sou · H2B361d2 · 2014-11-28 00:00:00 — EU-medlemskapet har inneburit bl a att kontrollen av svenska produkter utökats. Vidare har arbete påbörjats med att förbereda inför den övriga kontrollverksamhet av inhemskt producerade varor, som skall påbörjas . Finansieringen av denna kontrollverksamhet har ännu inte lösts. En grundförutsättning för verksamheten är att den helt skall bära sina egna kostnader. Som ett fortsatt resultat av utökade kontrollkrav från EU kommer den inhemska kontrollen utökas ytterligare och uppgå till . Kontroll av kött och köttprodukter från annat EU-land Stickprovskontrollen av kött och köttprodukter, fisk och fiskprodukter samt mejeriprodukter från EU-land var till helt avgifts- finaniserad. Därefter har verksamheten finansierats med överskottsmedel . Från och med 1/1 97 finansieras kontrollen med anslagsmedel. var anslaget 500 tkr. Importerade kött och köttprodukter från tredje land Stickprovskontrollen av kött och köttprodukter, fisk och fiskprodukter samt mejeriprodukter från 3dje land är helt avgiftsfinaniserad. En avgift om /kg tas ut för kött och mejerivaror av det importerande företaget medan en lägre avgift på 0,90öre/kg tas ut för fisk och fiskprodukter. Avgiften tas ut av i samband med att företaget förtullar sina varor. var intäkterna ca och kostnaderna ca för kontroll av importkontrollen samt annat EU-land avseende främmande ämnen i animalier. Samordning av den nationella livsmedelstillsynen har det övergripande ansvaret och samordningsansvaret för livsmedelstillsynen av övriga livsmedelsanläggningar enligt verksets instruktion (SFS 1992:754). ansvarar för tillsynen med stöd av livsmedelsförordningen (1971:807). verksamhet gentemot lokala tillsynsmyndigheter benämns av verket som indirekt tillsyn. verkar för att all livsmedelstillsyn utförs enhetligt och korrekt genom att följa upp tillsynsverksamheten i landet. Målgrupper för den indirekta tillsynen är miljöförvaltningarna och kommunernas nämnder, som har ansvar för livsmedelstillsyn samt länsstyrelserna. Denna form av tillsyn omfattar: ·branschvisa inspektioner på företag tillsammans med tillsynsansvarig miljö- och hälsoskyddsinspektör och länsveterinär ·projektinriktad kontroll på regional eller lokal nivå ·temamöten för politiker, tjänstemän och i vissa fall representanter för näringslivet ·rådgivning och information, tolkning av bestämmelser ·uppföljning av den kommunala livsmedelstillsynen genom ett särskilt rapporteringssystem Avgiftens konstruktion samt ekonomiska resultat Kommunerna ska betala till av de årliga tillsynsavgifterna, , för att finansiera verkets samordnade tillsynsaktiviteter. Verket får på detta sätt ca 13 -från kommunerna. Intäkterna finansierar samordning av den offentliga livsmedelstillsynen och rådgivningen till kommunerna samt centrala laboratorieuppgifter och metodutveckling för bl a veternärmedicinska preparat och pesticider. bedömer att verkets kostnader för den indirekta tillsynen i stort sett täcks av intäkterna verket får från de årliga tillsynsavgifterna. Verket har haft problem med att få in avgifterna från kommunerna. hade 66 kommuner av 288 betalat avgifterna . Vid halvårskiftet, , hade 109 kommuner fortfarande inte betalat med en total skuld på . uppskattar att man gör en årlig ränteförlust på mellan 150-180 tkr på de försent Vissa kommuner tycks ha satt det i system att komma in sent med betalningen. Ty det är ett sätt för kommunerna att spara pengar på och detta besparingssätt uppmuntras i vissa fall internt av nämnden. har svårt att komma tillrätta med detta förhållande eftersom det inte finns möjlighet att ta ut dröjsmålsränta eller förelägga vite vid försenade inbetalningar. Sammanställning över tillsynsavgifter 1996 SLV FS 1996:32, SLV FS 1996:32, SLV FS 1994:12, SLV FS 1994:11, SLV FS 1994:11, SLV FS 1991:11, för verksamheter med slakt, för verksamheter med fisk, mjölk, mjölkprodukt och äggprodukter. Fristående sanitetsslaktavdelningar SLV FS 1996:32, industriell tillverkning, parti- och medelsindustrin, parti- och detaljhandel, keramiker m.m. Avgift för den löpande köttbesiktningen Avgift för besiktningspersonal Reducerad årlig tillsynsavgift ·besiktningsassistent (se slakterier) alt. Grundavgift (se småskaliga slakterier) Tillsyn av livsmdelsanläggningar Godkännande av livsmedelslokal Tillstånd Tillsyn av godkända laboratorier Inhemsk kontroll av spannmål och spannmålsprodukter Stickprovskontroll av vegetabilier och av animalier och animaliska produkter från tredje land Sammanställning av finansiering av direkta livsmedelstillsyn 1996 (tkr)* 1) inkl analyskostnader - provtagning och analys - lokalgodkännande och tillstånd Tillsyn av godkända laboratorier Kontroll av bekämpningsmedel i - kontroll av övriga EU och Kontroll av främmande ämnen i - inhemsk kontroll (se även - kontroll av övriga EU-länder Kostnaderna samt intäkterna är uppskattade efter 1995/verksamhet. Finansiering av samordningen av den nationella livsmedelstillsynen 1996 (tkr)* * Kostnaderna samt intäkterna är uppskattade efter 1995/verksamhet. Den legala grunden för egenkontroll Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att näringsidkare inom livsmedelshanteringen sak utöva en efter verk- samhetens art lämpad särskild tillsyn av hanteringenl (Lag 1975:733) får meddela föreskrifter om att näringsidkare inom livsmedelshanteringen är skyldig att utöva tillsyn över verksamheten (egentillsyn och om program som närmare reglerar hur kontrollen ska utövas (kontrollprogram). (Förordning 1989:462.) Statens livsmedelsverks kungörelse om ändringar i kungörelsen (SLV FS 1990:10) med föreskrifter och allmänna råd om livsmedelstillsyn mm. (SLV FS 1996:15) Den som yrkesmässigt bedriver verksamhet i vilken livsmedel hanteras skall identifiera de steg i verksamheten som är kritiska från livsmedelshygienisk synpunkt och tillämpa erforderliga säkerhetsförfaranden för att eliminera eventuella risker. Detta förebyggande arbete skall ha sin utgångspunkt i följande principer: -identifiering av de led i hanteringen där livsmedelshygieniska risker kan uppstå och en värdering av dessa risker, -bedömning av vilka av dessa led som kan styras ( kritiska styrpunkter), så att tänkbara risker kan elimineras eller reduceras, -effektiv övervakning vid dessa kritiska styrpunkter, -fastställande av åtgärdsgränser vid de kritiska styrpunkterna och vilka åtgärder som skall vidtas om avvikelser kan konstateras. -En översyn skall fortlöpande ske av tänkbara livsmedelshygieniska risker, kritiska styrpunkter och övervakningen vid dessa punkter. Sådan översyn skall också göras när verksamheten ändras. Den som yrkesmässigt bedriver verksamhet i vilken livsmedel hanteras är skyldig att utöva egentillsyn som är anpassad efter verksamhetens omfattning och art. ... Den som yrkesmässigt bedriver verksamhet i vilken livsmedel hanteras är vidare skyldig -att efter uppmaning från tillsynsmyndigheten komma in med förslag till program för egentillsyn ( kontrollprogram), -att följa fastställt kontrollprogram och -att dokumentera sådana resultat i egentillsynen som följer av provtagning, mätning, registrering, avläsning eller annan kontroll. skall fastställa kontrollprogram för alla verksamheter som bedrivs i livsmedelslokal. I programmet skall även fastställas i vilken utsträckning resultatet av egentillsynen skall dokumenteras och hur länge dokumentationen skall sparas. Om det finns särskilda skäl, får tillsynsmyndigheten -underlåta att fastställa kontrollprogram för viss verksamhet, eller -fastställa kontrollprogram även för verksamhet som inte bedrivs i livs- medelslokal. En särskild metod, HACCP, har utvecklats för att minimera hälso- riskerna med livsmedel. Begreppet HACCP står för Hazard Analysis and Critical Control Points. Det kan översättas med faroanalys och kritiska styrpunkter. Metoden har ursprungligen utvecklats inom ramen för det amerikanska rymdprogrammet för att undvika matförgiftningar hos astronauter. Metoden syftar till att reducera eller eliminera hygie- niska risker. Med sådana risker avses såväl fysikaliska och kemiska som mikrobiologiska risker. HACCP används allt flitigare internatio- nellt som modell för produktsäkerhetsarbete. HACCP omnämns frek- vent i den regelstruktur som byggs för livsmedel inom EU. 6 Interna- tionaliseringen inom livsmedelshanteringen och betoningen av kvali- tetsfrågor har gjort att HACCP spridits snabbt, inte minst i de nordiska länderna. En beskrivning av HACCP finns publicerad i . Innebörden är att den som producerar eller bereder eller hanterar ett livsmedel går igenom verksamheten utgående från följande principer: 6 Jouve, Food Control nr 3 1994 1.Analys av alla faror i processen 2.Bestämning av kritiska styrpunkter 3.Fastställande av kritiska gränser vid styrpunkterna 4.Fastställande av ett system för att övervaka styrningen av de kritiska styrpunkterna 5.Faställande vilka åtgärder som ska vidtas när övervakningen indikerar att en styrpunkt inte är under kontroll 6.Fastställande av verifieringsprocedur för att bekräfta att HACCP-systemet arbetar effektivt 7.Bestämning hur dokumentationen ska ske. Krav på HACCP-system finns dels i EG:s speciella hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (slakt, kött-, fisk-, mjölk- och ägg- produkter), dels i det generella hygiendirektivet 93/43/EEG, vilket reglerar övriga livsmedel. I det generella hygiendirektivet omfattar inte kravet alla de sju principer som tillsammans utgör HACCP. De första fem av dessa principer är införlivade med gemenskapslagstiftningen. Inom kommunissionen diskuteras att även införliva de återstående principerna. Det har hittils inte ansetts nödvändigt att ange formella krav beträffande dokumentation. Varje livsmedelsföretag får självt under den behöriga myndighetens överinseende avgöra vilka krav som är nöd- vändiga. Det kan alltså noteras att det finns utrymme för en viss flexi- bilitet i det sätt på vilket HACCP-principerna uppfattas och tillämpas. På grund av de berörda livsmedlens karaktär innefattar å andra sidan de grundläggande principerna för självkontroll som anges i veterinärhy- giendirektivet detaljerade bestämmelser om skriftlig dokumentation som skall uppvisas för den berörda myndigheten. om HACCP avser endast hygien. I EG-direktiven finns inget krav på att den egentillsyn som ska finnas på varje företag ska vara fastställd eller godkänd av myndighet. För animalieproducerande anläggningar ingår egentillsyn bland de hygienkrav som skall bedömas innan anläggningen kan godkännas. Gemensamt för dessa direktiv är att tillverkarens ansvar betonas mycket starkt. skall i sin tillsyn följa upp att den HACCP-plan som företaget infört fyller avsedd funktion. Det finns dock, som nämnts, inget krav på att kontrollprogram ska vara fastställt. I direktiven för livsmedel av animaliskt ursprung finns ett krav på att myndigheterna måste få viss information om kritiska styrpunkter i verksamheten och hur de övervakas, men inte heller här tycks man förutsätta att myndigheterna godkänner varje enskildhet i programmet. Reglerna för handelsutbyte inom EES vilar på några fundamentala krav, varav produktsäkerhet är ett. Företagens kvalitetsarbete har intensifierats . I det allmänna hygiendirektivet uppmanas tillsynsmyndigheter att stödja införande av ISO-9000-system hos företagen. ISO-9000, eller EN 29000 som europanormen kallas, är en serie kvalitetssäkrings- system - standarder eller modeller för verksamhetsstyrning. Standar- derna beskriver vad som skall ingå i ett kvalitetssystem. ISO-9000 har vunnit stor utbredning . I ISO-system som utvecklas för företag måste även tas upp hur legala krav säkerställs. ISO-system är främst avsedda för tillverkande företag. Önskvärd kompetens hos i livsmedelsbranschen verk- sam personal Inom har man efterlyst en mer kvalificerad utbildning inom bl.a. livsmedelsområdet i gymnasieskolan. Den principiella syn som vi har på gymnasieutbildningen och då närmast Handels- och administrationsprogrammet och som vi framfört i olika sammanhang är: Eleverna ska entusiasmeras att under tredje året välja sådan utbildning som förstärker yrkeskunnandet inom de varuom- råden - t.ex. livsmedel - man planerar att bli säljare/biträde. Gymnasie- skolan har möjlighet att lägga in sådana kurser, men enligt vår uppfatt- ning sker det i otillräcklig omfattning. Det är rimligt att företagen använder gymnasieskolans kompetens på att ge företagens anställda - ofta ungdomar - den spetskompetens som är tillgänglig. Handelns arbetgivarorganisation, Svensk handel och tjänsteföreta- gen, har önskemål om förbättrad färskvarukompetens och ökat hygien- kunnande. I yttrande över Förslag till kungörelse med föreskrifter och allmänna råd om personalhygien anför Social - styrelsen8 att krav på elementär hygienkunskap bör utformas för den personal som är sysselsatt med livsmedel, t.ex. restaurangpersonal. Svelab9 anger sin uppfattning vara att kunskapskrav inom livsme- delshygien självklart skall ställas på personal som hanterar oförpackade livsmedel. Kravet på obligatoriska kunskaper i livsmedelshygien bör ses mot livsmedelslagens målsättning att skydda konsumenterna mot skadliga och ohälsosamma livsmedel. anser 10 att det inte borde få förekomma att out- bildad personal arbetar med mat och hygien i restauranger och storkök. Inslaget av mat- och hälsofrågor i olika yrkesutbildningar bör profileras 7Handelsanställdas förbunds principiella uppfattning har framförts i brev till utredningen om livsmedelstillsynen . 8Socialstyrelsen Smittskyddssektionen , Dnr:33-6802/96. Ang förslag till kungörelse med föreskrifter och allmänna råd om personalhygien (SLV Dnr 2088/96, Saknr 245). 10Folkhälsoinstitutet, och miljö. REMISSYTTRANDE , dnr 21-95-1379 till . 282 Bilaga 8 SOU 1989:61 och förstärkas, inte minst inom lärarutbildningen. Framtida kursplaner måste, enligt , ta hänsyn till behovet av utbildning i dessa frågor. Arbetslivsinstitutet11 anser det angeläget att betona vikten av utbild- ning av all personal som hanterar livsmedel, trots att institutet är med- vetet om de svårigheter som kan föreligga i form av korttidsanställ- ningar. Anticimex12 framhåller vikten av att utbildningen av personal som hanterar livsmedel görs obligatorisk. Om den är frivillig kommer den sannolikt inte att omfatta alla som verkligen behöver utbildning. påpekar att krav på obligatorisk utbildning råder i en del EU-länder och även utanför EU, bl.a. några delstater i . Råvaror och livsmedel kommer troligen, enligt bedömning, i utökad utsträckning att komma från många fler länder och världsdelar än och då bör såväl kontrollformer som utbildning harmoniseras. 13 anser att ett krav på utbildning bör införas avseende innehavare och/eller föreståndare för verksamhet där livsmedel hanteras. Det är viktigt att utbildning inom livsmedelshygien finns för att förstå innebörden av risker i samband med eventuell sjukdom och övrig hantering av oförpackade livsmedel. och Samhälle anser det vara precis lika viktigt att kräva bevisade kunskaper i livsmedelshantering för dem som handskas yrkesmässigt med mat som att ha behörighetskrav för optiker och elektriker. Åre kommun 14 anser att krav på utbildning med åtföljande utbild- ningsbevis bör införas åtminstone vad avser verksamhetsinnehavaren. kommun har liknande uppfattning och säger 15att om hygien- informationen försvinner så borde nyanställningsintyget ersättas med ett körkort för livsmedelsarbetare. Länsstyrelserna i och län har likartad mening. i anser krav på utbildning av dem som utför yrkesmässig livsmedelshantering och matlagning samt krav på någon form av kompetens vara helt nöd- vändig. 16 i län anför följande: har i samtal med kommunernas livsmedelsinspektörer diskuterat det hygie- 11 i yttrande till , dnr 384/96 Sak 18. 12I skrivelse till . Beteckning KGL/TH/LS. R emissyttrande , dnr 102/96. 15Östersunds kommun, . Yttrande , dnr 19964.960937. 16Länsstyrelsen Lantbruks- och veterinärenheten, Yttrande , dnr 36-8880-95. niska tänkandet hos personer som är yrkesverksamma i restaurang och storhushåll samt också i annan livsmedelshantering. Vi har alla, om än subjektivt, en uppfattning av att de hygieniska omständigheterna har Därför känns kurser till framförallt outbildade mycket an- Det torde också finnas ett behov av kompetensbevis. måste det bli obligatoriskt om det skall få en funktion av betydelse. 18 anser att det stora flertalet näringsidkare inte kan göra en korrekt bedömning av sina utbildningsbehov och borde ha ett obligatoriskt tvång kopplat till driften av verksamheten. ningen anför sammanfattningsvis att det bör krävas kompetensbevis av alla näringsidkare i branschen. Kompetensbeviset ges efter en obliga- torisk utbildning, som vida skall överstiga i utbildningslängd. Miljökontoret i säger 19 att vår erfarenhet är att en del personer som driver livsmedelsföretag inte har tillräcklig kunskap för att ens kunna bedöma behovet av information till personalen. konstaterar 20 Att kunskaperna i livsmedels- hygien behöver ökas är något som vi på miljö- och hälsoskydd ute i landet har önskat . Helst skulle det vara ett certifikat för att få be- driva en livsmedelsverksamhet. Alltså ett körkort. Ett vanligt körkort kräver ganska omfattande utbildning och ett godkänt prov. Man kan också bli av med körkortet om man missköter sig. Detsamma skulle gälla för ett certifikat för livsmedelsverksamhet. Ystads kommun21 anser det vara ett krav att alla yrkesverksamma inom livsmedelsbranschen (även butikspersonal) skall ha en grundut- bildning i livsmedelshygien. Grundutbildningen skall utgöra en grund för fortsatt verksamhet och bör, enligt i , vara . YTTRANDE , dnr 36-8880-95. Yttrande dnr 709:5-96. 19Sundsvalls kommun Miljökontoret. 20Jönköpings kommun, , dnr 95-2352. 21Ystads kommun, . BESLUT , D468/95, Ärende: 1995.404.460. Fler och fler av landets gymnasieskolor ger utbildning inom livs- medels- eller hotell- och restaurangprogrammet. läste 859 elever första året på livsmedelsprogrammet mot 5 239 på hotell- och restaurangprogrammet. På de flesta av de 26 skolor som har livsme- delsprogrammet finns inriktningen bageri och konditori samt kött och chark. Hotell- och restaurangprogrammet finns på 125 svenska gymnasieskolor. Inom detta program kan man välja på inriktningarna restaurang (84 skolor), hotell (44 skolor) och storhushåll (17 skolor). En jämförelse visar en ökning i andelen skolor som ger dessa program, utom vad gäller inriktningen mot storhushåll inom hotell- och restaurangprogrammet. Antalet elever på dessa utbildningar ökar. fler elever läste första årskursen på dessa två program än . Andelen förstahandssökningar till dessa program har varit ungefär , vilket kan tyda på att den låga status dessa utbildningar sägs ha inte är på väg att förbättras. Att storhushållsutbildningens ställning är svagare bekräftas av att färre elever läste denna inriktning i årskurs 1996 jämfört med . Hotellinriktningen får också färre elever, medan restauranginriktningen ökar. Den livsmedelstekniska gymnasieutbildningen anses i allmänhet passa bäst för de mer hantverksinriktade yrkena som konditor och styckare: "Processoperatör blir man inte". Utbildning av veterinärer sker vid (). Veterinärprogrammet finns endast vid SLU i , men vissa kurser kan vara förlagda till andra orter bl.a. till SLU i . Veteri- närprogrammet är en medicinsk högskoleutbildning och en yrkesutbildning som ger legitimation att utöva veterinäryrket. Vete- rinärprogrammet innebär heltidsstudier och om- fattar 220 poäng.Veterinärprogrammet leder fram till en yrkesexamen. Som veterinär har man kompetens att bl.a. besiktiga kött, övervaka slakt- och livsmedelshygien samt svara för rådgivning inom dessa områden. En ny studieordning för veterinärprogrammet är under utar- betande och kommer att införas med början . Normalt antas 65 studerande till veterinärprogrammet. Vid veterinärmedicinska fakulteten finns två professurer i livs- medelshygien, varav den ena med toxikologisk inriktning. Miljö- och hälsoskyddsprogrammet i , har ett visst obliga- toriskt inslag av livsmedelskunskap och en påbyggnadskurs med livs- medelsteknologi och näringslära. Utbildningen är en s k generalist- utbildning och omfattar miljöskydd, hälsoskydd, djurskydd och livs- medel. Utbildningen har varit treårig men har ändrats till fyraårig. Inga har examinerats från den fyraåriga utbildningen. Det fjärde året innebär att de studerande kan fördjupa sig inom ett visst område, t.ex. livsmedelskunskap. Grundutbildningen vid har relativt litet obliga- toriskt inslag av dricksvattenkunskap, särskilt vad gäller de tekniska områdena. Dessa är, enligt , väsentliga för att inspektörerna skall kunna kommunicera med personal på vattenverk och fastställa egenkontrollprogram. fanns en påbyggnadskurs för yrkesverksamma inspektörer som bl.a. tog upp dessa frågor. deltog i undervisningen. Denna utbildning har inte genomförts . har istället låtit inspek- törer delta i s.k. teoriutbildningar för ansvariga vattenundersökare. En annan grupp utbildningar med inriktning mot livsmedels- branschen är kostekonomer, dietister och gastronomer. De får också kunskaper om tillagning av mat i stora kvantiteter och kan därmed vara meriterade för att arbeta mot storhushållssektorn. Ungefär 140 studenter/år börjar på någon av dessa utbildningar. Civilingenjörsutbildningar, med kemiteknik med livsmedelsinrikt- ningar ges på två ställen i landet: och . Utbildningarna täcker områden som livsmedelskemi, livsmedelsteknik och näringslära. Tillsammans utbildar de ca 30 civilingenjörer . Naturvetenskapliga utbildningar finns bl.a. i , där det mate- matisk-naturvetenskapliga programmet har en inriktning mot livs- medelskemi. Även vid högskolan i finns en naturvetenskapligt inriktad utbildning; bioteknologi med livsmedelskemi. Denna utbild- ning täcker även näringslära. Agronomprogrammet på SLU i inbegriper studier i mjölk-, kött- och växtproduktlära, kemi och mikro- biologi. Totalt utbildar dessa ca 25 fil. kand. och ca 30 agronomer med livsmedelsinriktning . På det eftergymnasiala stadiet börjar det utvecklas flera program som överbrygger gapet mellan praktik och teori. Yrkestekniska Hög- skolan (YTH) i och de Kvalificerade Yrkesutbildningarna (KY) i och har en praktisk profil. De premierar eller kräver yrkeserfarenhet hos de sökande och delar av utbildningen sker i före- tag. Dessa utbildningars kurser indelas ej efter klassiska ämnesindel- ningar utan utgår från problemställningar i industrin. KY-utbildning- arna omfattar även en del ekonomiska studier. YTH-utbildningen har en mera teoretisk inriktning där det praktiska inslaget beror av att de som tas in skall ha flerårig erfarenhet av att arbeta i livsmedels- industrin. Från YTH examineras 30 elever . KY-utbildningarna kommer att examinera ca 25 elever . Kemiingenjörsutbildningen i och Livsmedelsingenjörs- utbildningen i är högskoleingenjörsutbildningar och har en mera teoretisk utbildning. Den senare har ett bredare fokus som inkluderar både ekonomi och transporter. Kemiingenjörsutbildningen i bygger på den tidigare utbildningen av livsmedelstekniker vid gymnasieskola. Den geografiska fördelningen av utbildade från livsmedelsinriktade utbildningar överensstämmer i stort med livsmedelsindustrins regionala fördelning. vid erbjuder en kurs på C-nivå som syftar till att ge studenterna kunskaper om olika teoretiska perspektiv för att analysera livsmedelsföretagens situationer och marknadsstrategier, kunskaper om dagens strategiska frågeställ- ningar inom industrin samt en överbr yggande förståelse för förädlings- kedjans marknadsinriktade aktiviteter som också inbegriper produk- tionsteknologi- och förpackningsfrågor. Vid finns även ett mindre antal pedagoger och sociologer som forskar om livs- medel och tar upp området i undervisningen. Såväl () som lant- bruksuniversitet (SLU) har mångåriga erfarenheter av kompetens- och andra utvecklingsinsatser riktade till små livsmedelsföretag och gårds- baserade småskaliga företag.