sou · H2B325 · 2014-04-25 00:00:00 — Om det är obligatoriskt att utse en boutredningsman eller om detta är obligatoriskt på begäran enligt lagstiftningen i den medlemsstat vars domstolar är behöriga att pröva arvsfrågor i enlighet med denna förordning och den lag som är tillämplig på arvet är en utländsk lag får domstolarna i den medlemsstaten, när ansökan görs där, utse en eller flera boutredningsmän enligt sin egen lagstiftning, med förbehåll för de villkor som fastställs i denna artikel. Europeiska unionens officiella tidning L 201/123 Den eller de boutredningsmän som utses i enlighet med denna punkt ska vara den eller de personer som har rätt att vara testamentsexekutorer för den avlidne och/eller vara boutred ningsmän enligt den lag som är tillämplig på arvet. Om den lagen inte innehåller föreskrifter om boutredningsmän i form av personer som inte är förmånstagare får domstolarna i den med lemsstat där boutredningsmannen ska utses utse en utomstå ende boutredningsman enligt sin egen lagstiftning om denna lagstiftning så kräver och det rör sig om en allvarlig intressekon flikt mellan förmånstagarna eller mellan förmånstagarna och borgenärerna eller andra personer som har stått som garanter för den avlidnes skulder, oenighet bland förmånstagarna med avseende på boutredningsuppdraget eller ett komplicerat dödsbo att förvalta på grund av typen av tillgångar. Den eller de boutredningsmän som utses enligt denna punkt ska vara den eller de enda personer som har rätt att utöva de befogenheter som avses i punkt 2 eller 3. Den eller de personer som utses till boutredningsmän enligt punkt 1 ska utöva de boutredningsbefogenheter som de får utöva enligt den lag som är tillämplig på arvet. Den utseende domstolen får i sitt beslut fastställa specifika villkor för ut övande av sådana befogenheter i enlighet med den lag som är tillämplig på arvet. Om den lag som är tillämplig på arvet inte innehåller föreskrif ter om befogenheter som är tillräckliga för att bevara dödsboets tillgångar eller skydda borgenärernas rättigheter eller rättighe terna för andra personer som har stått som garanter för den avlidnes skulder får den utseende domstolen besluta att tillåta att boutredningsmannen eller boutredningsmännen utövar kvarstående befogenheter som föreskrivs i detta syfte i den egna lagen, och den får i sin dom fastställa specifika villkor för utövande av sådana befogenheter i enlighet med den lagen. När boutredningsmannen eller boutredningsmännen utövar så dana kvarstående befogenheter ska de emellertid respektera den lag som är tillämplig på arvet vad avser överföring av arvsegen domen, ansvaret för skulderna i arvsärendet och förmånstagar nas rättigheter, inklusive i förekommande fall arvinges rätt till accept av eller avstående från arvet samt i förekommande fall testamentsexekutorns befogenheter. Utan hinder av punkt 2 får den domstol som utser en eller flera boutredningsmän enligt punkt 1 i undantagsfall, där den lag som är tillämplig på arvet är lagen i en tredjestat, besluta att ge dessa boutredningsmän alla de befogenheter som föreskrivs i lagen i den medlemsstat där de utses. När boutredningsmännen utövar sådana befogenheter ska de emellertid i synnerhet respektera fastställandet av förmånsta garna och deras arvsrätter, inklusive deras rätt till en laglott eller anspråk gentemot dödsboet eller arvingarna enligt den lag som är tillämplig på arvet. Särskilda regler som fastställer begränsningar för eller påverkar arvskiftet med avseende på vissa tillgångar Om lagen i den stat där vissa typer av fast egendom, vissa företag eller andra särskilda kategorier av tillgångar är belägna innehåller särskilda regler som med hänsyn till ekonomiska, familjerättsliga eller sociala förhållanden fastställer begräns ningar för eller påverkar arvet med avseende på dessa tillgångar, ska dessa särskilda regler tillämpas på arvet i den utsträckning dessa regler enligt lagen i den staten är tillämpliga oavsett vilken lag som är tillämplig på arvet. Om en person åberopar en sakrätt som vederbörande har rätt till enligt den lag som är tillämplig på arvet och denna sakrätt är okänd i lagen i den medlemsstat där rätten åberopas, ska denna sakrätt, om det är nödvändigt och i möjligaste mån, anpassas till den närmast likvärdiga sakrätten enligt den statens lagstiftning med beaktande av de syften och intressen som den specifika sakrätten motiveras av och av den verkan den har. När två eller flera personer vars arv regleras i olika lagstiftningar avlider under sådana omständigheter att det råder ovisshet om vem som avlidit först, och om dessa lagar har skilda bestäm melser eller saknar bestämmelser i denna situation, ska ingen av de avlidna ha någon arvsrätt till den andras eller de övrigas arv. Arv där arvinge saknas I den mån det enligt den lag som är tillämplig på arvet enligt denna förordning saknas arvinge eller testamentstagare som utsetts i ett förordnande om kvarlåtenskap för samtliga tillgång ar, och fysiska personer enligt den legala arvsordningen, ska den i enlighet därmed anvisade lagen inte utesluta rätten för en medlemsstat eller en enhet som den medlemsstaten utsett i detta syfte att i enlighet med sin nationella lagstiftning överta den del av kvarlåtenskapen som är belägen på dess territorium under förutsättning att borgenärerna har rätt att kräva att deras ford ringar tillgodoses från alla tillgångar som ingår i kvarlåtenska pen. L 201/124 Europeiska unionens officiella tidning När det i denna förordning föreskrivs att lagen i en viss tredjestat ska tillämpas avses gällande rättsregler i det landet, däribland dess internationella privaträtt i den mån dessa regler hänvisar till a)lagen i en medlemsstat, eller b)lagen i en annan tredjestat som tillämpar sin egen lag. Återförvisning ska inte tillämpas i fråga om den lagstift ning som avses i artiklarna 21.2, 22, 27, 28 b och 30. annan bestämmelse som anger andra omständigheter som anknytningskriterier, förstås som en hänvisning till lagen i den territoriella enhet där dessa omständigheter föreligger. Utan hinder av punkt 2 ska varje hänvisning till lagen i den stat som avses i punkt 1, när det gäller att fastställa till lämplig lag i enlighet med artikel 27, i avsaknad av interna lagvalsregler i den staten, förstås som en hänvisning till lagen i den territoriella enhet som testatorn eller de personer vilkas arv berörs av ett arvsavtal hade den närmaste anknytningen till. Stater med mer än en rättsordning – lagkonflikter avseende olika kategorier av personer Grunderna för domstolslandets rättsordning (ordre public) Tillämpning av en bestämmelse i lagen i en viss stat som anges i denna förordning får vägras endast om en sådan tillämpning är uppenbart oförenlig med grunderna för domstolslandets rätts ordning (ordre public). Med avseende på en stat som har två eller flera rättsordningar eller regelverk som är tillämpliga på olika kategorier av personer när det gäller arv, ska varje hänvisning till lagen i den staten förstås som en hänvisning till den rättsordning eller det regel verk som är tillämpligt enligt gällande regler i den staten. I avsaknad av sådana regler ska den rättsordning eller det regel verk tillämpas som den avlidne hade den närmaste anknyt ningen till. Stater med mer än en rättsordning – territoriella lagkonflikter 1.I de fall den bestämda lagen enligt denna förordning är lagen i en stat som omfattar flera territoriella enheter som var och en har egna rättsregler för arv efter avliden, är det de interna lagvalsreglerna i den staten som ska avgöra vilken ter ritoriell enhets rättsregler som ska tillämpas. 2.Om sådana interna lagvalsregler saknas ska Icke-tillämpning av förordningen på interna lagkonflikter En medlemsstat som omfattar flera territoriella enheter som var och en har egna rättsregler för arv behöver inte tillämpa denna förordning vid lagkonflikter enbart mellan lagarna i sådana en heter. a)varje hänvisning till lagen i den stat som avses i punkt 1, när det gäller att fastställa tillämplig lag i enlighet med bestäm melserna om den avlidnes hemvist, förstås som en hänvis ning till lagen i den territoriella enhet där den avlidne hade hemvist vid sin död, b)varje hänvisning till lagen i den stat som avses i punkt 1, när det gäller att fastställa tillämplig lag i enlighet med bestäm melserna om den avlidnes nationalitet, förstås som en hän visning till lagen i den territoriella enhet som den avlidne hade den närmaste anknytningen till, c)varje hänvisning till lagen i den stat som avses i punkt 1, när det gäller att fastställa tillämplig lag i enlighet med varje DOMARS ERKÄNNANDE, VERKSTÄLLBARHET OCH 1.En dom som har meddelats i en medlemsstat ska erkännas iövriga medlemsstater utan att det krävs något särskilt förfaran de. 2.Varje berörd part som tar upp frågan om huruvida en dom ska erkännas eller inte som huvudfrågan i en tvist, kan i enlighet med förfarandet i artiklarna 45–58 ansöka om att domen ska erkännas. Europeiska unionens officiella tidning L 201/125 Om frågan huruvida en dom ska erkännas uppkommer som en prejudiciell fråga vid en domstol i en medlemsstat, får den domstolen avgöra frågan om erkännande. Skäl för att vägra erkännande En dom ska inte erkännas om En dom som har meddelats i en medlemsstat och som är verk ställbar i den staten ska kunna verkställas i en annan medlems stat sedan domen efter ansökan från en berörd part har för klarats vara verkställbar i sistnämnda medlemsstat i enlighet med förfarandet i artiklarna 45–58. a)ett erkännande uppenbart strider mot grunderna för rätts ordningen (ordre public) i den medlemsstat där domen görs gällande, b)om det är en tredskodom eller en annan dom som har meddelats mot en utebliven svarande och svaranden inte har delgivits stämningsansökan eller motsvarande handling i tillräckligt god tid och på ett lämpligt sätt för att kunna förbereda sitt svaromål, såvida inte svaranden haft möjlighet att överklaga domen men underlåtit detta, c)om den är oförenlig med en dom som har meddelats i ett mål mellan samma parter i den medlemsstat där domen görs gällande, d)om den är oförenlig med en dom som har meddelats i en annan medlemsstat eller i ett tredjestat i ett mål mellan samma parter och rörande samma sak, om den först medde lade domen uppfyller de nödvändiga villkoren för erkän nande i den medlemsstat där domen görs gällande. Ingen omprövning i sak En dom som har meddelats i en medlemsstat får under inga omständigheter omprövas i sak. Vilandeförklaring av mål som rör erkännande Om det vid en domstol i en medlemsstat görs gällande att en dom som har meddelats i en annan medlemsstat ska erkännas, får domstolen låta handläggningen av målet vila om ändring i domen har sökts genom ordinära rättsmedel i ursprungsmed lemsstaten. För att i samband med förfarandet enligt artiklarna 45–58 kunna fastställa huruvida en part har domicil i den verkställande medlemsstaten, ska den domstol vid vilken talan väckts tillämpa den medlemsstatens interna lag. 1.En ansökan om verkställbarhetsförklaring ska göras vid den domstol eller den behöriga myndighet i den verkställande medlemsstaten som den medlemsstaten har meddelat till kom missionen i enlighet med artikel 78. 2.Den lokala behörigheten ska bestämmas utifrån domicilet för den part mot vilken verkställighet begärs eller utifrån den plats där verkställighet ska ske. 1.Ansökningsförfarandet ska regleras av lagen i den verk ställande medlemsstaten. 2.Sökanden ska inte åläggas att ha en postadress eller ett bemyndigat ombud i den verkställande medlemsstaten. 3.Ansökan ska åtföljas av följande handlingar: a)En kopia av domen som uppfyller de villkor som är nöd vändiga för att dess äkthet ska kunna fastställas. b)Det intyg som utfärdats av domstol eller behörig myndighet i ursprungsmedlemsstaten med hjälp av det formulär som utarbetats i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 81.2, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 47. L 201/126 Europeiska unionens officiella tidning Underlåtenhet att inge intyg 1.Om intyget enligt artikel 46.3 b inte har ingetts, kan domstolen eller den behöriga myndigheten bestämma inom vilken det ska inges, eller godta en likvärdig handling eller, om tillgängliga uppgifter kan anses tillräckliga, befria sö kanden från skyldigheten att ge in det. 2.Om domstolen eller den behöriga myndigheten begär det, ska en översättning av handlingarna ges in. Översättningen ska göras av en person som är behörig att göra översättningar i någon av medlemsstaterna. Domen ska förklaras vara verkställbar efter full görandet av formaliteterna i artikel 46 utan någon förnyad prövning enligt artikel 40. I detta skede av förfarandet ska den part mot vilken verkställighet begärs inte ges tillfälle att yttra sig över ansökan. Underrättelse om beslutet med anledning av ansökan om verkställbarhetsförklaring 1.Sökanden ska och i enlighet med det förfarande som anges i lagen i den verkställande medlemsstaten underrättas om det beslut som har meddelats med anledning av ansökan om verkställbarhetsförklaring. 2.Den part mot vilken verkställighet begärs ska delges verk ställbarhetsförklaringen tillsammans med beslutet, såvida inte detta redan delgivits denna part. Ansökan om ändring av beslutet med anledning av ansökan om verkställbarhetsförklaring 1.Var och en av parterna får ansöka om ändring av beslutet med anledning av ansökan om verkställbarhetsförklaring. 2.Ansökan om ändring ska göras vid den domstol som den berörda medlemsstaten har meddelat till kommissionen enligt artikel 78. 3.Ansökan om ändring ska handläggas i enlighet med de bestämmelser som gäller för kontradiktoriska förfaranden. 4.Om den part mot vilken verkställighet begärs underlåter att inställa sig vid den domstol som handlägger ansökan om ändring, ska artikel 16 tillämpas även om denna part inte har domicil i en medlemsstat. Ansökan om ändring av en verkställbarhetsförklaring ska göras efter delgivningen av denna. Om den part mot vilken verkställighet begärs har domicil i en annan med lemsstat än den där verkställbarhetsförklaringen meddelades, ska fristen för att söka ändring vara och löpa från den dag då beslutet delgavs honom eller henne, antingen personligen eller i hans eller hennes bostad. Fristen får inte förlängas på grund av långt avstånd. Talan mot avgörandet med anledning av ansökan om ändring Mot det avgörande som meddelas med anledning av att änd ringen har sökts får talan föras endast genom det förfarande som den berörda medlemsstaten har meddelat till kommissio nen i enlighet med artikel 78. Avslag på en ansökan om verkställbarhetsförklaring eller upphävande av verkställbarhetsförklaringen Den domstol vid vilken ansökan om ändring görs enligt arti kel 50 eller artikel 51 får avslå en ansökan om verkställbarhets förklaring eller upphäva verkställbarhetsförklaringen endast på någon av de grunder som anges i artikel 40. Den ska meddela sitt avgörande utan dröjsmål. Den domstol som handlägger verkställighetsfrågan efter det att ändring har sökts enligt artiklarna 50 eller 51 ska efter ansökan från motparten låta handläggningen av målet vila, om verkstäl ligheten av avgörandet i ursprungsmedlemsstaten skjuts upp på grund av att talan mot domen har förts. Interimistiska åtgärder, inbegripet säkerhetsåtgärder 1.Om en dom ska erkännas i enlighet med detta kapitel, ska ingenting hindra sökanden från att begära interimistiska åtgär der, däribland säkerhetsåtgärder, enligt lagen i den verkställande medlemsstaten, utan att det krävs någon verkställbarhetsförkla ring enligt artikel 48. 2.En verkställbarhetsförklaring ska automatiskt medföra att säkerhetsåtgärder får vidtas. Europeiska unionens officiella tidning L 201/127 Så länge den i artikel 50.5 angivna fristen för att söka ändring av verkställighetsförklaringen inte har löpt ut och intill dess att beslut har meddelats med anledning av att ändring sökts, får inga andra åtgärder för verkställighet än säkerhets åtgärder vidtas mot gäldenärens egendom. 1.Om en dom omfattar flera yrkanden och verkställbarhets förklaringen inte kan meddelas för domen i dess helhet, ska domstolen eller den behöriga myndigheten meddela den i fråga om ett eller flera av dem. 2.Sökanden kan begära en verkställbarhetsförklaring som är begränsad till delar av en dom. Om sökanden i ursprungsmedlemsstaten helt eller delvis hade rättshjälp eller var befriad från kostnader och avgifter, ska denne vid en eventuell ansökan om verkställbarhetsförklaring vara be rättigad till rättshjälp eller kostnads- och avgiftsbefrielse i största möjliga utsträckning enligt lagen i verkställighetsmedlemsstaten. Ingen säkerhet, borgen eller deposition Ingen säkerhet, borgen eller deposition, oavsett dess benämning, får krävas av den part som i en medlemsstat ger in en ansökan om erkännande, verkställbarhet eller verkställighet av en dom som har meddelats i en annan medlemsstat, på den grunden att denne är utländsk medborgare eller inte har domicil eller hem vist i den verkställande medlemsstaten. Ingen avgift eller skatt Ingen avgift eller skatt som är beräknad efter tvisteföremålets värde får tas ut i den verkställande medlemsstaten vid ett för farande som avser en verkställbarhetsförklaring. OFFICIELLA HANDLINGAR OCH FÖRLIKNINGAR INFÖR Godkännande av officiella handlingar En officiell handling som har fastställts i en medlemsstat ska ha samma bevisvärde i en annan medlemsstat som den har i ursprungsmedlemsstaten eller ett bevisvärde som är så jämför bart som möjligt, under förutsättning att detta inte uppenbarli gen strider mot grunderna för rättsordningen (ordre public) i den berörda medlemsstaten. En person som önskar använda sig av en officiell handling i en annan medlemsstat får begära att den utfärdande myndigheten i ursprungsmedlemsstaten fyller i det formulär som utarbetats i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 81.2 och anger den officiella handlingens bevisvärde i ursprungsmed lemsstaten. 2.En klagan över en officiell handlings äkthet, ska göras vid domstol i ursprungsmedlemsstaten och avgöras enligt den sta tens lagstiftning. En officiell handling som omfattas av klago målet ska inte ha något bevisvärde i en annan medlemsstat innan klagomålet har avgjorts vid den behöriga domstolen. 3.Alla klagomål som gäller rättshandlingar eller rättsliga för hållanden som upptagits i en officiell handling ska göras vid de domstolar som är behöriga enligt denna förordning och ska avgöras i enlighet med tillämplig lag enligt kapitel III. Den officiella handling som omfattas av ett klagomål ska inte ha något bevisvärde i en annan medlemsstat än ursprungsmedlems staten i den relevanta frågan innan klagomålet har avgjorts vid den behöriga domstolen. 4.Om utgången av ett mål som handläggs vid en domstol i en medlemsstat är avhängig av en fråga som är av prejudiciell betydelse och som gäller de rättshandlingar eller rättsliga för hållanden som upptagits i en officiell handling på arvsområdet, ska den domstolen ha behörighet att avgöra frågan. 1.En officiell handling som är verkställbar i ursprungsmed lemsstaten ska efter ansökan från en berörd part förklaras vara verkställbar i en annan medlemsstat i enlighet med det för farande som föreskrivs i artiklarna 45–58. 2.Vid tillämpningen av artikel 46.3 b ska den myndighet som har fastställt den officiella handlingen efter ansökan från en berörd part utfärda ett intyg med hjälp av det formulär som utarbetats i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 81.2. 3.Den domstol vid vilken ansökan om ändring görs i enlig het med artikel 50 eller artikel 51 ska vägra att utfärda eller återkalla en verkställbarhetsförklaring endast om verkställighet av den officiella handlingen uppenbarligen strider mot grun derna för rättsordningen (ordre public) i den verkställande med lemsstaten. L 201/128 Europeiska unionens officiella tidning Verkställbarhet av förlikningar inför domstol 1.En förlikning som ingåtts inför domstol och som är verk ställbar i ursprungsmedlemsstaten ska efter ansökan från en berörd part i enlighet med det förfarande som föreskrivs i ar tiklarna 45–58 förklaras vara verkställbar i en annan medlems stat. 2.Vid tillämpning av artikel 46.3 b ska den domstol som godkände förlikningen eller inför vilken den ingicks efter ansö kan från en berörd part utfärda ett intyg med hjälp av det formulär som utarbetats i enlighet med det rådgivande för farande som avses i artikel 81.2. 3.Den domstol vid vilken ansökan om ändring görs i enlig het med artikel 50 eller artikel 51 ska vägra att utfärda eller återkalla en verkställbarhetsförklaring endast om verkställighet av förlikningen inför domstol uppenbarligen strider mot grun derna för rättsordningen (ordre public) i den verkställande med lemsstaten. Inrättande av ett europeiskt arvsintyg a)Ställningen och/eller rättigheterna för varje arvinge eller i förekommande fall varje testamentstagare som anges i arvsintyget liksom deras respektive arvslott. b)Tilldelning av en specifik tillgång eller specifika tillgångar som ingår i kvarlåtenskapen till arvinge eller i förekom mande fall testamentstagare som anges i arvsintyget. c)Befogenheter för den person som i arvsintyget anges som testamentsexekutor eller boutredningsman. Behörighet att utfärda europeiskt arvsintyg Arvsintyget ska utfärdas i den medlemsstat vars domstolar är behöriga enligt artikel 4, 7, 10 eller 11. Utfärdande myndighet ska vara a)en domstol enligt definitionen i artikel 3.2 eller b)en annan myndighet som enligt nationell rätt är behörig att handlägga arvsärenden. 1.Genom denna förordning inrättas ett europeiskt arvsintyg (nedan kallat arvsintyget) som ska utfärdas för användning i en annan medlemsstat och ha de verkningar som förtecknas i ar tikel 69. 2.Det ska inte vara obligatoriskt att använda ett arvsintyg. 3.Arvsintyget ska inte ersätta nationella dokument som an vänds för liknande ändamål i medlemsstaterna. När det har utfärdats för användning i en annan medlemsstat ska arvsintyget emellertid även ha de verkningar som förtecknas i artikel 69 i den medlemsstat vars myndigheter utfärdade det i enlighet med detta kapitel. 1.Arvsintyget ska användas av arvingar, testamentstagare som har direkta rättigheter i arvet och testamentsexekutorer eller boutredningsmän som i en annan medlemsstat behöver åberopa sin ställning eller utöva sina rättigheter som arvingar eller testamentstagare och/eller sina befogenheter som tes tamentsexekutorer eller boutredningsmän. 2.Arvsintyget får i synnerhet användas för att visa en eller flera av följande omständigheter: 1.Arvsintyg ska utfärdas efter ansökan från en sådan person som avses i artikel 63.1 (nedan kallad sökanden). 2.Vid inlämning av ansökan får sökanden använda sig av det formulär som utarbetats i enlighet med det rådgivande för farande som avses i artikel 81.2. 3.Ansökan ska innehålla den information som förtecknas nedan, såvitt denna information är känd för sökanden och be hövs för att den utfärdande myndigheten ska kunna intyga de omständigheter som sökanden vill ha bestyrkta, och ska åtföljas av alla relevanta handlingar antingen i original eller i form av kopior som uppfyller de villkor som krävs för att deras äkthet ska kunna fastställas, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 66.2: a)Personuppgifter om den avlidne: efternamn (i förekom mande fall: efternamn vid födseln), samtliga förnamn, kön, födelsedatum och födelseort, civilstånd, nationalitet, identi fikationsnummer (om sådant finns), adress vid dödstillfället, dödsdatum och dödsort. b)Personuppgifter om sökanden: efternamn (i förekommande fall: efternamn vid födseln), samtliga förnamn, kön, födelse datum och födelseort, civilstånd, nationalitet, identifikations nummer (om sådant finns), adress samt uppgifter om even tuell anknytning till den avlidne. Europeiska unionens officiella tidning L 201/129 c)Personuppgifter om sökandens företrädare om sådan finns: efternamn (i förekommande fall: efternamn vid födseln), samtliga förnamn, adress och bevis för status som företrä dare.