sou · H2B347 · 2014-06-27 00:00:00 — (9)I sitt meddelande av Inremarknads akten – Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden – Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt har kommissionen an gett lagstiftning om alternativ tvistlösning som även om fattar elektronisk handel (e-handel) som en av de tolv åtgärderna för att stimulera tillväxten, stärka förtroendet för och göra framsteg mot fullbordande av den inre marknaden. (10)I sina slutsatser av och uppmanade och rådet att före utgången av 2012 anta en första upp sättning prioriterade åtgärder, så att den inre marknaden ges ny stimulans. I sina slutsatser av om prioriteringarna för nylanseringen av den inre mark naden betonade Europeiska unionens råd dessutom vik ten av e-handel och ansåg att systemen för alternativ tvistlösning för konsumenter kan ge billig, enkel och snabb tvistlösning för såväl konsumenter som närings idkare. Ett framgångsrikt genomförande av dessa system kräver ett beslutsamt politiskt åtagande och stöd från alla aktörer, utan att det äventyrar ett rimligt pris samt öp penhet, flexibilitet, snabbhet och kvalitet för de beslut som fattas av de alternativa tvistlösningsorgan som om fattas av detta direktiv. (11)Med tanke på den ökade betydelsen av e-handel och i synnerhet gränsöverskridande handel som en bärande del av unionens ekonomiska verksamhet, är det nödvändigt med en välfungerande infrastruktur för alternativ tvistlös ning vid konsumenttvister och en verkligt integrerad ram för tvistlösning online för avtalstvister som uppstår vid online-transaktioner, om målet i inremarknadsakten att öka medborgarnas förtroende för den inre marknaden ska nås. (12)Detta direktiv och och rådets förord ning (EU) nr 524/2013 av om tvistlös ning online vid konsumenttvister (1) är två sammankopp lade och kompletterande förslag. I förordning (EU) nr 524/2013 föreskrivs inrättandet av en plattform för tvistlösning online som erbjuder en gemensam kon taktpunkt för tvistlösning online utanför domstol för konsumenterna och näringsidkarna genom alternativa tvistlösningsorgan som är kopplade till plattformen och erbjuder alternativ tvistlösning genom alternativa tvistlös ningsförfaranden av hög kvalitet. Tillgången till alterna tiva tvistlösningsorgan av hög kvalitet inom hela unionen är sålunda en förutsättning för att plattformen för att tvistlösning online ska fungera väl. (13)Detta direktiv bör inte gälla för icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse. Icke-ekonomiska tjänster är tjänster som inte utförs av ekonomiska skäl. Följaktligen bör detta direktiv inte omfatta icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse som utan betalning utförs av staten eller för statens räkning, oberoende av den rättsliga form ge nom vilken dessa tjänster tillhandahålls. (14)Detta direktiv bör inte tillämpas på hälso- och sjukvårds tjänster enligt definitionen i artikel 3 a i Europaparlamen tets och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskri dande hälso- och sjukvård (2). (15)Att inom unionen utveckla välfungerande alternativ tvist lösning är nödvändigt för att stärka konsumenternas för troende för den inre marknaden, inklusive e-handeln, och för att förverkliga potentialen hos och möjligheterna till gränsöverskridande handel och e-handel. Denna utveck ling bör bygga på befintliga alternativa tvistlösningsför faranden i medlemsstaterna och respektera dessas rätts liga traditioner. Såväl befintliga som nyinrättade välfung erande tvistlösningsorgan som uppfyller de kvalitetskrav som anges i detta direktiv bör anses utgöra alternativa tvistlösningsorgan i den mening som avses i detta direk tiv. Spridningen av alternativ tvistlösning kan dessutom visa sig viktig i de medlemsstater där det finns ett stort antal oavgjorda tvister vid domstolar, eftersom denna eftersläpning hindrar unionsmedborgare från att utöva sin rätt till en rättvis rättegång inom rimlig tid. (16)Detta direktiv bör gälla för tvister mellan konsumenter och näringsidkare om avtalsförpliktelser som härrör från köpeavtal eller avtal om tillhandahållande av tjänster, såväl online som offline, inom alla näringsgrenar utom de undantagna grenarna. Detta bör inbegripa tvister som (1) Se sidan 1 i detta nummer av EUT. (2) EUT L 88, , s. 45. Europeiska unionens officiella tidning L 165/65 uppstår till följd av försäljning eller tillhandahållande av digitalt innehåll mot betalning. Direktivet bör gälla för konsumenters klagomål mot näringsidkare. Det bör inte gälla för näringsidkares klagomål mot konsumenter eller tvister mellan näringsidkare. Det bör dock inte hindra medlemsstaterna från att anta eller bibehålla bestämmel ser om förfaranden för lösning av sådana tvister utanför domstol. (17)Medlemsstaterna bör tillåtas att bibehålla eller införa na bestämmelser för förfaranden som inte omfattas av detta direktiv, såsom interna förfaranden för behand ling av klagomål som drivs av näringsidkaren. Sådana interna förfaranden för behandling av klagomål kan ut göra ett effektivt sätt att lösa konsumenttvister i ett tidigt skede. (18)Definitionen av konsument bör omfatta fysiska personer som agerar utanför den egna närings- eller yrkesverksam heten. Om avtalet ingås för ändamål som faller delvis inom och delvis utanför en persons egen näringsverk samhet (avtal med dubbla syften) och näringssyftet är så begränsat att det inte dominerar inom ramen för till handahållandet, bör dock även denna person anses som konsument. (19)Vissa befintliga unionsrättsakter innehåller redan bestäm melser om alternativ tvistlösning. bör det föreskrivas att detta direktiv ska ha företräde vid konflikter, om inte någonting annat uttryckligen fö reskrivs. I synnerhet bör detta direktiv inte påverka till lämpningen av och rådets direktiv /52/EG av om vissa aspekter på medling på privaträttens område (1), vilket redan faststäl ler en ram för medlingssystem på unionsnivå för gräns överskridande tvister, utan att det direktivets tillämpning på interna medlingssystem hindras. Det här direktivet är avsett att tillämpas övergripande på alla typer av alterna tiv tvistlösning, inbegripet de alternativa tvistlösningsför faranden som omfattas av direktiv /52/EG. (20)Detta direktiv bör omfatta alla organ som är varaktigt inrättade, erbjuder lösning av tvister mellan en kon sument och en näringsidkare genom ett alternativt tvist lösningsförfarande och har förtecknats i enlighet med detta direktiv. Detta direktiv kan, om medlemsstaterna så beslutar, också omfatta tvistlösningsorgan som ålägger lösningar som är bindande för parterna. Ett utomrättsligt förfarande som inrättas specifikt för en enda tvist mellan en konsument och en näringsidkare bör dock inte anses vara ett alternativt tvistlösningsförfarande. (1) EUT L 136, 24.5.2008, s. 3. (21)Det finns stora skillnader mellan de alternativa tvistlös ningsförfarandena inom unionen och även inom med lemsstaterna. De kan utgöras av förfaranden där tvistlös ningsorganet sammanför parterna i syfte att underlätta en uppgörelse i godo eller förfaranden där tvistlösningsorga net föreslår parterna en lösning eller förfaranden där tvistlösningsorganet ålägger parterna en lösning. De kan också utgöras av en kombination av två eller fler sådana förfaranden. Detta direktiv bör inte påverka formen för de alternativa tvistlösningsförfarandena i medlemsstater na. (22)Förfaranden inför tvistlösningsorgan där de fysiska per soner som ansvarar för tvistlösningen är anställda eller får någon form av ersättning enbart av näringsidkaren kan sannolikt utsättas för en intressekonflikt. Dessa för faranden bör därför i princip inte omfattas av detta di rektiv, om inte en medlemsstat beslutar att sådana för faranden kan betraktas som alternativa tvistlösningsför faranden enligt detta direktiv och under förutsättning att dessa organ fullständigt uppfyller de specifika krav på oberoende och opartiskhet som anges i detta direktiv. Alternativa tvistlösningsorgan som erbjuder tvistlösning genom sådana förfaranden bör bli föremål för regelbun den utvärdering avseende respekten för de kvalitetskrav som anges i detta direktiv, inklusive de specifika ytterli gare krav som säkerställer deras oberoende. (23)Detta direktiv bör inte gälla för förfaranden inför sådana system för behandling av konsumentklagomål som drivs av näringsidkaren eller för direkta förhandlingar mellan parterna. Det bör inte heller gälla för försök av en do mare att avgöra en tvist under ett rättsligt förfarande rörande tvisten i fråga. (24)Medlemsstaterna bör se till att tvister som omfattas av detta direktiv kan hänskjutas till ett alternativt tvistlös ningsorgan som följer kraven i detta direktiv och har förtecknats i enlighet med det. Medlemsstaterna bör kunna fullgöra denna skyldighet genom att bygga på befintliga välfungerande alternativa tvistlösningsorgan och vid behov anpassa deras tillämpningsområde eller genom att besluta om inrättande av nya alternativa tvist lösningsorgan. Detta direktiv bör inte utesluta verksam het inom medlemsstaternas befintliga tvistlösningsorgan inom ramen för nationella konsumentskyddsmyndighe ter, där statstjänstemän har ansvaret för tvistlösning. Statstjänstemän bör betraktas som företrädare för både konsumenternas och näringsidkarnas intressen. Detta di rektiv bör inte ålägga medlemsstaterna att inrätta ett sär skilt alternativt tvistlösningsorgan inom varje detaljhan delssektor. När det är nödvändigt för att säkerställa full ständig sektoriell och geografisk täckning av och tillgång till alternativ tvistlösning, bör medlemsstaterna ha möj lighet att besluta att det ska inrättas ett kompletterande alternativt tvistlösningsorgan som hanterar tvister för vil kas lösning inget specifikt alternativt tvistlösningsorgan är behörigt. Kompletterande alternativa tvistlösnings organ är avsedda att skydda konsumenter och närings idkare genom att se till att det inte finns några luckor i tillgången till ett alternativt tvistlösningsorgan. L 165/66 Europeiska unionens officiella tidning (25)Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att bibehålla eller införa sådan lagstiftning om förfaranden för lösning av konsumenters avtalstvister utanför dom stol som stämmer överens med kraven i detta direktiv. För att säkerställa att de alternativa tvistlösningsorganen kan fungera effektivt, bör dessa enheter dessutom ha möjlighet att, i enlighet med lagstiftningen i den med lemsstat där de är inrättade, bibehålla eller införa för faranderegler som under särskilda omständigheter tillåter dem att avstå från att hantera tvister, exempelvis när en tvist är för komplex och därför bättre kan lösas inför domstol. Det bör dock inte vara tillåtet att förfarande regler, som tillåter alternativa tvistlösningsorgan att avstå från att hantera en tvist, väsentligt försämrar konsumen ternas tillgång till alternativa tvistlösningsförfaranden, in klusive vid gränsöverskridande tvister. Därför bör med lemsstaterna, när de fastställer ett tröskelbelopp, alltid beakta att tvistens reella värde kan variera mellan med lemsstaterna och att fastställande av ett oproportionellt högt tröskelbelopp i en medlemsstat skulle kunna för sämra tillgången till alternativa tvistlösningsförfaranden för konsumenter från andra medlemsstater. Det bör inte åläggas medlemsstaterna att säkerställa att kon sumenten kan lämna in sitt klagomål till ett annat alter nativt tvistlösningsorgan, när det alternativa tvistlösnings organ för vilket klagomålet först lades fram har avvisat det på grund av sina förfaranderegler. I sådana fall bör medlemsstaterna anses ha uppfyllt sina skyldigheter att säkerställa fullständig täckning av alternativa tvistlös ningsorgan. (26)Detta direktiv bör göra det möjligt för näringsidkare som är etablerade i en medlemsstat att omfattas av ett alter nativt tvistlösningsorgan som är etablerat i en annan medlemsstat. För att förbättra den geografiska täckningen och konsumenternas tillgång till alternativ tvistlösning i hela unionen bör medlemsstaterna ha möjlighet att be sluta att använda alternativa tvistlösningsorgan som är etablerade i en annan medlemsstat eller regionala, gräns överskridande eller paneuropeiska tvistlösningsorgan, om näringsidkare i olika medlemsstater omfattas av samma alternativa tvistlösningsorgan. Anlitande av alternativa tvistlösningsorgan som är etablerade i en annan med lemsstat eller av gränsöverskridande eller paneuropeiska alternativa tvistlösningsorgan bör emellertid inte påverka medlemsstaternas ansvar för att säkerställa fullständig täckning samt tillgång till alternativa tvistlösningsorgan. (27)Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att bibehålla eller införa alternativa tvistlösningsförfaranden för gemensam hantering av identiska eller liknande tvis ter mellan en näringsidkare och flera konsumenter. Ut förliga konsekvensbedömningar bör göras av kollektiv reglering av tvister utanför domstol innan sådan reglering föreslås på unionsnivå. Förekomsten av ett effektivt sy stem för kollektiv talan och en smidig tillgång till alter nativ tvistlösning bör komplettera varandra och förfaran dena bör inte utesluta varandra. (28)Behandlingen av information om tvister som omfattas av detta direktiv bör överensstämma med reglerna för skydd av personuppgifter i de av medlemsstaternas lagar och andra författningar som har antagits i enlighet med Eu ropaparlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (1). (29)Sekretess och integritet bör respekteras vid alla tidpunk ter under det alternativa tvistlösningsförfarandet. Med lemsstaterna bör uppmuntras att skydda sekretessen i alternativa tvistlösningsförfaranden i senare civil- eller handelsrättsliga domstols- eller skiljeförfaranden. (30)Medlemsstaterna bör trots detta se till att alternativa tvist lösningsorgan offentliggör systematiska eller betydande problem som ofta förekommer och leder till tvister mel lan konsumenter och näringsidkare. Den information som lämnas i detta hänseende skulle kunna åtföljas av rekommendationer om hur sådana problem kan undvikas eller lösas , för att höja näringsidkarnas stan darder och underlätta utbytet av information och bästa praxis. (31)Medlemsstaterna bör se till att alternativa tvistlösnings organ löser tvister på ett rättvist, praktiskt och propor tionellt sätt för såväl konsumenten som näringsidkaren, med utgångspunkt i en objektiv bedömning av de om ständigheter under vilka klagomålet har lämnats in och med vederbörligt beaktande av parternas rättigheter. (32)De alternativa tvistlösningsorganens oberoende och in tegritet är avgörande för att unionsmedborgarna ska kunna lita på att de alternativa tvistlösningsmekanis merna kommer att erbjuda dem en rättvis och oberoende lösning. Den fysiska person eller det kollegium som an svarar för den alternativa tvistlösningen bör vara obero ende av alla som kan ha ett intresse av resultatet och bör inte ha några intressekonflikter som kan hindra henne/ honom/det att fatta ett beslut på ett rättvist, opartiskt och oberoende sätt. (33)De fysiska personer som ansvarar för den alternativa tvistlösningen bör endast anses vara opartiska om de inte kan utsättas för påtryckningar som skulle kunna påverka deras inställning till tvisten. För att säkerställa att deras agerande är oberoende bör dessa personer också utses för tillräckligt och inte få instruktioner av någondera parten eller av parternas företrädare. (34)För att säkerställa att det inte föreligger någon intres sekonflikt bör fysiska personer som ansvarar för alterna tiv tvistlösning uppge alla omständigheter som kan på verka deras oberoende eller ge upphov till intressekon flikt med någondera parten i den tvist de ombeds lösa. Detta skulle kunna vara ett finansiellt intresse, direkt eller indirekt, av resultatet av det alternativa tvistlösningsför farandet eller en relation av personlig eller affärsmässig art med en eller flera av parterna innan ämbetet tillträddes, inbegripet att personen i något annat syfte än alternativ tvistlösning har agerat för en eller flera av parterna, för en yrkesorganisation eller näringslivs organisation i vilken en av parterna är medlem eller för en annan medlem i en sådan organisation eller samman slutning. (1) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Europeiska unionens officiella tidning L 165/67 (35)Det är särskilt nödvändigt att se till att sådana påtryck ningar inte förekommer när de fysiska personer som ansvarar för den alternativa tvistlösningen är anställda av eller får någon annan form av ersättning av närings idkaren. Det bör därför införas specifika krav för de fall där medlemsstaterna beslutar att tillåta att tvistlösnings förfaranden i sådana fall betraktas som alternativa tvist lösningsförfaranden enligt detta direktiv. När fysiska per soner som ansvarar för alternativ tvistlösning är anställda av eller får någon form ersättning enbart av en yrkes organisation eller näringslivorganisation i vilken närings idkaren är medlem, bör de ha en separat och särskilt öronmärkt budget som är tillräcklig för att de ska kunna utföra sina uppgifter. (36)För att alternativ tvistlösning ska bli framgångsrik, sär skilt för att säkerställa det nödvändiga förtroendet för de alternativa tvistlösningsförfarandena, är det nödvändigt att de fysiska personer som ansvarar för den alternativa tvistlösningen innehar nödvändig sakkunskap, inbegripet allmän kännedom om lagen. I synnerhet bör dessa per soner ha tillräckliga allmänna kunskaper om juridiska frågor för att förstå tvistens rättsliga konsekvenser, utan att de därför behöver ha yrkesmässiga juridiska kvalifika tioner. (37)Möjligheten att tillämpa vissa kvalitetsprinciper på alter tvistlösningsförfaranden ökar såväl konsumenter nas som näringsidkarnas förtroende för sådana förfaran den. Sådana kvalitetsprinciper utvecklades på unionsnivå i rekommendationerna 98/257/EG och 2001/310/EG. Genom att göra vissa av de principer som fastställs i dessa rekommendationer från kommis sionen bindande, fastställer detta direktiv en uppsättning kvalitetskrav som är tillämpliga på alla alternativa tvist lösningsförfaranden som genomförs av ett alternativt tvistlösningsorgan som har anmälts till kommissionen. (38)Detta direktiv bör fastställa kvalitetskrav för alternativa tvistlösningsorgan, vilka bör säkerställa samma nivå vad gäller skydd och rättigheter för konsumenterna vid såväl inhemska som gränsöverskridande tvister. Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att anta eller bibe hålla mer långtgående bestämmelser än vad som före skrivs i detta direktiv. (39)De alternativa tvistlösningsorganen bör vara tillgängliga och transparenta. För att trygga alternativa tvistlösnings organs och alternativa tvistlösningsförfarandens trans parens måste parterna få den tydliga och tillgängliga in formation de behöver för att fatta ett välgrundat beslut, innan de inleder ett alternativt tvistlösningsförfarande. Tillhandahållande av sådan information till näringsidkare bör inte krävas när deras medverkan i alternativa tvistlös ningsförfaranden är obligatorisk enligt nationell rätt. (40)Ett välfungerande alternativt tvistlösningsorgan bör ge nomföra tvistlösningsförfaranden online och offline snabbt, och göra resultatet av det alternativa tvistlös ningsförfarandet tillgängligt inom en tidsfrist på 90 ka lenderdagar från och med den dag då det alternativa tvistlösningsorganet mottar den fullständiga klagomålsak ten, inklusive alla relevanta handlingar rörande klagomå let. Det alternativa tvistlösningsorgan som har tagit emot ett klagomål bör underrätta parterna om det efter att ha tagit emot alla de handlingar som är nödvändiga för att genomföra det alternativa tvistlösningsförfarandet. I vissa undantagsfall av synnerligen komplex art, inbegripet fall där en av parterna av berättigade skäl är förhindrad att delta i det alternativa tvistlösningsförfarandet, bör alter tvistlösningsorgan kunna förlänga tidsfristen för att utreda fallet i fråga. Parterna bör informeras om så dana förlängningar samt om ungefär hur det förväntas ta att lösa tvisten. (41)Alternativa tvistlösningsförfaranden bör helst vara kost nadsfria för konsumenterna. Om kostnader tillämpas, bör det alternativa tvistlösningsförfarandet vara åtkomligt, at traktivt och billigt för konsumenterna. Av denna anled ning bör kostnaderna inte överstiga en nominell avgift. (42)Alternativa tvistlösningsförfaranden bör vara rättvisa, så att parterna i en tvist till fullo är medvetna om sina rättigheter och om följderna av sina val inom ramen för ett sådant förfarande. De alternativa tvistlösningsorga nen bör informera konsumenterna om deras rättigheter, innan de godtar eller rättar sig efter en föreslagen lös ning. Båda parterna bör också kunna lämna information och bevis utan att närvara fysiskt. (43)En överenskommelse mellan en konsument och en nä ringsidkare om att lämna in klagomål till ett alternativt tvistlösningsorgan bör inte vara bindande för konsumen ten, om den ingicks innan tvisten uppstod och den in nebär att konsumenten fråntas sin rätt att väcka talan inför domstol för att reglera tvisten. Vid alternativa tvist lösningsförfaranden som syftar till att lösa en tvist genom att ålägga parterna en lösning, bör dessutom den ålagda lösningen endast vara bindande för parterna om de infor merades om dess bindande karaktär i förväg och uttryck ligen godtog denna. Särskilt godtagande från näringsidka rens sida bör inte krävas om nationella regler fastställer att sådana lösningar är bindande för näringsidkare. (44)I alternativa tvistlösningsförfaranden som har som syfte att lösa tvister genom att ålägga konsumenten en lösning i en situation där det inte föreligger någon lagkonflikt bör den ålagda lösningen inte leda till att konsumenten fråntas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där kon sumenten och näringsidkaren har sin hemvist. I en situa tion där det inte föreligger någon lagkonflikt och där den lag som är tillämplig på köpe- eller tjänsteavtalet ska fastställas enligt artikel 6.1 och 6.2 i L 165/68 Europeiska unionens officiella tidning och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I) (1) bör den lösning som åläggs av det alternativa tvistlös ningsorganet inte leda till att konsumenten fråntas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där denne har sin hemvist. I en situation där det inte föreligger någon lag konflikt och där den lag som är tillämplig på köpe- eller tjänsteavtalet ska fastställas enligt artikel 5.1–5.3 i kon ventionen av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (2) bör den lösning som åläggs av det alternativa tvistlösningsorganet inte leda till att kon sumenten fråntas det skydd som denne har enligt regler som inte kan avtalas bort enligt lagen i den medlemsstat där denne har sin hemvist. (45)Rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till en rättvis rättegång är grundläggande rättigheter som föreskrivs i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grund läggande rättigheterna. Därför bör alternativa tvistlös ningsförfaranden inte syfta till att ersätta domstolsför faranden och bör inte frånta konsumenter eller närings idkare rätten att söka rättelse inför en domstol. Detta direktiv bör inte hindra parterna från att utöva sin rätt till domstolsprövning. I fall där en tvist inte kunde lösas genom ett visst förfarande för alternativ tvistlösning vars resultat inte är bindande, bör parterna inte därefter hind ras från att inleda rättsliga förfaranden rörande tvisten. Medlemsstaterna bör själva få välja lämpliga medel för att uppnå detta mål. De bör ha möjlighet att bland annat föreskriva att talefrister och preskriptionstider inte löper ut under ett alternativt tvistlösningsförfarande.