sou · H2B334 · 2014-10-08 00:00:00 — Begreppet rasifiering, introducerat av sociologen (1993), lyfter fram representationer, diskurser och handlingar som etablerar rela- tioner av över- och underordning utifrån utseendemässiga tecken eller föreställningar om kulturell särart.5 Till skillnad från ordet ras, som fixerar essentiella egenskaper vid en viss grupp, fokuserar begreppet rasifiering på de processer och handlingar som leder till att människor tillskrivs rasmässiga egenskaper. Uppmärksamheten riktas på så sätt mot föreställningar, normer, berättelser och hand- lingar som skapar och upprätthåller rasistiska skiljelinjer. Det är viktigt att understryka att rasistiska markörer inte behöver vara kopplade till utseendemässiga egenskaper, som hudfärg eller hår- färg. Historiska erfarenheter visar att religion, kulturella uttryck, socialt beteende och funktionsförmåga har använts som markörer för rasistiskt särskiljande (se bl.a. Fredricksson 2002). Begreppen kulturell rasism eller rasism utan raser betecknar den sentida form av rasism som bygger på föreställningar om att orubbliga och ärftliga kulturella olikheter omöjliggör kontakt mellan kulturer (Blaut ). Det tål att påpekas att förekomsten av kulturrasism inte nödvändigtvis leder till en minskning av (vardags)rasistiska uttryck som baseras på utseendemässiga kännetecken. Vilken roll spelar föreställningar om ras och nation i en global kontext som präglas av ökad migration, transnationell arbetsdel- ning, intensifierad varucirkulation och framväxten av transkonti- nentala omsorgskedjor? De ojämlikhetsformer som växer fram i globaliseringens spår har föranlett ett ökat intresse för rummet som maktfält (se vidare kapitel i denna bok). Nationens betydelse för skapandet av privilegier, rättigheter och identiteter framträdde med stor tydlighet , när migrationen från det globala syd aktualiserar betydelsen av bekönande och rasifierande kategoriseringar i skapandet av nya hie- rarkier i arbetslivet. Heteronormativa föreställningar om sexualitet, familjeband och medborgarskap har också varit centrala för regle- ringen av migrationsflöden. I detta sammanhang betingar demar- kationslinjerna mellan länder och regioner inte bara inkludering eller exkludering, utan också ett särskiljande som befäster uppfatt- ningar om människors o(jäm)likhet och möjliggör nya exploate- ringsformer på både nationell och global nivå. Kön, klass, etnicitet och sexualitet blir på så sätt delar i en särskiljandets logik som genom att befästa uppfattningar om ett normativt vi och de avvi- kande andra upprätthåller en ordning som naturaliserar segrege- ring, marginalisering och underordning i arbetslivet och i samhället. 5 För en analys av begreppet i en svensk kontext, se . Etnisk boendesegregation i folkhemmet, 1997. Intersektionalitetsbegreppets tillkomsthistoria och användnings- områden relaterar till skiftande kontexter där relevansen av att problematisera olika former av ojämlikhet och maktutövning är kopplad till politiska krav på rättvisa, jämlika villkor och inklude- ring. Dess hemvist i den antirasistiska feminismen i medförde att perspektivet kom att präglas av praktiker och erfarenheter från en rad olika områden, såsom bland annat arbetslivsfrågor, kampen mot våld mot kvinnor, politisk aktivism, antidiskrimineringsarbete och akademisk forskning. Tidiga formuleringar av intersektion- alitetstanken bär också spår av ett strukturellt tänkande som lyfter fram den särskilda ojämlikhet som skapas i skärningspunkten mellan olika former av strukturellt förtryck. Kön, klass och ras ses därmed som samverkande men specifika maktstrukturer. Rasism- ens betydelse är här särskilt framträdande, inte minst i kontrast till den brist på synlighet som traditionellt har präglat frågan inom feminismens dominerande diskurser. Att makt definieras strukturellt inverkar också på vilka för- trycksrelationer som inkluderas i intersektionella analyser och även på de subjektspositioner som står i fokus för dessa analyser. Det är därför viktigt att ta hänsyn till de specifika historiska kontexter som gör vissa former av förtryck mer framträdande än andra. Antagonistiska och binära subjektspositioner som svart och vit är till exempel djupt rotade i USAs historia av slaveri och rasism. Som påpekar har landets identitet, inte minst det omhuldade frihetsidealet, konstruerats utifrån rashierarkier: Begreppet frihet uppstod inte i ett vakuum. Ingenting satte strål- kastarljuset på friheten – om det inte till och med uppfann den – som slaveriet (1992:56). Kopplingen mellan slaveri och hudfärg är enligt central för att förstå hur rasismen arti- kuleras i och genom skapandet av nationen . analys betonar också betydelsen av att undersöka de historiska omstän- digheter som gör rasistiskt särskiljande till en konstitutiv del i utövandet av makt. Den strukturella förståelsen av kön, klass och ras som känne- tecknade intersektionella analyser i har alltmer övergått i ett socialkonstruktivist- iskt synsätt som fokuserar på maktutövning, inte minst makten att konstruera skillnad. Postkoloniala feministiska analyser av global ojämlikhet, och av de instabila identiteter som skapas i och genom den transnationella cirkulationen av människor, varor, kulturella uttryck och kapital, har också bidragit till att fästa uppmärksam- heten på de processer som gör olikhet till ett tecken för ojämlikhet. Utifrån ett konstruktivistiskt perspektiv är den sociala verkligheten inte given, den skapas istället inom ett maktfält. Detta gäller även de kategorier som beskriver och förklarar denna verklighet, till exempel kön, etnicitet och ras – men också kategoriseringar base- rade på sexualitet, funktionsförmåga, ålder eller klass. Även om dessa kategorier kan användas i analytiskt syfte saknar de en fast kärna och en essentiell innebörd bortom de specifika kontexter där de skapas och hålls vid liv. I detta sammanhang har studier om könets performativitet varit en viktig utgångspunkt för att analysera görandet av andra kategorier, som ras, sexualitet eller funktionsförmåga (, se också och kapitel i denna antologi). Det intersektionella samtalet är inte låst till ett perspektiv eller en specifik ontologi. Talet om skilda maktordningar existerar sida vid sida med de socialkonstruktivistiska perspektiven. Även om utgångspunkten i olika maktordningar eller maktaxlar leder till andra frågor och andra metodologiska utmaningar än socialkon- struktivistiska ansatser – till exempel vilka maktordningar som intersektionalitetsteori bör ta upp och vilka som kan undvaras, eller vilka maktordningar som är mest centrala och varför – kan den rådande pluralismen tolkas som uttryck för en grundläggande enig- het kring den teoretiska och politiska nödvändigheten av att ut- forska maktutövningens komplexitet ur fler dimensioner än kön. Under det dryga decennium som begreppet intersektionalitet har varit närvarande i det svenska vetenskapliga samtalet har det bidra- git till att etablera en ny förståelseram för att analysera på vilket sätt strukturellt särskiljande baserat på klass, etnicitet, sexualitet, ålder och funktionsförmåga är knutet till maktutövning och skapar ojämlikhet.6 Intersektionella analyser problematiserar såväl hege- monisk svenskhet som den heteronormativa makten att definiera den feministiska agendan. har de öppnat för en dekon- struktion av etablerade gränsdragningar mellan kön, sexualitet, klass och ras/etnicitet. Insikten om att kvinnor inte är en enhetlig 6 Ett uttryck för detta är att flera svenska och nordiska feministiska tidskrifter ägnat speciella temanummer åt intersektionalitet. Se t.ex. Kvinnovetenskaplig tidskrift 2005:2–3, Kvinder, køn & forskning 2006:2–3,och 2010. kategori har funnits länge inom det feministiska fältet. Däremot har empiri om skillnader mellan kvinnor sällan resulterar i teore- tiska ansatser om, eller empiriska studier av, de omständigheter som ger upphov till dessa skillnader. Här kom intersektionella per- spektiv att fylla ett teoretiskt vakuum och att inspirera till femin- istiska analyser som har maktförhållanden mellan kvinnor i fokus. Även om intresset för intersektionalitet är stort bör detta inte tolkas som att det finns en konsensus om begreppets innebörd och om hur perspektivet kan eller bör användas i konkreta analyser.7 En viktig skiljelinje handlar om hur intersektionalitet förhåller sig till kategorier som kön, klass, etnicitet, ras och nation, vilket hänger samman med den ontologiska status som tillskrivs dessa kategorier. Medan vissa forskare tar sin utgångspunkt i strukturellt bestämda grupper utgår andra från hur olika subjektspositioner skapas och reproduceras i olika sammanhang. I det ena fallet utgår forskarna från kategorier som ges en strukturell bestämning i specifika makt- strukturer, i det andra skapas ojämlika subjektspositioner kontinu- erligt i skärningspunkten mellan olika former av förtryck och maktutövning. En annan diskussionspunkt har handlat om vilka kategorier som ska ingå i en intersektionell analys och om vilka premisser som avgör huruvida vissa kategorier ges företräde framför andra (2007, Skeggs 2008). Ett underliggande problem hand- lar om olika kategoriers inbördes relation – är kön viktigare än klass? – och hur de ska rangordnas. Att inte på förhand kunna definiera vilka kategorier som är mest grundläggande har också skapat en viss osäkerhet kring intersektionalitetens metodologiska användbarhet. Ytterligare ett problem som uppmärksammats är risken för att enhetliggöra analysen av maktförhållanden som har olika ursprung, uttrycksformer och konsekvenser.8 När forskare ställer frågan om alla kategoriseringar är likvärdiga handlar det emellertid inte bara om de intersektioner som är synliga utifrån olika discipliner och vetenskapliga traditioner. Det handlar också om de privilegierade positioner som avgör kunskapens grän- ser och om de maktrelationer som gör att vissa former av förtryck problematiseras medan andra ignoreras eller förringas. I detta sammanhang kan Gayatri Spivaks (1990) uppmaning om att avlära privilegier läsas som en påminnelse om nödvändigheten av specifika 7Se debatten mellan och de los , och i KVT 3-4/2003. 8För en exposé av dessa frågor, se TGVs temanummer om Intersektionalitet (TGV). forskningsstrategier för att överskrida de kunskapsmässiga begränsningar som hör till en privilegierad position. Skillnaderna ifråga om kunskap, uppmärksamhet och synlighet mellan olika former av maktutövning avspeglas bland annat i den obalans som råder mellan olika diskrimineringsformer beträffande institutionellt utrymme, kunskapsnivå och politisk legitimitet. Könsfrågornas centrala position och jämställdhetens särställning kan relateras såväl till kunskapsproduktionens villkor som till pro- blemdefinitioner och politiska interventioner inom detta område. Exempel på detta är initiativ från både regeringen och de fackliga organisationerna om att formulera åtgärder som främjar jämställd- het (se vidare kapitel i denna bok).9 Frågor om klass och kön lyfts fram som ett demokratiproblem relaterat till kvinnors representation inom olika samhällsområden. Skillnader mellan kvinnor och män i arbetslivet utgör viktiga argument för att ställa krav om en jämställd representation. Paradoxalt nog anses inte andra former av ojämlikhet fordra en jämlik representation.10 Även om vikten av att sträva efter ett jämställt arbetsliv knapp- ast kan underskattas finns det en risk för att jämställdhetsarbetets dominans kan påverka hur annan ojämlikhet uppfattas och hante- ras. Att etablera en hierarki mellan olika uttryck för maktutövning befäster också uppfattningen att vissa former av ojämlikhet, under- ordning och diskriminering är perifera eller av sekundär betydelse (se vidare kapitel). Tystnaden om rasism, hetero- , kroppslig normativitet och etnisk diskriminering kan relateras till jämställdhetsarbetets gränsdragningar och exklude- rande praktiker. Utifrån Spivaks analytiska koppling mellan kun- skap och privilegier kan dessa gränsdragningar också läsas som ett tecken på att den maktlöshet, diskriminering och underordning som många upplever i arbetslivet saknar diskursivt utrymme, institutionella plattformer och politisk legitimitet för att kunna uttryckas. Det innebär också att problematiken med olika kategori- seringars (o)lika värde bör diskuteras i ljuset av ojämlika möjlig- heter att skapa kunskap och synlighet kring vissa uttryck för makt- utövning. 9Ett undantag från de LO-anslutna fackförbundens fokus på jämställdhet är dock Handels, som utifrån en förståelse av ojämlikhet grundad i klass, kön, etnicitet och sexualitet definierar jämlikhet och likabehandling som huvudområden för förbundets arbete. Bland tjänstemannafacken har valt att arbeta utifrån mångfald och jämställdhet som parallella verksamhetsområden. 10För ett exempel på argumentationen kring detta, se LO (2013) Jämställd representation. Om kvinnors och mäns inflytande och makt i LO. Vilka möjligheter att förhålla sig till maktutövningens komplex- itet erbjuder jämställdhetsperspektivet? Genom att fokusera på maktrelationer mellan kvinnor och män bidrar jämställdhetscentre- rade problembilder till att etablera en skillnad mellan olika former av maktutövning. En följd av detta är att det saknas institutionell förankring för en maktförståelse som även omfattar etnicitet, sexu- alitet eller funktionsförmåga, trots att det finns omfattande teore- tiska analyser och empirisk forskning både i och interna- tionellt som lyfter fram maktaspekter bakom dessa kategorier. Här aktualiseras makten att vara okunnig, som bland annat tar sig uttryck i ett aktivt ignorerande av kunskap som ifrågasätter veder- tagna verklighetsbilder. Förhållningssättet till ojämlikheter base- rade på etnicitet, sexualitet och funktionsförmåga grundas alltför ofta på föreställningar om kulturella skillnader, avvikande identite- ter och bristande tillgänglighet (se vidare kapitel i denna antologi), men sällan på en maktförståelse där dessa katego- riseringar utgör konstitutiva beståndsdelar i en ojämlik fördelning av makt och inflytande inom arbetsorganisationer. Ett produktivt tankespår i många svenska intersektionellt ori- enterade studier har varit att undersöka strukturella sammanhang, institutionella praktiker och diskursiva tolkningsramar som vid- makthåller social ojämlikhet genom att skapa skillnad (se t.ex. Bredström 2008, Vallström 2010, Fiebranz 2010, 2010). Dessa analyser fäster uppmärksamheten på skapandet av ojämlikhet och dess konsekvenser, mer än på utforskandet av olika gruppers eller kategoriers väsensskilda egenskaper. Intresset för skillnads- skapande inbegriper därför även att uppmärksamma maktutövning som en process och ett görande som är öppet för såväl motstridiga intentioner som ambivalenser och förhandlingar. Här kan histo- riska analyser vara särskilt användbara, dels för att de erbjuder en tidsmässig analytisk distans bortom nutida sociala kategoriseringar och dels för att de möjliggör en problematisering av skillnadsskap- andets föränderliga innebörd.11 Trots att intresset för intersektionalitet har varit stort finns det få studier som fokuserat på jämställdhetens diskurser, praktiker och målsättningar i arbetslivet. En viktig fråga härvidlag är om ett intersektionellt perspektiv kan bidra till att identifiera utmaningar och möjligheter som passerar obemärkta i gängse jämställdhets- analyser. Intersektionella perspektiv framstår som särskilt relevanta 11 För en diskussion om intersektionalitet ut ett historiskt perspektiv med fokus på svensk forskning, se temanummer 2010 och särskilt introduktion. i ett sammanhang där införandet av marknadsreformer tillsammans med ökade krav på flexibilisering och effektivisering gett upphov till såväl ökad prekarisering som nya former av ojämlikhet i arbets- livet. Som Thörnquist visar i sitt kapitel har arbetslivets föränd- ringar i avregleringens spår drabbat kvinnor och män på olika sätt (se även Yazdanpanah 2013, Regnö 2013, Szebehely, Ulmanen & Sand 2014). Men som dessa forskningsresultat också visar har kategoriseringar på basis av etnicitet, ålder och klass fått en ökad betydelse för de differentieringsprocesser som pågår i arbetslivet. En viktig aspekt av dessa differentieringsprocesser har att göra med förändringar i arbetsmiljön, något som inom vissa yrken tar sig uttryck i en ökad utsatthet för hot och våld. En pågående undersökning om hot och våld i arbetslivet har lagt särskilt fokus vid villkoren inom två kvinnodominerade yrkesområden som genom- gått viktiga organisatoriska förändringar, nämligen skola och hem- tjänst (de los , González och Thörnquist 2013). Forsknings- resultat från denna undersökning visar att våld, hot och trakasserier mot de anställda förekommer i sammanhang där kategoriseringar relaterade till klass, kön, etnisk bakgrund och ålder medför ökade krav på anpassning och underordning. Faktorer som individualise- ring och informalisering, samt undermineringen av traditionella samverkansformer på arbetsplatsnivå, utgör ett hinder för de anställdas möjligheter att hantera förekomsten av våld, hot och trakasserier på arbetsplatsen (de los , González och Thörnquist 2013, se även kapitel i denna antologi). De frågor som kan ställas utifrån ett intersektionellt perspektiv handlar dock inte bara om vilka former av ojämlikhet och maktut- övning som skapas utifrån strukturella förändringar i arbetslivet och på arbetsmarknaden, utan också om vilka uppfattningar om arbete och försörjning som normaliseras genom jämställdhetsdis- kursens institutionalisering. Historiskt har förhandlingar om jäm- ställdhet i arbetslivet ägt rum inom ramen för en samhällsmodell där ambitionen att harmonisera tillväxt och jämlikhet har realiserats med hjälp av ett högt arbetskraftsdeltagande bland kvinnor i kom- bination med en aktiv välfärdspolitik. En intersektionell analys visar dock att den svenska jämställdhetsmodellen också förutsätter en heteronormativ organisering av familj och arbete och en etniskt uppdelad arbetsmarknad där invandrade kvinnor och män betraktas och fungerar som underordnad arbetskraft (se vidare kapitel i denna bok). Positionen som reservarbetskraft har inte bara varit förbehållen utrikesfödda och deras barn utan även personer vars funktionsförmåga inte har ansetts leva upp till arbetslivets krav (SOU 1975:90). Den omtalade tvåförsörjarmodell som enligt historikern (1994) ligger till grund för det svenska jämställdhets- kontraktet utgår från en heterosexuell tvåsamhet där mannens arbete på heltid och kvinnans på deltid är inskrivna i den köns- segregerade arbetsmarknadens logik. Som skriver i sitt kapitel har invandrade kvinnor och män betraktats som undan- tag från denna modell (se även de los 2000). Normativa uppfattningar om kön, sexualitet, etnisk bakgrund och funktions- förmåga kan således knappast betraktas som marginella företeelser i organiseringen av arbete, välfärd och familj i . Genom att problematisera dessa föreställningar bidrar författarna i denna antologi till en granskning av hinder och möjligheter i arbetslivet som blickar bortom jämställdhetens gränser. Genomgången ovan visar att intersektionella perspektiv både kan fördjupa och nyansera vår kunskap om de komplexa mekanismer som på olika sätt bidrar till att skapa ojämlikhet i arbetslivet. Dessa perspektiv bidrar dock inte bara till att uppmärksamma processer som skapar skillnad och upprätthåller ojämlikhet. Det handlar också om att kritiskt granska hur normativa föreställningar om kön, klass, etnicitet, sexualitet, funktionsförmåga och ålder samspelar i en pågående konstruktion av likhet och skillnad och i produk- tionen av över- och underordning. Bokens upplägg är organiserat kring tre centrala teman. Det första temat, intersektionella perspektiv på jämställdhet, erbjuder en kritisk genomgång av jämställdhetstänkandets premisser och insti- tutionaliserade praktiker. Genusvetaren kapitel Jämställdhet och mångfald som administrativa praktiker. Plan och policydokument vid svenska lärosätten 1995–2013 analyserar identitetsskapande processer i ljuset av administrativa praktiker inom jämställdhets- och mångfaldsområden. empiriska underlag utgörs av plan- och policydokument vid och . Analysen visar att organisatoriska mål- sättningar om jämställdhet och mångfald bygger på problembilder där vissa kroppar/människor ses som utanförstående eller avvi- kande i relation till en given gemenskap och därmed som självklara föremål för inkluderande strategier och administrativa insatser. Föreställningen om annorlunda och avvikande människor har i ett första skede avspeglats i en retorik som betonat betydelsen av att ta vara på de specifika erfarenheter som dessa människor tillför uni- versiteten. I ett senare skede har dock denna retorik kommit att överröstas av resonemang som tenderar att sudda bort den ojäm- likhet som råder mellan olika grupper som maktfrågor förblir outtalade och dominanta gruppers privilegier osynliggjorda. undersökning visar hur föreställningen om och hante- ringen av avvikande kroppar blir till performativa yttringar genom bland annat metodutveckling, krav på mätbarhet och admi- nistrativa rutiner som upprätthåller bilden av vissa människor som ett problem. Hennes slutsats är därför att planer och metoder för jämställdhet och mångfald inte kan administrera bort ojämlikheten i arbetslivet och att det krävs en intersektionell maktanalys för att avslöja de strukturella hinder som vissa människor möter inom universitetsvärlden. I många sammanhang har mångfald och jämställdhet setts som konkurrerande begrepp och förslaget om en samlad lagstiftning mot diskriminering bemöttes med stor skepsis av vissa jämställd- hetsförespråkare (se t.ex. JämO 2006). Vad händer med jämställd- heten inom ramen för den nya diskrimineringslagstiftningen? Rättssociologen kapitel Arbetsrättsliga perspektiv på jämställdhet, diskriminering och intersektionalitet granskar diskrimineringslagens aktiva förebyggande åtgärder och förbuden mot diskriminering, samt diskuterar några utvalda diskriminerings- domar från arbetsdomstolen. Författaren konstaterar att effekterna av lagen kommer att utebli om arbetsdomstolen inte förändrar sin syn på vad som är normalt och sin förståelse för strukturella ojäm- likhetsformer. I analysen av arbetsdomstolens domar framkommer det att personer med makt lyckas stärka sin position i förhållande till dem som har en underordnad position. Domstolens argumen- tation resulterar i princip aldrig i att den som upplever sig vara utsatt för diskriminering vinner framgång med sin talan. Detta får till följd att ojämlikheten förstärks som diskriminerande handlingar normaliseras. Att de aktiva åtgärderna i princip lämna- des intakta vid införandet av den nya lagen förstärker utsattheten ännu mer för dem som redan saknade skydd och upplevelsen av att vara mindre skyddsvärd blir på så sätt än starkare, hävdar . Litteraturvetaren kapitel Arbetslivets villko- rade jämställdhet: Varför jämställdhetsarbete och intersektionalitet hör ihop undersöker ett problem som hon valt att beteckna som arbetslivets villkorade jämställdhet. Arbetslivets jämställdhet kan enligt sägas vara villkorad därför att den politiska och vetenskapliga berättelsen om det ojämställda arbetslivet har tagit fasta på vissa problem, vissa delar av arbetslivet och vissa arbets- tagare. Men den villkorade jämställdheten handlar också om ojäm- lika förutsättningar för att sträva efter ett jämställt arbetsliv. Tidi- gare forskning har visat att detta har avgörande effekter på vilket slags jämställdhet som skapas, samt vilka som blir inkluderade i och berörs av jämställdhetsarbetet. hävdar mot denna bakgrund att ett intersektionellt angreppssätt på jämställdhetsarbete är nöd- vändigt.