sou · H2B36 · 2014-02-13 00:00:00 — I de feministiska rörelserna skapas det allt tätare band mellan hetero- och homosexuella män och man har också en tydlig koppling till feministiska rörelser, praktiker och teorier. (1995) och hans amerikanska kollegor för- söker att öppna för en dialog med och mytopoeterna. Även om den bok med de texter som denna dialog resulterade i utgör ett försök till dialog, uppfattade Bly och hans kollegor snarare de olika inläggen från de feministiska männen som blyhård kritik mot deras sätt att närma sig dessa frågor. Här ser man också tydligt hur psykologi ställs mot politik. Inom den mytopoetiska rörelsen finns det i ringa utsträckning ett intresse av att skapa kontakter och allianser med feminister. (1997), som har studerat de amerikanska mans- rörelserna, menar att det fanns en stor potential till att skapa en mer enad och progressiv mansrörelse i , men att det snarare uppstod ett antal fraktioner, som hade svårt att ena sig kring gemensamma frågor, fokus och en tydlig politisk agenda. pekar bland annat på avsaknaden av ett intersektionellt perspektiv på maskulinitet och tendenser till att skapa universella kategorier, till exempel homosexuella män eller heterosexuella gifta män, snarare än att ta hänsyn till hur klass, etnicitet och sexualitet skapar mer komplexa subjektiviteter. Detta odlande av särintressen undergrävde, enligt , den amerikanska mans- rörelsen och försvårade skapandet av koalitioner mellan olika frak- tioner. Det uppstod ett antal sprickor mellan till exempel olika grup- per av feministiska män med olika synsätt på sociala praktiker och förändringsarbete. Även i och växte det fram mansrörelser . bildades föreningen mannen. 1970- talet var på många sätt en brytpunkt och central period i svensk jämställdhetspolitik. Vi fick en ny föräldraförsäkring 1974, en jämställdhetsminister 1976 och en jämställdhetsombudsman 1980. Grupp 8 bildades och i kölvattnet av dessa föränd- ringar började även en del män att mobilisera sig och aktivt enga- gera sig i genusfrågor. Befria mannen innehöll många av de ingredi- enser vi känner igen från de amerikanska och brittiska mansrörel- serna, bland annat medvetandehöjande praktiker, fokus på mäns känsloliv och en kritik av patriarkatet och kapitalismen (2003, 2007). riktade män en radikal kritik mot den stereo- typa manligheten och försökte utveckla metoder för att arbeta med att skapa en större medvetenhet om mäns och kvinnors situation i det kapitalistiska samhället. 1986 upplöstes Befria mannen. Detta var istället då det riktades kritik mot mjuka och feminina män. Under 1980 och 1990-talet finner vi med andra ord en pessi- mism och en skepticism vad gäller mäns förmåga och vilja till för- ändring. Trots politiska försök att påverka män till att ta mer ansvar för hushåll och barn visar statistiken att det är kvinnor som tar huvudansvaret, medan männen ägnar sig åt sina arbeten och karriärer. tonar det också fram en stark kritik mot den feminine, svage och omanlige mannen. Vissa psykologer – som lutade sig på anknytnings- och objektrelations- teorier – och en brokig skara av debattörer menade att det var dags att acceptera att män och kvinnor har olika funktioner i familjen. Detta blev inte minst tydligt i den så kallade velourdebatten 1983. Psykologerna såg en fara i att män allt mer tog över moderns roll i familjen, att män feminiserades och förlorade sin position som fäder och män och därmed berövade sina barn en viktig psykologisk identifikationsgestalt; helt central för den oidipala utvecklingen. I kölvattnet av denna konservativa reaktion på kampen för ett mer jämställt samhälle, växer det också – med inspiration från amerikanska och brittiska mansrörelser – fram en visserligen ganska svag men synlig svensk mansrörelse. Det handlade framför allt om män som inspirerats av till exempel eller av den kristna amerikanska keepers. Vissa delar av denna yttring var klart anti-feministiska, medan andra var mer introspektiva och ägnade sig åt att söka efter den äkta manligheten. Även om dessa rörelser aldrig fick riktigt fäste i , fanns det ändå en del försök att etablera denna typ av manligt sökande i en svensk kontext. , Det vilda i mannen: vägen från mamma till mognad (1996), utgör ett sådant försök. skrev också böcker om faderskap och myter. fanns det ett visst utrymme för mansgrupper och för ett terapeutiskt sökande efter sann manlighet. Inspirerade av , och psykoanalytisk litteratur försökte män finna svaret på hur man skulle närma sig och lösa mäns kriser och identitetsproblem. Denna typ av vändning mot mannen handlade om ett sökande efter en essentiell, äkta, sann manlighet och i förlängningen av detta en stabil identifikation/identitet. Men växer det också fram mer systematiska försök i att skapa forum för att diskutera och driva frågor om män och jämställdhet. Ett sådant exempel är Det manliga nät- verket, som växte fram som ett initiativ från 1993. har man döpt om detta nätverk till den rikstäckande föreningen för jämställdhet. Föreningen växte fram som ett svar på den ökade uppmärksamheten som riktades mot mäns utbredda våld mot kvinnor och barn. Föreningen verkar för visionen om ett samhälle fritt från våld, förtryck och orättvisor. Föreningens programförklaring bygger på tankar om hur olika maktordningar som bygger på fram- för allt genus, men även klass och etnicitet, bidrar till att förtrycka människor (och 2012). kan vi därmed se hur några större aktörer, som Män för jämställdhet, organiserar sig och driver jämställdhetsfrågor i civilsamhället. Det finns också en rad exempel på föreningar eller kortvariga projekt, som ägnar sig åt frågor som rör män, jämställdhet och familjer. Till skillnad från många andra föreningar och projekt som engagerar sig i killfrågor eller mansfrågor finner vi hos Män för jämställdhet ett mer uttalat genusperspektiv och en tydlig och uttalad proble- matisering av hur människor förtrycks via olika typer av maktord- ningar. I många andra, visserligen lovvärda, projekt och föreningar på det sociala fältet saknas ofta ett mer utarbetat genus- och makt- perspektiv (och 2012). Även om män som aktivt engagerar sig i frågor om jämställdhet är relativt osynliga på den offentliga arenan, innebär detta inte att män i allmänhet är helt oengagerade i frågor om kön, sexualitet, familjeliv och intimitet. I dagens familjeliv pågår en långsam, men ändå tydlig förändringsprocess. Denna förändring är till stora delar tyst och inte alltid tydligt artikulerad, men om vi ska förstå hur maskulinitetsnormer och föreställningar kring manlighet utvecklas, förändras och förnyas, måste vi även rikta blicken mot familjelivets omvandlingar. 5 Modernitet, familjeliv och maskulinitet sammankopplas intima relationer inte längre i första hand med stabilitet och ordning, utan med förändring och nya identitetsmönster. Kärleksrelationen och familjen blir utifrån detta synsätt en källa till utopier och förhoppningar om en bättre framtid och ett mer jämställt samhälle. Därmed befinner sig familjen mitt i en diskussion om moral, etik, ideal och kultur. Två böcker har haft ett stort inflytande över den här diskussionen. Dels är det den brittiske sociologen (1992) bok , dels de tyska sociologerna bok (1995). Även om Giddens och paret skiljer sig åt en del och drar delvis olika slutsatser av sina respektive analyser, finns det också en samstäm- mighet i resonemangen om dagens familjeliv. Det som förenar teoretikerna är deras fokus på modernitet och individualisering. Individualiseringstesen – och tolkningarna av densamma – har också en central betydelse för hur diskussionerna om familjen förs. I Intimitetens omvandling fokuserar den engelske sociologen de radikala förändringar av intimsfär och familje- liv som ägt rum och . Vi ska här följa hans tankegångar och fundera över implikationerna av hans sätt att se på familj, genus och sexualitet. Giddens menar att det blir allt svårare att upprätthålla illusionen om det romantiska för- hållandet som den goda relationen. Detta förhållande bygger i stor utsträckning på en social acceptans av en ojämlik relation mellan könen och på kvinnans underordning. När intima relationer inte längre grundas i romantiska illusioner och när människor genom- skådar sådana illusioner utvecklas det Giddens kallar den rena rela- tionen (the pure relation), som bygger på en relation mellan två jämlika individer med ett ömsesidigt behov och utbyte av varandra. När den ene vinner mer på relationen än den andre – ekonomiskt, socialt och/eller psykologiskt – hotas det sammanhållande bandet och relationen riskerar att upplösas. Detta är alltså en skör kon- struktion, som bygger på ständiga förhandlingar och på en emotio- nell och rationell balansgång. När parrelationen inte längre lutar sig mot traditioner eller förlitar sig på romantisk kärlek, utan framför allt binds och fogas samman av rationella behovskalkyler, befinner den sig då i en djup kris? Eller är det tvärtom, att det nu i historien skapas möjligheter till äkta intimitet? Den engelska familjeforskaren (2005) menar att i de länder där vi finner höga skilsmässofrekvenser kan vi också notera en hög grad av jämställdhet i familjer. Vi talar ofta om de negativa effekterna av skilsmässor, men enligt Yodanis bör vi även lyfta fram skilsmässokulturens möjligheter och potentialer till för- ändring, detta gäller inte minst för kvinnor där skilsmässa också innebär möjligheter att leva i jämställda relationer. Utifrån Giddens teori kan vi förstå varför skilsmässorna ökar och varför människor har svårt att upprätthålla intima relationer. Men även om män- niskor skiljer sig och bryter upp från mer eller mindre långvariga intima relationer, hittar de ofta nya partners och bildar nya familjer. De konstellationer som uppstår blir dock allt mer komplexa och seriella. Det går förstås fortfarande att tala om familjer, men vi måste också fråga oss själva vad vi menar med en familj. Här kan vi se en rörelse från en stabil och enhetlig familj till en mer seriell och processuell familj, det vill säga från kärnfamilj i traditionell bemärkelse till nätverksfamilj med alla sina noder och förgreningar. Den rena relationen är en förutsättning för framväxten av nya typer av intima relationer och familjebildningar. gamla samlevnadsformer och en del nya former får en större plats i offentligheten. har till exempel homosexuella föräldrar kämpat för och erövrat en rad rättigheter som föräldrar, rätten att adoptera barn, att gifta sig (). Dessa föräldrar ställer också en rad väsentliga och utmanande frågor om hur vi ska se på familjer. Hur ska vi till exempel definiera förälder? Juridiskt sett är det enbart möjligt att ha två föräldrar. Vad innebär detta för fyrklöverfamiljer, där det potentiellt finns fyra föräldrar? från familj som något stabilt och självklart till ett samhälle där vi I har situationen för homosexuella som vill bilda familjer successivt förbättrats och via olika lagändringar har det skapats allt bättre möjligheter att adoptera barn och vinna sam- hällelig legitimitet. Familjer som tidigare tvingades att leva i skuggan av den heterosexuella kärnfamiljen har trätt fram och tagit plats i svens offentlighet. har det krävts ett hårt sexualpolitiskt arbete för att nå detta erkännande och många av de familjer som dyker upp i reportage eller i forskningsrapporter har mött fördomar och kritik och fått kämpa hårt för att skapa familj. Villkoren för homosexuellt föräldraskap skiljer sig åt på ett ofta extremt sätt mellan olika länder. I vissa länder är homosexualitet förbjudet och det finns överhuvudtaget inga möjligheter att leva öppet i samkönade äktenskap. Runt om i världen förföljs, fängslas och avrättas homo- sexuella. Om vi ser till statistiken är det förstås fortfarande i stor utsträckning runt man och kvinna och deras barn – gemensamma eller från respektive tidigare förhållanden – som familjen i stor utsträckning byggs, även om det finns många undantag från denna regel. Sociologen har till exempel visat hur ensam- stående danska mödrar tenderar att bilda egna familjer, som visserligen kan inbegripa manliga bekanta, men som huvudsakligen vilar på konstellationen moder och barn (1997). Dessa mödrar ser fördelarna med att utan alltför stor inblandning av män leva sina egna liv, vilket delvis spräcker bilden av den sårbara, beroende och ensamma kvinnan. Detta är givetvis endast en bild av ensamstående mödrar. Ensamstående mödrars villkor varierar givetvis stort beroende på nationella skillnader i välfärdspolitik och ideologiska synsätt på familjen. En annan utveckling som också bidrar till att modifiera bilden av familjen och av moderna relationer är den allt mer utbredda singelkulturen, framför allt i storstäder (Hellesund 2003). Denna kultur hämtar sin främsta näring ur det faktum att människor väntar allt längre med att bilda familj och framför allt med att skaffa barn. I snitt blir man förälder runt trettioårsåldern. Kvinnor (28,93) får barn lite tidigare än män (31,45), så det skiljer cirka mellan könen (). Dagens föräldrar skaffar också färre barn, vilket har lett till diskussioner om hur de rikare nationerna ska kunna reproducera sig och ta hand om alla sina pensionärer . De tyska sociologerna (1995) menar att familjen är indragen i en individualiserings- Detta innebär att den i allt större utsträckning förlorar sin kraft som sammanhållande enhet och istället blir en mötesplats för enskilda individer, som i bästa fall har gemensamma mål och intressen. Detta skapar ett större tryck på människor att formulera och revidera sina berättelser och sätt att göra familj. Familjen utgör ingen självklarhet. har människor blivit medvetna om att många mönster och föreställningar kring familjen är socialt konstru- erade. Enligt de båda tyska sociologerna blir barnen det projekt som ska sammanbinda familjen. När det inte längre finns givna tradi- tioner eller en fast vägledning att få från till exempel sina egna för- äldrar, kommer föräldraskap att handla om att konsten att formulera sådana riktlinjer och värden. Enligt paret får experter och författare till populärpsykologisk litteratur en allt större betydelse. Det är i böcker, tv-program, rådgivningsspalter eller på Internet som föräldrar kan hitta tips och råd om hur de ska ta hand om sina barn och skapa lyckliga förhållanden. Kärlek betraktas alltmer som ett vitt papper som individerna själva måste fylla med mening och därigenom skapa en lagom rymlig berättelse om sina biografiska liv, oavsett om detta sker med hjälp av poplyrik, reklam, pornografiska script, underhållningsromaner eller psykoanalys (Ibid:55). Det finns ett enormt flöde och utbud av just psykologiska råd, men frågan är i hur stor utsträckning människor tar dessa råd på allvar, påverkas och använder sig av råden. Det saknas i stor utsträckning forskning om reception och påverkan av denna psyko- logiska kultur (, 2007, 2008; 2009). 1990-talets diskussion om den förändrade intimsfären tydliggör en del viktiga skillnader i hur olika forskare och teoretiker förhåller sig till och talar om modernitet. Den viktigaste skiljelinjen går grovt sett mellan optimister och pessimister. I det ena lägret har vi dem som ser en stark potential till förändring och i förlängningen av detta framväxten av ett mer demokratiskt och jämställt samhälle. I det andra lägret dyker det upp en rad kritiker som utifrån olika utgångspunkter pekar på att vi fortfarande lever i ett samhälle där klass, kön och etnicitet – och därmed maktstrukturer och sociala hierarkier – strukturerar och determinerar vardagsliv, familjepraktiker och formandet av identitet. har det skett en viss till- nyktring när det gäller den mer optimistiska modernitetsteorin och dess betoning på individualisering och identitet. Den mer statistiskt orienterade familje- och välfärdsstatsforskningen visar på den fort- satta existensen av stora och tydliga skillnader mellan mäns respek- tive kvinnors villkor och möjligheter. Kärnfamiljen består och vi finner tydliga klasskillnader i alltifrån hur man utnyttjar föräldra- försäkringen till hur man fördelar hemarbetet. Men även om stati- stik kan ge oss en grov bild av hur det ser ut, produceras det också mängder av kvalitativa djupstudier av familjen, som visar på en stor mångfald och komplexitet (, och ). Styrkan i modernitetsteorin – det vill säga , Giddens med flera – är att den ger oss redskap att förstå subjektiva, kultu- rella och historiska förändringar, svagheten ligger i att den har svårare för att förklara reproduktionen av makt och skillnad. Den typ av familje- och modernitetsteori som beskrivits ovan har haft en klart ansträngd relation till den kritiska mansforsk- ningen och vice versa. Mycket av den forskning som fokuserat på faderskap och delat föräldraskap förde fram en ganska ljus och positiv bild av moderna fäder (Dienhart 1998, Deutsch ). Den kritiska mansforskningen – som har en stark relation till feministisk forskning och till kritisk teori i allmänhet – hade en mindre positiv bild av utvecklingen. Inom den kritiska mansforsk- ningen fokuseras också starkt på mäns våld mot kvinnor och barn, det segregerade arbetslivet och mäns dominans i olika samhälls- sfärer. Den globala manlighet som träder fram i dessa studier hamnar ganska lång ifrån Giddens mer ljusa och hoppfulla bild av demo- kratiseringen av familjelivet. De ibland motsatta perspektiven kan också sägas komplettera varandra. Både nationellt och globalt ser vi en rad tendenser till hur familjelivet förändras och tar sig nya former. EU-med- borgarnas ökade rörlighet har lett till fler transnationella giftermål. –2004 gifte sig 2,2 miljoner människor i EU-länderna. Av dessa äktenskap kan cirka 300 000 ses som trans- nationella. De flesta av dessa ingås av personer som lever i grann- länder eller i länder som har kulturella band. Ungefär ett av tre sådana äktenskap riskerar att sluta i skilsmässa. Under ovan nämnda period har vi uppskattningsvis 170 000 transnationella skilsmässor (). Vi får allt mer av postnukleära familjer – det vill säga olika former av familjebildningar som inte består av mamma, pappa och barn, och människor lever i allt större utsträckning i seriella kärnfamiljer, det vill säga man skaffar sig flera familjer och lever i allt mer komplexa familjestrukturer under en livstid. Dessutom ser vi också allt fler nya typer av familje- och intimitets- bildningar – regnbågsfamiljer, singelhushåll, etc. – varav vissa ut- manar juridiska och kulturella definitioner av familjer. tyder också på att vi har en tydlig och ojämn utveckling av mer jämställda familjer i . Även om trenden och tendenserna mot att fäder blir allt mer omsorgsinriktade finns i ett stort antal europeiska länder, ser de socialpolitiska förutsättningarna olika ut i olika länder. Kombinationen omsorgsinriktning, ett utbyggt förskole- system, en kraftfull föräldraförsäkring och andra incitament för att utveckla ett jämställt föräldraskap, ger länder som till exempel och en bra förutsättning för att underlätta för föräldrar att leva mer jämställt. I vissa länder är det svårt att överhuvudtaget tala om homosexuella som föräldrar och om en förändrad och mer jäm- ställd manlighet, medan detta är mer legitimt och öppet förekom- mande i andra länder. som det finns tydliga indikatorer på att de nordiska länderna på en rad fronter ligger långt fram vad gäller arbetet för jämställdhet, finns det också dem som varnar för en överdriven optimism vad gäller denna förändring. Det har också funnits en tendens i svensk politik och delar av samhällsforskningen att lyfta fram och de Nordiska länderna som ett slags föredöme för jämställdhetsarbetet i resten av världen. Även om det delvis finns stöd för att på vissa områden se svensk jämställdhets- och genus- politik som lyckad, speciellt i en vidare europeisk komparation, finns det förstås också anledning att vara försiktig med att dra överdrivna växlar på denna försiktiga utveckling mot mer jämställda familjer (2005). Framför allt kompliceras bilden när man inte enbart tittar på familjen och till exempel faderskapet, utan på samhället och genusrelationer i stort. Då blir det nödvän- digt att se hur ekonomiska, sociala, kulturella och subjektiva nivåer samverkar för att skapa hegemoniska mönster, där män fortfarande har högre löner, arbetar heltid, tar ut mindre föräldraledighet än kvinnor, utför en mindre andel av hushållsarbetet. Men för att bilden ska bli mer rättvis, krävs det att vi närmar oss en mer differentierad och komplex förståelse av hur vi ska se på dagens manligheter. I nästa avsnitt ska vi titta närmare på de diskussioner som förts kring ny manlighet, och att diskutera hur vi kan se på dessa förändrings- processer. finner vi en del hoppfulla röster som lyfter fram positiva och ibland till och med radikala förändringar av manlig- heten och där man talar om tendenser till en ny och förändrad maktbalans mellan könen, präglas detta decennium också av starka strömmar av anti-feminism (Herz och ). Denna typ av motstridiga bilder och föreställningsvärldar kring genusfrågor är återkommande och bör förmodligen ses som en kronisk del av hela denna diskussion. De tydligaste markörerna på att det faktiskt skett något med hur män förhåller sig till vardagsliv, hem, familj, livsstil etc. finner vi inom två områden: faderskap och kropp/identitet/intimitet. Forskning tyder på att vi framför allt i , men även i en del andra länder kan iaktta en förskjutning från en traditionell faders- roll till en mer jämställd, reflexiv och närvarande identitetskon- struktion för män/fäder. Trots att män endast till en viss grad ökat sitt uttag av föräldraledighet i och , finns det statistik och studier som ändå tyder på att faderskap är något annat än det vi sett tidigare i historien. Även om finns en del fallbeskriv- ningar av män som närvarande fäder i historien, ser vi hur män på ett helt annat sätt än tidigare tillbringar tid med sina små barn, och aktivt axlar positionen som mer närvarande och jämställda fäder. Visserligen finner vi stora variationer i hur dessa mönster ser ut, bland annat beroende på hur faktorer som klassbakgrund, natio- nalitet, ålder och vardagsvillkor i stort spelar in på mäns attityder, möjligheter och handlingar. Vissa röster gör gällande att det fram- för allt är en viss kategori av män med medelklassbakgrund som väljer att stanna hemma med sina små barn, och det finns statistik som stärker denna tes, men anar vi att det gömmer sig en del andra intressanta mönster i denna stati- stik (och ). Statistiken pekar bara på den generella tendensen och ger oss de mest tydliga mönster som går att urskilja. Men om vi vill nå mer kunskap om de fäder ur andra sociala skikt och med andra bakgrunder som också tar ut höga kvoter av föräldraledighet, måste vi vända oss mot kvalitativa undersök- ningar. saknas dock i stor utsträckning studier av män som på olika sätt sticker ut och bryter mot statistiken. Det finns alltså visst stöd för tesen om nytt faderskap, men riktas det förstås en hel del kritik mot denna tes. För- utom den kritik som handlar om att det är medelklassen som kommer ut som vinnare i denna fråga, medan andra grupper på grund av ekonomi, arbetssituation eller arbetslöshet inte alls har samma förut- sättningar att bli nya män, förs det fram diverse tankar om hur män utnyttjar föräldraledigheten för att få längre semester, ägna sig åt älgjakt eller andra fritidsintressen. Även om dessa tankar har visst stöd, saknas det studier eller statistik som fullt ut stödjer dessa antaganden. En annan typ av kritik handlar om att män visserligen numera tar ut , men att detta enbart beror på den kvo- tering som införts i och en del andra länder, som och . Dessa kritiker menar också att varken män eller kvinnor vill ha en utökad kvotering. Därmed har man nått en bit, men de hegemoniska mönstren består. Ett annat område som diskuterades flitigt är det fenomen som går under beteckningen estetiseringen av manlighet.