationer. Den europeiska referensramen för kvalifikationer är ett sätt att främja yrkeskvalifikationernas transparens och jämförbarhet och kan vara en bra extra informationskälla för de behöriga myndigheter som prövar yrkeskvalifika tioner som utfärdats i andra medlemsstater. Till följd av Bolognaprocessen har universitet och högskolor anpassat strukturen i sina program till en tvådelad nivåindelning med examina på grundnivå och avancerad nivå. För att garantera att de fem nivåer som fastställs i direktiv 2005/36/EG är förenliga med den nya examensstruk turen bör kandidatexamen klassificeras enligt nivå d och magisterexamen enligt nivå e. De fem nivåer som fastställs för tillämpningen av den generella ordningen bör i princip inte längre användas som ett kriterium för att utesluta unionsmedborgare från tillämpningsområ det för direktiv /36/EG om detta står i strid med principen om livslångt lärande. (12)Ansökningar om erkännande från yrkesutövare med yrkeserfarenhet och från medlemsstater som inte re glerar yrket i fråga bör behandlas på samma sätt som ansökningar från yrkesutövare från en reglerande med lemsstat. Deras yrkeskvalifikationer bör jämföras med de yrkeskvalifikationer som krävs i den mottagande med lemsstaten på grundval av yrkeskvalifikationsnivåerna en ligt direktiv /36/EG. Om skillnaden är stor bör den behöriga myndigheten ha möjlighet att införa kompen sationsåtgärder. Alla bedömningsmekanismer för teore tisk kunskap och praktiska färdigheter som eventuellt krävs för tillträde till yrket som kompensationsåtgärder, bör garantera och följa principerna om öppenhet och opartiskhet. (13)I avsaknad av harmonisering av minimikraven i fråga om utbildning för tillträde till de yrken som regleras genom den generella ordningen bör de mottagande medlemssta terna fortfarande ha möjlighet att införa en kompensa tionsåtgärd. Sådana åtgärder bör vara proportionella och särskilt ta hänsyn till de kunskaper, färdigheter och kom petenser som den sökande har förvärvat inom ramen för dennes yrkeserfarenhet eller livslångt lärande som for mellt godkänts av ett relevant organ i detta syfte. Beslutet om införande av en kompensationsåtgärd bör vederbör ligen motiveras i syfte att göra det möjligt för den sö kande att bättre förstå sin situation och att begära dom stolsprövning vid nationella domstolar enligt direktiv /36/EG. (14)Översynen av direktiv /36/EG har visat att det finns ett behov av att uppdatera och med mer flexibilitet för tydliga förteckningarna över de industrigrenar, affärsverk samheter och hantverk som ingår i bilaga IV, som ett automatiskt system för erkännande på grundval av yrkeserfarenheter bibehålls för dessa verksamheter. Bi laga IV grundas på International Standard Industrial Classification of all Economic Activities (ISIC) , och återspeglar inte längre den ekonomiska verk samhetens nuvarande struktur. ISIC-klassificeringen har setts över . Därför bör kommis sionen ha möjlighet att anpassa bilaga IV för att bevara systemet för automatiskt erkännande intakt. (15)Fortbildning bidrar till ett säkert och effektivt utövande av yrkesutövare som beviljas automatiskt erkännande av sina yrkeskvalifikationer. Det är viktigt att främja en förs tärkt kontinuerlig yrkesutveckling för dessa yrkesgrupper. Medlemsstaterna bör framför allt främja fortbildning för läkare, läkare med specialistkompetens, allmänläkare, sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjuk vård, tandläkare, specialisttandläkare, veterinärer, barn morskor, apotekare och arkitekter. De åtgärder som vid tagits av medlemsstaterna för att främja fortbildning bland dessa yrkesgrupper bör meddelas kommissionen, och medlemsstaterna bör utbyta bästa praxis på området. Fortbildning bör omfatta tekniska, vetenskapliga, rättsliga och etiska framsteg och motivera yrkesutövarna att delta i sådant livslångt lärande som är relevant för deras yrke. (16)Systemet för automatiskt erkännande på grundval av har moniserade minimiutbildningskrav bygger på att nya eller ändrade bevis på kvalifikationer anmäls av med lemsstaterna, och offentliggörs av kommissionen. Inneha vare av sådana kvalifikationer har annars inga garantier för att de kan omfattas av automatiskt erkännande. I syfte att öka insynen och öppenheten samt underlätta prövningen av nyanmälda titlar bör medlemsstaterna till handahålla information om utbildningsprogrammets längd och innehåll, som måste vara i enlighet med minimiutbildningskraven som fastställs i direktiv /36/EG. (17)Poäng enligt det europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS) används redan i de flesta institutio nerna för högre utbildning i EU, och deras användning blir allt vanligare även i kurser som leder till sådana kvalifikationer som krävs för utövandet av ett reglerat yrke. Det är därför nödvändigt att införa möjligheten att ange ett utbildningsprograms varaktighet även i ECTS. Den möjligheten bör inte påverka andra krav för auto matiskt erkännande. En ECTS-poäng motsvarar 25–30 timmars studier, och det krävs normalt sett 60 poäng för slutförandet av ett läsår. Europeiska unionens officiella tidning L 354/135 (18)För att garantera en hög nivå på folkhälsan och patient säkerheten i unionen och modernisera direktiv /36/EG måste de kriterier som används för att fast ställa den medicinska grundutbildningen ändras så att de villkor som rör minsta antal år och timmar blir kumu lativa. Syftet med ändringen är inte att sänka utbildnings kraven för den medicinska utbildningen. (19)I syfte att främja rörlighet för läkare med specialistkom petens som redan erhållit en specialistkvalifikation och därefter följer en annan specialistutbildning bör medlems staterna tillåtas att bevilja undantag från någon del av utbildningen om dessa senare utbildningsmoment redan har fullgjorts under det föregående specialistutbildnings programmet i en medlemsstat. Medlemsstater bör, inom rimliga gränser, kunna bevilja undantag för medicinska specialistutbildningar som omfattas av automatiskt erkän nande. (20)Sjuksköterskeyrkena har utvecklats betydligt under de se naste tre årtiondena: samhällsbaserad hälso- och sjukvård, mer komplexa behandlingsmetoder och teknik som stän digt utvecklas förutsätter att sjuksköterskor har kapacitet för att ta allt större ansvar. Sjuksköterskeutbildningen, som fortfarande varierar alltefter nationella traditioner, bör vara stabilare och mer resultatinriktad och garantera att yrkesutövaren har förvärvat vissa kunskaper och fär digheter under utbildningens gång och kan använda åt minstone vissa kompetenser för att kunna utöva den verksamhet som är relevant för yrket. (21)Barnmorskestudenter behöver en solid allmän utbild ningsbakgrund innan de börjar sin barnmorskeutbild ning, så att de är förberedda på de komplexa vårdbeho ven. Därför bör antagningskraven till barnmorskeutbild ning utökas till allmän skolutbildning eller god känd examen på motsvarande nivå, med undantag för yrkesutövare som redan är legitimerade sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård. Barnmor skeutbildningen bör bättre kunna garantera att yrkes utövaren har tillägnat sig vissa kunskaper och färdigheter som krävs för att utöva en barnmorskas uppgifter i en lighet med direktiv /36/EG. (22)I syfte att förenkla systemet för automatiskt erkännande av specialistutbildningar för läkare och tandläkare bör sådana specialistutbildningar omfattas av direktiv /36/EG om de är gemensamma för minst två fem tedelar av medlemsstaterna. (23)Ett stort antal länder beslutade att tillåta tillträde till och utövande av all farmaceutisk verksamhet på basis av ett erkännande av de kvalifikationer som apotekare tillägnat sig i en annan medlemsstat efter ikraftträdandet av direk tiv 2005/36/EG. Ett sådant erkännande av yrkeskvalifika tioner som en person förvärvat i en annan medlemsstat bör dock inte hindra en medlemsstat från att behålla icke-diskriminerande regler som styr den geografiska för delningen av apotek på deras territorium eftersom direk tiv 2005/36/EG inte samordnar sådana regler. En med lemsstat som ändå måste göra ett undantag från det automatiska erkännandet av kvalifikationer bör emellertid inte längre utesluta apotekare som redan är erkända av den medlemsstat som gör sådana undantag, och som tillbaka lagenligt och effektivt redan har arbetat som apotekare på denna medlemsstats territori um. (24)En förutsättning för att systemet för automatiskt erkän nande ska fungera är att det finns förtroende för de utbildningsvillkor som ligger till grund för yrkesutövar nas kvalifikationer. Därför är det viktigt att minimikraven för arkitektutbildning speglar nya moment i utbildningen av arkitekter, särskilt med avseende på det erkända be hovet av att komplettera akademisk utbildning med yr keserfarenhet med handledning av kvalificerade arkitek ter. bör minimikraven för utbildningar vara tillräckligt flexibla för att undvika att i onödan begränsa medlemsstaternas möjligheter att organisera sina utbild ningssystem. (25)Direktiv /36/EG bör, genom införandet av gemen samma utbildningsprinciper, främja ett mer automatiskt erkännande av yrkeskvalifikationer för de yrken som inte omfattas. Hänsyn bör tas till medlems staternas behörighet att bestämma vilka yrkeskvalifikatio ner som erfordras för utövande av ett yrke på deras respektive territorium, och att fastställa hur deras utbild ningssystem ska organiseras och vilket innehåll de ska ha. Gemensamma utbildningsprinciper bör vara utformade som gemensamma utbildningsramar på grundval av en gemensam uppsättning kunskap, färdigheter och kom petenser eller gemensamma utbildningsprov. Det bör vara möjligt för gemensamma utbildningsramar att också täcka specialiseringar som inte omfattas av bestämmelserna om automatiskt erkännande enligt direktiv /36/EG och som rör yrken som anges i avdelning III kapitel III och som har tydligt definierade verksamheter som är förbehållna dessa. Gemensamma utbildningsramar för sådana specialiseringar, särskilt me dicinska specialiseringar, bör erbjuda ett högt folkhälso skydd och patientskydd. Yrkeskvalifikationer som erhål lits inom gemensamma utbildningsramar bör automatiskt erkännas av medlemsstaterna. Yrkesorganisationer som finns representerade på unionsnivå och, under särskilda omständigheter, nationella yrkesorganisationer eller behö riga myndigheter bör kunna skicka förslag på gemen samma utbildningsprinciper till kommissionen för att de nationella samordnarna ska kunna göra en bedöm ning av de eventuella effekterna av sådana principer på de nationella utbildningssystemen liksom på de nationella regler som styr tillträdet till reglerade yrken. L 354/136 Europeiska unionens officiella tidning (26)Direktiv /36/EG innehåller redan bestämmelser om att yrkesutövare måste ha nödvändiga språkkunskaper. Översynen av tillämpningen av denna skyldighet har visat ett behov av att klargöra den behöriga myndighetens respektive arbetsgivarnas roll, särskilt för ett bättre pati entskydd. De behöriga myndigheterna bör kunna an vända språktest efter erkännandet av yrkeskvalifikationer. Det är särskilt viktigt för yrken med konsekvenser för patientsäkerheten att språktester görs enligt direktiv /36/EG innan yrkesutövaren börjar utöva yrket i den mottagande medlemsstaten. Språktest bör dock vara rimliga och nödvändiga för de berörda yrkena, och bör inte syfta till att utesluta yrkesutövare från andra medlemsstater från arbetsmarknaden i den mottagande medlemsstaten. För att se till att proportionalitetsprinci pen respekteras, och för att förbättra rörligheten bland yrkesutövare i unionen bör de kontroller som utförs av en behörig myndighet eller under överinseende av denna, vara begränsade till kunskapen i ett officiellt språk i den mottagande medlemsstaten, eller ett förvaltningsspråk i den mottagande medlemsstaten förutsatt att det också är ett officiellt språk i unionen. Detta bör inte hindra den mottagande medlemsstaten från att uppmuntra yr kesutövare att tillägna sig ett annat språk i ett senare skede, om det krävs för den yrkesverksamhet som ska utövas. Arbetsgivare bör fortsätta att spela en viktig roll när det gäller att kontrollera de språkkunskaper som behövs för det aktuella yrket på deras arbetsplatser. (27)Nationella regler som styr tillträdet till de reglerade yr kena bör inte utgöra något hinder för de unga nyut examinerades rörlighet. Om en nyutexaminerad avslutar en yrkesinriktad praktik i en annan medlemsstat, bör praktiken i fråga erkännas när den nyutexaminerade an söker om tillträde till ett reglerat yrke i ursprungsmed lemsstaten. Erkännandet av en yrkespraktik som fullgjorts i en annan medlemsstat bör baseras på en tydlig skriftlig beskrivning av inlärningsmål och tilldelade uppgifter, vilka bestäms av den person som övervakar praktiktjänst göringen i den mottagande medlemsstaten. Yrkespraktik som fullgjorts i tredjeland bör beaktas av medlemssta terna när en begäran om tillträde till ett reglerat yrke behandlas. (28)Direktiv /36/EG innehåller bestämmelser om ett sy stem för nationella kontaktpunkter. På grund av ikraft trädandet av direktiv /123/EG, och inrättandet av gemensamma kontaktpunkter enligt det direktivet, finns det risk för överlappning. Därför bör de nationella kon taktpunkter som inrättas genom direktiv /36/EG bli rådgivningscentrum vars verksamhet främst inriktas på rådgivning och stöd till medborgarna, inbegripet person lig rådgivning, för att se till att den löpande tillämp ningen av inremarknadsreglerna i fall som rör enskilda komplicerade fall följs upp på nationell nivå. Vid behov ska rådgivningscentrumen samarbeta med behöriga myn digheter och rådgivningscentrum i andra medlemsstater. Vad gäller det europeiska yrkeskortet bör medlemssta terna själva kunna besluta om huruvida rådgivningscent rumen ska fungera som en behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten eller stödja de behöriga myn digheterna vid behandlingen av ansökningar om ett eu ropeiskt yrkeskort och vid hanteringen av sökandens en skilda akt som skapats inom (IMI-akt). Med tanke på friheten att tillhandahålla tjänster, då det berörda yrket inte är reglerat i den mottagande medlemsstaten, får råd givningscentrumen också delta i det informationsutbyte som planerats för att åstadkomma ett administrativt sam arbete. (29)Detta direktiv bidrar till att säkerställa en hög nivå på hälso- och konsumentskydd. Direktiv /36/EG inne håller redan detaljerade skyldigheter för medlemsstaterna att utbyta information. De skyldigheterna bör förstärkas. bör medlemsstaterna inte endast reagera på begäran om information, utan deras behöriga myndighe ter bör också ges befogenhet inom ramen för deras be fogenheter att aktivt informera de behöriga myndighe terna i andra medlemsstater om yrkesutövare som inte längre har rätt att utöva sitt yrke. En särskild varnings mekanism krävs för hälso- och sjukvårdspersonal som omfattas av direktiv /36/EG. Detta bör även gälla för veterinärer liksom yrkesutövare som utövar verksam het som rör undervisning av minderåriga, inklusive yrkes utövare som arbetar inom barnomsorg och förskoleverk samhet. Skyldigheten att varna bör endast gälla de med lemsstater där sådana yrken är reglerade. Alla medlems stater bör varnas om yrkesutövare till följd av disciplinära åtgärder eller en brottmålsdom inte längre har rätt att utöva sin yrkesverksamhet i en medlemsstat, inte ens tillfälligt. Varningen bör innehålla alla tillgängliga upp gifter om den bestämda eller obestämda perioden som begränsningen eller förbudet gäller. Varningen bör akti veras genom oavsett om yrkesutövaren har utnyttjat någon av rättigheterna enligt direktiv /36/EG, eller har ansökt om erkännande för sina yrkeskvalifikationer genom utfärdandet av ett europeiskt yrkeskort eller ge nom någon annan metod som fastställs i det direktivet. Varningsförfarandet bör vara förenligt med unionslagstift ningen om skydd av personuppgifter och grundläggande rättigheter. Varningsförfarandet bör inte utformas för att ersätta eller anpassa arrangemang mellan medlemssta terna om samarbete inom rättsliga och inrikes frågor. Behöriga myndigheter som omfattas av direktiv /36/EG bör inte heller vara skyldiga att bidra till ett sådant samarbete genom varningar enligt det direktivet. (30)En av de största svårigheter som en medborgare som är intresserad av att arbeta i en annan medlemsstat står inför är de komplicerade och osäkra administrativa för faranden som de måste följa. Genom direktiv /123/EG åläggs medlemsstaterna redan att tillhanda hålla enkel tillgång till information och att göra det möj ligt att slutföra förfarandena via de gemensamma kon taktpunkterna. Personer som ansöker om erkännande av sina yrkeskvalifikationer enligt direktiv /36/EG kan redan använda de gemensamma kontaktpunkterna om de omfattas av direktiv /123/EG. Europeiska unionens officiella tidning L 354/137 vårdpersonal omfattas däremot inte av direktiv /123/EG, och den tillgängliga informationen är be gränsad. Det är därför nödvändigt ur ett användarper spektiv att närmare specificera sådan information och se till att informationen är lättillgänglig. Det är också viktigt att medlemsstaterna inte bara tar ansvar på natio nell nivå utan också samarbetar med varandra och med kommissionen för att se till att yrkesutövare i hela EU har en enkel tillgång till användarvänlig och flerspråkig information och enkelt kan slutföra förfaranden via de gemensamma kontaktpunkterna eller de berörda behö riga myndigheterna. Länkar bör göras tillgängliga på an dra webbplatser, t.ex. portalen Ditt . (31)För att komplettera eller ändra vissa icke-väsentliga delar av direktiv /36/EG bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen med avseende på uppdatering av den kun skap och de färdigheter som avses i artikel 21.6, upp datering av bilaga I, uppdatering och förtydligande av verksamheter som anges i bilaga IV, anpassning av punk terna 5.1.1–5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 och 5.7.1 i bilaga V, anpassning av utbildningsminimi kraven för läkare och tandläkare med specialistkom petens, införande av nya medicinska specialistkompeten ser i punkt 5.1.3 i bilaga V, ändringar av förteckningen i punkterna 5.2.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.5.1 och 5.6.1 i bilaga V, införande av nya specialistkompetenser för tandläkare i punkt 5.3.3 i bilaga V, fastställande av villkoren för till lämpningen av gemensamma utbildningsramar, och fast ställande av villkoren för tillämpning av gemensamma utbildningsprov. Det är av särskild betydelse att kommis sionen genomför lämpliga samråd under sitt förbere dande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till parlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (32)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av direktiv /36/EG bör kommissionen tilldelas genom förandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om faststäl lande av allmänna regler och principer för medlemssta ternas kontroll av kommissionens utövande av sina ge nomförandebefogenheter (1).