sou · H2B344 · 2014-06-23 00:00:00 — agerande i verksamheten ska vara uppenbart olämpligt. Det finns således ett visst utrymme för olämpligt agerande utan att detta automatiskt diskvalificerar gäldenären från en F-skuldsanering. Ett sådant agerande kan i stället få betydelse i den allmänna skälighetsbedömning som ska göras enligt 10 §. Enligt första stycket tredje punkten måste gäldenären ha ett visst betalningsutrymme för att kunna beviljas F-skuldsanering. Kravet har i lagtexten kommit till uttryck genom att F-skuldsanering inte får beviljas en gäldenär som saknar eller endast har ett ringa betalningsutrymme. Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 6.3. Bestämmelsen innebär att det inte är möjligt för Kronofogde- myndigheten att fastställa så kallade nollplaner i den här typen av skuldsaneringsärenden. Om gäldenären saknar betalningsutrymme ska hans eller hennes ansökan avslås. Inte heller en gäldenär med ett begränsat betalningsutrymme får beviljas en F-skuldsanering. För att gäldenären ska anses ha mer än ett ringa betalningsutrymme krävs att han eller hon har förutsättningar att betala ett belopp som inte är alltför litet. Som riktlinje gäller att gäldenären ska ha förmåga att betala åtminstone per kvartal för att han eller hon ska anses ha mer än ett ringa betalningsutrymme. nämnda belopp är emellertid enbart en riktlinje som bör justeras över tiden med hänsyn till bland annat inflation. I första stycket fjärde punkten finns ett förbud mot F- skuldsanering för den som är ålagd näringsförbud. Bestämmelsen motsvarar 6 § skuldsaneringslagen. Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 6.2.2. 9 § En gäldenär som har fullgjort en skuldsanering eller en F- skuldsanering, får beviljas F-skuldsanering endast om det finns synnerliga skäl. I bestämmelsen finns en regel som kraftigt inskränker möjligheten för den som har fullgjort en skuldsanering eller en F-skuldsanering att beviljas F-skuldsanering. Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 6.4 och 10.8. Bestämmelsen motsvarar skuld- saneringsutrednings förslag med det tillägget att såväl en skuldsanering som en F-skuldsanering ska hindra en ny F- skuldsanering. Motsvarande ändring görs i 6 § skuldsaneringslagen. För gäldenärer som har fullgjort en skuldsanering eller en F- skuldsanering och därefter skuldsatt sig på nytt krävs det enligt bestämmelsen synnerliga skäl för att kunna beviljas en ny skuld- sanering eller F-skuldsanering. Begränsningen av möjligheten till en andra skuldsanering gäller enbart i de fall gäldenären har fullgjort skuldsanering. För de personer som har misslyckats med sin skuldsanering och fått den upphävd, kan F-skuldsanering beviljas på nytt utan att det krävs synnerliga skäl. På samma sätt ska de gäldenärer som misslyckas med sin F-skuldsanering kunna ansöka om och beviljas skuldsanering. I den sistnämnda situationen ska den omständigheten att gäldenären har betalat till sina borgenärer i enlighet med det tidigare beslutet om F-skuldsanering kunna utgöra särskilda skäl för att bestämma en kortare betalningsplan vid skuldsaneringen, se vårt förslag till ett nytt femte stycke i 9 § skuldsaneringslagen. 10 § F-skuldsanering får endast beviljas om det är skäligt med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden. Vid tillämpningen av första stycket ska särskilt beaktas omständigheterna vid skuldernas tillkomst, de ansträngningar gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser och F- skuldsaneringens betydelse för gäldenärens framtida förvärvsförmåga. Paragrafen innehåller en ytterligare förutsättning för att F-skuld- sanering ska kunna beviljas, nämligen att det ska vara skäligt. Våra överväganden finns i avsnitt 6.5.2. Bestämmelsen i första stycket innebär att F-skuldsanering endast får beviljas om det med hänsyn till gäldenärens personliga och ekonomiska förhållanden är skäligt att F-skuldsanering beviljas gäldenären. Skälighetsbedömningen kommer som ett sista led i prövningen om villkoren för en F-skuldsanering är uppfyllda. Först om det kan slås fast att förutsättningarna i 5–9 §§ är uppfyllda finns det anledning att gå in på denna bestämmelse. Det är fråga om en allmän skälighetsbedömning. Detta innebär att hänsyn ska tas till alla omständigheter som finner relevanta (jfr prop. 1993/94:123, s. 197). I det andra stycket preciseras vissa omständigheter som särskilt ska beaktas vid skälighetsprövningen. Enligt första ledet ska, precis som vid en skuldsanering, omständigheterna vid skuldernas tillkomst tillmätas särskild betydelse. Gäldenärens skulder kommer till övervägande del att ha uppstått genom näringsverksamhet, och sättet som näringsverksamheten har drivits på får därmed be- tydelse. Att gäldenärens skulder till största del har uppkommit på grund av olyckliga omständigheter som gäldenären inte har kunnat råda över, exempelvis en konjunkturnedgång eller en viktig kunds konkurs, är en omständighet som talar för att en F-skuldsanering ska beviljas. Att skulderna har uppkommit på grund av att verk- samheten har drivits vårdslöst och med spekulativa inslag talar däremot mot en F-skuldsanering. Samma sak gäller om gäldenären har uppträtt som en bulvan i näringsverksamheten eller om gäldenären i illojalt eller vilseledande syfte har satt en bulvan i sitt ställe. Även den omständigheten att gäldenärens skulder har uppkommit i en verksamhet där en kommande konkurs är en del av affärsstrategin talar naturligtvis mot en F-skuldsanering. Det förhållandet att gäldenären på ett illojalt sätt har försökt styra sin skuldbörda till att bli huvudsakligen näringsrelaterad kan också leda till att det är oskäligt att bevilja skuldsanering. Att gäldenären har stora och färska konsumtionsskulder som tyder på överkon- sumtion kan också tala i negativ riktning vid skälighetsprövningen. Enligt andra ledet ska de ansträngningar som gäldenären har gjort för att fullgöra sina förpliktelser ha särskild betydelse. Detta innebär att de ansträngningar som gäldenären har gjort för att på egen hand nå en uppgörelse med borgenärerna ska ha betydelse i skälighetsbedömningen. Det är dock inget hinder mot F- skuldsanering att gäldenären inte har gjort ett eget försök att komma överens med borgenärerna. Därutöver ska enligt tredje ledet F-skuldsaneringens betydelse för gäldenärens framtida förvärvsförmåga beaktas. Således ska det verka i positiv riktning om F-skuldsaneringen bedöms öka gäldenärens förutsättningar att fortsätta en näringsverksamhet. En alltför tung skuldbörda kan leda till att gäldenären inte förmår fungera rationellt, vilket kan äventyra en pågående närings- verksamhet. Om gäldenären kan visa att en F-skuldsanering skulle öka hans eller hennes möjlighet att fortsätta driften av en pågående verksamhet kan det tala för att F-skuldsaneringen ska beviljas. Vid en F-skuldsanering efter konkurs ska det verka i positivt riktning om F-skuldsaneringen ökar gäldenärens möjlighet att återgå till företagande eller få en anställning. För att denna omständighet ska beaktas krävs det att gäldenären kan visa att hans eller hennes skuldsättning utgör ett reellt och påvisbart hinder mot att exempelvis starta upp en ny verksamhet. Det kan exempelvis vara fråga om att gäldenären visar att hans eller hennes skuldsättning utgör ett hinder för att beviljas de krediter som behövs för att starta upp en ny verksamhet. Gäldenären kan också exempelvis genom en affärsplan eller likande dokument visa att hans eller hennes planer på att starta upp en ny verksamhet är realistiska. Även den situationen att gäldenären visar att han eller hon planerar att skola om sig för att bättre klara av en ny verksamhet kan verka i positiv riktning. Som nämnts ovan är uppräkningen i andra stycket inte ut- tömmande och både kan och ska ta hänsyn även till andra relevanta omständigheter. Exempelvis kan gäldenärens agerande i F-skuldsaneringsärendet eller i ett eventuellt föregående konkursförfarande ha betydelse vid skälighets- bedömningen. Enligt 24 § ska en gäldenär påbörja betalning redan vid inledandebeslutet. Sättet som gäldenären sköter dessa inbetal- ningar på ska också beaktas vid skälighetsbedömningen. Om gäldenären har misskött sig i detta avseende är det oskäligt att bevilja F-skuldsanering. Även den omständigheten att gäldenären har drivit näringsverksamhet på ett olämpligt sätt, som inte når upp till en sådan nivå att det automatiskt diskvalificerar gäldenären från en F-skuldsanering enligt 8 § första stycket 2, kan tillsammans med övriga omständigheter leda till att det anses oskäligt att gäldenären beviljas F-skuldsanering. 11 § En F-skuldsanering omfattar, om inte annat föreskrivs i denna lag, alla fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före den dag då beslut meddelas enligt 23 § att inleda F-skuldsanering (inledandebeslut). En F-skuldsanering medför att rätten till ränta eller dröjsmålsavgift på en sådan fordran bortfaller för tiden efter nämnda dag. Vid en F-skuldsanering får det bestämmas att en fordran som avses i första stycket och som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställd eller inte är förfallen till betalning ska undantas från F- skuldsaneringen. I fråga om en sådan fordran får borgenären utan hinder av föreskrifter i annan författning bevilja anstånd med betalningen betalningsplanen enligt 14 § löper. Om en fordran som har anmälts enligt 25 § kan antas vara uppenbart ogrundad, får det bestämmas att denna fordran ska undantas från F-skuldsaneringen. Paragrafen reglerar vilka fordringar som omfattas av en F- skuldsanering. Våra överväganden finns i avsnitt 7.1–7.4. melsens första och andra stycke motsvarar i princip 7 § första och andra stycket skuldsaneringslagen. I likhet med skuld- saneringsutrednings förslag har ett beslut att inleda F- skuldsanering definierats som ett inledandebeslut. I första stycket första meningen anges som huvudregel att en F- skuldsanering omfattar samtliga fordringar på pengar mot gäldenären som har uppkommit före inledandebeslutet. Frågor om vissa fordringars uppkomstid behandlas i avsnitt 7.2.2. Enligt bestämmelsen omfattar F-skuldsaneringen såväl näringsrelaterade skulder som konsumtionsskulder. F-skuldsaneringar utan konkurs kommer däremot sällan att omfatta sådana skulder som uppkommer i gäldenärens pågående näringsverksamhet, eftersom en sådan näringsverksamhet normalt ska kunna betala sina skulder löpande i enlighet med bestämmelsen i 5 § 2. I första stycket andra meningen anges vad som ska gälla i fråga om ränta på en fordran som omfattas av en F-skuldsanering. Bestämmelsen innebär att rätten till ränta bortfaller för tiden efter inledandebeslutet. Detta innebär omvänt att borgenären har rätt till ränta på sin fordran för inledandebeslutet. I andra stycket finns en bestämmelse som ger Kronofogde- myndigheten möjlighet att från F-skuldsaneringen undanta vissa fordringar. Bestämmelsen innebär att fordringar som är beroende av villkor, inte är till beloppet fastställda eller inte är förfallna till betalning kan undantas från F-skuldsaneringen. Ett exempel på fordringar som vanligen inte är förfallna till betalning är olika former av löpande krediter. Vid en F-skuld- sanering utan konkurs är det lämpligt att undanta den här typen av löpande krediter, som exempelvis en check- räkningskredit, som behövs för att driva verksamheten vidare. Som exempel på fodringar som inte är fastställda till beloppet kan nämnas skadeståndsfordringar. Bestämmelsen i andra stycket kan också tänkas bli aktuell när det gäller skattefordringar som inte är till beloppet fastställda eller inte har förfallit till betalning för inledandebeslutet. Exempelvis bör sådana skatte- fordringar som löpande uppkommer i gäldenärens pågående verksamhet, avseende exempelvis mervärdesskatt eller punktskatt, som inte är förfallna till betalning undantas enligt denna bestämmelse. Som exempel på fordringar som är beroende av villkor kan nämnas vissa borgensåtaganden. Hur borgensåtagande ska behandlas i en F-skuldsanering har behandlats i avsnitt 7.6.5. åtagande ska i ett skuldsaneringsärende generellt behandlas som en villkorad fordran. Ett borgensåtagande anses nämligen innebära att en villkorad regressfordran uppkommer i och med att borgens- mannens åtagande mot borgenären görs (jfr prop. 1993/94:123, s. 137). Fordran har alltså uppkommit men är villkorad. En sådan fordran kommer normalt att omfattas av skuldsaneringen, men det finns en möjlighet att bestämma att den inte ska göra det. Om huvudgäldenären har betalat och alltjämt betalar till borgenären finns det vanligtvis anledning att undanta fordringen. I dessa fall talar ju mycket för att borgensåtagandet aldrig kommer att aktualiseras. En vanlig situation är att en närstående har åtagit sig borgens- ansvar för en företagares skuld. Om huvudgäldenären (företagaren) blir föremål för F-skuldsanering och borgensmannen (den närstående) ännu inte har infriat sitt borgensåtagande ska borgens- mannens eventuella fordran på huvudgäldenären behandlas som en villkorad fordran i huvudgäldenärens F-skuldsanering. Det finns därmed möjlighet att undanta denna fordring från F-skuld- saneringen. Men om fordringen inte undantas, omfattas den i sin helhet av F-skuldsaneringen även om borgensmannen inte har betalat något. Om den närståendes borgensåtagande har fallit ut och den närstående blir föremål för en F-skuldsanering behandlas denna skuld till borgenären som vilken annan skuld som helst med den skillnaden att borgensmannen får ett regresskrav (som ska behandlas som en tillgång även om den ofta är värdelös) gentemot huvudgäldenären beträffande den del av fordringen som han eller hon tvingas infria. En annan fordringstyp som bör nämnas särskilt är bolagsmäns ansvar för ett handelsbolags skulder. Bolagsmän är solidariskt ansvariga för ett handelsbolags skulder. Detta innebär att en bolagsborgenär kan välja att rikta sina anspråk mot bolaget som sådant eller mot en eller flera bolagsmän. Om handelsbolaget har avvecklats genom en konkurs före skuldsaneringen är bolagets ekonomiska förhållanden, och därmed bolagsmännens ansvar för uppkomna skulder, relativt klara. Bolagsmännens inbördes för- hållanden behandlas då som övriga fordringar för vilka solidariskt ansvar gäller. Det torde bli ovanligt att en bolagsman genomgår en F- skuldsanering utan konkurs. Vid denna situation uppstår emellertid vissa frågeställningar beträffande vilka skulder som ska omfattas av bolagsmannens skuldsanering. omfattar samtliga fordringar som har uppkommit före inledande- beslutet, kommer skuldsaneringen att omfatta de av handels- bolagets eventuella skulder som har uppkommit före inledande- beslutet. Detta innebär emellertid inte att handelsbolaget får dessa skulder avskrivna, utan endast att en bolagsborgenär kan hävda sin fordran i förhållande till F-skuldsaneringsgäldenären. Dessutom kommer bolagsborgenärens fordran i förhållande till bolaget och övriga bolagsmän att minska med ett belopp mot- svarande den del av fordran som blir betald genom F- skuldsaneringen. För sådana av handelsbolagets eventuella skulder som uppkommit efter inledandebeslutet svarar skuldsanerings- gäldenären återigen primärt och solidariskt. Om en villkorad fordran omfattas av skuldsaneringen ska den behandlas på samma sätt som övriga fordringar. I det tredje stycket finns en bestämmelse som uttryckligen anger att kan undanta sådana fordringar som en borgenär anmäler enligt 25 § och som kan antas vara uppenbart ogrundade. Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 7.4. Bestämmelsen innebär ett förtydligande av Kronofogde- myndighetens utredningsskyldighet enligt 26 §. Bestämmelsen tar bland annat sikte på fakturabedrägerier som innebär att det framställs betalningskrav med stöd av så kallade bluffakturor. Det kan naturligtvis även finnas andra typer av fordringar som framstår som uppenbart ogrundade. För att undvika stötande resultat och missbruk av skuldsaneringsinstitutet har i dessa situationer möjlighet att från F-skuldsaneringen undanta fordringar som kan antas vara uppenbart ogrundade. Huruvida en fordran ska antas vara uppenbart ogrundad får avgöras från fall till fall med beaktande av de enskilda förhållandena. Exempelvis kan en fordran ibland framstå som uppenbart ogrundad om det enbart finns ett påstående från borgenären om att en fordran föreligger. Om en gäldenär bekräftar fordringen kan den inte anses som uppenbart ogrundad vid prövningen enligt denna bestämmelse. Däremot kan det påverka den allmänna skälighetsbedömningen om gäldenären i illojalt syfte bekräftar svårförklarade fordringar (jfr prop. 1993/94:123, s. 144). Motsvarande bestämmelse införs i 7 § tredje stycket skuld- saneringslagen. 12 § En F-skuldsanering omfattar inte 1.en fordran på familjerättsliga underhåll, 2.en fordran för vilken borgenären har förmånsrätt enligt 5 § förmånsrättslagen (1970:979), till den del säkerheten räcker till för betalning av fordran, 3.en fordran för vilken borgenären har panträtt eller annan förmånsrätt enligt 6 eller 7 § förmånsrättslagen (1970:979) eller retentionsrätt, till den del säkerheten räcker till för betalning av fordran, 4.en fordran för vilken borgenären, innan inledandebeslut har meddelats, har fått förmånsrätt enligt 8 § förmånsrättslagen, när det gäller egendom som har tagits i anspråk vid verkställigheten, 5.en fordran som inte är förfallen till betalning och som är beroende av att borgenären tillhandahåller en motprestation, eller 6.en fordran som är tvistig. Bestämmelsen i första stycket 1 gäller inte när eller ett utländskt offentligt organ har inträtt i den under- hållsberättigades rätt till underhållsbidrag. Paragrafen reglerar vilka fordringar som är undantagna en F- skuldsanering. Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 7.5 och 7.6. Bestämmelsen motsvarar 7 § tredje och fjärde stycket skuldsaneringslagen, men kompletteras med punkten 2 som innebär att även fordringar förenade med förmånsrätt i form av företags- är undantagna från en F-skuldsanering. I övrigt är bestäm- melsen avsedd att tillämpas på samma sätt som motsvarande bestämmelse i skuldsaneringslagen. Innehållet i en F-skuldsanering 13 § Alla fordringar som enligt 11 § omfattas av F-skuldsaneringen har lika rätt. Utan hinder av första stycket får en fordran 1.ges sämre rätt, om borgenären samtycker, eller 2.betalas före andra fordringar, om den efter fördelning enligt 14 § första stycket avser ett mindre belopp och det är skäligt med hänsyn till omfattningen av skulderna och övriga omständigheter. I 34 § finns bestämmelser om vad som ska gälla i fråga om fordringar som inte har anmälts i ärendet. Paragrafen reglerar fordringarnas inbördes förhållanden i en F- skuldsanering. Bestämmelsen överensstämmer med 8 § skuld- saneringslagen och är avsedd att tillämpas på samma sätt. 14 § Vid en F-skuldsanering ska det bestämmas 1.vilka fordringar som enligt 11 § ska omfattas av F- skuldsaneringen, 2.vad som enligt 13 § ska gälla för dem, 3.vilket belopp som ska fördelas mellan borgenärerna, 4.en betalningsplan som anger avgift enligt 10 § skuldsanerings- förordningen (1994:347), det belopp som gäldenären ska betala, när och hur betalning ska ske, samt 5.när och hur borgenärerna ska få betalt. Av fördelningen enligt första stycket 3 ska det framgå hur stor procentandel av fordringarnas belopp som ska kvarstå. Den betalningsplan som ska bestämmas enligt första stycket 4 ska löpa . Det antal månader som har förflutit sedan inledandebeslutet meddelades får avräknas från betalningsplanens längd. Paragrafen reglerar vad som ska bestämmas vid ett beslut om F- skuldsanering. Våra överväganden finns i avsnitt 10.5 och 10.6. Bestämmelsen motsvarar, i kombination med 15 och 16 §§, i stort 9 § skuldsaneringslagen i enlighet med skuldsanerings- utrednings förslag. Bestämmelserna i det första stycket, första, andra och tredje punkten motsvarar i princip den nuvarande lydelsen av skuld- saneringslagen. Någon ändring vad gäller tillämpningen av bestäm- melserna är inte avsedd. Bestämmelsen i den fjärde punkten motsvarar skuld- saneringsutrednings förslag. Enligt bestämmelsen ska Kronofogde- myndigheten bestämma en betalningsplan som anger den avgift som gäldenären är skyldig att betala till förmedlingsverksamheten. Beloppets storlek framgår av vårt förslag till 10 § skuldsanerings- förordningen. Vi förslår, i likhet med skuldsanerings- utredning, att beloppet ska uppgå till . Betalningsplanen ska även ange vilket belopp som gäldenären ska betala och när betalning ska ske. Gäldenären ska som huvud- regel betala kvartalsvis, men kan även besluta om månads- eller halvårsvis betalning (se 15 §). Hur betalningsutrymmet ska beräknas framgår av 15 §. I betalningsplanen ska även anges när och hur betalning ska ske. Detta innebär att det av betalningsplanen ska framgå när gälde- nären ska börja betala och vid vilka datum som resterande betal- ningar ska ske. Vid utformningen av betalningsplanen ska hänsyn tas till eventuell avräkning enligt tredje stycket andra meningen. Slutligen måste det konto till vilket gäldenären ska betala, anges i betalningsplanen. Även den femte punkten i samma stycke motsvarar skuldsaneringsutrednings förslag. Av bestämmelsen framgår att det vid beslutet om F-skuldsanering ska bestämmas när och hur borgenärerna ska få betalt. Eftersom betalningen ska ske genom en betalningsförmedling utgör betalningen till borgenärerna inte en del av betalningsplanen utan måste bestämmas särskilt. Det totalbelopp som ska fördelas mellan borgenärerna fastställs enligt punkten tre i första stycket. Detta totalbelopp ska sedan fördelas mellan borgenärerna i enlighet med likabehandlingsprincipen. Utifrån denna procentsats ska sedan bestämmas hur stor årlig utbetalning som varje borgenär ska få och hur detta ska ske. För närmare förtydliganden av tillämpningen av bestämmelsen hänvisar vi till SOU 2013:72, s. 316 ff. Av bestämmelsen i det andra stycket framgår att det för varje fordran som omfattas av F-skuldsaneringen ska anges hur stor procentandel av den ursprungliga fordran som ska betalas inom ramen för F-skuldsaneringen. Bestämmelsen överensstämmer med 9 § tredje stycket i skuldsaneringen och är avsedd att tillämpas på samma sätt. Av paragrafens tredje stycke första mening framgår att betalnings- planen ska löpa . Våra överväganden i denna del finns i avsnitt 8.3. Till skillnad från vad som gäller enligt skuld- saneringslagen är det inte möjligt att bestämma en kortare betalningstid än huvudregeln. Till skillnad års skuld- saneringsutrednings förslag ska en F-skuldsaneringsgäldenär inte heller ha några betalningsfria månader. I tredje stycket andra meningen införs en bestämmelse om att avräkning från betalningsplanens längd får göras med det antal månader som har förflutit sedan inledandebeslutet meddelades. Regeln motiveras av att gäldenären alltid ska påbörja betalning redan när inledandebeslutet meddelas, se 24 §. En förutsättning för att avräkning ska ske är att gäldenären har skött sina betalningar. Har gäldenären endast delvis skött sina betalningar, ska naturligtvis en eventuell avräkning ske enbart med det antal månader som gäldenären har erlagt betalning för. En underlåtenhet att betala kan dock i många fall medföra att gäldenären inte uppfyller det allmänna skälighetskravet i 10 §. 15 § Det belopp som ska fördelas mellan borgenärerna ska bestämmas så att F-skuldsaneringen tar i anspråk gäldenärens samtliga tillgångar och inkomster efter avdrag för vad som ska förbehållas gäldenären för dennes och dennes familjs försörjning. Bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken ska då vara vägledande. Det får bestämmas att förbehåll även ska göras för betalning av en fordran som, enligt 12 § eller beslut som fattas med stöd av 11 § andra stycket, inte omfattas av F-skuldsaneringen. Gäldenären ska betala en gång i kvartalet. Om det finns särskilda skäl får bestämma att gäldenären i stället ska betala eller halvårsvis. Inbetalda medel och ränta ska betala ut till borgenärerna en gång . Utbetalning ska ske först efter det att beslutet om F-skuldsanering har vunnit laga kraft.