sou · H2B346 · 2014-06-27 00:00:00 — Om ett företag som har ett kvalificerat innehav i en börs har gett ut överlåtbara värdepapper enligt 1 kap. 4 § första stycket 2 a eller b som har tagits upp till handel på en reglerad marknad 21 Senaste lydelse 15 kap. 6 § 2007:528. som drivs av börsen, skall börsen som drivs av börsen, ska börsen offentliggörandet av sådan infor- heter finns i artikel 17 i Europa- stycket 3, om parlamentets och rådets förord- 1. det finns godtagbara skäl, ning (EU) nr 596/2014 av den att vilseledas, och 3. utgivaren kan säkerställa att ning) och om upphävande av informationen inte röjs. direktiv /6/EG och kom- missionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG23. Om utgivaren eller någon som En emittent som skjuter upp enligt artikel 17.4 i förordningen gäran lämna en sådan förklaring inte mottagaren av informationen stycket om att förutsättningar för lag eller avtal. ett uppskjutet offentliggörande har En börs ska fortlöpande kon- kontrollera att de finansiella in- trollera att de finansiella instru- strument som är upptagna till ment som är upptagna till samt att emittenter fullgör sina samt att emittenter fullgör sina denna lag och enligt artikel 17 i förordning (EU) nr 596/2014. 22Senaste lydelse 15 kap. 7 § 2007:528. 23EUT L 173 , (Celex 32014R0596). 24Senaste lydelse 15 kap. 9 § 2007:528. En börs ska rapportera till om det kan antas att en emittent har underlåtit att fullgöra sina skyl- digheter enligt artikel 17 i Europa- parlamentets och rådets förord- ning (EU) nr 596/2014. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs i fråga om offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 30 kap. 4 b § och 35 kap. 9 a §, av följande lydelse. Sekretess gäller i en statlig myn- dighets verksamhet som består i övervakning av efterlevnaden av och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om marknads- missbruk (marknadsmissbruks- förordning) och om upphävande av och rådets direktiv /6/EG och kom- missionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG25 för uppgift i en anmälan eller utsaga om överträdelser av för- ordningen som kan avslöja an- identitet. För uppgift i en allmän hand- ling gäller sekretessen i högst . 25 EUT L 173 , (Celex 32014R0596). Sekretessen enligt 1 § första stycket 1 eller 2 hindrar inte att uppgift lämnas till Finansinspek- tionen, om uppgiften kan antas ha betydelse för fullgörandet av inspektionens uppgifter enligt lagen (0000:0000) med komplet- terande bestämmelser till EU:s marknadsmissbruksförordning. Får en uppgift som är sekretessreglerad i 1 §, blir 1 § tillämplig på upp- giften också hos Finansinspek- tionen. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2013:385) om ingripande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergiprodukter Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2013:385) om ingrip- ande mot marknadsmissbruk vid handel med grossistenergi- produkter att 3 och 6 §§ ska ha följande lydelse. Den som bryter mot något av förbuden mot insiderhandel i artikel 3.1 a och c i förordning (EU) nr 1227/2011 döms till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till Om brottet med hänsyn till affärens omfattning och övriga affärens omfattning och övriga omständigheter är grovt, döms omständigheter är grovt, döms till fängelse i lägst till fängelse i lägst Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Den som bryter mot förbudet att bedriva, eller försöka bedriva, förordning (EU) nr 1227/2011 döms till fängelse i högst . Om brottet med hänsyn till Om brottet med hänsyn till påverkan eller övriga omstän- påverkan eller övriga omstän- digheter är att anse som grovt, digheter är att anse som grovt, döms till fängelse i lägst sex döms till fängelse i lägst sex månader och högst . månader och högst . Om brottet är ringa, döms till böter eller fängelse . Denna lag träder i kraft . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag till ändringar och anpass- ningar av den lagstiftning som rör insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan på finansmarknadsområdet (marknadsmissbruk) i syfte att säkerställa att uppfyller EU-rättsliga krav samt att utredning och bekämpning av marknadsmissbruk ska kunna bedrivas på ett effektivt sätt. I kommittédirektivet (dir. 2012:108) konstateras att den EU- rättsliga regleringen om marknadsmissbruk på finansmarknads- området som finns i ett direktiv från år 2003,1 ska ersättas med en EU-förordning. Denna förordning om marknadsmissbruk, som alltså blir direkt tillämplig i medlemsstaterna, ska kompletteras av ett direktiv om straffrättsliga sanktioner för insiderhandel och otill- börlig marknadspåverkan. I uppdraget har således ingått att ta ställning till vilka sanktioner som bör finnas för de överträdelser som enligt de nya EU-rätts- akterna ska kunna medföra ett ingripande. Det har dessutom ingått bl.a. att analysera hur samverkan med Eko- brottsmyndigheten och andra berörda myndigheter bör utformas för att fungera på ett effektivt sätt, samt att ta ställning till hur tillsyn enligt EU-förordningen ska finansieras. Kommittédirektivet finns i sin helhet som bilaga till betänkandet (bilaga 1). Enligt kommittédirektivet skulle uppdraget redovisas . Främst på grund av att EU-förhandlingarna avseende rättsakterna dragit ut har regeringen beslutat att förlänga utredningstiden (dir. 2013:91 och dir. 2014:19, se bilagorna 2 1 och rådets direktiv /6/EG av om insider- handel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk); EUT L 96, , s. 16, Celex 32003L0006. och 3). antog och rådet marknadsmissbruksförordningen och det nya marknadsmissbruks- direktivet.2 Utredningens arbete inleddes . Det har skett i samarbete med utredningens sakkunniga, sammanlagt tio personer från berörda myndigheter, intresseorganisationer och näringslivet. Utredningen har bedrivit ett sedvanligt utredningsarbete med studier och analys av relevant lagstiftning, inbegripet förarbeten, samt praxis och doktrin. Vidare har sammanträden hållits vid tio tillfällen med sakkunniggruppen, varav ett tvådagarsinternat. Vid sammanträdena har utredningens arbetspromemorior med prelimi- nära bedömningar och förslag diskuterats. Däremellan har sekre- tariatet haft fortlöpande kontakter med de sakkunniga. Sakkunnig- gruppen har därutöver bidragit till utredningsarbetet med fakta- underlag och genom att upplysa utredningen om t.ex. aktuella politiska och rättsliga initiativ med anknytning till utredningens arbete. Möten har även hållits med företrädare för och . Utredningen har vidare samrått och haft kontakter med andra statliga utredningar, bl.a. Utred- ningen om stärkt rättssäkerhet i skatteförfarandet (Fi 2012:02), Utredningen om nya kapitaltäckningsregler (Fi 2012:05) och (Ju 2011:05). Sekretariatet har också gjort utlandsbesök till , och för möten med representanter för dessa länders tillsynsmyndigheter på området (se vidare kapitel 5). Vid mötena diskuterades bl.a. hur tillsynsarbetet är reglerat och fungerar i prak- tiken. Tilläggas bör att utredaren är förordnad som särskild utredare också värdepappersmarknadsutredning (Fi 2013:04). I den utredningens uppdrag ingår vissa uppgifter som är gemen- 2 och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparla- mentets och rådets direktiv /6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG, EUT L 173, , (Celex 32014R0596), respektive och rådets direktiv nr 2014/57/EU av om straff- rättsliga påföljder för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv), EUT 173 , (Celex 32014L0057). samma med marknadsmissbruksutredning, bl.a. frågan om administrativa sanktioner (för fysiska personer) vid överträdelser av det reformerade direktivet om marknader för finansiella instru- ment och den nya förordningen om marknader för finansiella instrument, ofta benämnda MiFID II respektive MiFIR, vilka har antagits.3 Eftersom den frågan också är aktuell med anledning av andra EU-rättsakter på finansmarknadsområdet, t.ex. förordningen och direktivet om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag, ofta benämnda CRR respektive CRD IV,4 upprättades en promemoria i ämnet (Promemoria om sanktioner enligt CRD IV), som lämnades till i april månad.5 Med ambitionen att åstadkomma en enhetlig, rättssäker och effektiv reglering av sanktionerna på det finansiella området, lämnades i promemorian ett förslag på utformningen av bestäm- melserna om administrativa sanktioner mot fysiska personer för överträdelser enligt CRD IV. Den föreslagna regleringen i pro- memorian är utformad efter samma principer som föreslås beträff- ande reglerna om administrativa sanktioner i denna utredning och som övervägs värdepappersmarknads- utredning. Motivet är alltså att det ska gå att åstadkomma en enhetlig reglering för banker och andra kredit- institut (CRD IV), för värdepappersinstitut och marknadsplatser (MiFID/MiFIR) samt på marknadsmissbruksområdet (marknads- missbruksförordningen). Efter hand, när lagstiftningen även på andra områden, t.ex. på fond- och försäkringsområdena, förändras till följd av ändrade regler på europeisk nivå, kan den föreslagna modellen användas även på dessa områden. 3Europaparlamentets och rådets direktiv /65/EU av om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv /92/EG och direktiv /61/EU (omarbetning), EUT L 173 , Celex 32014L0065, respektive och rådets förordning (EU) nr 600/2014 av om marknader för finansiella instrument och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012, EUT L 173 , (Celex 32014R0600). 4Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 om tillsynskrav för kredit- institut och värdepappersföretag och kreditinstitutsdirektivet, och rådets förordning (EU) nr 575/2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappers- företag och kreditinstitutsdirektivet, EUT L 176, 27.6.2013, s. 1 (Celex 32013R0575), och och rådets direktiv /36/EU av om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv /87/EG och om upphävande av direktiv /48/EG och 2006/49/EG, EUT L 176, 27.6.2013, s. 1–337 (Celex 32013R0575). 5Dnr Fi2014/1356/FMA/BF. Det var alltså först som och rådet antog marknadsmissbruksförordningen och det nya mark- nadsmissbruksdirektivet. Offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning (EUT) ägde rum . Under utred- ningsarbetet har således de officiella rättsakterna inte funnits att tillgå. I det inledande skedet utgick utredningen från kommissions- förslagen.6 Alltsedan omröstningen och antagandet av förord- ningen och direktivet har utredningen använt sig av de versioner som finns tillgängliga genom Europeiska unionens råd.7 för överlämnandet av detta betänkande har rättsakterna ännu inte trätt i kraft. I marknadsmissbruksförord- ningen delegeras dessutom åt Europeiska kommissionen att närmare specificera och komplettera reglerna i förordningen. Sådana genom- förandeåtgärder kan antas i form av förordningar, direktiv och tek- niska standarder (se avsnitt 4.3). I den mån de antas genom en eller flera genomförandeförordningar, vilka är direkt tillämpliga, är det vanskligt att nationellt och i detta skede göra långtgående uttolk- ningar av vissa centrala artiklar och begrepp i rättsakterna. Det kan här tilläggas att med en direkt tillämplig EU-förordning och ytterligare regler på nivå II samt nationell lagstiftning i form av olika lagar, förordningar och myndighetsföreskrifter, kommer det samlade regelverket som rör marknadsmissbruk att bli både om- fattande och svåröverskådligt. Av denna anledning kan det över- vägas om det i uppdrag bör ingå att på ett enkelt sätt tillgängliggöra lagstiftningen på sin webbplats. I betänkandet används benämningarna marknadsmissbruks- förordningen och marknadsmissbruksdirektivet för de nya EU- rättsakterna. För att undvika risk för sammanblandning kan det finnas skäl att i det fortsatta lagstiftningsärendet överväga en ny benämning av den svenska författningen Marknadsmissbruks- förordning (2000:1101). Enligt de besked som utredningen fått 6Europeiska kommissionens förslag till och rådets förordning om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (KOM[2011] 651) och kommissionens förslag till och rådets direktiv om straffrättsliga påföljder för insider- handel och otillbörlig marknadspåverkan (KOM [2011] 654) samt kommissionens justerade förslag i syfte att manipulation av s.k. referensvärden ska omfattas av förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan (KOM[2012] 420 och KOM[2012] 421). 7PE-CONS 78/13 (2011/0295 COD) och 8/14 (2011/0297 COD) (). Hänvisningar i betänkandet till artiklar och skäl i rättsakterna har alltså gjorts till dessa dokument. under arbetets gång ingår det inte i uppdraget att utarbeta för- fattningsförslag på förordningsnivå. I kapitel 3 ges en kort bakgrund till hur lagstiftningen som rör marknadsmissbruk har vuxit fram och i kapitel 4 redogörs för innehållet i de nya EU-rättsakterna samt ges en kort redovisning av EU:s lagstiftningsförfarande. I kapitel 5 görs en internationell ut- blick. Därefter följer, i kapitel 6, en redogörelse av rättssäkerhets- garantierna enligt artikel 6 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt den rätt att inte lagföras eller straffas två gånger för samma brott (ne bis in idem) som följer av artikel 4 i det sjunde tilläggs- protokollet till konventionen. Även innehållet i artikel 50 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som innehåller en i princip motsvarande bestämmelse, redovisas liksom senare tids svenska prejudikat angående förbudet mot dubbla förfaranden. I de följande kapitlen finns utredningens överväganden och förslag, med några allmänna utgångspunkter i kapitel 7 om hur de bestämmelser i rättakterna som kräver en implementering bör genomföras i , bl.a. att ska vara den behöriga myndigheten som ska utses enligt förordningen. Vidare görs vissa språkliga överväganden. I kapitel 8 redovisar utredningen bl.a. hur det nuvarande straffrättsliga systemet fungerar och vissa invändningar som har gjorts mot det systemet. Sist i kapitlet gör utredningen en analys i frågan om och i så fall hur lagstiftningen rörande marknadsmissbruk och dess tillämpning kan bli mer effektiv. Vissa grundläggande frågor och utgångspunkter för införande av ett administrativt sanktionssystem behandlas i kapitel 9; bl.a. lämnas förslag om hur de straffrättsliga och admini- strativa sanktionssystemen ska förhålla sig till varandra. Kapitel 10 innehåller bl.a. förslag om hur utredningsansvaret för misstänkta marknadsmissbruksbrott och överträdelser av marknadsmissbruks- förordningens förbud och påbud ska fördelas och lagregleras. Vidare redovisar utredningen förslag om ytterligare tillsyns- och utred- ningsbefogenheter för . I kapitel 11 och kapi- tel 12 finns utredningens överväganden och förslag om den när- mare utformningen av ett administrativt sanktionssystem och det administrativa förfarandet, dvs. vilka sanktioner som ska finnas för fysiska och juridiska personer och hur de ska beslutas. Kapitel 13 och kapitel 14 innehåller förslag på vissa anpassningar av gällande rätt som är nödvändiga med anledning av de nya EU-rättsakterna. I kapitel 15 lämnas avslutningsvis förslag om hur Finansinspek- tionens tillsyn med anledning av marknadsmissbruksförordningen ska finansieras, och i kapitel 16 behandlas frågor om ikraftträdande och övergångsbestämmelser. En konsekvensbeskrivning och författningskommentar ges i kapitel 17 respektive kapitel 18. har haft en lagstiftning som syftar till att motverka insiderhandel. Lagen (1971:827) om registrering av aktieinnehav innebar en skyldighet för vissa per- soner att anmäla innehav av vissa aktier m.m. till Värdepappers- centralen (numera ). Ett direkt förbud mot insiderhandel infördes genom lagen (1985:571) om värdepappersmarknaden och var begränsat till att gälla aktier i aktiemarknadsbolag och vissa andra värdepapper med anknytning till sådana aktier. Endast personer med insynsställning i ett aktie- marknadsbolag samt i dess moder- och dotterbolag kunde begå insiderbrott. Med insiderinformation avsågs endast information med särskild anknytning till aktiemarknadsbolaget. Lagstiftningen har därefter stegvis utvecklats, bl.a. har en sam- ordning på EU-nivå skett genom insiderdirektiv.1 Genom insiderlagen (1990:1342) utvidgades det straffbelagda förbudet mot insiderhandel i flera avseenden, exempelvis genom att förbudet omfattade fler personer . Lagen innebar också en anpass- ning till insiderdirektivet.2 Ändringar i insiderlagen gjordes därefter , bl.a. då handel med i princip alla slags finansiella instrument kom att omfattas av lagen. inför- des i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument ett förbud mot otillbörlig kurspåverkan, dvs. olika kursmanipulativa åtgärder i avsikt att otillbörligen påverka priset på finansiella instrument. Insiderlagen ersattes av insiderstrafflagen (2000:1086) som var en specialstraffrättslig lag på värdepappers- området. I lagen fanns bl.a. bestämmelser om straffansvar vid otillåten insiderhandel och otillbörlig kurspåverkan. Genom insider- strafflagen infördes en definition av insiderinformation. Defini- tionen motsvarar den som tidigare omfattades av handelsförbudet i 1Rådets direktiv /592/EEG av om samordning av föreskrifter om insiderhandel. 1990/91:42. insiderlagen, dvs. information om en icke offentliggjord och inte heller allmänt känd omständighet som är ägnad att väsentligt påverka kursen på finansiella instrument. I insiderstrafflagen intro- ducerades också brottet obehörigt röjande av insiderinformation. Den senaste större ändringen av reglerna om marknadsmissbruk genomfördes då den svenska lagstiftningen anpassades till och rådets direktiv /6/EG av den 28 janu- ari 2003 om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (mark- nadsmissbruk). Direktivet genomfördes i svensk rätt huvudsak- ligen genom lagen (2005:377) om straff för marknadsmissbruk vid handel med finansiella instrument (i fortsättningen benämnd mark- nadsmissbrukslagen). Eftersom direktivet också innehöll en mängd regler av preventiv och utredningsunderlättande karaktär, gjordes ändringar även i annan lagstiftning, t.ex. i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument och lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Bestämmelser om utredningsbefogenheter för sin tillsyn enligt marknadsmissbrukslagen och lagen om anmälningsskyldighet för innehav av vissa finansiella instrument finns i lagen om handel med finansiella instrument. marknadsmissbruksdirektiv var ett av de första direktiven som genomfördes enligt den s.k. Lamfallussymodellen,3 som i korthet innebär att EU-lagstiftningens första nivå (direktiv och förordningar antagna av parlamentet och rådet) kompletteras av rättsakter antagna av kommissionen och rekommendationer från Europeiska värdepappers- och marknads- myndigheten ().4 3Se även avsnitt 4.3. 4Esma (eng.: Authority) har ersatt den tidigare kommittén Committe of Regulators (CESR), som bestod av representanter från medlemsstaternas tillsynsmyndigheter på värdepappersområdet. På området marknadsmiss- bruk fanns på EU-nivå, förutom marknadsmissbruksdirektiv, tre genomförande- direktiv och en genomförandeförordning antagna av kommissionen; kommissionens direktiv /124/EG av om genomförandet av och rådets direktiv /6/EG när det gäller definition och offentliggörande av insiderinforma- tion och definition av otillbörlig marknadspåverkan, kommissionens direktiv /125/EG av om genomförande av och rådets direktiv /6/EG när det gäller skyldigheten att presentera investeringsrekommendationer sakligt och att uppge intressekonflikter och kommissionens direktiv /72/EG av om genomförandet av och rådets direktiv /6/EG när det gäller godtagen marknadspraxis, definition av insiderinformation rörande råvaruderivat, upprätt- ande av förteckningar över personer som har tillgång till insiderinformation, anmälan av transaktioner som utförs av personer i ledande ställning och rapportering av misstänkta transaktioner. Kommissionens förordning (EG) nr 2273/2003 av om genomförande av och rådets direktiv /6/EG när det gäller undantag för återköpsprogram och stabilisering av finansiella instrument. Det finns också tre rekom- mendationer från ; First set of CESR guidance and information on the common operation of the Directive (CESR/04-505b; 2005), Second set of CESR guidance and Enligt sin ordalydelse förefaller marknadsmissbruks- direktiv utgå från att det i medlemsstaterna skulle finnas admini- strativa sanktioner mot marknadsmissbruk. Enligt artikel 14.1 i direktivet ska medlemsstaterna säkerställa att lämpliga administra- tiva åtgärder kan vidtas eller lämpliga administrativa påföljder kan beslutas beträffande dem som inte följer reglerna. Detta säker- ställande ska dock enligt samma artikel ske utan att det påverkar [medlemsstaternas] rätt att föreskriva straffrättsliga påföljder. Det senare synes ha varit en anpassning till det faktum att vissa med- lemsstater redan hade och ville behålla straffrättsliga sanktioner. Vid ett första påseende kan bestämmelsen tolkas som att det var förenligt med direktivet att ha straffrättsliga sanktioner, men att det även måste finnas administrativa sanktioner. När mark- nadsmissbruksdirektiv antogs uttalade dock parlamentet följande. I vissa medlemsstater kan inte administrativa påföljder tillämpas vid sidan av brottspåföljder. Denna omständighet respekteras i direktivets bestämmelser. Medlemsstaterna bör inte tillåtas att besluta om admini- strativa påföljder om det inte sker i enlighet med den nationella lag- stiftningen5 Mot denna bakgrund tolkades i bestämmelserna i direktivet så att det gav medlemsstaterna valfrihet avseende administrativa eller straffrättsliga sanktioner.6 valde att inte införa några administrativa sanktioner kopplade till kärnbestämmelserna i mark- nadsmissbruksdirektivet, dvs. förbuden mot insiderhandel, röjande av insiderinformation och otillbörlig marknadspåverkan. Samtliga dessa förfaranden regleras i enbart i straffrätten. Däremot finns bestämmelser om administrativa sanktioner kopp- lade till några av kring-bestämmelserna i direktivet, t.ex. skyldig- heten för insynspersoner att anmäla sina aktieinnehav till Finans- inspektionen och aktiemarknadsbolagens skyldighet att föra en insiderförteckning (s.k. loggbok). information on the common operation of the Directive (CESR/06-562b; 2007) och Third set of CESR guidance and information on the common operation of the Directive to the market (CESR/09-219; 15 2009). Därutöver har publicerat ett dokument med Frågor och svar om tillämpningen av marknadsmissbruksdirektivet Questions and answers on the common operation of the Market Abuse Directive, /2012/9. I dokumentet anges att det kommer att uppdateras regelbundet. innehåller det dock endast en frågeställning om hur listade bolag ska informera om sin utdelningspolicy. 5Se parlamentets betänkande ref. nr A5-0069/2002. 2004/05:142 s. 43 f. och , H. och J., Marknadsmissbruksdirektivet och dess genomförande i , ERT 2005 s. 311–312. Att insiderdirektiv ersattes av marknadsmiss- bruksdirektiv berodde främst på att direktiv inte längre ansågs innebära en tillräcklig reglering i vissa avseenden. Finans- marknaderna hade utvecklats och genomgått stora förändringar, och medlemsstaternas lagstiftning på området upp- visade betydande olikheter. I stort sett samma skäl ligger bakom att marknadsmissbruksdirektiv nu har ersatts av två nya EU- rättsakter, dels och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av om marknadsmissbruk (marknads- missbruksförordning) och om upphävande av och rådets direktiv /6/EG och kommissionens direktiv /124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG,7 dels och rådets direktiv nr 2014/57/EU av om straffrättsliga på- följder för marknadsmissbruk (marknadsmissbruksdirektiv)8.