sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Direktivet senast ändrat genom anslut ningsakt. (11) EGT L 33, , s. 8. Direktivet senast ändrat genom direktiv /19/EG. (12) EGT L 223, 21.8.1985, s. 15. Direktivet senast ändrat genom anslutningsakt. (13) EGT L 253, 24.9.1985, s. 34. Direktivet ändrat genom direktiv /19/EG. (14) EGT L 253, 24.9.1985, s. 37. Direktivet senast ändrat genom 2003 års (15) EGT L 165, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamen tets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003, s. 1). 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 5 motsvarar de kvalifikationer den kräver. Detta allmänna system för erkännande hindrar emellertid inte att en medlemsstat ålägger en person som där utövar ett yrke särskilda krav på grund av att landet tillämpar yrkesbestämmelser som motiveras av allmän intresset. Sådana bestämmelser kan bland annat avse yrkets or ganisering, yrkesnormer, inklusive yrkesetiska regler, tillsyn och ansvar. Syftet med detta direktiv är inte att inkräkta på medlems staternas berättigade intresse att hindra att vissa medborgare för söker kringgå den nationella lagstiftning som gäller för olika yrken. (12)Detta direktiv avser medlemsstaters erkännande av yrkeskvalifi kationer som förvärvats i andra medlemsstater. Direktivet omfat tar dock inte medlemsstaters erkännande av beslut om erkännande i enlighet med detta direktiv som tagits av andra medlemsstater. En person vars yrkeskvalifikationer erkänts i enlighet med detta direktiv kan följaktligen inte utnyttja detta erkännande för att i sitt ursprungsland åtnjuta andra rättigheter än de som följer av de yrkeskvalifikationer som erhållits i denna medlemsstat, såvida personen i fråga inte kan styrka att han/hon har förvärvat ytter ligare yrkeskvalifikationer i den mottagande medlemsstaten. (13)För att fastställa systemet för erkännande inom den generella ordningen är det nödvändigt att indela de olika nationella utbild nings- och yrkesutbildningssystemen i olika nivåer. Dessa nivåer, som enbart upprättas för att den generella ordningen skall fun gera, påverkar inte alls de nationella strukturerna för utbildning och yrkesutbildning eller medlemsstaternas befogenheter på detta område. (14)Den ordning för erkännande som upprättas genom direktiven /48/EEG och 92/51/EEG ändras inte. Den som innehar ett ex amensbevis för postgymnasial yrkesutbildning bör således ges tillträde till ett reglerat yrke i en medlemsstat där tillträdet är betingat av att sökanden innehar ett examensbevis för fyraårig universitets- eller högskoleutbildning, oavsett nivån på det examensbevis som krävs i den mottagande medlemsstaten. Omvänt gäller att om tillträdet till ett reglerat yrke är beroende av avslutad universitets- eller högskoleutbildning bör detta tillträde beviljas enbart för den som innehar ett ex amensbevis för universitets- eller högskoleutbildning . (15)I avsaknad av harmonisering av minimikraven i fråga om utbild ning för tillträde till de yrken som regleras genom den generella ordningen bör de mottagande medlemsstaterna kunna införa en kompensationsåtgärd. Denna åtgärd bör vara proportionerlig och särskilt ta hänsyn till sökandens yrkeserfarenhet. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 6 visar att ett krav på lämplighetsprov eller anpassningsperiod, var vid invandraren själv får välja, ger tillräckliga garantier i fråga om sökandens kvalifikationsnivå, vilket innebär att varje undan tag från denna rätt i varje enskilt fall bör vara motiverat av tving ande hänsyn till allmänintresset. (16)För att gynna den fria rörligheten för yrkesutövare och säkerställa tillräcklig kvalifikationsnivå bör yrkessammanslut ningar och yrkesorganisationer eller medlemsstater ha möjlighet att föreslå gemensamma europeiska plattformar. Det finns anled ning att, på vissa villkor och med beaktande av medlemsstaternas behörighet, besluta vilka kvalifikationer som erfordras för ut övande av ett yrke på deras respektive territorium och innehållet i och organisationen av utbildnings- och yrkesutbildningssystem samt med beaktande av gemenskapsrätten, i synnerhet gemenska pens konkurrensrätt, ta hänsyn till sådana initiativ i detta direktiv och härvid främja att erkännanden under den generella ordningen sker med mer automatik. De yrkessammanslutningar som kan lägga fram gemensamma plattformar bör vara representativa på nationell och europeisk nivå. En gemensam plattform är en sam ling kriterier som gör det möjligt att kompensera för största möj liga antal av de väsentliga skillnader som har konstaterats i ut bildningskraven i minst två tredjedelar av medlemsstaterna inklu sive samtliga medlemsstater som reglerar yrket. Kriterierna kan till exempel omfatta krav på kompletterande utbildning, en hand ledd anpassningsperiod, lämplighetsprov eller viss föreskriven lägsta nivå av praktik i yrket, eller kombinationer av dessa. (17)För att beakta alla situationer för vilka det fortfarande inte finns någon bestämmelse om erkännande av yrkeskvalifikationer, bör den generella ordningen utsträckas till att omfatta de fall som inte täcks av något särskilt system, både när yrket inte omfattas av något av dessa system och när sökanden, trots att yrket omfattas av ett särskilt system, av särskilda och exceptionella skäl inte uppfyller kraven för att omfattas av detta. (18)Reglerna för att bevilja tillträde till ett antal industri-, handels- och hantverksverksamheter bör förenklas i de medlemsstater där dessa yrken är reglerade när verksamheten i fråga har utövats i en annan medlemsstat som inte ligger alltför långt tillbaka i tiden. bibehålls för dessa verk samheter ett system med automatiskt erkännande grundat på yr keserfarenhet. (19)Den fria rörligheten och det ömsesidiga erkännandet av bevis på formella kvalifikationer som läkare, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinär, barnmorska, apotekare och arkitekt bör bygga på den grundläggande principen om automatiskt erkännande av bevis på formella kva lifikationer på grundval av en samordning av minimikraven för utbildningarna. För att få arbeta i medlemsländerna som läkare, 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 7 sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tand läkare, veterinär, barnmorska och C2 apotekare bör det dessutom krävas bevis på vissa formella kvalifikationer som ga ranterar att den berörda personen har fullgjort en utbildning som uppfyller de fastställda minimikraven. Detta system bör komplet teras med en rad förvärvade rättigheter som de behöriga yrkes utövarna åtnjuter på vissa villkor. (20)För att beakta de särdrag som kännetecknar läkarnas och tandlä karnas utbildningssystem och gemenskapens regelverk för ömse sidigt erkännande på detta område är det för alla specialistkom petenser som är erkända vid detta direktivs ikraftträdande moti verat att bibehålla principen om automatiskt erkännande av de specialistkompetenser för läkare och tandläkare som är gemen samma för minst två medlemsstater. För att förenkla systemet bör dock principen om automatiskt erkännande, efter detta direktivs ikraftträdande, begränsas till de nya specialistkompetenser för läkare som är gemensamma för åtminstone två femtedelar av medlemsstaterna. Vidare inverkar detta direktiv inte på medlems staternas möjlighet att sinsemellan komma överens om ett auto matiskt erkännande, enligt sina egna bestämmelser, för vissa spe cialistkompetenser för läkare och tandläkare som är gemensamma för dem och som inte omfattas av något automatiskt erkännande enligt detta direktiv. (21)Automatiskt erkännande av bevis på formella kvalifikationer som läkare med grundutbildning bör inte inverka på medlemsstaternas behörighet att avgöra huruvida detta bevis på formella kvalifika tioner ger rätt till yrkesutövning eller inte. (22)Alla medlemsstaterna bör behandla tandläkaryrket som ett särskilt yrke skilt från läkaryrket, oavsett eventuell specialisering i odon to-stomatologi. Medlemsstaterna bör se till att utbildningen av tandläkare ger de färdigheter som krävs för att utöva alla former av verksamhet som innebär förebyggande, diagnos och behand ling av anomalier och sjukdomar i tänder, mun, käkar och omkringliggande vävnader. Tandläkaryrket bör utövas av perso ner som innehar det bevis på formella kvalifikationer som tand läkare som anges i detta direktiv. (23)Det har inte framstått som önskvärt att föreskriva en utbildnings väg för barnmorskor som är enhetlig för alla medlemsstaterna. De bör tvärtom ges största möjliga frihet att organisera sin egen utbildning. (24)För enkelhetens skull bör beteckningen C2 apotekare användas för att därmed avgränsa tillämpningsområdet för be stämmelserna om automatiskt erkännande av bevis på formella kvalifikationer, utan att det påverkar de specifika nationella be stämmelser som reglerar dessa verksamheter. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 8 (25) Personer som innehar bevis på formella kvalifikationer i C2 som apotekare är specialister på läkemedelsprodukter och bör i princip ha rätt till ett minimum av verksamhet på detta område i alla medlemsstater. Att ett sådant minsta verksamhets område fastställs i detta direktiv bör varken innebära någon be gränsning av de former av verksamhet som C2 apotekare har tillgång till i medlemsstaterna, bland annat när det gäller biomedicinska analyser, eller att dessa yrkesutövare beviljas mo nopol, eftersom detta fortfarande tillhör medlemsstaternas behö righetsområde. Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas möjlighet att kräva ytterligare utbildning som villkor för tillträde till de former av verksamhet som inte ingår i det minsta samordnade verksamhetsområdet. En mottagande med lemsstat bör därför kunna kräva att de medborgare som innehar något av de bevis på formella kvalifikationer som enligt detta direktiv erkänns automatiskt uppfyller dessa villkor. (26)Detta direktiv avser inte samordning av samtliga villkor för att få tillträde till och utöva farmaceutisk verksamhet. Särskilt bör den geografiska fördelningen av apotek och frågan om monopol på utlämning av läkemedel förbli medlemsstaternas ensak. Detta di rektiv påverkar inte medlemsstaternas lagar och andra författ ningar som förbjuder eller uppställer vissa villkor för företagens utövande av viss farmaceutisk verksamhet. (27)Arkitektur, byggnaders kvalitet, det sätt på vilket dessa smälter in i omgivningen, respekt för naturliga landskap och stadsmiljön samt det kollektiva och individuella kulturarvet är angelägenheter av allmänt intresse. Därför bör det ömsesidiga erkännandet av kvalifikationer grundas på kvalitativa och kvantitativa kriterier, som garanterar att innehavarna av erkända bevis på formella kvalifikationer kan förstå och ge praktiska uttryck åt enskilda personers, samhällsgruppers och myndigheters behov i fråga om fysisk planering, utformning, projektering och uppförande av byggnader, bevarande och tillvaratagande av det arkitektoniska arvet och bevarande av jämvikt i naturen. (28)De nationella bestämmelserna på arkitekturområdet och om till träde till och utövande av yrkesverksamhet som arkitekt har myc ket varierad räckvidd. I de flesta medlemsstater utövas verksam heten på arkitekturområdet rättsligt eller i praktiken av personer som har titeln arkitekt, antingen enbart eller tillsammans med en annan titel. Dessa personer har inte monopol på att utöva denna verksamhet, utom när det föreskrivs i lag. Denna verksamhet eller en del av den kan också utövas av andra yrkeskategorier, särskilt 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 9 av ingenjörer som fått särskild utbildning i byggande eller bygg nadskonst. För enkelhetens skull bör begreppet arkitekt använ das för att därmed avgränsa tillämpningsområdet för bestämmel serna om automatiskt erkännande av kvalifikationer på arkitek turområdet, utan att det påverkar de specifika nationella bestäm melser som reglerar dessa verksamheter. (29)Om en nationell och europeisk yrkesorganisation eller yrkessam manslutning för ett reglerat yrke inkommer med en rimlig begä ran om särskilda bestämmelser om erkännande av kvalifikationer på grundval av en samordning av minimikraven för utbildning arna, bör kommissionen avgöra om det är lämpligt att lägga fram ett förslag om ändring av detta direktiv. (30)För att säkerställa att ordningen för erkännande av yrkeskvalifi kationer blir effektiv bör enhetliga formföreskrifter och handlägg ningsregler fastställas för genomförandet samt vissa närmare be stämmelser för utövandet av yrket. (31)Eftersom genomförandet av detta direktiv och uppfyllandet av de skyldigheter det medför underlättas av att medlemsstaterna sam arbetar sinsemellan och med kommissionen, bör närmare bestäm melser fastställas för ett sådant samarbete. (32)Genom att på europeisk nivå införa yrkeskort utfärdade av yrkes sammanslutningar eller yrkesorganisationer kan man underlätta yrkesutövarnas rörlighet, särskilt genom att öka takten i utbytet av information mellan den mottagande medlemsstaten och ur sprungsmedlemsstaten. Med hjälp av detta yrkeskort bör man kunna följa karriären för en yrkesutövare som etablerar sig i olika medlemsstater. Sådana yrkeskort skulle kunna innehålla uppgifter om yrkesutövarens yrkeskvalifikationer (studier vid universitet eller andra läroanstalter, examensbevis, yrkeserfarenhet), dennes lagenliga etablering, påföljder som denne har ådragit sig i sam band med yrkesutövandet samt uppgifter om behörig myndighet. Uppgifterna bör vara helt förenliga med bestämmelserna om upp giftsskydd. (33)Upprättandet av ett nätverk av kontaktpunkter med uppgift att lämna information och bistånd till medlemsstaternas medborgare kommer att göra det möjligt att säkerställa att systemet med erkännande är klart och tydligt. Dessa kontaktpunkter skall ge varje medborgare som så begär och kommissionen all information och alla adresser som behövs för erkännandeförfarandet. Att varje medlemsstat utser en enda kontaktpunkt inom detta nätverk på verkar inte organisationen av befogenheter på nationell nivå. I synnerhet utgör det inget hinder för att på nationell nivå utse flera kontor, eftersom den kontaktpunkt som utses inom nämnda nätverk ansvarar för att samordna med övriga kontor och för att vid behov informera medborgaren om närmare uppgifter om det relevanta behöriga kontoret. (34)Administrationen av de olika system för erkännande som har införts genom sektorsdirektiven och den generella ordningen har visat sig vara tung och komplicerad. Administrationen och uppdateringen av detta direktiv för att beakta vetenskapliga och tekniska framsteg bör därför förenklas, särskilt när minimikraven 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 10 för utbildningarna samordnas för att uppnå automatiskt erkän nande av kvalifikationerna. En enda kommitté för erkännande av yrkeskvalifikationer bör inrättas för detta ändamål och det bör finnas garantier för lämplig medverkan av yrkesorganisatio nerna, även på EU-nivå. (35)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (1). (36)Genom att medlemsstaterna utarbetar en periodisk rapport med statistiska uppgifter om genomförandet av detta direktiv, blir det möjligt att bedöma effekten av ordningen för erkännande av yr keskvalifikationer. (37)Det bör finnas ett lämpligt förfarande för att anta tillfälliga åt gärder, om tillämpningen av en bestämmelse i detta direktiv skulle innebära större svårigheter i en medlemsstat. (38)Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas rätt att själva utforma sina nationella system för social trygghet och att bestämma vilken verksamhet som måste utövas inom ramen för detta system. (39)Livslångt lärande har blivit särskilt viktigt för ett stort antal yrken i och med de snabba tekniska och vetenskapliga framstegen. I detta sammanhang ankommer det på medlemsstaterna att se till att yrkesutövarna genom lämplig fortbildning håller sig underrät tade om de tekniska och vetenskapliga framstegen. (40)Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att rationalisera, för enkla och förbättra reglerna om erkännande av yrkeskvalifikatio ner, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre uppnås på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma ar tikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (41)Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artikel 39.4 och artikel 45 i fördraget, som bland annat rör publicus. (42)I fråga om etableringsrätt och tillhandahållande av tjänster åsido sätter detta direktiv inte andra särskilda rättsliga bestämmelser för erkännandet av yrkeskvalifikationer, till exempel gällande be stämmelser för transportområdet, försäkringsförmedlare och lag stadgade revisorer. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av rådets direktiv /249/EEG av om underlät tande för advokater att effektivt begagna sig av friheten att (1) EGT L 184, , s. 23. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 11 tillhandahålla tjänster (1) eller och rådets di rektiv 98/5/EG av om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls (2). Erkännande av juristers yrkeskvalifikationer i syfte att utöva yrket under yr kestiteln i den mottagande medlemsstaten omfattas av det här direktivet. (43)I den mån de är reglerade omfattar detta direktiv även fria yrken, som enligt detta direktiv utövas av var och en som på grund av särskilda yrkeskvalifikationer personligen, under eget ansvar och yrkesmässigt självständigt utför intellektuella tjänster i allmänhe tens och uppdragsgivarens intresse. Yrkesutövningen är i med lemsstaterna vanligen, i överensstämmelse med fördraget, under kastad särskilda rättsliga förpliktelser i enlighet med den natio nella lagstiftningen och de bestämmelser som inom lagstiftning ens ramar fastställs under självständiga former av respektive re presentativ yrkesorganisation; genom dessa bestämmelser säker ställs och vidareutvecklas professionaliteten och kvaliteten och förtroendeförhållandet mellan den som utför tjänsten och upp dragsgivaren. (44)Detta direktiv påverkar inte de åtgärder som är nödvändiga för att garantera hög hälso- och konsumentskyddsnivå. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta direktiv fastställs de regler enligt vilka en medlemsstat som kräver bestämda yrkeskvalifikationer för tillträde till eller utövande av ett reglerat yrke inom sitt territorium (nedan kallad mottagande med lemsstat) för tillträde till och utövandet av detta yrke skall erkänna sådana yrkeskvalifikationer som förvärvats i en eller flera andra med lemsstater (nedan kallad ursprungsmedlemsstat) och som ger inneha varen av dessa kvalifikationer rätt att där utöva yrket. I detta direktiv fastställs också regler för ett partiellt tillträde till regle rade yrken och erkännande av yrkespraktik som bedrivs i en annan medlemsstat. Detta direktiv skall gälla för alla de medborgare i en medlemsstat, inbegripet fria yrkesutövare, som vill utöva ett reglerat yrke, antingen som egen företagare eller anställd, i en annan medlemsstat än den där de har förvärvat sina yrkeskvalifikationer. (1) EUT L 78, 26.3.1977, s. 17. Direktivet senast ändrat genom anslut ningsakt. (2) EUT L 77, , s. 36. Direktivet ändrat genom anslutningsakt. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 12 Detta direktiv ska också gälla för alla de medborgare i en medlemsstat som har gjort yrkespraktik utanför ursprungsmedlemsstaten. 2.Varje medlemsstat kan inom sitt territorium, enligt sin egen lags tiftning, tillåta medborgare från medlemsstaterna med yrkeskvalifikatio ner som inte erhållits i en medlemsstat att utöva ett reglerat yrke enligt artikel 3.1 a. För de yrken som omfattas av avdelning III kapitel III skall detta första erkännande ske i överensstämmelse med de minimi krav på utbildning som anges i det kapitlet. 3.Om det för ett visst reglerat yrke finns andra särskilda regler för erkännande av yrkeskvalifikationer finns i ett separat instrument i ge menskapslagstiftningen, skall motsvarande bestämmelser i det här direk tivet inte gälla. Detta direktiv ska inte tillämpas på notarier som har utsetts av offentliga myndigheter. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: a)reglerat yrke: en eller flera former av yrkesverksamhet där det genom lagar och andra författningar direkt eller indirekt krävs be stämda yrkeskvalifikationer för tillträde till eller utövande av verk samheten eller någon form av denna; i synnerhet skall användandet av en yrkestitel som genom bestämmelser i lagar och andra författ ningar enbart får användas av den som innehar en viss yrkeskvali fikation utgöra en form av utövande. När första meningen inte är tillämplig, skall ett sådant yrke som avses i punkt 2 betraktas som ett reglerat yrke. b)yrkeskvalifikationer: kvalifikationer som intygas i ett bevis på for mella kvalifikationer, ett kompetensbevis enligt artikel 11 a i och/ eller yrkeserfarenhet. c)bevis på formella kvalifikationer: examens-, utbildnings- eller annat behörighetsbevis för en yrkesutbildning som huvudsakligen ägt rum i gemenskapen, utfärdat av en myndighet i en medlemsstat vilken utsetts i enlighet med denna stats lagar och andra författningar. När första meningen inte är tillämplig, skall ett sådant bevis på formella kvalifikationer som avses i punkt 3 betraktas som bevis på formella kvalifikationer. d)behörig myndighet: varje myndighet eller organ som medlemssta terna bemyndigat att utfärda eller ta emot utbildningsbevis och an dra handlingar eller upplysningar, samt att ta emot ansökningar och fatta de beslut som avses i detta direktiv. e)reglerad utbildning: all utbildning som särskilt utformats för ett visst yrke och som omfattar en eller flera kurser som vid behov kompletteras genom yrkesutbildning, provtjänstgöring eller yrkes utövning. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 13 Utformningen av och nivån på yrkesutbildningen, provtjänst göringen eller yrkesutövningen skall fastställas i den berörda med lemsstatens lagar och andra författningar, eller övervakas eller god kännas av den för ändamålet utsedda myndigheten. f)yrkeserfarenhet: det faktiska och lagliga utövandet av det berörda yrket på heltid eller deltid i en medlemsstat. g)anpassningsperiod: utövande av ett reglerat yrke i den mottagande medlemsstaten under en behörig yrkesutövares ansvar, eventuellt åtföljt av kompletterande utbildning. Denna praktik skall bedömas. De detaljerade bestämmelserna för anpassningsperioden och dess utvärdering samt status för en migrerande praktikant skall fastställas av den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten. Den status som personen får i den mottagande medlemsstaten, sär skilt när det gäller rätt till vistelse samt skyldigheter, sociala rättig heter och förmåner, ersättningar och arvoden, skall fastställas av de behöriga myndigheterna i nämnda medlemsstat i enlighet med till lämplig gemenskapslagstiftning. h)lämplighetsprov: ett prov som gäller den sökandes yrkeskunnighet, färdigheter och kompetens och som genomförs eller erkänns av de behöriga myndigheterna i den mottagande medlemsstaten i syfte att bedöma den sökandes förmåga att utöva ett reglerat yrke i denna medlemsstat. För att möjliggöra genomförande av detta prov ska de behöriga myndigheterna upprätta en förteckning över de ämnen som, utifrån en jämförelse mellan den utbildning som krävs i den mottagande medlemsstaten och den som den sökande har genomgått, inte om fattas av de examens- eller andra behörighetsbevis som den sökande har. Lämplighetsprovet ska utformas med beaktande av att den sökande är en behörig yrkesutövare i ursprungsmedlemsstaten eller den med lemsstat den sökande kommer ifrån. Det ska omfatta ämnen valda ur förteckningen och i vilka kunskap är väsentlig för att kunna utöva yrket i fråga i den mottagande medlemsstaten.