sou · H2B351 · 2014-07-03 00:00:00 — De anförda skälen är enligt utredningens bedömning inte sådana att direktivtexten inte bör genomföras så direktivnära som möjligt. Det innebär att föreskrifterna som genomför artikel 60 i direktivet ska ge uttryck för att uppräkningen av olika typer av utredningar är uttömmande för en upphandlande myndighet. Myndigheten är således förhindrad att kräva in någon annan utredning än den som särskilt räknas upp. Beträffande leverantörers möjligheter att lämna in annan utredning än den som särskilt anges i LOU-direktivet, ger artikel 60 i direktivet inte något entydigt svar. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet och miljöledningsstandarder kan noteras att det finns särskilda bestämmelser som anger att likvärdiga intyg m.m. ska godtas som tillräcklig bevisning under vissa förutsättningar. Enligt utredningen finns det i artikel 60 i LOU-direktivet inte något stöd för att en leverantör skulle vara förhindrad att åberopa annan utredning än den i artikeln och bilaga XII till direktivet särskilt angivna. Frågan lär dock sällan ställas på sin spets med hänsyn till den omfattande uppräkningen och den i flera fall relativt öppna beskrivningen av olika typer av utredning. Vad gäller bestämmelserna om officiell förklaring i 60.2 tredje stycket i LOU-direktivet, är de sådana att de bör genomföras genom föreskrifter som meddelas i förordning. Som framgår av bestämmelserna ska förklaringarna göras tillgängliga i det s.k. e- Certis (se avsnitt 7.6). Med hänsyn till kopplingen till e-Certis framstår det som lämpligt att samma myndighet som ska se till att erforderliga uppgifter registreras och uppdateras kontinuerligt i e- Certis också utför de uppgifter som följer av artikel 60.2 tredje stycket i direktivet. Som framgår av avsnitt 7.6.3 anser utredningen att är lämplig myndighet att se till att registreringen i e-Certis är korrekt. bör sålunda åläggas att utföra även de uppgifter som följer av artikel 60.2 tredje stycket i direktivet. I fråga om artikel 60.5 i LOU-direktivet är det något oklart vad den artikeln erfordrar i genomförandehänseende. Som den är utformad riktar den sig till medlemsstaterna och rör hur samarbetet mellan medlemsstaterna bör te sig. Huruvida informationen som avses i artikeln ska lämnas för beslut i enskilda fall, framgår inte heller entydigt. Enligt utredningen får det antas att syftet med punkten uppnås med en tillämpning av de föreskrifter som genom- för artikel 86 i direktivet. De föreskrifter som genomför artikel 60 i direktivet behöver alltså inte innefatta några föreskrifter som särskilt genomför artikel 60.5 i direktivet. Sammanfattningsvis bedömer utredningen att bestämmelserna om administrativt bistånd i artikel 60.5 i LOU-direktivet inte bör genomföras genom särskilda föreskrifter om bevismedel. Bestäm- melserna i artikel 60.2 tredje stycket i LOU-direktivet ska genom- föras genom föreskrifter i förordning. Övriga bestämmelser i artikel 60 i LOU-direktivet ska genomföras med endast redak- avvikelser genom föreskrifter i den nya lagen om offentlig upphandling. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Egen försäkran och annan utredning avseende förhållanden hos leverantörer. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet Föreskrifterna som genomför artikel 60.2 tredje stycket i LOU- direktivet (X §) som ska meddelas genom förordning bör utformas enligt följande. X § När ett dokument inte har kunnat utfärdas av en behörig myndig- het enligt 64 eller 65 §§ lagen (2016:0000) om offentlig upphandling eller inte omfattar alla relevanta situationer enligt 13 §, 14 § och 15 § 2 den lagen, ska lämna en officiell förklaring till detta. ska göra de förklaringar som har lämnats enligt första stycket tillgängliga i Europeiska kommissionens online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis).) Om artikel 60.5 i LOU-direktivet (Y §) genomförs, trots utred- ningens bedömning ovan, kan det göras genom föreskrifter som meddelas genom förordning och som utformas enligt följande. Y § ska på begäran göra alla upplysningar som rör dels skäl för uteslutning samt leverantörers behörighet att utöva yrkesverksamhet, ekonomiska och finansiella ställning och tekniska och yrkesmässiga kapacitet, dels utredning enligt 13–19, 52–56, 63–70 §§ lagen (2016:0000) om offentlig upphandling tillgängliga för behöriga myndigheter i andra medlemsstater i Europeiska unionen än . 7.6Online-verktyg för tillhandhållande av intyg och certifikat (e-Certis) tillhandahåller och förvaltar ett webbaserat verktyg som är tänkt att underlätta för såväl upphand- lande myndigheter som leverantörer att bilda sig en uppfattning om vilken typ av dokumentation som förekommer, krävs och accep- teras vid upphandlingar i medlemsstaterna. Beteckningen på verktyget skiftar något. Kommissionen använder e-Certis, eCertis och eCertIS. På används beteckningen eCERTIS (se webbadresserna , , ) Verktyget bygger på att medlemsstaterna uppdaterar och verifierar informationen beträffande respektive medlemsstat. Verktyget är dock ytterst ett gemensamt initiativ som bygger på att medlemsstaterna medverkar frivilligt. I har Kammarkollegiet och bidragit med den information som rör . Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet I skäl 87 i LOU-direktivet behandlas systemet e-Certis. EU- lagstiftaren anför därvid följande i skälet. Kommissionen tillhandahåller och förvaltar ett elektroniskt system, e- Certis, som nationella myndigheter uppdaterar och verifierar på frivillig basis. Syftet med e-Certis är att underlätta utbytet av intyg och annan styrkande dokumentation som upphandlande myndigheter ofta kräver. Erfarenheten tyder på att frivillig uppdatering och verifiering inte är tillräckligt för att garantera att e- Certis infriar hela sin potential att förenkla och underlätta dokument- utbytet till fördel särskilt för små och medelstora företag. Underhållet bör därför i ett första steg göras obligatoriskt och i ett senare steg bör det bli obligatoriskt att använda e-Certis. Bestämmelserna om e-Certis finns i artikel 61 i LOU-direktivet. Rubriken till artikeln är Online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis). Artikeln är indelad i tre punkter. Av artikel 61.1 i direktivet framgår att det av inrättade e-Certis ska användas för att underlätta gränsöverskrid- ande upphandling. Enligt punkten ska medlemsstaterna se till att den information om intyg och andra skriftliga bevis som registreras i systemet ska uppdateras kontinuerligt. I artikel 61.2 i direktivet slås fast att de upphandlande myndig- heterna i första hand ska kräva den typ av intyg och skriftliga bevis som e-Certis innehåller. Det anges vidare att de upphand- lande myndigheterna ska ha tillgång till systemet. Artikeln avslutas med en bestämmelse som riktar sig till EU- kommissionen. Enligt artikel 61.3 i direktivet ska kommissionen göra alla språkversioner av det europeiska enhetliga upphandlings- dokumentet tillgängliga i e-Certis. När det gäller artikel 61.2 i direktivet ska noteras att medlems- staterna får skjuta upp tillämpningen av punktens bestämmelser till och med . Detta framgår av artikel 90.5 i direktivet. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet Utredningens förslag: Bestämmelserna om online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis) i artikel 61.2, i de delar som riktar sig till kommissionen, och artikel 61.3 i LOU-direktivet bör inte föranleda några föreskrifter i författ- ning. Bestämmelserna i artikel 61.1 i LOU-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Övriga bestäm- melser i artikel 61.2 i LOU-direktivet bör inte genomföras . Skälen för utredningens förslag Vissa av artikelns bestämmelser riktar sig till och bör inte föranleda några föreskrifter i författning. Sådana bestämmelser finns i artikel 61.2 och 61.3 i LOU-direktivet. När det gäller den del av artikel 61.2 i direktivet som inte riktar sig till kommissionen, finns det anledning att ta i beaktande att utformningen av den del av systemet, e-Certis, ännu inte är känd. Av artikel 59.2 i LOU-direktivet följer att kommissionen har getts befogenheter att anta genomförandeakter i fråga om det europeiska enhetliga upphandlingsdokumentet. Enligt utredningens bedöm- ning bör därför denna del av artikel 61.2 i direktivet inte genom- föras . Som framgått kan ju medlemsstaterna avvakta med genomförandet i denna del (se artikel 90.5 i LOU-direktivet). När det bedöms lämpligt att genomföra bestämmelserna kan före- skrifterna utformas enligt följande och införas som ett nytt andra stycke i 63 § i utredningens lagförslag avseende offentlig upp- handling. När myndigheten enligt första stycket begär att utredning ska lämnas in, bör den i första hand begära in sådan typ av utredning som myndig- heten har tillgång till via det av upprättade online- verktyget för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis). Vad avser artikel 61.1 i LOU-direktivet har utredningen att ta ställning till vilken myndighet som ska se till att erforderliga uppgifter registreras och uppdateras kontinuerligt i e-Certis. Åliggandet som följer av artikel 61.1 i LOU-direktivet framstår som snarlikt de uppgifter som , och utför inom den s.k. gemensamma kontakt- Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet punkten (se 4 § förordningen [2009:1078] om tjänster på den inre marknaden). Uppgiften kan också påstås ligga inom ramen för de uppgifter som har ålagts att utföra inom ramen för ett upphandlingsstöd (se 4 § förordningen (2007:1117) med instruktion för ). har också tidigare deltagit i arbetet med att i e-Certis registrera uppgifter och hålla dem aktuella. Sammantaget bedömer utredningen att lämp- ligen bör åläggas att utföra de uppgifter som följer av artikel 61.1 i direktivet. Föreskrifterna som genomför artikel 61.1 i direktivet bör meddelas genom förordning och utformas enligt följande. X § ska se till att erforderliga uppgifter om intyg och andra skriftliga bevis registreras och uppdateras kontinuerligt i online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis). I skäl 44 LOU-direktiv nämns möjligheterna att i lämp- liga fall när byggentreprenadens eller tjänsternas natur motiverar det, kräva att åtgärder eller system för miljöledning ska tillämpas vid fullgörande av kontrakt. I samma skäl behandlas vidare hur en leverantör kan visa att kontraktet kan fullgöras i enlighet med nämnda krav. LOU-direktiv finns bestämmelserna om kvalitets- säkringsstandarder och miljöledning i artikel 49 och artikel 50. I artikel 49, kvalitetssäkringsstandarder, anges följande. Om en upphandlande myndighet kräver uppvisande av intyg utfärdat av ett oberoende organ om att den ekonomiska aktören iakttar vissa kvalitetssäkringsstandarder, skall myndigheten hänvisa till kvalitets- säkringssystem som bygger på relevanta europeiska standarder på området som är certifierade av organ vilka uppfyller europeiska stan- darder för certifiering. Den skall godkänna likvärdiga intyg från organ som är etablerade i andra medlemsstater. Den skall även godta andra bevis på likvärdiga kvalitetssäkringsåtgärder som lämnas av ekonom- iska aktörer. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet I artikel 50, standarder för miljöledning, anges följande. Om en upphandlande myndighet i de fall som avses i artikel 48.2 f kräver att få se certifikat som upprättats av ett oberoende organ och som intygar att den ekonomiska aktören uppfyller vissa miljölednings- standarder, skall myndigheten hänvisa till gemenskapens miljöled- nings- och miljörevisionsordning (EMAS) eller till miljölednings- standarder som bygger på relevanta europeiska eller internationella standarder och som certifierats av organ som uppfyller gemenskapslag- stiftningen eller internationella standarder för certifiering. Myndig- heten skall godta likvärdiga certifikat från organ i andra medlemsstater. Den skall även godta andra bevis på likvärdiga miljöledningsåtgärder som läggs fram av de ekonomiska aktörerna. Artiklarna har i svensk rätt genomförts genom nuvarande 11 kap. 14 och 15 §§ . Övervägandena beträffande genomförandet finns i prop. 2006/07:128 s. 401–403. Med anledning av en ny EU- förordning om frivillig miljöledning och miljörevision gjordes vissa följdändringar i nuvarande 11 kap. 15 § (prop. 2010/11:93, bet. 2010/11:MJU23, rskr. 2010/11:282). Frågan om åtgärder och system för miljöledning berörs i skäl 88 i LOU-direktivet. Till skillnad mot skäl 44 LOU-direktiv anges inte skäl att åtgärder eller system för miljöledning får krävas för fullgörande av kontrakt i lämpliga fall, när bygg- entreprenadens eller tjänsternas natur motiverar det. Uttalandena i skälet LOU-direktiv – lämpliga fall och natur motiverar det – tycks dock inte ha lämnat några spår vare sig i bestämmelserna som har genomfört artiklarna 49 och 50 direktiv, nuvarande 11 kap. 14 och 15 §§ , eller i förarbetena till dessa (se prop. 2006/07:128 s. 401–403, jfr även a.a. s. 539). I övrigt anges i skäl 88 i LOU-direktivet liksom i motsvarande skäl direktiv att miljöledningssystem kan visa att leveran- tören har teknisk kapacitet att fullgöra kontraktet oberoende av om systemet är registrerat i överensstämmelse med unionsinstrument som förordning 1221/2009 eller ej. Det anges vidare att detta inbegriper intyg för EU-miljömärket som omfattar miljölednings- kriterier. Skäl 88 i LOU-direktivet avslutas med uttalanden som rör en leverantörs möjligheter att beskriva sådana miljöledningssystem Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet som inte är registrerade i enlighet med något unionsinstrument. Det anges därvid att då en leverantör som inte har tillgång till registrerade system för miljöledning eller inte har möjlighet att få det inom aktuella tidsfrister, bör det vara tillåtet för denne att lämna en beskrivning av de åtgärder för miljöledning som har genomförts. Detta förutsätter att leverantören visar att åtgärderna garanterar samma miljöskydd som de åtgärder som krävs enligt miljöledningen. I LOU-direktivet har bestämmelserna om kvalitetssäkrings- och miljöledningsstandarder samlats i en artikel, artikel 62. Artikeln är indelad i tre punkter. I artikel 62.1 i LOU-direktivet finns bestämmelser om kvalitets- säkringsstandarder. Punkten motsvarar artikel 49 direktiv med den skillnaden att tillgänglighet för personer med funktions- nedsättning särskilt nämns bestämmelse. Till skillnad mot artikeln direktiv avslutas dessutom artikel 62.1 i LOU- direktivet med bestämmelser som i viss utsträckning begränsar en leverantörs möjlighet att åberopa andra kvalitetssäkringssystem än de som den upphandlande myndigheten har hänvisat till. I punktens sista mening anges nämligen följande. Den ska även godta andra bevis om likvärdiga kvalitetssäkringsåtgärder om den berörda ekonomiska aktören inte hade möjlighet att erhålla intygen inom gällande tidsfrister och detta inte kan tillskrivas den ekonomiska aktören, förutsatt att den ekonomiska aktören bevisar att de föreslagna kvalitetssäkringsåtgärderna överensstämmer med de kvalitetssäkringsstandarder som krävs. Utöver att det av det åberopade materialet ska framgå att de före- slagna kvalitetssäkringsåtgärderna överensstämmer med de kvalitets- säkringsstandarder som myndigheten har hänvisat till, ska ytterligare två förutsättningar vara uppfyllda för att andra bevis ska godtas för att kvalitetssäkringsåtgärderna ska anses vara likvärdiga med de som följer av angivna standarder. För det första ska leverantören inte ha haft möjlighet att erhålla intygen inom gällande tidsfrister. För det andra ska detta inte kunna tillskrivas leverantören. Av dessa två förutsättningar, framförallt den senare, tycks det sålunda följa ett visst aktsamhetskrav på leverantören. Bestämmelser om miljöledningsstandarder finns i artikel 62.2 i LOU-direktivet. Punkten är indelad i två stycken. Artikel 62.2 första stycket i LOU-direktivet motsvarar i princip artikel 50 första och andra meningarna direktiv. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet I förhållande till direktiv saknas det dock direk- tiv en uttrycklig koppling till reglerna om tekniska specifikationer. När det gäller bestämmelserna om tekniska specifikationer direktiv, kan noteras att de inte är placerade i avsnittet om kvalitativa urvalskriterier utan i avsnittet om förberedelser, artikel 42 i LOU- direktivet. Den avslutande bestämmelsen i artikel 50 tredje meningen direktiv har ingen direkt motsvarighet i artikel 62.2 i LOU- direktivet, men får antas ha ersatts av bestämmelserna i artikel 62.2 andra stycket i LOU-direktivet. I likhet med artikel 62.1 i LOU- direktivet avslutas artikel 62.2 i direktivet med bestämmelser som i viss utsträckning begränsar en leverantörs möjlighet att åberopa andra standarder än de som den upphandlande myndigheten har hänvisat till. Artikel 62.2 andra stycket i direktivet har följande lydelse. Om en ekonomisk aktör bevisligen inte hade möjlighet att få sådana intyg utfärdade eller erhålla dem inom gällande tidsfrister och detta inte kan tillskrivas den ekonomiska aktören ska den upphandlande myndigheten också godta andra bevis om miljöledningsåtgärder, förutsatt att den ekonomiska aktören bevisar att dessa åtgärder är likvärdiga med dem som krävs i det tillämpliga miljöledningssystemet eller den tillämpliga miljöledningsstandarden. Regleringen är uppbyggd på samma sätt som motsvarande bestämmelse i artikel 62.1 sista meningen i LOU-direktivet. När det gäller en av förutsättningarna används begreppet bevisligen i artikel 62.2 andra stycket i LOU-direktivet. Huruvida det innebär att det krävs mer eller mindre vägande skäl i fråga om möjlig- heterna att få sådana intyg utfärdade eller erhålla dem i förhåll- ande till motsvarande förutsättning i artikel 62.1 sista meningen i direktivet är oklart. Vidare är begreppsbildningen inte helt överens- stämmande mellan artikelns två första punkter när det gäller hur orden likvärdiga och överensstämmer används. Med artikel 62.3 i LOU-direktivet avslutas artikeln. I punkten anges att medlemsstaterna ska bistå varandra enligt artikel 86 i direktivet med information om sådana bevis som avses i punkterna 1 och 2 i artikeln. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet Utredningens förslag: Bestämmelserna om administrativt sam- arbete i artikel 62.3 i LOU-direktivet bör inte genomföras genom särskilda föreskrifter om kvalitetssäkrings- och miljö- ledningsstandarder. Bestämmelserna i övrigt om kvalitets- säkrings- och miljöledningsstandarder i artikel 62 i LOU-direk- tivet ska genomföras genom föreskrifter i lag. Skälen för utredningens förslag Bestämmelserna om kvalitetssäkrings- och miljöledningsstandarder i LOU-direktivet syftar framförallt till att krav på sådana stan- darder i en upphandling inte ska tillåtas påverka leverantörer på ett sätt som strider mot principen om icke-diskriminering. EU- lagstiftaren har för att undvika sådana effekter siktat in sig på två olika aspekter på en upphandling. Den första avser vilka standarder en upphandlande myndighet bör hänvisa till. Den andra gäller under vilka förutsättningar en leverantör kan använda sig av andra alternativ än de standarder som myndigheten har hänvisat till för att visa att leverantörens åtgärder överensstämmer med de som följer av standarden i fråga. Den första aspekten på regleringen återfinns även direktiv. För genomförandet av artikel 62.1 och 62.2. i dessa delar bör därför frågan ställas om genomförandet kan ske med nuvarande bestämmelser som förebilder. De få skillnaderna mellan och artiklar i nu aktuellt hänseende som utredningen har redogjort för ovan, är enligt utredningens bedömning inte sådana att nämnda punkter bör genomföras på ett sätt som principiellt skiljer sig från det tidigare. Tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning som del i en kvalitetssäkringsstandard kunde användas redan med stöd av reglering. Att detta nu särskilt nämns i artikel 62.1 i LOU- direktivet bör i fråga om genomförandet enbart medföra att för- hållandet också nämns i de föreskrifter som genomför punkten. Det finns vidare enligt utredningen inte någon anledning att avvika från genomförandemetoden att använda nuvarande 11 kap. 15 § som förebild på grund av att det i artikel 62.2 i LOU- direktivet inte finns någon koppling till att det ska röra sig om kontrakt som gäller tjänster eller byggentreprenader. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet Sammanfattningsvis bör alltså bestämmelserna i artikel 62.1 och 62.2 i LOU-direktivet om vilka standarder en upphandlande myndighet bör hänvisa till, genomföras med nuvarande 11 kap. 14 och 15 §§ som förebilder. ska dock föreskrifterna som genomför nämnda punkter så långt möjligt ges en direktivnära utformning. Den andra aspekten på regleringen återfinns även den direktiv. Beträffande dessa delar är skillnaderna mellan bestäm- melserna i artikel 62.1 och 62.2 i LOU-direktivet och de direktiv mer distinkta. Som har framgått beskrivs numera mer detaljerat under vilka förutsättningar en leverantör kan använda sig av andra alternativ än de standarder som myndigheten har hänvisat till för att visa att leverantörens åtgärder överensstämmer med de som följer av standarden i fråga. Dessa mer detaljerade regler bör enligt utredningen återspeglas i de föreskrifter som genomför artikel 62.1 och 62.2 i LOU-direktivet. Av detta följer dock inte att bestämmelserna bör genomföras på ett sätt som principiellt skiljer sig från det tidigare. Enligt utredningen handlar det i stället om att utveckla de föreskrifter som finns i nuvarande 11 kap. 14 § andra stycket och 15 § andra stycket . Vad gäller bestämmelserna i den sista punkten i artikeln, artikel 62.3 i LOU-direktivet, bedömer utredningen att dessa inte bör genomföras genom särskilda föreskrifter om kvalitetssäkrings- och miljöledningsstandarder. Enligt utredningens mening uppnås syftet med regleringen genom de föreskrifter som genomför artikel 86 i LOU-direktivet (se avsnitt 12.5.3). Sammanfattningsvis bör bestämmelserna om administrativt samarbete i artikel 62.3 i LOU-direktivet inte genomföras genom särskilda föreskrifter om kvalitetssäkrings- och miljölednings- standarder. Bestämmelserna i övrigt i artikel 62 i LOU-direktivet ska genomföras med endast redaktionella avvikelser genom före- skrifter i den nya lagen om offentlig upphandling. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Egen försäkran och annan utredning avse- ende förhållanden hos leverantörer. Kvalitativa urvalskriterier enligt LOU-direktivet 7.8Utnyttjande av andra enheters kapacitet Bestämmelserna som reglerar möjligheterna för en leverantör eller en grupp av leverantörer att åberopa andras kapacitet i fråga om ekonomisk och finansiell ställning och teknisk eller yrkesmässig kapacitet finns LOU-direktiv i artikel 47.2 och 47.3 och i artikel 48.3 och 48.4. Av artikel 47.2 och artikel 48.3 direktiv framgår att möjligheterna att åberopa annans kapacitet inte är avhängigt den rättsliga arten av förbindelsen mellan leverantören och den vars kapa- citet leverantören åberopar. Det följer vidare av punkterna att leverantören ska visa att denne förfogar över resurserna i fråga. Hur detta kan visas exemplifieras i punkterna. Exemplen beskrivs visserligen inte identiskt i de båda punkterna men kan ändå samman- fattas med att leverantören kan visa att denne förfogar över resurserna genom att åberopa ett åtagande av den vars kapacitet som åberopas och som innebär att nödvändiga resurser ställs till leverantörens förfogande. Att det ovan sagda även gäller för en grupp av leverantörer både i förhållande till deltagande leverantörer i gruppen och andra följer av artikel 47.3 och artikel 48.4 direktiv. De ovan behandlade bestämmelserna direktiv har genomförts genom nuvarande 11 kap. 12 § . Genom para- grafen genomfördes både artikel 47.2 och artikel 48.3 i direktivet. Som framgår av förarbetena föranleddes placeringen av artiklarnas bestämmelser i en gemensam paragraf av synpunkter från Lagrådet (se prop. 2006/07:128 s. 401 och bilaga 14 till a.a. s. 632 f.).