sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — ska ha möjlighet att förena förelägganden eller förbud med vite. Lagen om ekonomiska föreningar Regler om straff och vite vid brott mot associationsrättsliga regler finns för ekonomiska föreningar i 16 kap. Enligt 12 kap. 91 § FRL gäller bestämmelserna om straff och vite i 16 kap. 1 § första och tredje styckena, 1 a och 2 §§ FL för ömse- sidiga försäkringsbolag (12 kap. 91 § FRL). Skälen för förslaget: Förbudet mot att använda beteckningen ekonomisk förening för andra än sådana föreningar är bötessank- tionerat, medan det saknas en motsvarande ansvarsbestämmelse för Det saknas skäl att för de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen införa den straffbestämmelse som gäller för ekonomiska föreningar. För ekonomiska föreningar är det bötessanktionerat att inte föra medlemsregister. Eftersom det inte föreslagit någon skyldighet för ömsesidiga tjänstepensionsbolag att föra ett särskilt delägarregister är denna bötessanktionering inte relevant för dessa. När det gäller sanktionering av förbudet att i vissa fall lämna uppgifter om motsvarigheten till förmånstagarförordnanden saknar associationsformen hos tjänstepensionsföretaget betydelse och en särregel i förhållande till FL behövs därför. På försäkringsområdet kan förena ett före- läggande eller förbud med vite. Såsom har föreslagits för tjänste- pensionsaktiebolagen ovan bör denna möjlighet finnas även på tjänstepensionsområdet. 8.1Tjänstepensionsföreningar ska utgöra en särskild form av förening Förslag: Tjänstepensionsföreningar ska utgöra en särskild form av förening. De allmänna associationsrättsliga reglerna för ekonomiska föreningar ska gälla för tjänstepensionsföreningar, med de avvikelser (särreglering) som motiveras av särarten hos tjänstepensionsföreningarna och deras verksamhet. Skälen för förslaget: Lagen (1972:262) om understödsföreningar, UFL, är till stor del utformad efter mönster års lag om ekonomiska föreningar och innehåller ett antal hänvisningar till den lagen. Understödsföreningar utgör en särskild föreningsform. För försäkringsföreningar gäller att lagen (1987:667) om ekono- miska föreningar (FL) tillämpas, om inte avvikelser motiveras av dessa föreningars särart. Även om det finns stora likheter mellan en försäkringsförening och en ekonomisk förening, finns det också flera viktiga skillnader. Sådana finns bl.a. när det gäller medlem- skap, rösträtt och överskottsutdelning, dvs. reglering på områden som får anses vara utmärkande för en ekonomisk förening enligt 1 kap. 1 § FL. Mot denna bakgrund har en försäkringsförening inte ansetts uppfylla kraven på en ekonomisk förening utan utgör, i likhet med de tidigare understödsföreningarna, en särskild förenings- form. Det finns anledning att göra motsvarande bedömning när det gäller tjänstepensionsföreningarna, dvs. att tjänstepensionsföreningar ska utgöra en särskild form av förening. Mer konkret ska bestäm- melserna i FL gälla för tjänstepensionsföreningarna, med de avvikelser (särreglering) som motiveras av särarten hos tjänste- pensionsföreningarna och deras verksamhet. 8.2Allmänt om avtalsrättsliga frågor Förslag: Reglerna i försäkringsavtalslagen ska gälla för tjänste- pensionsföreningar på samma sätt som för övriga tjänstepensions- företag. Det ska dock vara möjligt att reglera avtalsrättsliga frågor i tjänstepensionsföreningarnas stadgar. Skälen för bedömningen: trädde försäkrings- avtalslagen (2005:104, FAL) i kraft. I avsnitt 5.10 föreslås att den civilrättsliga regleringen av avtalen mellan tjänstepensionsföretag och tjänstepensionstecknare och tjänstepensionsberättigade ska ta sin utgångspunkt i bestämmelserna i . Som nämns där kan det dock finnas anledning att pröva om en viss bestämmelse i FAL är lämplig eller inte i den civilrättsliga regleringen kring pensions- förmåner mot bakgrund av de skillnader som finns mellan försäk- ringar och sådana förmåner. FAL har föregåtts av ett omfattande beredningsarbete. De bedömningar av vilka avtalsrättsliga bestämmelser som ska gälla för försäkringsavtal som meddelas av försäkringsföreningar bör i grun- den kunna användas även vid bedömningar av vilka avtalsrättsliga bestämmelser som ska gälla för tjänstepensionsavtal som tillhanda- hålls av tjänstepensionsföreningar. I nu aktuella frågor har det inte införts några särregler för försäkringsföreningar i förhållande till försäkringsbolagen. Motsva- rande ska som utgångspunkt gälla för tjänstepensionsföreningarna, dvs. att reglerna i FAL som utgångspunkt ska gälla för tjänstepensionsföreningarnas tjänstepensionsavtal på samma sätt som FAL ska gälla för tjänstepensionsavtal som tillhandahålls av övriga former av tjänstepensionsföretag. För understödsföreningarna fanns krav på att stadgarna skulle innehålla vissa försäkringsvillkor. Detta gällde försäkringsförmån- ernas beskaffenhet, tid och villkor för utbetalning av försäkrings- belopp, avgifterna/premierna, påföljden för försummelse att erlägga fast avgift, rätt till fribrev och återköp samt villkor för belåning av försäkringsbrev hos föreningen. Några sådana krav infördes inte för försäkringsföreningarna, och som framgått anser utredningen att denna utgångspunkt bör gälla även för tjänstepensionsförening- arna. Utgångspunkten bör alltså vara att denna typ av villkor omfattas av och att de ska regleras i Tjänstepensionsföreningarna bör dock ha möjlighet att ta in avtalsrättsliga bestämmelser i stadgarna. När FL infördes var avsikten att få till stånd en modernisering och förenkling i förhållande till den tidigare lagen. Lagen är uppbyggd efter förebild aktiebolagslag. Bland nyheterna när FL infördes kan nämnas regler om fusion mellan en moderförening och ett dotteraktiebolag. Lagen har ändrats vid ett flertal tillfällen. Lagändringar har gjorts bl.a. i syfte att stärka de kooperativa före- tagens ställning och ge dem likvärdiga verksamhetsbetingelser med andra företag (se prop. 1996/97:163, prop. 1999/2000:88, prop. 2005/06:84 och prop. 2006/07:112). I samband med införandet av bestämmelser om gränsöverskridande fusioner i FL moderniserades även bestämmelserna om nationella fusioner (se prop. 2007/08:15 s. 71 ff.). I ett betänkande har föreslagits en ny lag som ersätter FL (se SOU 2010:90; En ny lag om ekonomiska föreningar). Lagförslaget har i huvudsak samma systematik som aktiebolagslag, som även har tjänat som förebild i vissa materiella hänseenden. Förslaget bereds inom . Tiden för ett ikraft- trädande av en ny FL är osäker. Eftersom de huvudsakliga förslagen i betänkandet ändå bör beaktas översiktligt i detta sammanhang återges de kort i nästa avsnitt. 8.3.1Förslag till ny lag om ekonomiska föreningar De huvudsakliga förslagen i betänkandet om en ny lag om ekono- miska föreningar (SOU 2010:90) är följande. Utredningen anser att det liksom bör finnas ett ändamåls- enligt regelverk för näringsverksamhet som bedrivs gemensamt och utan personligt ansvar, dvs. sådan verksamhet som ofta bedrivs i form av en ekonomisk förening. Regelverket bör även framöver vara utformat så att det ger goda förutsättningar för att verksam- heten drivs enligt vedertagna kooperativa principer, men det bör ge verksamhetens utövare, dvs. medlemmarna, stort utrymme att själva besluta i vilken utsträckning dessa principer ska få genomslag i verksamheten. Regelverket bör vidare vara enkelt att tillämpa och tillhandahålla lösningar på de olika slag av problem som kan uppkomma i gemensamt bedriven näringsverksamhet. Eftersom det är medlemmarna som känner verksamheten bäst, bör regelverket vidare vara utformat så att det inte onödigtvis hindrar medlemmarna att gemensamt besluta om hur verksamheten ska organiseras och drivas. Begränsningar i medlemmarnas möjligheter att genom stadgebestämmelser eller på annat sätt överenskomma om verksamhetens organisation och förvaltning bör därför upp- ställas endast om sådana begränsningar kan motiveras med minori- tets- eller borgenärsskyddsintressen, vissa allmänna intressen (såsom brottsbekämpningsintresset och fiskala intressen) eller intresset av att upprätthålla associationsformens status och goda anseende. Utredningen föreslår i sak bl.a. följande. Det blir i större utsträckning än möjligt för enskilda ekono- miska föreningar att avvika från lagens bestämmelser genom sär- skilda stadgebestämmelser. I lagförslaget framhålls också den all- männa principen att de bestämmelser i lagen som är uppställda till medlemmarnas skydd kan åsidosättas om samtliga medlemmar är överens om det. Grunddragen hos en ekonomisk förening gäller ett antal förutsättningar för att en förening ska godtas som en ekonomisk förening. Den första förutsättningen, att före- ningen ska ha till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen, behålls. Om föreningen även ska ha ideella syften ska det förstnämnda syftet vara det huvudsakliga. Principen om att verk- samheten ska bedrivas i den ekonomiska föreningen eller i dotter- bolag mjukas upp genom ökade möjligheter att bedriva verksam- heten i företag som inte är dotterföretag, under förutsättning att föreningen har ett betydande inflytande över företaget. Den tredje principen, som innebär att medlemmarna ska delta på visst sätt i den ekonomiska verksamheten, ska alltjämt vara huvudregeln. Även medlemmar som inte har för avsikt att delta på annat sätt än genom att betala en medlemsinsats (investerande medlemmar) föreslås dock bli tillåtna, om det medges enligt stadgarna. Dessa ska i princip ha samma rösträtt som vanliga medlemmar, men särskilda bestämmelser om röstviktning avser att begränsa de investerande medlemmarnas inflytande i föreningen. Utredningen föreslår att antalet medlemmar i en förening, i likhet med dagens regler, ska uppgå till minst tre stycken. Föreningens medlemmar och medlemsförteckning Den s.k. öppenhetsprincipen, dvs. att en ekonomisk förening är skyldig att anta nya medlemmar om det inte finns särskilda skäl, jämkas så att föreningen får något större möjligheter att vägra utomstående inträde. Detta om antagandet av nya medlemmar skulle innebära företagsekonomiska risker för föreningen eller om sökanden inte uppfyller de krav som med hänsyn till arten eller omfattningen av föreningens verksamhet bör ställas på medlem- marna i föreningen. Det förslås skärpta krav på medlemsförteckningarnas innehåll, bevarande och granskning. Bestämmelserna om den ekonomiska föreningens styrelse anpassas genom utredningens förslag i allt väsentligt till motsvarande regle- ring för privata aktiebolag i aktiebolagslagen. Utredningen föreslår att revisionsplikten begränsas till större föreningar och att en medlemsminoritet ges möjlighet att påverka att det utses en revisor. Utredningen föreslår vidare att det i den nya lagen tas in bestämmelser om att ekonomiska föreningar ska kunna bli föremål för allmän granskning som ska genomföras av en eller flera lekmannarevisorer. Enligt utredningens förslag ska medlemmarna liksom erlägga en i stadgarna bestämd medlemsinsats (i utredningens förslag benämnd obligatorisk insats). En avgående medlem ska, liksom , som huvudregel ha rätt att få tillbaka de medlemsinsatser som han eller hon har betalat. En förening kan också besluta om s.k. insatsemission, vilket innebär att en del av föreningens fria egna kapital tillgodoförs medlemmarna som emissionsinsatser. En avgående medlem har som huvudregel också rätt att få utbetalat de emissionsinsatser som har tillgodoförts honom eller henne. Utredningens slutsats är att medlemsinsatser som huvudregel ska återbetalas på samma sätt som , dvs. högst till nominellt värde. För arbetskooperativ föreslås dock en möjlighet att, om samtliga röstberättigade medlemmar är ense om det, införa stadge- bestämmelser om att avgående medlemmar ska ha rätt att få ut ett högre belopp, dock högst det belopp som motsvarar medlemmens andel i föreningens egna kapital vid tiden för avgången. Utredningen föreslår att regleringen av förlagsinsatser överförs till den nya lagen utan några ändringar i sak. Begränsningen att summan av förlagsinsatser från andra än medlemmar inte får över- stiga summan av andra då inbetalda medlemsinsatser och emissions- insatser tas dock bort så att det överlämnas till den enskilda före- ningen att avgöra om det ska finnas begränsningar av detta slag. Kapitalskydd i ekonomiska föreningar Som en anpassning till kapitalskyddsbestämmelserna aktiebolagslag föreslås att begreppet värdeöverföring införs i de kapitalskyddsbestämmelser som gäller för ekonomiska föreningar. Med värdeöverföring avses affärshändelser som medför att föreningens förmögenhet minskar och som inte har rent affärs- mässig karaktär för föreningen eller är ett naturligt led i förening- ens ekonomiska relation med medlemmarna. Värdeöverföringar från en ekonomisk förening ska i princip endast kunna ske enligt bestämmelserna om vinstutdelning, gottgörelse, minskning av reservfonden för återbetalning till medlemmarna och gåva till all- männyttigt ändamål. Med samtliga medlemmars samtycke ska dock värdeöverföringar kunna ske även på annat sätt. Vidare ska lagens borgenärsskyddsregler gälla för alla slag av värdeöverföringar till medlemmar eller andra. Förslaget innehåller en beloppsspärr som anger den yttersta gränsen för hur stora värdeöverföringar som får ske. För att värdeöverföringar ska få ske ska krävas att det finns full täckning för föreningens bundna egna kapital efter värdeöverföringen. Beloppsspärren kompletteras i förslaget av en allmän försiktig- hetsregel. Enligt denna får en värdeöverföring ske endast om den framstår som försvarlig med hänsyn till de krav som verksamhetens art, omfattning och risker ställer på storleken av föreningens egna kapital samt föreningens konsolideringsbehov, likviditet och ställ- ning i övrigt. Upplösning av ekonomiska föreningar Bland dessa förslag märks förslaget att det ska kunna utgå s.k. fusionsvederlag till medlemmar vilkas rättigheter minskar i värde. Liksom ska fusionsplanen normalt inte behöva god- kännas annat än av föreningsstämman i överlåtande föreningar. En minoritet om av de röstberättigade i den över- tagande föreningen ges rätt att begära att fusionsplanen även ska godkännas på föreningsstämman i den föreningen. Det föreslås vidare att borgenärerna i samtliga föreningar som deltar i fusionen – inte bara som överlåtande föreningars borgenärer – ska underrättas om en förestående fusion och ha rätt att motsätta sig att fusionsplanen verkställs. Borgenärerna i den övertagande föreningen ska dock inte involveras om det av ett revisorsyttrande framgår att fusionen inte innebär någon fara för dessa borgenärer. Om alla medlemmar i samtliga föreningar som deltar i fusionen har undertecknat fusionsplanen ska ett något förenklat förfarande kunna tillämpas utan vare sig registrering av fusionsplanen eller beslut på föreningsstämma. Det lämnas inte något förslag om delning av ekonomiska före- ningar i allmänhet, eftersom det bedömts att inget behov av för- farandet finns. Utredningen föreslår en viss utvidgning av styrelsens skyldighet att hänskjuta frågan om huruvida föreningen ska gå i likvidation till föreningsstämman. Enligt förslaget ska styrelsen göra detta om det pga. inträffade förluster eller av annan orsak finns skäl att anta att föreningens ställning fortgående kommer att försämras så att före- ningens skulder och avsättningar inte täcks av tillgångarna, om det annars råder betydande osäkerhet om föreningens ekonomiska möjligheter att fortsätta sin verksamhet eller om antalet medlem- mar i föreningen har varit mindre än tre. Bestämmelserna om när ska besluta att en ekono- misk förening ska gå i likvidation (s.k. tvångslikvidation) kom- pletteras med regler om att sådant beslut ska fattas om en förening är skyldig att självmant eller på verkets anmaning ge in vissa redo- visningshandlingar men inte har gjort detta. Liksom ska, enligt förslaget, en ekonomisk förening kunna tvingas i likvidation om antalet medlemmar i föreningen har gått ner under tre. Dock förlängs den tid som en förening har på sig att återställa medlems- antalet från . Annan lagstiftning om kooperativa företagsformer Utredningens förslag till ny lag om ekonomiska föreningar får betydelse för lagstiftningen om andra slag av ekonomiska före- ningar; bostadsrättsföreningar, kooperativa hyresrättsföreningar, sambruksföreningar och kreditmarknadsföreningar. Gemensamt för dessa föreningsformer är att de regleras i särskilda lagar som dock i varierande utsträckning hänvisar till FL. Utredningen har inte lämnat något förslag om hur en ny lag om ekonomiska föreningar ska tillämpas på ömsesidiga försäkrings- bolag och försäkringsföreningar som omfattas av FRL. Som tidigare framgått har bestämmelserna för dessa relativt anpassats till FL. I avsnitten nedan analyseras och redovisas behovet av särregler för tjänstepensionsföreningar med utgångspunkt i de skillnader som föreligger mellan å ena sidan FL och å andra sidan reglerna i UFL för understödsföreningar i form av tjänstepensionskassor och försäkringsrörelselagen (2010:2043, FRL). I varje avsnitt behandlas ett eller flera kapitel i FL. Någon tydlig uppdelning mellan associationsrättsliga och näringsrättsliga regler är dock inte alltid möjlig att göra, eftersom de särdrag som kännetecknar tjänste- pensionsrörelse även kan få genomslag i de associationsrättsliga reglerna. Förslag: I den nya lagen ska särskilt anges vad som avses med en tjänstepensionsförening. I likhet med vad som föreslås för ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska det finnas möjlighet till uttaxering och nedsättning av förmåner i tjänstepensions- föreningar. I övrigt ska inte några associationsrättsliga särregler gälla i förhållande till 1 kap. lagen om ekonomiska föreningar. Lagen om ekonomiska föreningar FL finns vissa inledande bestämmelser för ekonomiska föreningar. Där ges till en början en definition av ekonomisk förening, dvs. en förening som har till ändamål att främja medlem- marnas ekonomiska intressen genom ekonomisk verksamhet i vilken medlemmarna deltar på vissa där preciserade sätt (1 §) I den inledande paragrafen stadgas också hur den ekonomiska före- ningens verksamhet får bedrivas. Där sägs även att det för en ekonomisk förening är utmärkande att den uppfyller särskilda villkor i fråga om rätten till medlemskap, rösträtt och överskotts- utdelning. Vidare framgår att en ekonomisk förening ska registreras och att medlemmarna inte är personligen ansvariga för föreningens förpliktelser (2 och 3 §§). Kapitlet innehåller vidare bestämmelser om vissa begrepp, bl.a. moderförening, dotterföretag och koncern (4 §). Av 1 kap. framgår också att föreningsrättliga handlingar får undertecknas med avancerad elektronisk signatur. Inledande associationsrättsliga bestämmelser försäkringsföreningar finns i 13 kap. 1–4 §§ FRL. En försäkringsförening är en förening som har till ändamål att främja medlemmarnas ekonomiska intressen genom att driva försäkringsrörelse i vilken medlemmarna deltar genom att använda föreningens tjänster som försäkrings- tagare eller som försäkrad (1 §). Bestämmelserna om en ekonomisk förenings ändamål i FL gäller således inte för försäkringsföreningar (3 §). Utöver bestämmelserna om ansvar för en förenings förplik- telser i 1 kap. 3 § FL, får det i en försäkringsförenings stadgar före- skrivas om uttaxeringsrätt (4 §). I UFL fanns bestämmelser med motsvarande innehåll. I 1 § fanns en definition av begreppet understödsförening. Vidare fanns bestäm- melser om registrering i 3 §, om ansvar för en understödsförenings förbindelser i 8 § och om rättskapacitet genom registrering i 9 § UFL. I 20 § fanns regler om avgifter. I tredje stycket stadgades att om stadgarna medgav särskild uttaxering, fick sådan ske endast när föreningens tillgångar var otillräckliga för verksamhetens behöriga utövande. Vad en tjänstepensionsförening är Utmärkande för en ekonomisk förening är att den genom ekono- misk verksamhet ska främja sina medlemmars ekonomiska intressen och att medlemmarna ska delta i verksamheten som konsumenter, leverantörer eller på annat sätt (1 kap. 1 § FL). En viss utvidgning av begreppet har skett för att öka konkurrens- kraften för kooperativ verksamhet. Utvidgningen innebär bl.a. att flera föreningar i samverkan kan uppfylla de krav som ställs för att var och en av dessa ska anses som en ekonomisk förening. Av för- arbetena till FL framgår att en förening i huvudsak måste framträda som en förening i vilken medlemmarna deltar, det s.k. huvudsaklig- hetskravet (se prop. 1986/87:7 s. 78). En följd av detta är att det är möjligt för en ekonomisk förening att handla även med andra än medlemmar, så länge medlemsverksamheten är den huvudsakliga delen. Tjänstepensionsrörelse är en form av ekonomisk verksamhet och medlemmarna i en tjänstepensionsförening ska delta i tjänste- pensionsrörelsen genom att utnyttja föreningens tjänster. Dessa omständigheter talar för att en tjänstepensionsförening ska anses vara en ekonomisk förening enligt definitionen i 1 kap. 1 § första stycket FL. Som framgår av beskrivningen i avsnitt 7.1 finns det emellertid några avgörande skillnader mellan tjänstepensionsföre- ningar och ekonomiska föreningar när det gäller rätten till medlem- skap, rösträtt och överskottsutdelning. Dessa skillnader innebär att det som i övrigt är utmärkande för en ekonomisk förening inte fullt ut kan anses gälla för tjänstepensionsföreningar (jfr sista stycket i nämnda paragraf). Mot denna bakgrund bör definitionen av ekonomisk förening i FL inte användas för att definiera en tjänste- pensionsförening. I stället bör det i den nya lagen särskilt anges vad som avses med en tjänstepensionsförening. Utgångspunkten i en modern reglering av tjänstepensions- rörelse som drivs i föreningsform bör vara att frågor kring medlem- skap, rösträtt och användning av försäkringsföreningens egendom, utöver lagregler, ska vara reglerade i föreningens stadgar. Ansvaret för föreningens förpliktelser I och med registreringen blir en ekonomisk förening juridisk person och uppnår rättskapacitet (1 kap. 2 § FL). En ekonomisk förening kan således ha tillgångar och skulder skilda från medlemmarna. Någon särreglering för tjänstepensionsföreningarna i förhållande till 1 kap. 2 § FL bedöms inte behövas. För ekonomiska föreningar anges vidare i 1 kap. 3 § FL att endast föreningens tillgångar svarar för föreningens förpliktelser. Som en följd av detta svarar inte medlemmar, styrelseledamöter och andra företrädare för föreningens förpliktelser. I en understödsförening kunde emellertid genom stadgebestämmelser medlemmarna vara personligt ansvariga för föreningens förpliktelser. Medlemmars ansvar för understödsföreningens förluster var subsidiärt i förhåll- ande till föreningen. Ansvaret kunde alltså bara göras gällande om föreningens tillgångar var otillräckliga för verksamhetens behöriga utövande (se 20 § UFL). För försäkringsföreningarna ges i 13 kap. 4 § i FRL en särregel som tillåter uttaxering om detta regleras i stadgarna. Denna rätt att kräva att en medlem ska täcka skulder, avsättningar eller förluster i försäkringsrörelsen genom att göra kapitaltillskott till föreningen, får endast göras gällande om föreningen saknar reserver eller kapital för att täcka en uppkommen förlust. Det personliga ansvaret är således subsidiärt. Man kan uttrycka det så att medlemmarna, när uttaxe- ringsvillkor finns, får ett personligt ansvar för företagets försäk- ringsfordringar inom de ramar som stadgarna anger. I likhet med vad som har föreslagits för ömsesidiga tjänste- pensionsbolag1 bör det finnas en möjlighet också för tjänstepensions- föreningar att ha bestämmelser i bolagsordningen som under vissa förutsättningar möjliggör såväl uttaxering som nedsättning av för- månerna. 1 Se avsnitt 7.2.1. Bestämmelserna i 1 kap. 4–6 §§ FL innehåller definitioner av moderförening, dotterföretag och koncern. En tjänstepensions- förening bör kunna omfattas av dessa definitioner.