sou · H2B347 · 2014-06-27 00:00:00 — Genom att enligt nuvarande ordning ska pröva konsumenttvister angående en vara, tjänst eller annan nyttighet som näringsidkaren har tillhandahållit konsumenten, ges nämnden ett brett kompetensområde, som inte begränsas till sådana avtals- förhållanden som regleras i konsumentköp- och konsumenttjänst- lagen. Att följa direktivets terminologi och i stället föreskriva att ska pröva tvister rörande köpe- och tjänsteavtal skulle, med hänsyn till att den svenska konsumenttjänstlagen inte omfattar hyra av lösa saker, kunna uppfattas som en begränsning i förhållande till vad som gäller . Det finns därför anledning att även i fortsättningen föreskriva att ska pröva konsumettvister angående avtal om varor, tjänster eller andra nyttigheter. Därmed säkerställs ett korrekt genomförande av direktivet. , Köplagen (, Zeteo), kommentaren till 1 § och , Konsumentköplagen (, Zeteo), kommentaren till 1 §. 12.5.6Prövning av inhemska och gränsöverskridande tvister Enligt direktivet ska medlemsstaterna se till att sådana tvister som omfattas av direktivet och som rör näringsidkare som är etablerade på deras respektive territorium kan hänskjutas till alternativa tvist- lösningsorgan som uppfyller direktivets krav (artikel 5.1). Direkti- vet kräver att de alternativa tvistlösningsorganen ska hantera såväl inhemska som gränsöverskridande tvister (artikel 5.1 e). Enligt direk- tivet är tvisten inhemsk om konsumenten för ingå- ende av avtalet med näringsidkaren är bosatt i den medlemsstat där näringsidkaren är etablerad (artikel 4.1 e). Om konsumenten är bosatt i en annan medlemsstat än den där näringsidkaren är etablerad rör det sig enligt direktivet om en gränsöverskridande tvist (artikel 4.1 f). Av direktivet framgår att en näringsidkare ska anses vara etablerad, om näringsidkaren är en fysisk person, där denne bedriver sin verksamhet, och om närings- idkaren är ett företag eller en annan juridisk person eller en sam- manslutning av fysiska eller juridiska personer, där näringsidkaren har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin verksamhet, inklusive en filial, agentur eller annan etablering (artikel 4.2). Enligt bestämmelsen om ARN:s allmänna kompetensområde prövar nämnden tvister mot näringsidkare. Det följer av allmänna rättsprinciper att därmed hanterar tvister mot näringsidkare som bedriver verksamhet i . Något särskilt förtydligande i instruktionen när det gäller ARN:s hantering av inhemska tvister behövs därför inte. När det gäller gränsöverskridande tvister, finns det inga uttryck- liga bestämmelser om ARN:s geografiska behörighet i förordningen med nämndens instruktion eller i föreskrifter som meddelats av nämnden. Eftersom inte är någon domstol är nämnden inte heller bunden av den s.k. I-förordningen7 om domstols behörighet. har i stället utvecklat en egen praxis när det gäller hantering av gränsöverskridande tvister, som ryms inom nämndens generella kompetensområde (1 § 1).8 Enligt ARN:s rutiner hanterar nämnden tvister som anmäls mot näringsidkare som i direktivets mening är etablerade i (se artikel 4.2). Konsumentens hemvist saknar i de fallen helt betydelse för om nämnden tar upp en tvist eller inte. 7Rådets förordning (EG) nr 44/2001 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (I). 8Beskrivningen av ARN:s nuvarande praxis när det gäller gränsöverskridande tvister bygger på uppgifter ur SOU 1994:14 s. 253 och information som lämnats till utredningen av . fyller direktivets krav på prövning av gränsöverskridande tvister. tar därutöver upp ärenden som anmäls av svenska konsumenter mot utländska näringsidkare som, utan att vara etable- rade i , riktar sin verksamhet hit.9 ARN:s nuvarande praxis uppfyller alltså redan direktivets krav på prövning av gränsöverskridande tvister. Nämnden går enligt sin nuvarande praxis till och med längre än vad direktivet kräver, vilket är förenligt med direktivet (artikel 2.3). ARN:s praxis när det gäller gränsöverskridande tvister ryms inom den nuvarande, och den föreslagna, formuleringen av om ARN:s generella kompetensområde, med hänsyn till betydelsen av begreppen konsument och näringsidkare. Begreppet konsument i ARN:s instruk- tion inskränker sig inte till personer som är bosatta i , utan omfattar även exempelvis personer som är på besök i och handlar av näringsidkare som finns här. Begreppet omfattar även konsumenter som inte befinner sig i utan handlar online av en näringsidkare som är etablerad här. Att näringsidkarbegreppet i ARN:s instruktion, liksom i svensk rätt i övrigt, omfattar sådana näringsidkare som är etablerade i enligt direktivets mening, följer av grundläggande principer om lagstiftnings geografiska tillämp- ning. Vår bedömning är, mot ovan angiven bakgrund, att direktivets genomförande inte kräver något särskilt förtydligande av att ARN:s kompetensområde omfattar hantering av gränsöverskridande tvister i den mening som avses i direktivet. En uttrycklig skyldighet för att hantera gränsöverskridande tvister skulle dessutom bara kompli- cera författningsregleringen. I sammanhanget ska det framhållas att direktivet inte ställer upp någon skyldighet för de alternativa tvistlösningsorganen att tillämpa utländsk rätt (med undantag för de situationer som regleras i artikel 11, som inte är tillämplig på svenska förhållanden, se avsnitt 12.13). Direktivet innebär inte heller någon skyldighet för tvistlösnings- organen att översätta klagomål eller andra handlingar. Skyldigheten för tvistlösningsorganen att ta upp gränsöverskridande tvister förut- sätter i stället att konsumenten använder sig av ett språk som hanteras av organet i fråga. Konsumenter som har handlat online kommer däremot att ha möjlighet att via den nya EU-plattformen lämna in 9 tillämpar i sådana situationer de principer som kommer till uttryck i artikel 6.1 i och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (I). Om svensk rätt ska tillämpas på tvisten enligt den konventionen, så prövar i regel tvisten. klagomål på sitt eget språk och få hjälp att översätta detta till språket som används av det alternativa tvistlösningsorgan som ska pröva tvisten i fråga (se kapitel 9). Här kan slutligen noteras att det förhållandet att prövar tvister mot näringsidkare som inte är etablerade i i direk- tivets mening, innebär att kan komma att pröva tvister som även kan prövas av ett tvistlösningsorgan i de länder där närings- idkare är etablerade. Detta är fullt förenligt med direktivet, efter- som redan direktivets definition av begreppet etablerad innebär att en näringsidkare kan vara etablerad i flera olika länder . Enligt direktivet kan därmed tvistlösningsorgan i flera olika länder vara skyldiga att ta upp tvisten. 12.5.7Sammanfattning ARN:s generella kompetensområde Sammanfattningsvis menar vi att det bör förtydligas i förordningen med ARN:s instruktion att nämndens generella kompetensområde stämmer överens med direktivets allmänna tillämpningsområde. För att säkra ett tydligt genomförande av direktivet, bör ARN:s generella kompetensområde formuleras så att nämnden ska pröva tvister med anledning av ett avtal mellan en konsument och en närings- idkare om en vara, tjänst eller annan nyttighet. 12.6Undantag från ARN:s kompetensområde Från direktivets tillämpningsområde undantas som nämnts bara tvister inom ett fåtal sektorer. Det handlar om tvister rörande hälso- och sjukvårdstjänster, utbildning som tillhandahålls av offentliga aktörer och icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse (artiklarna 2.2 h, i och c). Övriga avtalsrättsliga tvister mellan konsumenter och näringsidkare omfattas alltså av direktivets krav på tillgång till alternativ tvistlösning. Detta innebär att särskilda kategorier av tvister framöver bara kommer att kunna undantas från ARN:s kompetensområde i två fall, nämligen om de faller utanför direkti- vets tillämpningsområde eller om de faller inom direktivets tillämp- ningsområde men kan prövas av andra tvistlösningsorgan som lever upp till direktivets kvalitetskrav. Genom bestämmelser i instruktion har regeringen undan- tagit ett antal olika typer av tvister från nämndens kompetensområde. Med stöd av bemyndigande i instruktionen har därutöver föreskrivit ytterligare undantag. I det följande redogör vi för de nuvarande undantagen från ARN:s kompetensområde. För varje undantaget område gör vi sedan en bedömning av om direktivets genomförande kräver att ARN:s kompetensområde utvidgas till att avse tvisterna i fråga. 12.6.2Nuvarande undantag från ARN:s kompetensområde Enligt ARN:s instruktion (4 § första stycket 1 och 2) gäller att nämnden inte prövar konsumenttvister som rör köp av fast egendom, bostadsrätt eller tomträtt eller upplåtelse av fast egendom. Trots detta prövar nämnden ändå (4 § andra stycket) avtal som omfattas av lagen (2011:914) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt, upplåtelse av fast egendom som skett för fritidsändamål och än i följd, skadestånd enligt 25 § fastighetsmäklarlagen (2011:666), eller ersättning för fastighetsmäklares uppdrag. Nämnden prövar enligt instruktionen (4 § första stycket 3 och 4 samt 5 § 6) vidare inte konsumenttvister som rör hälso- eller sjukvård, advokatverksamhet (men däremot juristjänster) eller tvister som kan prövas eller har prövats av eller . Av ARN:s instruktion (4 § första stycket 5) följer att nämnden kan meddela föreskrifter om att inte pröva konsumenttvister som avser andra typer av varor, tjänster eller nyttigheter än de som angetts ovan. Nämnden har med stöd av instruktionen från sitt tillämp- ningsområde undandragit tvister som rör varor och tjänster inom vissa sektorer (se , KOVFS Enligt dessa föreskrifter gäller att nämnden inte prövar sådana konsumenttvister som rör elleveranser, i den mån tvisten avser förbrukning av elektrisk ström eller skäligheten av debiterade nätavgifter, försäkring, i den mån tvisten rör -tecknande och bibehållande av försäkring, -vållandefrågor vid trafikolyckor, försäkring som grundar sig på kollektivavtal mellan arbets- marknadens parter, om avtalet föreskriver ett särskilt tvistlös- ningsförfarande, konst och antikviteter, i den mån tvisten gäller varornas konst- närliga värde eller samlarvärde, spel, tips och lotterier, telefonsamtal, i den mån tvisten avser förbrukning av samtalstid, utnyttjande av samtalspott och dylikt, utbildning och kursverksamhet, i den mån tvisten avser utbild- ningens eller kursens kvalitet och innehåll, växter, livsmedel och drycker, i den mån tvisten avser deras kvalitet eller beskaffenhet. 12.6.3Närmare om undantagen för tvister som prövas av privata branschnämnder Bedömningar och förslag: Det är sannolikt att och samt den planerade inom kommer att leva upp till direktivets krav och därför kommer att kunna godkänns som alternativa tvistlösningsorgan enligt detta. Om dessa tvistlösningsorgan godkänns enligt direktivet, undan- tas sådana tvister rörande försäkring respektive advokatverk- samhet som kan prövas eller har prövats av tvistlösningsorganen i fråga från ARN:s kompetens. Detta ska framgå genom tillägg till och ändring av ARN:s instruktion. Det är inte troligt att Värmepumpsbranschens reklamations- nämnd kommer att uppfylla direktivets krav. För att säkerställa att konsumenter har tillgång till alternativ tvistlösning för tvister rörande värmepumpar tillförs därför sådana tvister ARN:s kompe- tensområde. Det nuvarande undantaget från ARN:s kompetens- område för tvister rörande värmepumpar, utgår därför ur för- ordningen med ARN:s instruktion. Som redan har framgått, undantas från ARN:s kompe- tensområde tvister som prövas av vissa privata branschnämnder. Det handlar om tvister rörande värmepumpar, som prövas av VPN (se 4 § 5 i nämndens instruktion och 1 § 9 KOVFS 2009:1) samt tvister angående vissa försäkringsfrågor, som prövas av skyddsfrågor och (5 § 6 i nämndens instruktion). Som också har framgått undantas även konsumenttvister rörande advokatverksamhet, och planerar att inrätta en särskilt av sådana tvister. Tvister som prövas, eller kan komma att prövas, av dessa branschnämnder är i många fall sådana konsumenttvister som omfattas av direktivet. För att tvisterna även framöver ska kunna undantas från ARN:s kompetensområde, krävs därför att bransch- nämnderna anpassas eller konstrueras så att de lever upp till direktivets krav när detta träder i kraft, och att de godkänns som alternativa tvistlösningsorgan enligt direktivet. I annat fall måste ARN:s kompe- tensområde utvidgas till att omfatta tvisterna i fråga. I det följande redogör vi för verksamheterna vid de bransch- nämnder som kompletterar , och det planerade tvistlösningsorganet inom . Vi redovisar också vår bedömning när det gäller om de berörda nämnderna i princip skulle kunna komma i fråga som alternativa tvistlösningsorgan enligt direktivet. Frågan om hur de aktuella branschnämnderna i före- kommande fall bör anpassas för att leva upp till direktivets kvali- tetskrav, behandlar vi i samband med att vi går igenom de relevanta artiklarna i direktivet (se avsnitt 12.10). Genomförande av direktivet SOU 2014:47 slutade att pröva tvister rörande värmepumpar . Anledningen var då att tvisterna oftast var mycket komplexa och resurskrävande och därför ansågs mindre väl lämpade för prövning i nämnden. bildade branschorganisationerna och en särskild reklamations- tvister, (). Verksamheten vid VPN regleras genom stadgar. Av stadgarna framgår att VPN prövar tvister avseende köp och/eller installation av värmepumpanläggningar med max 200 kW effekt. Även tvister angående större anläggningar prövas om tvisten är av principiellt intresse. VPN tar upp tvister både mot näringsidkare som är medlemmar i och mot icke-medlemmar. Nämn- dens utlåtanden innebär en rekommendation om hur tvisten bör lösas, men näringsidkare som är medlemmar i är skyldiga att följa VPN:s beslut. VPN grundar sin bedömning på gällande civilrättslig lagstiftning, handelsbruk och sedvänja samt på i det enskilda fallet gällande avtal. VPN består av en ordförande och två ledamöter. Ordföranden ska vara jurist med goda insikter i köprätt och konsumenträtt och får inte vara verksam i värmepumpbranschen. Ledamöterna ska ha goda insikter i värmepumpbranschen. För ordföranden ska finnas en ersättare, vice ordföranden, och för var och en av ledamöterna tre suppleanter. För vice ordföranden och suppleanterna ställs samma kompetenskrav som för dem de ska ersätta. Ordförande, vice ord- föranden, ledamöterna och suppleanterna utses alla . Ordför- ande och vice ordförande utses av och gemensamt. En av ledamöterna samt supple- anter för denna utses av . Den andre ledamoten och suppleanter för denna utses av VVS-Installatörerna. Vid prövning i VPN tillämpas de jävsregler som gäller för skilje- män enligt lag (1999:116) om skiljeförfarande. Att få en tvist prövad är förenat med en engångskostnad för anmälaren. Kostnaden är för fysiska personer och, för juridiska personer. Antalet tvister som prövas av VPN har varierat . ökade ärendetillströmningen från cirka 25 tvister 2005 till drygt 80 ärenden . SOU 2014:47 Genomförande av direktivet har ärendetillströmningen däremot minskat, och 2012 prövade nämnden bara drygt 35 ärenden. Utredningens synpunkter på VPN Avtalsrättsliga tvister mellan konsumenter och näringsidkare angå- ende värmepumpar, t.ex. reklamationer på grund av fel i varan, utgör sådana konsumenttvister som omfattas av direktivets tillämp- ningsområde. Direktivets genomförande kräver därför att konsu- menter kan lämna in sådana klagomål till ett alternativt tvistlös- ningsorgan som är godkänt enligt direktivet. Frågan är därför om sådan tvistlösning, på grund av möjligheten till prövning i VPN, bör undantas från ARN:s kompetensområde. Utredningen konstaterar att verksamheten vid VPN skulle be- höva justeras på flera punkter för att nämnden ska leva upp till direktivets krav. Ansökningsavgiften för konsumenter skulle till att börja med behöva avskaffas eller sänkas till en symbolisk summa (se artikel 8 c och avsnitt 12.10.4). Nämnden saknar vidare ledamöter som företräder konsumentintressen. För att nämnden skulle leva upp till direktivet skulle det krävas att sam- mansättningen bestod av ett lika stort antal företrädare för konsu- mentintressen som näringslivsintressen (se artikel 6.5 och avsnitt 12.10.1). Utredningen har upprepade gånger, men utan framgång, försökt att få besked från företrädare för angående möjligheterna att anpassa nämndens verksamhet till direkti- vets krav. Av företrädare för , har utredningen däremot fått uppgifter om att det, av ekonomiska skäl, varit osäkert om föreningen kommer fortsätta att driva VPN. Mot den bakgrunden utgår utredningen ifrån att inte har för avsikt att anpassa VPN till direktivets krav. Vi föreslår därför att ARN:s kompetens nu ska utvidgas till att omfatta tvister rörande värmepumpar. Skulle det visa sig längre fram att det ändå finns förutsättningar för värmepumps- branschen att driva VPN vidare i en form som överensstämmer med direktivets krav, får frågan övervägas på nytt. Huvudman för och (nedan gemensamt kallade försäkringsnämnderna) är försäkringsföretagens branschorganisation, Svensk Försäkring. Gemensamt för nämnderna är att kostnaderna för nämndernas verksamheter fördelas mellan de försäkringsbolag som deltar i verk- samheten i förhållande till antalet inkomna ärenden från respektive bolag. Vidare är nämndernas prövning skriftlig och kostnadsfri för konsumenter. Prövningen baseras på de handlingar som parterna ger in och båda parter ges tillfälle att yttra sig över det som mot- parten ger in. Den genomsnittliga handläggningstiden vid nämn- derna är cirka . prövar, på anmälan av konsumenter, tvister mellan enskilda konsumenter och deras försäkringsbolag som rör liv-, sjuk- och olycksfallsförsäkring i de fall som kräver medicinska bedömningar. Nämndens prövning baseras på lagar och gällande försäkringsvillkor och verksamheten styrs av stadgar. prövar bara tvister mellan konsu- menter och försäkringsbolag som är anslutna till nämnden. Med- lemmar i Svensk Försäkring kan ansluta sig till nämnden genom anmälan till Svensk . Styrelsen får även medge utländska och andra försäkringsbolag som inte är medlemmar i anslutning till nämnden. Det finns ingen tidsfrist eller preskriptionstid inom vilken ett ärende ska ha väckts i tas upp till prövning, utöver allmänna preskriptionsregler för anspråket som sådant. Vid beslut ska nämnden bestå av en ordförande och fyra ledamöter. Ordföranden ska vara jurist med stor domarerfarenhet och sakkunnig i de frågor som faller inom nämndens verksamhet. Två av ledamöterna ska representera de ersättningsberättigades intresse. De övriga två ledamöterna ska ha erfarenhet av de för nämnden aktuella försäkrings- frågorna. Nämndens konsumentrepresentanter utses av Konsument- vägledarnas förening. Nämndens övriga ledamöter utses av Svensk . Nämndens yttranden är endast rådgivande för bolagen och det finns inga sanktionsmöjligheter kopplade till utslagen. från Svensk Försäkring följs nämndens yttranden i mycket hög utsträckning. Om ett försäkringsföretag avviker från nämndens yttrande ska företaget skriftligen meddela nämnden detta och ange skälen för avvikelsen. avgjorde 951 ärenden. inkom 1 103 ärenden till nämnden. Alla ärenden som uppfyller de formella kraven tas upp till prövning. Nämnden för- ordade en ändring av bolagets beslut i 74 ärenden av de 789 ärenden där nämnden prövade ärendet i sak. prövar på begäran av försäkrad om- fattningen av rättsskyddsförsäkring, frågor om ersättningsanspråk inom rättsskyddsförsäkring och trafikförsäkring. Nämnden prövar tvister mot bolag som är medlemmar i och, efter beslut av Svensk , även tvister mot bolag som inte är medlemmar. Nämndens prövning sker med stöd av lagar och gällande försäk- ringsvillkor och verksamheten styrs av stadgar. Nämndens yttran- den är endast rådgivande och det finns inga sanktionsmöjligheter kopplade till utslaget. Enligt uppgift från Svensk Försäkring följs nämndens beslut i hög utsträckning av försäkringsbolagen. Ansökan om prövning i nämnden ska göras senast från det att försäkringsbolaget har förklarat sig ha tagit slutlig ställ- ning i ärendet. Ärendena måste sedan avgöras från det att ansökan kom in till nämnden, såvida inte särskilda omständigheter kräver längre handläggningstid. Vid beslut ska nämnden bestå av fyra ledamöter och en ordför- ande. Nämndens ordförande ska vara eller ha varit ordinarie domare. Ordförande och en eller flera vice ordföranden utses av Svensk . Av de fyra ledamöterna ska två representera de ersättningsberättigades intressen, varav en utses av Konsument- verket och en av Företagarna. De resterande två ledamöterna ska ha stor erfarenhet av försäkringsfrågor och utses av Svensk Försäk- rings styrelse. Nämnden prövar alla ärenden som uppfyller de formella kraven. kom 78 ärenden in till nämnden och 55 ärenden av- gjordes. Nämnden förordade en ändring av bolagets beslut i 10 av de 42 ärenden där nämnden lämnade ett yttrande. Utredningens synpunkter på försäkringsnämnderna Enligt utredningens experter från Svensk Försäkring och från , fungerar försäkringsnämndernas tvistlösande verksamhet väl och nämnderna utgör ett viktigt komplement till ARN:s verksamhet. Enligt uppgift från Svensk Försäkrings expert i utredningen är också inriktningen från Svensk Försäkrings sida att fortsätta driva nämn- derna vidare och att anpassa deras verksamhet efter direktivets krav. Mot den bakgrunden är det utredningens bedömning att försäk- ringsnämnderna sannolikt kommer att kunna leva upp till direktivets krav och godkännas som alternativa tvistlösningsorgan enligt detta. I sådana fall kommer tvister som prövas av nämnderna även fort- sättningsvis att kunna undantas från ARN:s kompetensområde. Eftersom försäkringsnämnderna inte prövar tvister mot alla försäk- ringsbolag, kommer däremot att behöva ta upp de tvister som inte kan anmälas till försäkringsnämnderna (jfr artikel 5.7). Så är fallet , och enligt utredningens experter från och fungerar den ordningen väl. Bestämmelser om kom- mer att framgå av samfundets stadgar, som antas av samfundet och fastställs av regeringen, och av vägledande regler för god advokatsed. Utredningen har tagit del av förslag till ändringar i stadgarna och i de vägledande reglerna om god advokat- sed.10 Av förslag framgår följande. ska pröva tvister mellan en konsument och en advokat eller advokatbyrå angående en tjänst som advokaten eller advokat- byrån har tillhandahållit konsumenten. En förutsättning för att ska ta upp ärendet, är att konsumenten först har kontaktat advokaten för att diskutera frågan och för att försöka uppnå en lösning i samförstånd. Om det inte är möjligt att nå en lösning i samförstånd kommer advokaten, enligt de vägledande reglerna om god advokatsed, att vara skyldig att upplysa konsumenten om möjligheten att få saken prövad inom ramen för Advokatsam- fundets . 10 Se cirkulär nr 10/2014. Ytterligare förutsättningar för att tvisten ska prövas av är att denna inte handläggs i eller är avgjord av domstol, att klagomålet rör ett krav uppgående till och att anmälan till görs från det att konsumenten skriftligen framställde klagomålet till advokaten. Om ett ärende om utfående av ersättning ur advokatens obliga- toriska försäkring har inletts hos advokatens försäkringsgivare, måste frågan lösas inom ramen för försäkringsavtalet innan konsu- menten kan vända sig till . Om ett ärende trots detta inkommer till kommer nämn- den att förklara detta vilande till dess att försäkringsfrågan är av- gjord. Enligt vägledande regler om god advokat- sed, kommer advokater vara skyldiga att medverka till ett tvist- lösningsförfarande inför , och att följa ett beslut från nämnden. Om advokaten inte medverkar eller inte följer beslut, kommer konsumenten att kunna anmäla detta till samfundets disciplinnämnd. Konsument- tvistnämndens beslut kommer inte att kunna överklagas.