sou · H2B327d2 · 2014-05-07 00:00:00 — Andra faktorer var kopplade till tjänstgöringen, relationen, barndomstrauman och demografiska faktorer. Effektiv behandling saknas. Riskfaktorer för våld i nära relationer undersöktes på en kohort om 42 215 individer som tjänstgjorde aktivt i amerikanska flygvap- net (Slep, Foran, , & Snarr, 2010). Lägre grad av tillfreds- ställelse i relationen, alkoholproblem, ekonomiska svårigheter och i tjänst identifierades som riskfaktorer. Skyddande faktorer utgjordes av att vara förälder, stöd från grannar, individuell bemästringsförmåga och stöd från samhället. Enligt författarna bör dessa riskfaktorer identifieras och bli föremål för riktade familje- interventioner och stöd från samhället. Aggressivitet riktad mot familjemedlem eller en främling under- söktes på ett urval av amerikanska veteraner (n = 1 090) vid två mättillfällen med mellanrum (, 2013). Av dessa rapporterade att de utövat våld mot en familjemedlem och mot någon främling . Aggressiva symtom och PTSD-symtom i form av plötsligt påkommande minnes- bilder (flashbacks) vid första mättillfället var relaterat till ökat risk för familjevåld respektive våld mot en främmande person vid uppföljningen. Vidare analyser visade att män i större utsträckning använde våld mot någon främmande person och kvinnliga veteraner använde våld i familjekontexten. Relationen mellan PTSD, ilska och aggressiva handlingar mot partners undersökets hos 60 Vietnamveteraner, där 18 hade PTSD och 42 var kontroller utan PTSD (Taft, Street, , Dowdall, & Riggs, 2007). PTSD-symtom var kopplade till fysisk attack och psykologisk aggression mot partner och ilska var den medierande faktorn. Dessa fynd indikerar förhöjd aggressiv respons hos vetera- ner med PTSD vilket utgör ett framträdande drag i samband med övergrepp i denna population. Kvinnliga veteraner med psykiatriska diagnoser hade också hög prevalens av symtom från reproduktionsorgan och andra fysiska hälsoproblem. Sådana fynd gör att fokus tydligt också måste riktas mot kvinnliga veteraners psykiska och fysiska hälsa (et al., 2012). Skillnader i konsumtion av läkemedel mot huvudvärk under- söktes bland 551 kvinnor och män som var amerikanska soldater och som tjänstgjort i och (Seng et al., 2013). En fjärdedel (25,), hade intagit läkemedel mot huvudvärk . Det var vanligare att kvinnlig personal (29,) tog dessa medel än män (19,). Att använda läkemedel mot huvud- värk var associerat till nedsatt mental hälsa, högre förekomst av psykiska symtom och mer exponering för traumatiska händelser. Emellertid såg man ingen skillnad mellan könen när det gäller dessa faktorer. Jämfört med civila kvinnor (n = 274 399) rapporterade kvinnor från National Guard eller Reserves (n = 995) samma hälsotillstånd medan kvinnlig personal kvar i aktiv tjänst (n = 661) graderade sin hälsa och tillgång till hälso- och sjukvård bättre (Lehavot, Hoerster, , Jakupcak, & , 2012). Kvinnliga veteraner däremot som lämnat det militära rapporterade sämre generell hälsa, ökad förekomst av beteenden som utgör hälsorisker, nedsatt mental hälsa och kroniska sjukdomar jämfört med civila kvinnor. En litteraturgenomgång genomfördes om hur forskningen ser ut när det gäller kvinnliga veteraner (, 2006). Man fann 182 studier varav 2 var RCT. Den mesta forskningen när det gäller kvinnliga veteraners hälsa var av beskrivande natur och avhandlade PTSD, sexuella trakasserier och övergrepp, användningen av hälso- och sjukvård och olika mentala hälsoproblem. Författarna efterlyste fler experimentella studier och studier om vårdens kvalitet. Kvinnor utgjorde , av den amerikanska militärens personalstyrka. För att undersöka deras situation mer ingående genomfördes en intervjustudie på 19 kvinnliga veteraner som tjänst- gjort i eller (Mattocks et al., 2012). Vad man fann i studien var att kvinnliga veteraners erfarenheter från tjänstgöringen och återintegreringen efter hemkomsten var de huvudsakliga stressor- erna. Stressfulla upplevelser under tjänstgöringen utgjordes av att vara i strid, sexuella övergrepp och separationen från familjen. De rapporterade varierande förmåga i att hantera dessa upplevelser och använde sig av olika kognitiva och beteendemässiga bemästrings- strategier för att hantera stressen. En litteraturgenomgång gjordes om kvinnlig militär personal och PTSD som täckte åren 1990–2010 (, 2012). Man fann 800 artiklar varav 28 inkluderades. Litteraturen omfattade studier om sexuella trauman före och under tjänstgöringen, expo- nering för strid, könsskillnader i PTSD från första till krigen i och . Några behandlingsstudier ingick också. Författarna menar att eftersom andelen kvinnor ökar i det militära är det angeläget att fortsätta undersöka den kvinnliga per- sonalens erfarenheter före, under och efter tjänstgöringen. Fortsatt fokus bör vara på sexuella övergrepp, PTSD och komorbida till- stånd och hur allt detta påverkar familjelivet och funktionen efter hemkomst samt efter att man lämnat det militära. Relationen mellan stridserfarenhet och att föda barn studerades på 1 660 amerikanska kvinnliga soldater (et al., 2013). Man fann att kvinnlig personal som hamnade i stridssituationer efter att de fött barn hade en högre risk för att utveckla depression efter tjänstgöringen. Denna risk verkade dock primärt vara mer relaterad till stridserfarenhet än till barnafödsel. Inställningen till att söka behandling undersöktes hos 131 kvinn- liga soldater som tjänstgjort i eller (Sadler et al., 2013). Man genomförde studien genom screening via webben. Många angav att de varit I strid () och att de upplevt sexuellt trauma (). Mental ohälsa var vanligt förekommande och av dem som lämnat feedback meddelade att informationen via nätet hade minskat deras obehag kring att söka stöd. Dessutom rapporterade att skulle uppsöka någon vårdinsatans. Orsaken till svårigheter att söka hjälp angavs bero på den stigmatisering det skulle innebära samt att de hade begränsad kunskap var man kunde söka stöd specifikt för kvinnor. arna menar att webbaserad screening med individualiserad psyko- edukation kan vara ett bra stödkomplement. Psykiatrisk och fysisk funktionsnivå samt livskvalitet under- söktes hos 270 kvinnliga veteraner som gick på behandling på ett av Veterans Affairs medicinska center (Surìs, , Kashner, & Borman, 2007). De intervjuades om sexuella trauman i det civila livet samt i det militära. De som varit utsatta för sexuella trauman i det civila rapporterade nedsatt psykisk, fysisk funktion och lägre nivå av livs- kvalitet. Kvinnor som varit utsatt för sexuella trauman i det militära rapporterade ytterligare negativa konsekvenser, mer och bortom det som rapporterats om övergrepp i det civila. För att undersöka hur kvinnliga veteraner sökt vård genomfördes en undersökning på 3 611 kvinnliga veteraner som tjänstgjort i olika amerikanska krig (, Bean-Mayberry, , Cordasco, & Yano, 2013). Man fann vissa skillnader så till vida att veteraner från hade sökt mer specialist- vård medan kvinnliga veteraner från hade sökt mer i kvinnohälsovård och psykiatrisk vård. De nya veteranerna från Irak- och sökte i mycket större uträckning vård än tidigare generationer. De vanligaste synpunkterna från kvinnliga veteraner var att det ibland var för stora geografiska avstånd till vårdinstanser samt att det borde finnas gynekologisk kompetens i primärvården. Författarna menar att de yngre kvinnliga veteraner- nas högre användning av psykiatrisk behandling förstärker behovet av integrering och koordinering av primärvård så att den även möjliggör tillgång till psykiatrisk behandling och gynekologisk vård. I en stor registerstudie på amerikanska soldater som hade kon- takt med VA ville man undersöka riskfaktorer för hjärt-kärlsjuk- dom hos kvinnliga veteraner (et al., 2013). I studien ingick data från 255 891 kvinnor och drygt 2 miljoner män i åldern 35–. Vanliga riskfaktorer för hjärt-kärlsjukdom var högt blod- tryck och förhöjda blodfetter vilket förekom hos 13–och då mer i de äldre årsgrupperna. Diabetes fanns hos 4–och över- vikt hos 14–. Även om riskfaktorerna var något vanligare hos män fanns de även tydligt hos kvinnlig personal. Författarna menar att forskningen bör inriktas på hur man ska möta detta problem. Man identifierade sex tydliga stressorer för kvinnlig militär per- sonal som tjänstgjort I och i en longitudinell studie på 79 individer som studerades före tjänstgöring, direkt efter hemkomst samt och (et al., 2013). Dessa stressorer var (1) interpersonella (familj och vänner), (2) tjänst- görings- och militärt relaterade, (3) hälsobekymmer, (4) dödsfall hos närstående, (5) dagliga angelägenheter (ekonomi/hushåll/trans- porter) och (6) problem relaterade till anställning eller utbildning. var de interpersonella stressorerna de vanligaste. Författarna menar att det behövs en mer koordinerad inriktning för att möta kvinnliga veteraners behov av hälso- och sjukvård. Könsskillnader i socialiseringsprocessen i en manligt dominerad organisation som det militära studerades i (, Lombardi, Fraccaroli, Battistelli, & Zaniboni, 2008). Urvalet bestod av 324 soldater där var kvinnor. Man fann att kvinnor jämfört med män lade större vikt vid att bli upplärda av kollegor som var exper- ter. Kvinnor satte också värde på stödet de fick från sina chefer när det gäller att integrera organisationens värden och mål vilket bidrar till identifikationen med den militära strukturen. Den praktiska betydelsen av detta, enligt författarna, är att det kan bidra till att utveckla integreringen av kvinnor i för dem icke-traditionella orga- nisationer. Att undersöka skillnad i förekomst av PTSD mellan manlig och kvinnlig amerikanska militär personal var syftet med en litteratur- genomgång som avsåg publiceringar (Crum- Cianflone & , 2013). Man identifierade 18 studier och fann att kvinnor har en något högre risk för PTSD efter hemkomst från tjänstgöring. Studierna var inte entydiga och även de med rigo- rösa metoder var inte designade att utvärdera potentiella könsskill- nader. På grund av dess begränsningar menar författarna att fram- tida studier om förekomst av PTSD bör vara longitudinella och vär- dera erfarenheterna under tjänstgöringen som man kon- trollerar för faktorer innan tjänstgöringen. Faktorer som är kopplade till att veteraner söker hjälp jämfördes mellan män och kvinnor (n = 1 040) som tjänstgjort i och (Di et al., 2013). Generellt var dessa faktorer lika för män och kvinnor. Ett tydligt undantag var dock att lägre in- komst var mer relaterat till att söka vård för mental ohälsa hos kvinnor men inte hos män. Utöver det var sexuella trakasserier en tydlig faktor för kvinnor och dessutom sökte icke-vita manliga sol- dater i större utsträckning behandling. I en studie på amerikansk sjukvårdspersonal som tjänstgjort i och (n = 799) fann man ingen skillnad i vård- användning mellan manlig och kvinnlig personal (Elnitsky et al., 2013). De som beskrev hinder för att söka vård sökte dock i större utsträckning än de som inte såg sådana hinder. Syftet i en undersökning på amerikansk sjukvårdspersonal (n = 16 146) var att studera stress, bemästring och benägenhet att söka hjälp för problem efter tjänstgöring i eller (Gibbons, Barnett, Hickling, Herbig-Wall, & Watts, 2012). Kvinnor påverkades mer än män av sitt familjeansvar och tveksamheten att söka hjälp var mer kopplad till oro för karriären än det egna väl måendet. Kvinnliga soldater var också bekymrade över om de skulle fungera i sin roll eller hur mycket alkohol de drack. Kvinnliga sjuk- vårdsofficerare var istället mer upptagna av ekonomiska bekymmer och vilken skada det skulle göra för deras karriär om de sökte hjälp. Författarna menar att vårdgivarna bör var mer medvetna om vad som påverkar individer att söka vård och på könsskillnader när det gäller hur insatsstress tar sig uttryck. I denna studie undersöktes könsskillnader när det gäller före- komst av mental ohälsa och neurologiskt baserade beteendekom- plikationer som följd av TBI hos 12 605 amerikanska veteraner (män: n = 11 951 och kvinnor: n = 654) som tjänstgjort i och (Iverson et al., 2011). PTSD representerade den vanlig- aste mentala ohälsan och förekom i något större utsträckning hos män. I motsats var det 2 respektive 1,3, respektive 1,5 gånger vanlig- are att kvinnor hade depression, ångestsyndrom respektive PTSD med komorbid depression. Utöver det hade kvinnor tydligt mer neurologiska beteendekomplikationer. Författarna menar att det viktig att behandlare också identifierar andra tillstånd än PTSD hos dem med TBI. Användning av vård undersöktes i en registerstudie på 159 705 amerikanska soldater som hade sökt behandling (Maguen et al., 2012). Kvinnor med PTSD sökte vård i större utsträckning än män. Så gjorde dock båda könen om de hade PTSD med komorbida tillstånd av depression eller alkoholöverkonsum- tion. Författarna menar att en bättre förståelse för skillnaderna i vårdanvändning kan förbättra vården av dem med PTSD. I denna studie undersöktes kommunikationen genom videoin- spelningar i parrelationer där en av deltagarna hade PTSD (Hanley, Leifker, Blandon, & , 2013). Männen men inte kvinnorna med mer uttalade PTSD-symtom, gav mindre stöd till sin partner i samband med diskussioner kring negativa aspekter av deras rela- tion. Kvinnor verkade istället mer motståndskraftiga mot negativ inverkan av PTSD på deras förmåga att bidra med intimitet till sin partner. Jämförelse mellan kvinnors och mäns rapporterade mentala ohälsa, relaterat till exponering för strid och sexuellt trauma under tjänstgöring i eller var föremålet för denna studie på 7 251 soldater i aktiv tjänst (6 697 män och 554 kvinnor) (Skopp, Luxton, Madden, & Maguen, 2012). Tydliga könsskillnader konsta- terades. Kvinnor rapporterade mer sexuella trauma. Även om män rapporterade mer exponering för strid, rapporterade kvinnor mer exponering för strid än vad som visats. Män rapporterade mer problematisk konsumtion av alkohol medan kvinnorna hade mer depression. Man noterade inga skillnader i förekomst av PTSD, däremot fann man ett större samband mellan fysisk skada och PTSD hos kvinnor. Författarna menar at det är viktigt för behandlare att vara medveten om dessa skillnader för att kunna identifiera aktuella problem. Motståndskraft, socialt stöd Olika faktorer före tjänstgöring som kunde förutsäga väl mående efter tjänstgöring undersöktes på 10 228 amerikanska soldater som tjänstgjorde i och (Bagnell et al., 2013). Bland dessa faktorer fanns normal- eller viss undervikt, att man inte varit i strid, att man tillhörde flygvapnet alternativt Navy/Guard eller att man var utbildad specifikt för strid (combat specialist occupation) förutsatt dock att man inte varit i strid. Trettio brittiska soldater som deltagit i olika insatser som brittisk militär deltagit i från till intervjuades i en kvalitativ studie om moraliska aspekter vid insatserna och eventu- ellt stöd för detta i den brittiska hemmaopinionen (, Boyce, & Hunt, 2011). Tematiska analyser visade på fyra olika kategorier av moraliska aspekter där insatserna skilde sig tydligt åt: försvar- bara, underförstått försvarbara, oklara samt oförsvarbara. Det vis- ade sig att de soldater som kunde beskriva insatserna de deltagit i som försvarbara rapporterade mer positiva aspekter både när det gäller tjänstgöringen samt stödet från det civila samhället. I denna studie var målet att undersöka hur förberedelser och värdering av stressorer påverkade militär personal i samband med evakueringen av civila israeler från (Gilbar, Ben- Zur, & Lubin, 2010). Man fann att mentala förberedelser var relate- rat till hög funktionsnivå. Upplevelse av bemästring, god samman- hållning och att man var väl förberedd ledde till att man värderade stressorerna som lägre. Författarna menar att upplevelse och kon- troll i en militär kontext påverkas tydligt av gruppsammanhållning och förberedelser. Utbildning för att förstärka motståndskraft har använts i det militära i . Ett exempel på det var att man under sammanlagt en veckas tid genomförde utbildning, rollspel och övningar som av- handlade sex områden: bättre kontakt med andra; optimism att fokusera mer på vad som kan gå bra; mental flexibilitet, självmed- vetenhet om framförallt kontraproduktiva tankar, känslor och bete- enden; bättre emotionell självreglering samt mer fokus på sina egna styrkor. Man undersökte självupplevd effekt av sådan utbildning i en studie på 661 soldater och civila ur National Guard (, 2013). En stor andel rapporterade förändringar i alla dessa aspekter vilket senare också visade sig vara relaterat till lägre grad av generella mental hälsoproblem, speciellt för de som exponerats för stressframkallande händelser. Riskfaktorer men också motståndskraftsfaktorer undersöktes i en studie på 475 amerikanska marinkårssoldater innan de avslutade sin tjänst och sedan följdes upp efter avslutad tjänst (Hourani et al., 2012). Man fann att uppvisad motståndskraft före avslut och bra upplevt socialt stöd var skyddande faktorer mot funktionsnedsättning efter tjänstens slut. undersöktes 615 tidigare soldater avseende exponering för strid och följdes upp då man mätte eventuella posi- tiva effekter av dessa erfarenheter (, 2006). Man fann att de med viss stridsexponering beskrev ökad vishet , medan de som inte varit i strid eller de som varit uttalat exponerade för strid inte rapporterade samma positiva aspekter. Författarna menar att hur man värderar det man exponeras för i livet och hur man bemästrar det kan vara viktigare för positiv anpassning än själva stressorerna i sig. Två omgångar av brittiska soldater (n = 2 794, varav 1 2010 samt 1 2011) som tjänstgjorde i svarade på frågor om hälsotillstånd och relaterade faktorer (et al., 2013). Man fann en låg grad av PTSD (2,respektive ) och relativt låg grad av generellt nedsatt psykisk hälsa (respektive , vilket kan jämföras i en vanlig befolkning). Fakto- rer som var relaterade till lägre mental ohälsa var att man kom ihåg psykoedukation innan tjänstgöring, bra ledarskap samt bra stöd från familjen. Faktorer som hade buffrande effekt på exponering för strid under- söktes på 1 584 kanadensiska soldater som tjänstgjorde i (, Sudom, & Zamorski, 2013). Skyddande faktorer var samvetsgrannhet, emotionell stabilitet samt positiva sociala interaktioner. Fynden att vissa positiva affekter och till- givenhet i det sociala stödet kunde motverka dessa skyddande faktorer påvisar enligt författarna det komplexa i motståndskraft och att mer forskning behövs. Upplevelsen av åldrandet undersöktes på 2 025 äldre amerikan- ska före detta soldater (Pietrzak, Tsai, Kirwin, & Southwick, 2013). Huvuddelen (82,) rapporterade att de fungerade väl. Negativa aspekter var fysiska och psykiska hälsoproblem samt missbruk. Positiva faktorer var upplevd motståndskraft, tacksamhet eller mening med livet; att man var gift eller bodde med en partner; upp- levde det militära från positiva utgångspunkter; aktiv livsstil; positiva förväntningar på det vidare åldrandet samt samvetsgrannhet. Syftet med denna studie på 1 561 nederländska peacekeeping- veteraner var att undersöka hur bedömda motståndskraftsfaktorer som god självkänsla, optimism, upplevd kontroll var associerade med hur man hanterade upplevelser från krigszoner (Schok, , & Lensvelt-Mulders, 2010). Man fann att högre grad av dessa faktorer kunde förutsäga lägre grad av misstro mot andra och mot världen, mer personlig växt samt lägre grad av påträngande minnen och undvikande efter tjänstgöringen. I en longitudinell studie undersöktes 4 375 amerikanska soldater 1992, 1994 och 2004 när det gäller relationen mellan tjänstgöring i det militära och senare depression (Whyman, , & Teachman, 2011). Man fann en tydlig relation mellan att ha tjänstgjort i det militära och lägre grad av depression efter tjänstgöringen om man inte varit exponerad för strid. Den viktigaste bidragande faktorn enligt författarna är det starka sociala nätverket man utvecklat under tjänstgöringen. En kvalitativ studie av 4 brittiska Falklandsveteraner genomfördes efterkriget när de var (, , & Hunt, 2006). Man fann att kamratskap var viktigt för att behålla ett stödjande nätverk men att man mestadels försökte undvika att beröra traumatiska minnen. Socialt stöd från familjen söktes först senare när man var lite säkrare på att de skulle förstå upplevelserna. Positivt stöd från samhällets sida var viktigt. Författarna menar att man tidigt bör hjälpa veteraner att genom problemfokuserad be- mästring skapa berättelser om sina upplevelser. Brittiska Royal använder sig av ett system av kamrat- stödjare benämnt (TRiM) vars syfte är att lyfta fram psykologisk påverkan av insatser samt förstärka socialt stöd. Effekterna av detta studerades på 180 soldater före, under (105 svar) och efter tjänstgöring (137 svar) i (Frappell- , , , Hacker , & , 2010). Per- sonal som hade erfarenhet av TRiM rapporterade lägre nivå av psykologisk påverkan än personal i de enheter där det användes . De som rapporterade tillgång till socialt stöd under tjänstgöringen rapporterade också lägre nivåer av psyko- logisk påverkan. Författarna menar att TRiM kan bidra till att för- stärka motståndskraften hos militär personal genom att bidra till bättre socialt stöd under insatsfasen. Bland annat kamratstödets inverkan på att söka behandling för mental ohälsa, undersöktes med kvalitativ metod på 30 amerikan- ska National Guardsoldater (et al., 2012). Tre fynd fram- kom: (1) det viktigaste skälet till att inte söka behandling var att man inte accepterat att man lider av ett mentalt hälsoproblem; (2) stödjande kamratnätverk kan minska stigma och stärka viljan att söka behandling; (3) soldaterna var generellt positiva till imple- mentering av kamratstödjare men menade att det också krävs stöd från ledarskapet. Författarna menar att formella kamratstödspro- gram kan stödja de som inte annars har tillgång till ett naturligt socialt nätverk. Relationen mellan socialt stöd och PTSD undersöktes i en ko- hort på 164 amerikanska soldater som sökt hjälp i öppenvård eller på specialistmottagning för mental hälsa efter hem- komsten från eller (Pietrzak, Harpaz-Rotem, Southwick, & Tsai, 2012). Man fann att de av veteranerna som hade PTSD också rapporterade svårigheter i sina intima partner- relationer, mindre sammanhållning i familjen, lägre grad av socialt stöd nedsatt social funktion samt lägre livskvalitet än de veteraner som sökte hjälp. Det som medierade relationen mellan PTSD och nedsatt social funktion var upplevt lägre grad av stöd från sam- hället, uttalad oro, svårigheter att acceptera förändringar samt be- gränsad tillgång till trygga relationer. Relationen mellan PTSD och lägre grad av tillfredställelse med intim partner medierades av mer kognitivt socialt undvikande samt begränsad tillgång till trygga relationer. Associationen mellan socialt stöd från den militära enheten eller familj och vänner och symtom på mental ohälsa undersöktes på 1 571 marinkårsrekryter (et al., 2013). Studien genomfördes före och efter en 13-veckors utbildning med uttalat stressfullt inne- håll. Man fann att socialt stöd generellt minskade stressymtom men att stödet från den militära enheten var viktigare än familjestödet i samband med hög stressexponering. Man fann också könsskill- nader, så till vida att stödet från den militära enheten minskade stressymtom för män medan stödet från familjen minskade stress- symtom hos kvinnor. Även om familjestöd minskade depressiva reaktioner både hos män och hos kvinnor var effekten mer uttalad hos de . För att studera funktionen socialt stöd när en veteran från eller flyttade tillbaks till sina föräldrar en period efter tjänstgöringen intervjuades 24 sådana yngre veteraner (, 2012). De flesta uppskattade både det praktiska och det emotionella stöd de fick från sina föräldrar. I några fall beskrevs dock hur konflikter också kunde uppstå. Vid de tillfällen då den hemvändande veteranen hade svårigheter med anpassningen eller hade nedsatt mental hälsa, var föräldrarna de första som iden- tifierade dessa problem.