sou · H2B363 · 2014-09-05 00:00:00 — Inte minst bör framhållas att det faktum att gär- ningsmännen varit beväpnade med riktiga vapen normalt är kvalifi- cerande redan därför att beväpning ökar risken för allvarliga skador för enskilda – både för personer som deltar vid brott och för offer och vittnen – och eftersom gärningsmännen genom att medföra vapnen visar en beredskap att använda våld (jfr t.ex. bestämmelsen i 8 kap. 4 § ). I detta sammanhang, där fokus är på organiserad brottslighet och den makt som den organiserade brottsligheten har eller kan komma att få, finns emellertid skäl att i första hand fokusera på användningen av vapen och liknande före- mål som ett sätt att skapa makt, dvs. de situationer där vapnet används i en konkret hot- eller tvångssituation. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Ska det införas en ny kvalifikationsgrund? På samma sätt som när det gäller anspelning på våldskapital kan det faktum att ett hot- eller tvångsbrott genomförs med understöd av vapen eller andra liknande föremål i och för sig hänföras under kvalifikationsgrunder som att gärningen varit av särskilt farlig art eller att gärningsmannen visat särskild hänsynslöshet och råhet. Användningen av vapen och andra liknande föremål är emeller- tid en så central faktor såväl för de enskilda brottens svårhet som – på ett mer allmänt plan – för den brottslighet som utförs av perso- ner i kriminella nätverk och grupperingar, att det enligt vår mening bör införas en ny kvalifikationsgrund som särskilt lyfter fram denna omständighet som kvalificerande vid hot- och tvångsbrott. Sammantaget menar vi att det faktum att gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel ska anges som kvalifikationsgrund vid brott som inkluderar hot- och tvång. Genom att det anges att det ska vara fråga om skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel markeras att det ställs relativt stränga krav på analogi. Fråga ska vara om hjälpmedel som är direkt jämförbara med de uppräknade. (Jfr t.ex. t.ex. SOU 1996:185 s. 273 och Jareborg (1994), s. 94). Vi återkommer i avsnitt 7.4.5 till våra närmare överväganden om vilka brottsbeskrivningar som ska kompletteras med denna kvalifi- kationsgrund. 7.4.4.4Gärningen har annars varit av särskilt farlig art Vår bedömning: Vid brottsrubriceringen bör i och för sig beaktas faktorer som t.ex. innebär att gärningen ytterst kan bli systemhotande, att gärningen kan påverka samhällets funktions- sätt, att gärningen på grund av gärningsmännens organisations- grad utövas på ett skickligare sätt och med större resurser än annars eller att gärningen är mer svårupptäckt på grund av att den delvis sker inom ramen för legala strukturer. Faktorerna ska dock inte lyftas fram som självständiga kvalifikationsgrunder utan bör i stället beaktas inom ramen för den helhetsbedömning Kvalifikationsgrunder för grovt brott som alltid måste göras vid bedömningen av om ett visst brott är grovt eller inte. Vårt förslag: Den befintliga kvalifikationsgrunden att gär- ningen annars har varit av särskilt farlig art ska läggas till i vissa brottsbeskrivningar. Det som i första hand gör att det finns anledning att se särskilt allvarligt på den organiserade brottsligheten är, enligt vår mening, att den genom utnyttjande av ett våldskapital och genom kvalifice- rade hot- och våldsbrott kan påverka samhällets sätt att fungera. Detta återspeglas i de förslag som har lämnats i de närmast före- gående avsnitten. Det finns emellertid flera skäl till att det från ett samhälls- perspektiv finns anledning att se särskilt allvarligt på den organise- rade brottsligheten i relation till mer isolerade brottsliga gärningar. Såsom företeelse är den organiserade brottsligheten särskilt allvar- lig eftersom den ytterst kan bli systemhotande och eftersom den kan påverka samhällets funktionssätt (genom t.ex. otillåten på- verkan3). Brottsligheten är även systemhotande p.g.a. att kriminella nätverk och grupperingar försöker ta över viktiga samhälls- funktioner, såsom rättsväsendets tvistlösningsfunktion, Krono- fogdens och inkassoföretagens indrivningsverksamheter samt Polisens roll som samhällets beskyddare. På så vis byggs det genom de kriminella nätverkens och grupperingarnas försorg upp parallella rätts- och indrivningssystem som dessutom har en tydlig koppling till deras våldskapital. En ytterligare aspekt på organiserad brottslighet som gör denna mer skadlig än enstaka brott som utförs av en ensam gärnings- person är att den organiserade brottsligheten utgörs av en ständigt pågående verksamhet där brottsprojekten avlöser varandra och att dessa planeras och utförs upprepat och . Den upprepade brottsligheten medför att de kriminella nätverken och grupperingarna kan bygga upp ekonomiska resurser 3 Med vilket avses allvarliga trakasserier, hot- och våldssituationer mot privatpersoner och tjänstemän samt deras egendom, som riskerar att påverka den enskilde personens vilja att samarbeta och berätta för myndigheter vad han eller hon vet eller tjänstemannen i dennes myndighetsutövning. Med otillåten påverkan avses också korruption i form av otillbörliga erbjudanden (Brå 2005:18 s. 7). Kvalifikationsgrunder för grovt brott som sedan i vart fall till viss del återinvesteras i ny brottslighet. Brottslighetens repetitiva karaktär leder också till att de kriminella erhåller kunskaper och färdigheter bl.a. om den brottsliga verksam- heten och om polisens metoder för spaning och brottsutredning så att de kan förfina sitt arbetssätt och undvika upptäckt och lag- föring. Det förekommer t.ex. i vissa kretsar att personer bär skyddsvästar, innehar mörkersikten samt förser personbilar med pansarglas. Den kunskap som byggs upp inom de kriminella nät- verken och grupperingarna kan också medföra att färdiga brotts- planer, t.ex. för bankrån, säljs till andra kriminella individer. Efter- som den organiserade brottsligheten – på grund av organisations- graden – ofta utövas på ett skickligare sätt och med större resurser osv. är den ofta svårare att upptäcka och lagföra än annan brottslig- het. Brott som begås inom ramen för organiserad brottslighet kan vidare ses som allvarligare än annan brottslighet på grund av att den delvis utövas inom ramen för legala strukturer och därför kan vara mer svårupptäckt. Det förekommer att legala företag etableras, tas över (ibland med våld eller hot om våld) eller används som brotts- verktyg, t.ex. genom att illegala eller obeskattade varor säljs till (inledningsvis) legala affärsidkare och sammanblandas med legalt åtkomna varor på hyllorna. Det finns även verksamheter som er- bjuder svart arbetskraft till (inledningsvis) legala verksamheter. De brott som utförs i en sådan kontext bör – allt annat lika – betraktas som mer allvarliga än enskilda brott som förövas av en ensam gärningsman. Detsamma gäller i fall där personer inom ett kriminellt nätverk eller en kriminell gruppering genom ut- nyttjande av ett våldskapital förmår annan att begå brott för nät- verkets eller grupperingens räkning. som de nämnda faktorerna är sådana att brottslig- heten som sådan blir mer allvarlig än annars kan de inte på ett ome- delbart sätt återföras på varje enskild gärning som förövas inom ramen för den organiserade brottsligheten. Om man alltid lät det faktum att en viss brottslig gärning förövats inom ramen för en verksamhet som bedrivs av ett kriminellt nätverk eller en kriminell gruppering få genomslag på gradindelningen skulle detta leda till påtagliga problem från proportionalitetssynpunkt. Också mindre allvarliga gärningar skulle i så fall bedömas som grova brott enbart på grund av att de begåtts i ett sammanhang där annan brottslighet Kvalifikationsgrunder för grovt brott planeras och organiseras. Konsekvenserna av ett sådant synsätt är inte rimliga. Man kan uttrycka det så att det inte i första hand är varje enskilt brott som blir påtagligt mycket allvarligare, utan den samlade brottsligheten. Därmed är inte sagt att det saknar betydelse att en viss gärning begås i en kontext där brottslighet utförs på ett återkommande och organiserat sätt. I viss mån bör det – på motsvarande sätt som när det gäller narkotikabrott – bedömas som allvarligare om t.ex. en viss utpressningsgärning sker planerat och i ett sammanhang med annan organiserad brottslighet jämfört med om det är en isolerad brottslig gärning. Detta kan påverka såväl bedömningen av gär- ningsmannens skuld (han eller hon kan sägas acceptera en roll i ett större sammanhang) som bedömningen av gärningens farlighet (den har större utsikter att lyckas osv.). Det framstår emellertid som rimligt att dylika systemrelaterade faktorer i första hand beaktas vid straffmätningen (t.ex. genom tillämpning av 29 kap. 2 § 6 ). Faktorerna kan där ges ett rimligt genomslag i det enskilda. Även om faktorer av detta slag inte generellt kan tillåtas påverka gradindelningen av brott kan de naturligtvis tillsammans med andra straffvärdefaktorer i vissa fall göra att ett brott måste betraktas som grovt. I sammanhanget kan jämföras med den betydelse som till- mäts det faktum att ett narkotikabrott begås som ett led i den in- ternationella narkotikahandeln. Sammantaget menar vi att det vid gradindelning bör finnas ut- rymme att beakta en viss gärnings koppling till kriminella nätverk och grupperingar, men att detta måste ske inom ramen för den helhetsbedömning som alltid måste göras vid gradindelningen. Ska det införas nya kvalifikationsgrunder? De omständigheter som vi har nämnt ovan är sådana som på ett allmänt plan kan sägas vara sådana att de är kvalificerande, dvs. de påverkar, allt annat lika, straffvärdet i skärpande riktning. Det framstår emellertid inte som särskilt lämpligt att föreskriva att var och en av de nämnda omständigheterna ska tas upp som egna kva- lifikationsgrunder. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Skälet till det är framför allt att faktorerna visserligen återspeglar skälen till att den organiserade brottsligheten utgör ett stort sam- hällsproblem, och till att det på ett allmänt plan finns skäl att se allvarligt på förekomsten av sådan brottslighet, men svårligen kan sägas utgöra omständigheter som var och en för sig så påtagligt påverkar straffvärdet hos konkreta brott att de bör nämnas som självständiga kvalifikationsgrunder. Däremot framstår det som rimligt och naturligt att skapa ut- rymme för att sammantaget beakta omständigheterna inom ramen för en bedömning av om den gärning som i ett visst fall är under bedömning på ett kvalitativt sätt skiljer sig från andra motsvarande gärningar. Fråga ska alltså vara om att en enskild brottslig gärning – på grund av att den begås som ett led i en brottslig verksamhet – bör bedömas som allvarligare än en motsvarande gärning som begås enskilt och utanför en sådan kontext. Detta kan lämpligen ske genom att föreskriva att det vid gradindelningen ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Vid bedömning av huruvida en viss gärning har varit av särskilt farlig art bör kunna inkluderas bl.a. sådana faktorer som att brot- tet har utförts på ett särskilt förslaget sätt och att brottsligheten har genomförts inom en verksamhet som bedrivs systematiskt och organiserat. Vid bedömningen av den enskilda gärningens förslag- enhet eller graden av planering bör sådana förhållanden som att annan person har använts för att utföra brottet, att legala strukturer har utnyttjats, att brottet har utförts genom användande av särskild kunskap om brott osv. I sammanhanget bör emellertid åter framhållas att bedömningar som avser gradindelning tar sikte på enskilda brott och inte på den samlade brottslighet som förekommit (låt vara att det i vissa situationer där det föreligger ett starkt samband mellan brotten kan finnas vissa begränsade möjligheter att betrakta vad som normalt utgör flera brottsliga gärningar som ett brott). Även om det faktum att viss brottslighet begåtts med användande av särskild kunskap, med användande av legala strukturer och med användande av andra personer och kan innebära att brottsligheten bör betraktas som särskilt farlig, torde det vid upprepad brottslighet ofta vara uteslutet att bedöma var och en av de i brottsligheten ingående gärningarna som grov med hänsyn till dessa allmänna faktorer. Däremot finns det ofta anledning att se allvarligare på den sam- Kvalifikationsgrunder för grovt brott Det förhållandet att ett visst brott eller en viss brottslighet har begåtts i en kontext som gör den särskilt straffvärd bör alltså enligt vår mening i första hand beaktas vid straffvärde- bedömningen avseende den ifrågavarande brottsligheten. kan dock denna omständighet, tillsammans med andra, påverka gradindelningen och den kan då beaktas vid bedömningen av rekvi- sitet särskilt farlig art. Genom en hänvisning till att gärningen annars varit av särskilt farlig art kan dels tydliggöras att det vid gradindelningen finns utrymme att beakta den kontext i vilken en viss gärning begåtts, dels ges en fingervisning om hur de föregående punkterna bör läsas, nämligen som exempel på omständigheter som typiskt sett innebär att ett visst brott är särskilt farligt. Sammanfattningsvis menar vi alltså att de faktorer som nämnts i avsnittet ovan inte bör lyftas fram som självständiga faktorer, men att de kan och bör beaktas inom ramen för den helhetsbedömning som alltid måste göras vid bedömande av om ett visst brott är grovt eller inte. Därvid kan de tillsammans med andra straffvärdefaktorer göra att brottet bör bedömas som grovt. För att markera att en sådan helhetsbedömning alltid bör göras föreslår vi att det införs en hänvisning till att gärningen annars har varit av särskilt farlig art i vissa bestämmelser. Vi återkommer i följande avsnitt till våra över- väganden om vilka brottsbeskrivningar som bör kompletteras med kvalifikationsgrunden att gärningen annars har varit av särskilt far- lig art. 7.4.5Vilka brottsbeskrivningar ska kompletteras med nya kvalifikationsgrunder? Vi har i avsnitt 7.4.4 redogjort för vilka försvårande omständigheter vi menar är särskilt framträdande när det handlar om organiserad brottslighet. Vi har även redogjort för vilka omständigheter vi menar borde lyftas fram i större utsträckning än . Det som återstår är att överväga vilka brottstyper som bör kompletteras med nya eller ytterligare kvalifikationsgrunder. När det gäller omständigheten att en gärningsman vid gärnings- tillfället har anspelat på ett våldskapital bör detta typiskt sett beak- Kvalifikationsgrunder för grovt brott tas särskilt vid sådana brott som innebär att gärningsmannen hotar någon eller tvingar denna att göra eller underlåta något. Fråga kan exempelvis vara om att mer allmänt skrämma en person för att den ska inta en passiv hållning eller om att mer konkret tvinga någon att betala pengar, att underlåta att ingripa med myndighetsåtgärder mot gärningsmännen eller att underlåta att vittna. Kvalifikations- grunden bör följaktligen läggas till vid brott som är uppbyggda kring hot- eller tvångssituationer och där ett hot om repressalier typiskt sett kan få särskilt allvarliga konsekvenser. När det gäller omständigheten att en gärning har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel är även det en omständighet som särskilt gör sig gällande vid brott där gärningsmannen söker tilltvinga sig något och där hotet eller tvånget kan understödjas av ett vapen eller något sådant hjälpmedel. Som vi redogjort för i ovanstående avsnitt kan det i omständig- heten att gärningen annars har varit av särskilt farlig art inrymmas en mängd olika försvårande moment som har särskild bäring på organiserad brottslighet. har det blivit vanligt att det föreslås att omständigheten läggs till som kvalifikationsgrund (se t.ex. SOU 2013:85 s. 278 och prop. 2013/14:121 s. 58). För att ytter- ligare understryka att de kvalificerande omständigheterna enbart utgör exempel på vad som ska beaktas vid brottsrubriceringen och för att tydliggöra att en helhetsbedömning måste göras i det en- skilda fallet anser vi att omständigheten bör läggas till vid flera av de brott som saknar den som kvalifikationsgrund och som är särskilt vanligt förekommande vid organiserad brottslighet enligt vad vi har redogjort för i avsnitt 3.2.5 och 7.3.2 ovan. Vi kommer i nedanstående avsnitt att redogöra närmare för våra förslag. I de flesta fallen innebär förslagen att nya kvalifikations- grunder läggs till i linje med övervägandena i föregående avsnitt. I några fall (se avsnitt 7.4.5.7 och 7.4.5.8) föreslås något mer om- fattande reformer. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Vårt förslag: Vid bedömningen av om ett olaga tvång är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet eller har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Av vårt uppdrag följer att vi särskilt ska överväga om det finns anledning att se över befintliga kvalifikationsgrunder för brott som är vanligt förekommande inom organiserad brottslighet och utreda om dessa är ändamålsenligt utformade. Det anges särskilt att vi bör överväga om inte de kvalifikationsgrunder som anges i bestäm- melsen om olaga tvång är onödigt restriktiva. Av 4 kap. 4 § andra stycket framgår att det vid bedömande av om olaga tvång är att bedöma som grovt särskilt ska beaktas om gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr (den närmare innebörden av begreppen så som de uttolkats i doktrin och praxis har redovisats i avsnitt 7.3.2 ovan). Vid en genomgång av praxis är det tydligt att bestämmelsen om grovt olaga tvång ganska sällan används. Fall av olaga tvång där situationen har liknat rån har i vissa fall inneburit att brott har bedömts som grova (se t.ex. NJA 1992 s. 26). I ett fall har det dömts för grovt olaga tvång när en målsäganden, som redan utsatts för grov misshandel, kastats eller knuffats ner i en sjö (se RH 1997:1). I flera fall där målsägande med våld och/eller hot har tvingats att stanna kvar i bostaden i syfte att erkänna t.ex. otrohet har den tilltalade åtalats för grovt olaga tvång, men gärningen har ofta bedömts som olaga tvång av normalgraden med hänvisning till att våldet inte kan jämställas med tortyr (se t.ex. dom , mål nr B 8537-05, dom , mål nr B 7713-11 och dom , mål nr B 1268-13). Just hänvisningen till att våldet ska ha varit tortyrliknande verkar således göra bestämmelsen svår- Kvalifikationsgrunder för grovt brott tillämpad och det finns därför skäl att överväga om de kvalifice- rande omständigheterna kan ändras på något sätt som gör bestäm- melsen mer tillämpbar i praktiken. Omständigheter som enligt nuvarande praxis ofta medför att ett olaga tvång bedöms som grovt är bl.a. att gärningen har innefattat våld av allvarligt slag och att gärningsmannen har visat särskild hän- synslöshet mot målsäganden. Klart är alltså att det våld som har använts bör ha varit allvarligt. Förutom att dessa omständigheter anges som kvalifikationsgrunder i bestämmelsen anser vi, mot bak- grund av att hot- och våldsmomenten är påtagliga vid denna brotts- typ, att det även bör läggas till att det ska anses försvårande om en gärning har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel eller om gärnings- mannen har anspelat på ett våldskapital. Slutligen bör det anges att det även ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art eftersom den omständigheten kan fånga upp flera särskilt för- svårande moment som det tydliggörs att en helhets- bedömning måste göras. Sammantaget menar vi alltså att andra stycket i 4 kap. 4 § brotts- balken bör ändras på så vis att det vid bedömningen av om ett olaga tvång ska rubriceras som grovt särskilt ska beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas framgår av författnings- kommentaren (se avsnitt 10.1). Mot bakgrund av den utformning som kvalifikationsgrunderna har haft tidigare kan man utgå ifrån att tillämpningsområdet för grovt brott kommer att öka något om förslaget genomförs. Vårt förslag: I bestämmelsen om olaga hot ska exempel på om- ständigheter som ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt anges uttryckligen i lagtexten. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas Kvalifikationsgrunder för grovt brott om gärningen har innefattat allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskilt skyddslös ställning, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Av 4 kap. 5 § framgår att om någon lyfter vapen mot annan eller eljest hotar med brottslig gärning på sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, döms för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Efter en lagändring 1993 anges i andra stycket att om brottet är grovt döms till fängelse i lägst sex måna- der och högst (prop. 1992/93:141). Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott lämnade ett förslag som in- nebär att minimistraffet för grovt olaga hot ska höjas till fängelse (SOU 2014:18 s. 189). I och med att den särskilda straffbestämmelsen för grovt brott tillkom uttalades att de brott som bör bedömas som grova i princip är de allvarligaste av de fall som redan före lagändringen föranledde fängelsestraff. För att ett olaga hot ska vara att bedöma som grovt bör det krävas att brottet i betydande grad skiljer sig från normala fall av olaga hot. Faktorer som kan vara av betydelse är, förutom hotets innebörd och hur akut det framstår, om hotet riktats mot någon med särskilt skyddslös ställning, om det är fråga om upprepade allvarliga hot eller om gärningsmannen på annat sätt visat särskild hänsynslöshet eller råhet (prop. 1992/93:141 s. 31). Om gärningen har orsakat svårt psykiskt lidande, utan att den ska bedömas som misshandel, kan också det vara en faktor som medför att brottet ska bedömas som grovt olaga hot. Detta kommer dock inte till uttryck i lagtexten och några kriterier för bedömningen anges således inte. lämnade ett förslag inne- bärande att kvalificerande faktorer skulle anges för när ett olaga hot skulle bedömas som grovt. Det som enligt förslaget särskilt skulle beaktas var om hotet utövats med livsfarligt vapen eller annars av- Kvalifikationsgrunder för grovt brott sett en särskilt farlig gärning eller riktats mot någon som har en särskilt utsatt ställning (SOU 1995:60 s. 290 f.). Med vapen skulle framför allt avses skjutvapen, knivar och andra föremål som upp- fattades som särskilt farliga av offret (SOU 1995:60 s. 414). Av praxis framgår att hot som uttryckligen avsett livet och uttryckts som vapen har använts (i det nedan nämnda fallet kniv) är omständigheter som medför att ett brott kan bedömas som grovt (se t.ex. NJA 2008 s. 1010 där majoriteten i och för sig ansåg att brottet inte skulle bedömas som grovt bl.a. med hänsyn till att förloppet varit mycket kortvarigt och gärningen inte var av sådant kvalificerat slag att den borde bedömas som grov). hot innebär ett angrepp på den personliga integriteten och sådana angrepp bör samhället i allmänhet reagera kraftigt mot. Vår avsikt med förslaget att lägga till exemplifierande kvalifika- tionsgrunder för olaga hot är inte att i sig ändra det rättsläge som råder.