sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — I detta ligger bl.a. att tjänstepensionsinstitutens gränsöverskridande verksamhet möjliggör en större rörlighet för kapital inom EU (se skäl 4–7 till direktivet). 4.5Tillämpningsområdet för tjänstepensions- verksamhet enligt tjänstepensionsdirektivet 4.5.1Vad avses med tjänstepensionsinstitut? Tjänstepensionsdirektivet är enligt artiklarna 1 och 2 tillämpligt på verksamhet i tjänstepensionsinstitut. definieras7 i artikel 6 som ett institut som, oavsett dess rättsliga form, förvaltar fonderade medel och som är etablerat oberoende av uppdragsgivande företag eller branschorganisation utifrån syftet att tillhandahålla pensionsförmåner i samband med yrkesutövning på grundval av en överenskommelse eller ett avtal som slutits enskilt eller kollektivt mellan arbetsgivare 7 Definitionen av tjänstepensionsinstitut analyseras närmare i avsnitt 4.8. och arbetstagare eller deras respektive företrädare, eller med egen- företagare i enlighet med lagstiftningen i hem- och värdmedlems- staten, och som bedriver verksamhet som direkt föranleds av dessa. I artikel 2.2 a–e undantas vissa institut från direktivets tillämp- ningsområde.8 Institut som förvaltar sociala trygghetssystem enligt vissa angivna förordningar omfattas inte av direktivet(a). Försäkringsföretag, kreditinstitut, fondföretag, värdepappers- företag och förvaltare av alternativa investeringsfonder, vilka omfattas av annan gemenskapsrättslig reglering, faller också utan- för direktivets tillämpningsområde (b). Vidare ska direktivet inte tillämpas på institut vars verksamhet bygger på fördelningsprincipen, dvs. verksamhet där det inte görs någon fondering för att säkerställa pensionerna utan där inbetalda eller pensionsavgifter används till att betala utgående pensioner (c). Institut där det uppdrags- givande företagets anställda inte har någon laglig rätt till förmåner och där det uppdragsgivande företaget när som helst kan lösa in tillgångarna och inte är tvingade att fullgöra sina skyldigheter att utbetala pensionsförmåner, omfattas inte heller av direktivet (d). bestämmelse infördes på initiativ av för att det landets s.k. Unterstützungskassen uttryckligen skulle undantas. Direktivet är vidare inte tillämpligt på företag som gör bokförings- mässiga avsättningar (kontoavsättningar) för att kunna betala ut pensionsförmåner till sina anställda (e). som har blandad verksamhet och som förvaltar både obligatoriska pensionsplaner inom sociala trygghets- system och icke-obligatoriska tjänstepensioner ska enligt artikel 3 omfattas av direktivet såvitt avser den del av verksamheten som avser tillhandahållande av de icke obligatoriska tjänstepensionerna. Krav på separation uppställs i sådana fall, varvid skulder och till- gångar ska hållas fullständigt åtskilda och någon möjlighet till överföring mellan de olika systemen ska inte finnas. Artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet ger medlemsstaterna möjlighet att välja att tillämpa vissa delar av direktivet på tjänstepensions- verksamhet i försäkringsföretag som omfattas av det konsoliderade livförsäkringsdirektivet. Valfriheten omfattar artiklarna 9–16 och 18–20. Dessa artiklar, som bl.a. behandlar frågor om tekniska avsättningar, skuldtäckning och investeringsregler (placerings- regler), ersätter i sådana fall artiklarna 20–26, 31 och 36 i det 8 Se även avsnitt 3.2 och 4.5.3. konsoliderade livförsäkringsdirektivet, vilka behandlar motsvarande frågor. I optionen enligt artikel 4 ingår dock inte tjänstepensions- direktivets bestämmelser om kapitalkrav. Kapitalkraven i den EU- rättsliga livförsäkringsrörelseregleringen gäller för all verksamhet hos livförsäkringsföretag, dvs. även för tjänstepensionsverksamhet. som konsoliderade livförsäkringsdirektivet ska tillämpas är kapitalkraven i tjänstepensionsdirektivet och i kon- soliderade livförsäkringsdirektivet desamma (se artiklarna 27 och 28 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet och artikel 17 i tjänstepensionsdirektivet). I Solvens II-direktivet införs dock en annan reglering i fråga om kapitalkrav. Den tidigare regleringen bibehålls i tjänstepensionsdirektivet (se artikel 303 i solvens II- direktivet). För det fall att medlemsstaten väljer att låta livförsäkrings- bolagens tjänstepensionsverksamhet omfattas av direktivets bestämmelser uppställs i artikel 4 krav på att alla tillgångar och skulder som hänför sig till tjänstepensionsverksamheten ska hållas fullständigt åtskilda från bolagets övriga verksamheter. De tillgångar och skulder som hänför sig till tjänstepensionsverk- samheten ska dessutom förvaltas och hanteras skilt från den övriga verksamheten utan någon möjlighet till överföring. Däremot uppställer direktivet inget uttryckligt krav om att tjänstepensions- verksamheten ska drivas i en egen separat juridisk person. Direktivet kan tolkas som att det heller inte finns något krav på att bolagen ska hålla separata kapitalbaser för de olika verksamheterna, eller några regler i övrigt som syftar till hur separationen ska gå till. Om en medlemsstat väljer att tillämpa direktivet på livförsäk- ringsbolagens tjänstepensionsverksamhet uppställer direktivet i nyssnämnda artikel vidare som krav att den myndighet som ansvarar för tillsynen av livförsäkringsbolagen som en del i fullgörandet av sin tillsynsverksamhet kontrollerar att tjänstepensionsverksamheten hålls strikt åtskild från den övriga livförsäkringsverksamheten. 4.5.2Vad avses med tjänstepensionsförmåner? I tjänstepensionsdirektivet ges ingen definition av begreppet tjänstepension. Av artiklarna 6 a och 7 framgår dock att det ska vara fråga om pensionsförmåner som har samband med yrkes- utövning på grundval av en överenskommelse eller ett avtal som slutits enskilt eller kollektivt mellan arbetsgivare och arbetstagare eller deras respektive företrädare, eller med egenföretagare i vissa fall. Vad gäller egenföretagare anges att avtalet ska vara i enlighet med lagstiftningen i hem- och värdmedlemsstaten. Detta utvecklas närmare i direktivets skäl 10. Där sägs bl.a. att de nationella reglerna för egenföretagares engagemang i tjänstepensionsinstitut skiljer sig åt, och att egenföretagare i vissa medlemsstater inte kan bli medlemmar i ett tjänstepensionsinstitut om inte vissa villkor, inbegripet sådana som framgår av social- och arbetsmarknads- lagstiftningen, är uppfyllda. Vidare ska det, enligt artikel 6 d, vara fråga om förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller förväntat uppnående av pensionsålder eller, om de kompletterar dessa för- måner och tillhandahålls sekundärt, i form av utbetalningar vid dödsfall, invaliditet eller upphörande av anställning eller i form av bidrag eller tjänster som tillhandahålls vid sjukdom, medellöshet eller dödsfall. För att den ekonomiska tryggheten under pensions- tiden ska stärkas utgörs dessa förmåner i regel av livslånga utbetalningar. Förmånerna kan dock också vara utbetalningar eller ett engångsbelopp. Enligt artikel 9.2 får medlemsstaten också föreskriva att täckning av risker kopplade till lång levnad och invaliditet, efterlevandeskydd samt en garanti för återbetalning av inbetalda belopp erbjuds medlemmarna som kompletterande förmåner, om arbetsgivarna och arbetstagarna kommer överens om detta. 4.5.3Närmare om undantaget för försäkringsföretag Bedömning: Tjänstepensionsverksamhet som bedrivs av försäk- ringsföretag är undantagen från tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde. Skälen för bedömningen: Som nämnts spelar tjänstepensions- instituten en nyckelroll när det gäller att säkerställa de finansiella marknadernas integration, effektivitet och likviditet. Syftet med tjänstepensionsdirektivet är således att införa gemenskapsrättsliga regler för tjänstepensionsinstituts tjänstepensionsverksamhet för att ge dessa institut möjlighet att fullt ut utnyttja den inre mark- Direktivet utgör det första steget mot en inre marknad för tjänstepensioner. Avsikten är även att reglerna ska garantera en hög grad av trygghet för de framtida pensionärerna, som en effektiv förvaltning av tjänstepensionskapitalet möjliggörs. En överflyttning av sparandet till tjänstepensions- området bedöms bidra till såväl ekonomiska som sociala framsteg. I detta ligger bl.a. att tjänstepensionsinstitutens gränsöverskridande verksamhet möjliggör en större rörlighet för kapital inom EU (se skäl 4–7 till direktivet). Tjänstepensionsdirektivet avser vidare att reglera sådana institut som tillhandahåller tjänstepensionsförmåner, men som inte omfattas av annan EU-rättslig reglering (se skäl 4). I artikel 2.2 anges vilka institut som undantas från direktivets tillämpningsområde. Bland de undantagna instituten finns de som omfattas av det konsoliderade livförsäkringsdirektivet (se artikel 2.2 b och skäl 12). På grund av en särskild hänvisningsbestämmelse i Solvens II-direktivet kommer de institut som omfattas av Solvens II-direktivet att vara uteslutna från tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde (se artikel 310 i Solvens II-direktivet). För att skapa konkurrens- neutralitet mellan tjänstepensionsverksamhet som bedrivs i tjänstepensionsinstitut och den tjänstepensionsverksamhet som bedrivs i livförsäkringsföretag finns tidigare nämnd option för medlemsstaterna att tillämpa vissa regler i tjänstepensionsdirektivet på livförsäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet (se artikel 4 och skäl 12). Sammanfattningsvis leder allt vad som sagts till den klara slutsatsen att tjänstepensionsverksamhet som bedrivs av försäkrings- företag är undantagen från tjänstepensionsdirektivets tillämpnings- område. Det bör avslutningsvis betonas att samma bedömning görs av Europeiska kommissionen i skrivelsen till om förhållandet mellan Solvens II-direktivet och tjänstepensions- direktivet (se avsnitt 4.2.3). I skrivelsen talas om direktivvals- regler (avgränsningsregler) och där sägs kategoriskt att artikel 2.2 b i tjänstepensionsdirektivet inte ska tillämpas på institut som omfattas av Solvens II-direktivet. artikel i tjänste- pensionsdirektivet innebär således – enligt kommissionen – att försäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet är undantagen från det direktivets tillämpningsområde. 4.6Översiktligt om genomförandet av tjänste- pensionsdirektivet inom EES När det gäller anordnandet av tjänstepension finns det stora variationer inom EES (se närmare i avsnitt 4.7). Det kan t.ex. noteras att tjänstepensionerna i bl.a. , och till stor del tryggas genom pensionsfonder som är en form av särskilt reglerade institut avsedda att trygga ofta förmånsbaserade pensionslösningar, och att tryggandet av tjänste- pensioner i till en betydande del sker genom skuldföring i egen balansräkning. Det kan vidare noteras att tjänstepension mätt som andel av BNP är störst i , , , , , och . Mätt i tillgångar är tjänstepensionsmarknaden i överlägset störst, följt av och . Det svenska systemet för tjänstepensioner skiljer sig från systemen i de flesta andra länder, eftersom arbetsgivarens utfästelser i till största delen tryggas genom försäkringar i stället för av pensionsfonder.9 I den sammanställning från Europeiska kommissionen som det refereras till ovan framgår att EES-länderna associationsrättsligt tryggar huvuddelen av tjänstepensionen enligt tjänstepensions- direktivet i olika tjänstepensionsinstitut, företrädesvis av ömsesidig karaktär. I vissa länder tryggas emellertid en viss del av denna enligt livförsäkringsdirektiven i försäkringsföretag med olika associations- rättslig form. Som nämnts är tjänstepensionsdirektivet inte tillämpligt på institut som omfattas av Solvens II-direktivet (se artikel 2.2 b i förstnämnt direktiv). Det sätt på vilket tjänstepensionen tryggas i de olika länderna har i huvudsak historiska skäl. Enligt Solvens II-direktivet krävs auktorisation för att starta direkt försäkrings- eller återförsäkringsverksamhet som omfattas av direktivet (se artikel 14.1).10 Hemmedlemsstaten ska föreskriva att företag som ansöker om auktorisation enligt artikel 14 ska anta någon av företagsformerna i bilaga III. Ett försäkringsföretag är ett företag som tillhandahåller direkt liv- eller skadeförsäkring och som har fått auktorisation enligt artikel 14 (se artikel 13.1). 9Accompanying document to the towards adequate, sustainable and safe European pension systems (COM [2010] 365 final s. 11–34). 10När det gäller tillämpningsområdet för försäkringsverksamhet enligt EU-direktiv, se avsnitt 4.2. I Solvens betänkande (SOU 2011:68 s. 99) och i tjänstepensionspromemoria (s. 13) diskuteras kring frågan om försäkringsföretag kan tillåtas att verka under tjänstepensionsdirektivet (utan att tillämpa optionen i artikel 4 i sistnämnt direktiv). I det sammanhanget nämns , och . I nämnda länder kan ömsesidiga försäkringsbolag – enligt sammanställningen – tillhandahålla tjänstepension baserat på antingen livförsäkringsdirektiven eller tjänstepensionsdirektivet. Dessa ömsesidiga försäkringsbolag är emellertid att anse som försäkringsföretag i direktivens mening endast när när man – i enskilda fall – har valt företagsformen ömsesidigt försäkrings- bolag i bilaga III till Solvens II-direktivet för tjänstepensions- verksamhet som omfattas av auktorisation enligt det direktivet. Om tjänstepensionsverksamheten omfattas av tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde och är undantagen från Solvens II- direktivets tillämpningsområde enligt artikel 9.2, är det möjligt i dessa länder att trygga tjänstepensionen enligt tjänstepensionsdirektivet i ett ömsesidigt försäkringsbolag. I det sammanhanget är det ömsesidiga försäkringsbolaget ett försäkringsföretag endast i formell, asso- ciationsrättslig mening, men däremot inte enligt tjänstepensions- direktivet. 4.7Närmare om genomförandet av tjänstepensions- direktivet i vissa EES-länder Nedanstående sammanställning avser att ge en bild av hur tjänste- pensionsdirektivet har genomförts i olika medlemsländer. Jäm- förelsen omfattar vilka typer av institut eller associationsformer som omfattas av direktivet (tjänstepensionsinstitut) och hur de skiljer sig åt i olika avseenden, såväl vid jämförelse mellan länder som i jämförelse med andra typer av institut (framför allt försäkringsföretag) som inte omfattas av direktivet, men som också tillhandahåller tjänstepensioner. De fem länder som jämförelsen omfattar är (BE), (DE), (NL), (NO) och (UK). Dessa länder utgör fem av de åtta största inom EES – i sammanlagda tillgångar per land räknat – för institut där tjänste- pensionsdirektivet tillämpas. Dessa länder representerar olika varianter av tillämpningar av direktivet och har valts för att ge en representativ bild av detta11. Ytterligare en variant är tillämpandet av optionen i artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet som innebär att utvalda delar av direktivet kan tillämpas på tjänstepensionsförmåner som tillhanda- hålls av livförsäkringsföretag, under förutsättning att verksamheten separeras från övrig verksamhet i företaget. En sådan tillämpning av direktivet är utmärkande för (SE). SE, (FR) och har valt att tillämpa optionen. I SE är tillämpningen av optionen obligatorisk för all tjänstepension i livförsäkringsföretag, medan livförsäkringsföretagen i kan välja om de vill tillämpa optionen. Endast en mycket liten del av livförsäkringsföretagen i som tillhandahåller tjänstepensionsförmåner har dock valt att tillämpa denna. Övriga tjänstepensionsförmåner i livförsäkrings- företag i lyder under det konsoliderade livförsäk- ringsdirektivet och kommer sannolikt att omfattas av Solvens II-direktivet. I övrigt tillämpas inte tjänstepensionsdirektivet i FR, vilket innebär att i stort sett alla tjänstepensionsförmåner tillhandahålls av livförsäkringsföretag. SE representerar således den helt överväldigande delen av alla tjänstepensionsmedel inom EU som lyder under optionen enligt artikel 4 i direktivet12. 11Som källor till redogörelsen har använts data från , Eiopa Database for pensions, Eiopa BoS 13/124 Report on QIS on IORPs, Ceiops OPSSC 01/08 Survey on fully funded, technical provisions and security mechanisms in occupational pension sector. aspects of the IORP directive. Kompletterande frågor har ställts till tillsynsmyndigheterna i några länder. Data om till- gångar och försäkringstekniska skulder är inte exakt jämförbara, t.ex kan tillgångar vara uttryckta i marknadsvärden eller anskaffningsvärden och försäkringstekniska skulder beräknade med olika antaganden om diskonteringsränta, dödlighet m.m. Storleksordningen bör dock vara representativ. 12Även SE tillhör de åtta största inom EES – i sammanlagda tillgångar per land räknat – för institut där tjänstepensionsdirektivet tillämpas. I (BE) tillhandhålls tjänstepensionsförmåner till uppskatt- ningsvis av försäkringsbolag och av 219 tjänstepensionsinstitut, IBP (Institutions de Retraite Professionelle IRP/Instelling voor Bedrijftspensioenvooerziening). Ett nytt särskilt institut (associationsrättsligt), OFP (Organisme de Financement de Pensions/Organsime voor de / ) infördes i samband med genomförandet av tjänstepensionsdirektivet. BE har i och för sig antagit optionen i artikel 4 i direktivet, men hitintills valt att inte utnyttja den. Tjänstepensionsinstituten är inte vinstutdelande. Tjänstepensionsinstituten är heterogena med små eller mycket små institut – 42 med färre än 100 medlemmar, 85 med enbart en arbetsgivare. De tio största instituten står för av de förvaltade tillgångarna. Gränsöverskridande verksamhet bedrivs av tio institut. Förmånsbestämda och avgiftsbestämda förmåner förekommer – 115 institut har enbart förmånsbestämda pensioner. Lagstadgat arbetsgivaransvar förekommer, då en arbetsgivare är skyldig att finansiera underskott vid avslutad anställning. Detta gäller även för försäkringsbolag som tillhandahåller tjänstepension, men inte . För avgiftsbestämda tjänste- pensionsförmåner med garanti är arbetsgivare skyldiga att garantera en avkastning på på arbetsgivarens inbetalade medel (3,på arbetstagares inbetalade medel minskat med avdrag på högst för kostnader). Garantin gäller enbart vid avslutad anställning (pension eller annan anledning). Denna garanti är knuten till arbetsgivaren och inte till institutet som hanterar förmånen, oavsett om det är ett tjänstepensionsinstitut eller ett försäkringsföretag. För förmånsbestämda pensioner gäller garanti för den utfästa förmånen. Inga tjänstepensionsinstitut (gäller inte institut som tillhanda- håller pensioner för egenanställda) i BE har solvens- krav enligt Solvens , eftersom de inte självständigt svarar för pensionsförmåner. som själv- ständigt tillhandahåller dödsfallsrisk och invaliditetsrisk eller förmåner för egenanställda har dock ett slags faktorbaserat solvenskrav. De flesta institut tillämpar förväntad avkastning som dis- konteringsränta. Beräkning av pensionsförmåner, ska enligt lag göras på två nivåer – en kortsiktig och en långsiktig – där det i den långsiktiga nivån ska beaktas oförmånliga avvikelser när det gäller ekonomiska antaganden. Om tillgångarna (som är marknadsvärderade) inte täcker skulderna beräknade för den kortsiktiga nivån (och eventuella solvenskrav) ska tjänstepensionsinstitutet föreslå en finansiell rekonstruktionsplan som åtgärdar den uppkomna situationen (vanligen ). Täcker tillgångarna inte skulderna beräknade för den långsiktiga nivån (och eventuella solvenskrav) ska situationen åtgärdas inom (vanligen ). I båda situationerna ska en rekonstruktionsplan ges in till tillsynsmyndigheten och måste godkännas av denna. Stresstest av tjänstepensionsinstituten görs för sektorn, med individuella test för de största instituten. Avsättningar i balansräkning har varit möjliga till och med , men enbart för företagsledare. I (DE) finns två typer av tjänstepensionsinstitut, pensions- kassor och pensionsfonder. De kan ha olika associationsform. För pensionskassor gäller Aktiengesellschaft (joint-stock company), versicherungsverein auf gegenseitigkeit (mutual insurance association), körperschaft des öffentligen rechts (corporation under public law) eller anstalt der öffentlichen rechts (institution under public law). För pensionsfonder gäller Aktiengesellschaft (joint- stock company) eller pensionsfondsverein auf gegenseitkeit (mutual pension fund association). Det finns 150 pensionskassor och 30 pensionsfonder. Pensions- kassorna står för av tjänstepensionerna, och pensions- fonderna för . Tjänstepensionsförmåner finns även som reserver i balansräkningen, och i livförsäkringsbolag . DE tillämpar inte optionen i Art 4 och inte heller undantaget för små institut. Gränsöverskridande verksamhet före- kommer hos tre institut. finns, som dotter- bolag till försäkringsbolag. Enbart förmånsbestämda tjänstepensionsförmåner är tillåtna i DE. Det förekommer dock avgiftsbestämda förmåner med kapital- garanti under uppbyggnadsfasen. Slutligt arbetsgivaransvar är före- skrivet i lag och kan förekomma som ökad uttaxering, garantier från eller fordringar på arbetsgivaren. Både kassor och fonder har solvenskrav enligt Solvens . Beräkningen av kraven skiljer sig åt, pensions- kassorna tillämpar bokförda värden och en fast diskonteringsränta med säkerhetsmarginal. Pensionsfonderna tillämpar marknads- värden för tillgångar och diskonterar förmåner med en ränta baserad på förväntad avkastning (i allmänhet högre än den ränta som tillämpas av kassorna). Pensionskassorna måste alltid vara fullt fonderade. För pensionsfonder som är underfonderade med , gäller att situationen måste åtgärdas . Underskott med kan få godkända rekonstruktionsplaner av tillsynsmyndigheten med upp till frist för att rätta till situationen. Pensionsfonderna omfattas av PSVaG, det tyska ömsesidiga kreditförsäkringsbolag som garanterar förmånerna fullt ut om arbetsgivaren går i konkurs. Stresstest görs årsvis på pensionskassorna. i (NL) – pensioenfonds (pension funds) – är nästan uteslutande stichings (foundations) även om olika legala former är tillåtna. De kan vara bransch-, företags-, eller yrkesanknutna. Det totala kapitalet i de 550 fonderna är mycket stort, och representerar av tjänstepensionerna. Tjänstepensioner tillhandahålls även av försäkringsföretag (). NL utnyttjar inte optionen i Artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet och inte heller undantaget för små institut. Inga institut har gränsöverskridande verksamhet. Ett fåtal nybildade institut med enbart fondförsäkring är vinst- utdelande. Både förmånsbestämda och avgiftsbestämda pensioner före- kommer. Ett finansieringsavtal ska definiera arbetsgivarens ansvar för av pensionsplanens åtaganden. Explicit arbetsgivaransvar utöver skyldighet att betala ingår endast i ett fåtal finan- sieringsavtal. NL har infört solvenskrav liknande Solvens . Diskonteringsräntan är en riskfri ränta med en s.k. Ultimate Forward . Solvenskraven bygger på ett konfidensintervall (99,i Solvens ) och ett minimikapitalkrav som i Solvens II. När solvenskraven inte uppfylls, ska en långsiktig rekonstruktionsplan presenteras för tillsynsmyndigheten med en maximal löptid . Om institutet inte uppfyller minimikapitalkraven är den maximala löptden . Lagen (Pensions Act) tillåter reduktion av förmåner som en sista utväg, när alla andra möjligheter uttömts. NL har inte någon formell stresstest, men en kontinuitetsanalys – en framåtriktad studie som ska visa institutets förmåga att överleva på lång sikt – ska presenteras minst . Reserver i balansräkning eller kreditförsäkring/PPS förekommer inte. Tjänstepensionsdirektivet tillämpas i på 88 pensionskasser (pension funds) som tillhandahåller enbart förmånsbestämda pensionsförmåner för privata respektive kommunanställdas tjänste- pensioner (). Pensionskassorna är särskilda juridiska enheter med självständigt ansvar för pensionsförmåner. Med ett undantag tillhandahåller de norska kassorna pensionsförmåner för en enskild arbetsgivare. Motsvarande förmåner tillhandahålls även av livförsäkringsföretag () och regleringen är jämförbar, delvis eftersom pensionkassorna konkur- rerar direkt med försäkringsföretag inom segmentet förmåns- bestämda pensioner. Inga undantag från tjänstepensionsdirektivet tillämpas.