sou · H2B363 · 2014-09-05 00:00:00 — Den hotbild som i det offentliga rummet målas upp om den organiserade gränsöverskridande brottsligheten är dessutom otyd- lig, vilket till viss del kan förklaras av det faktum att begreppet organiserad brottslighet är otydligt. menar t.ex. att all brottslighet är mer eller mindre organiserad och med begreppet kan därmed främst avses brottslighet som är mer eller mycket mer organiserad än brottslighet i allmänhet (s. 110). är vidare kritisk mot den beskrivning av den hotbild som t.ex. målar upp angående den organiserade brotts- ligheten i den nationella lägesrapporten om den organiserade brotts- ligheten, som utarbetas i samverkan med Tull- och samt . Kritiken riktas mot att uppgifter i rapporten är svävande och inte möjliga att kontrollera samt att den officiella brottsstatistiken inte fullt ut stöder de antaganden som finns om en ökad brottsvolym och en förvärrad brottssituation (s. 113 f.). Författarnas kritik riktas framför allt mot att Polisens (och de andra brottskontrollerande myndigheternas) befogenheter när det gäller rätt att utföra underrättelseåtgärder och att vidta olika for- mer av straffprocessuella tvångsåtgärder har ökat väsentligt . Det har påståtts att dessa utökade befogenheter har varit påtvingade av det faktum att brottslingarna använder sig av nya tekniska metoder och att de brottsbekämpande myndigheterna därmed behöver utökade befogenheter för att inte halka på efter- kälken. I själva verket finns det, enligt , mycket som talar för att den utveckling som pågått inte har varit nöd- vändig. Fråga är i stället om ett skifte i ideologi för hela brottmåls- rättegången och brottskontrollen i allmänhet. Den tidigare för- härskande ideologin, som framför allt betonade rättssäkerhets- aspekter, har bytts mot en ideologi som mer betonar effektiv kon- troll (s. 118). Flyghed menar att det finns fyra grundläggande kriterier som måste vara uppfyllda för att nya integritetskränkande metoder ska införas, nämligen hotkriteriet, skadekriteriet, effektivitetskriteriet och proportionalitetskriteriet. När det gäller organiserad brottslig- het anger Flyghed att kriteriet om skada får anses vara uppfyllt i de fall det hot som brottsligheten utgör förverkligas. Med hotkriteriet avses enligt Flyghed att det måste undersökas om det finns några uppgifter om att nya eller gamla hot har fått ökad aktualitet och om Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i det finns några tillförlitliga och kontrollerbara belägg för att så är fallet. När man överväger ny integritetskränkande lagstiftning bör således hotbilder konstrueras i syfte att skaffa kunskap och bered- skap för om hotet förverkligas. Studier som Flyghed har genomfört visar att hotbildskonstruktörer snarare tenderar att övervärdera riskerna än att undervärdera dem och att det sällan framförs klara, tydliga och kontrollerbara påståenden i beskrivningar över framtida hotbilder. När det gäller effektivitetskriteriet bör man ställa sig frågan om det finns något som tyder på att den åtgärd som över- vägs är effektiv mot det hot som anteciperats. Flyghed menar t.ex. att det finns rapporter som tyder på att åtgärden hemlig telefonav- lyssning har haft betydelse för utredningen i färre än av fallen och att hemlig rumsavlyssning (s.k. buggning) har haft av- görande betydelse i av fallen (Flyghed s. 62 f.). Slutligen menar att det alltid måste beaktas i vad mån en åtgärd, t.ex. ny lagstiftning med integritetskränkande inslag, är pro- portionell mot den kränkning av den personliga integriteten som åtgärden innebär. Först om svaret är ja kan åtgärden godtas (Flyghed s. 59 f.). Sammantaget menar författarna att bl.a. den organiserade gräns- överskridande brottsligheten i och för sig utgör ett hot mot sam- hället och att det utgör ett legitimt samhällsintresse att alla allvar- liga brott utreds på ett effektivt sätt. krävs det att alla åt- gärder som inskränker medborgarnas personliga integritet eller minskar rättssäkerheten i brottsbekämpningen övervägs grundligt och underbyggs av forskning som utförts utan politiska baktankar om respekten för rättssäkerheten och mänskliga rättigheter ska upprätthållas. 3.2.4 Kriminella nätverk och grupperingar i Som framgått ovan finns det ingen legaldefinition av vad som avses med organiserad brottslighet. Det finns dock olika former av kriminella grupperingar där brott begås i organiserad form. var det framför allt de kriminella mc-gängen som för- knippades med organiserad brottslighet. Det finns emellertid en mängd andra mer eller mindre organiserade kriminella grupperingar Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i som utför brott, antingen i organisationens namn eller med organi- sationen som täckmantel eller påtryckningsmedel. När vi i förevarande betänkande hänför oss till kriminella nät- verk och grupperingar avses såväl t.ex. mer välorganiserade krimi- nella mc-gäng som t.ex. löst sammansatta territoriella nätverk och ad hoc grupperingar. Vi har dock genomgående i betänkandet valt att samlat benämna de grupper som ytterst är föremål för våra bedömningar kriminella nätverk och grupperingar oavsett samman- sättning, grad av organisering och oavsett i vilken utsträckning sammanslutningen är bestående . De kriminella gäng som brukar inordnas under benämningen broderskapsgrupperingar har en tydlig kriminell identitet med syn- liga symboler och attribut som tatueringar eller emblem som fun- gerar som ett varumärke. Kriminalitet är en livsstil för medlem- marna och gängen är ofta hierarkiskt uppbyggda med utpekad ledare, president, och underordnade specialister i olika befatt- ningar. Många av dessa organisationer finns inom mc-gäng- kulturen, outlaw motorcycle gangs, där medlemmarna väljer att ställa sig utanför samhällets lagar och övriga normer för att i stället följa sina egna regler. För medlemmarna i ett kriminellt mc-gäng (i fortsättningen bara mc-gäng) är inom gänget i regel det viktigaste. Allt annat är av underordnad betydelse, åtminstone till en början. kom mc-gängen på allvar till . Enligt bedömningar har det skett en fördubb- ling av antalet personer inom mc-miljön . Mc- gängen ägnar sig åt allt från utpressning i samband med indriv- ningsverksamhet till narkotika- och vapenhantering samt förmed- ling av svart arbetskraft. Medlemmar i mc-gängen begår oftast brott i olika konstellationer utanför gängen och det är framför allt när det uppstår konflikter mellan personer inom den kriminella världen som broderskapsgängen uppträder som en homogen grupp. I övrigt ger medlemskapet i gänget en ökad självkänsla och ett varu- märke som ger skrämselkapital vid utförande av brott som medlem- men utför ensam eller inom ramen för en tillfälligt sammansatt Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i grupp (Brå; Brottslighet och trygghet i , och – En kartläggning s. 88). Den synliga våldsbrottslig- heten förefaller ha minskat i anslutning till moderorganisationerna i takt med att supportergäng bildats. Dessa supportergäng fungerar i stället som moderorganisationernas muskler och utför brott på uppdrag av moderorganisationen. I allmänhet förekommer det mer organiserad brottslighet i stor- städerna, men även mindre städer berörs allt mer av problemet med broderskapsgrupperingar. Det är särskilt mc-gängen och deras supportergäng som börjar etablera sig på mindre orter. Enligt Riks- kriminalpolisen rekryterar supportergängen medlemmar bland yngre grovt kriminella män (SOU 2010:15 s. 42). Fängelsegäng är dels sådana gängbildningar som uppstår spontant , som gäng med personer från gemensam hem- ort, ungdomsgäng eller gäng som förenas av att de har ett gemen- samt ursprung, dels gängbildningar där medlemmarna utgörs av mera etablerade kriminella gäng. Enligt Brå förefaller problemet med ny- bildade fängelsegäng inte vara lika stort längre, utan det är snarare individer från redan etablerade kriminella nätverk eller grupperingar som försöker gruppera sig under anstaltsvistelsen. De etablerade gängen är ofta mer organiserade och har en fastare struktur än de först nämnda spontana gängbildningarna (m.fl. s. 8). Det var tidigare relativt vanligt med gängbildningar vid landets kriminalvårdsanstalter. I en undersökning framkom att det vid 33 av de 49 anstalterna förekommit medlemmar i någon spontan och/eller etablerad gängbildning. Av de 33 anstalterna var 26 slutna och sju öppna anstalter. Vid kvinnoanstalterna förekom inte några medlemmar i kriminella gängbildningar (m.fl. s. 9). I finns det flertalet kriminella nätverk vars huvudsak- liga sammanhållande faktor är den gemensamma etniciteten eller släktskapet. Språk och kultur förenar människor i samhället, vilket även gäller inom den organiserade brottsligheten. Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i ningen är det vanligt att vissa kriminella nätverk består av i huvud- sak en gemensam etnicitet. Kring dessa personer finns det sedan ofta individer i nätverket av olika ursprung, även om nätverk som helt består av personer med gemensamt ursprung också förekom- mer. Inom de etniska grupperingarna finns ofta en tydligare hierar- kisk ordning, liknande en familjestruktur (, Lägesbild organiserad brottslighet 2011, s. 8). Inom den gemensamma etniciteten finns även släkter som en ytterligare sammanhållande faktor för nätverket. Det som karak- täriserar dessa nätverk är att de är mycket slutna och att lojaliteten mellan individerna är stor. Rekrytering sker ofta inom den egna släkten och man kan därmed säga att kriminaliteten går i arv. Vidare är det svårt att genom olika samhällsinsatser bryta krimi- nella mönster hos unga individer eftersom tongivande och norm- sättande kriminella personer finns i barnets eller ungdomens direkta närhet. Sådana omständigheter ökar sannolikt risken för att dessa ungdomar etableras som grovt kriminella genom släk- tens kriminella verksamhet (Polisens lägesbild av grov organiserad brottslighet 2012, s. 4). Ursprungen i de kriminella nätverken representerar i stort sett det svenska samhället. Det finns även kriminella nätverk med kopplingar till utlandet och de är betydligt vanligare jämfört med . Det finns kriminella nätverk från varje världsdel i , med en övervikt av kriminella nätverk från det europeiska närområdet (Polisens lägesbild av grov organiserad brottslighet 2012, s. 4). Territoriella nätverk och ungdomsgäng Kriminella strukturer som baseras på gemensam uppväxt eller bostadsområde benämns territoriella nätverk. Dessa nätverk bygger sin makt, kontroll och status i bostadsområdet på våld. Våldet är kraftigt och används för att bestraffa, skrämma och kränka andra i syfte att bygga ett våldskapital. När de territoriella nätverken har verkat i området har de befäst sin kriminalitet och utvecklat den, exempelvis genom att den brottsliga verksam- heten övergår till att vara av mer dold karaktär, att metoderna för- Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i finas och/eller att den kriminella verksamheten utökas geografiskt (Polisens lägesbild av grov organiserad brottslighet 2012, s. 4). Medlemmarna i dessa grupperingar är i huvudsak . Etnisk bakgrund förefaller inte vara någon viktig faktor vid sammansättningen av ett territoriellt nätverk. I stället är det av betydelse var man bor och vilket rykte man har. Segregering och känslor av utanförskap är viktiga förutsättningar för att de territo- riella nätverken ska kunna växa sig starka, rekrytera och bibehålla sitt direkta inflytande över människorna i ett område. De krimi- nella individerna i de territoriella nätverken blir normsättande för de boende i området och då särskilt för barn och ungdomar vilket i vissa fall sker medvetet och strategiskt för att stärka sin makt i området. De territoriella nätverken är utspridda över hela landet i såväl storstäder som i mellanstora städer och är av den anledningen att anse som en nationell angelägenhet. Även om de territoriella nät- verken i huvudsak verkar och påverkar lokalt har de ofta internatio- nella förgreningar. De vanligaste brotten som begås av gruppe- ringarna är stölder, rån och våldsbrott. Även narkotikabrott är vanligt förekommande. När det gäller ungdomsgäng finns det inte så mycket forskning kring denna, men i anslutning till att en ung person blir placerad på ett särskilt ungdomshem genomför en kartläggning av den unges levnadsförhållanden. Utifrån den manual som används tillfrågas den unge: Tillhör du något gäng som begår brottsliga eller andra av samhället ej accepterade handlingar?. Av de omkring 580 ungdomar som besvarade frågan 2011 svarade att de tillhörde ett gäng (SiS, Institutionsvård i fokus nr 13 2012 s. 49). Jämfört med är det en minskning (SiS, Årsrapport 01 2004:3 s. 47). Trenden är alltså att allt färre unga uppger att de är med i gäng. Enligt finns det dock en klar trend att allt fler yngre blir medlemmar i kriminella gruppe- ringar (SOU 2010:15 s. 43 f.). Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i I finns det politiska grupperingar, exempelvis vit makt- respektive de autonoma rörelserna, som har valt att ställa sig utan- för det demokratiska samhället och som ser våld, skadegörelse och andra brott som legitima redskap i sin politiska kamp. Större delen av dessa rörelser är inte brottslig utan de använder sig av lagliga metoder för att uppnå sina syften, såsom opinionsbildning, demon- strationer, konserter, fester och andra evenemang. Vit makt-rörelsen kämpar för den vita rasens överlevnad och vill till varje pris bekämpa det judiska inflytandet i samhället. Idealsam- hället enligt vit maktmiljön är ett etniskt och kulturellt homogent samhälle under ett upplyst diktatoriskt ledarskap. Rörelsens brotts- liga verksamhet är normalt sett oöverlagd och defensiv. Angrepp som planeras är ofta motattacker på autonoma grupperingar. Vit makt-rörelsen kan även angripa enskilda som inte tillhör de auto- noma grupperingarna. Då gäller det främst brott där avsikten är att skrämma eller skada en person på grund av dennes hudfärg, etni- citet eller sexuella läggning (Brå rapport 2009:15 s. 34 f. och 54 ff.). Autonoma grupperingar har en socialistisk grundsyn och säger sig kämpa för ett klasslöst samhälle. Den ideologiska inspirationen kommer framför allt från anarkismen och syndikalismen. De ägnar sig åt våldsamma attacker mot politiska meningsmotståndare, så- som vitmakt-grupperingar, men även åt skadegörelse genom att aktivister angriper olika typer av företag. Fråga kan exempelvis vara om att djurrättsaktivister attackerar pälsaffärer och verksamheter som hanterar kött. Även inrättningar som ansvarar för migrations- politiken, såsom , är måltavla för vissa av dessa aktivister i protest mot landets invandrar- och flyktingpolitik (Brå rapport 2009:15 s. 36 ff. och 54 ff.). Denna utredning kommer inte särskilt att behandla politisk brottslighet och därför kommer dessa grupperingar inte att analy- seras ytterligare i utredningen. De förslag som lämnas nedan kom- mer visserligen vara generellt tillämpliga, dvs. tillämpliga också i relation till politiskt motiverad brottslighet, men de kan inte anses ha några konsekvenser för opinionsbildning som måste betraktas som legitim. Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i Ofta beskrivs organiserad brottslighet som ett enhetligt fenomen med innebörden att en strukturerad och sammanhållen organisa- tion begår brott inom något som nästan kan liknas vid ett legalt företag med utsedd ledare och anställda. Mycket forskning tyder på att brottsligheten i stället i huvudsak bedrivs i lösare nätverk, vilka brukar kallas ad hoc-grupperingar. Dessa tillfälliga nätverk håller som regel en låg profil, har ingen utåtriktad kriminell identitet och deltagarna rekryteras utifrån vilka behov som finns i just det aktuella kriminella projektet (, Lägesbild organiserad brottslighet 2011, s. 8). I dessa grupper är det inte samhörigheten i gruppen som är det viktigaste och det finns normalt sett inga initieringsritualer för att antas till gruppen. Det är i stället tilliten till den person som tagit med personen i gruppen som är viktig (s. 149). Ofta finns en fast kärna av personer som känner varandra och som driver de kriminella projek- ten. Sen kan de anställda komma in i och lämna projekten de pågår. Ad hoc-grupperingarnas primära fokus är det affärs- mässiga i kriminaliteten till skillnad mot broderskapsgrupperingar (mc-gäng och etniska grupper) som ser sammanhållningen och gemenskapen i gruppen som det viktigaste att värna om. (Brå, Brotts- lighet och trygghet i , och s. 70 f.). 3.2.5Vilken typ av brottslighet begås i organiserad form? Den organiserade brottsligheten går ut på att bedriva brottslig verksamhet för att tjäna pengar på ett eller annat sätt. Vanliga brottstyper inom den organiserade brottsligheten är t.ex. smug- glingsbrott, narkotikabrott, stölder och häleribrott. En viss del av den brottslighet som begås syftar emellertid till att skydda den på- gående kriminella verksamheten. Detta görs genom vålds- och hot- brott, men även genom mer subtila hot och trakasserier som kanske inte i alla delar utgör straffbara handlingar. Till detta kom- mer korruption. Mycket talar även för att den organiserade brotts- ligheten utvidgar sin verksamhet till att även omfatta ekonomisk brottslighet (Brottslighet och trygghet i , och Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i , s. 76). Nedan görs en kort genomgång av de brottstyper som är vanliga inom den organiserade brottsligheten. Smuggling och annan handel med otillåtna och/eller obeskattade varor Den organiserade brottslighetens huvudsakliga fokus är att tjäna pengar och den gör det bl.a. genom att förse marknaden (den legala och illegala) med varor och tjänster som efterfrågas, men antingen inte är tillåtna (såsom narkotika och dopningspreparat) eller kan tillhandahållas till ett lägre pris p.g.a. att varan eller tjänsten inte är beskattad (ofta alkohol, tobak eller svart arbetskraft). Narkotikabrott är det brott som är vanligast förekommande i organiserad form (Brå 2002:7 s. 30). Brottsligheten är inriktad mot smuggling, distribution och försäljning till den legala delen av sam- hället. De som sysslar med narkotikahandel är ofta specialiserade på just den del av verksamheten som de utför t.ex. finns det ofta forsk- nings- och utvecklingsverksamhet, ekonomifunktion, logistik- hantering och särskilda uppgifter som rör smuggling. Personerna i ledande ställning är ofta försiktiga för exponering och de mer risk- fyllda uppdragen, såsom uppdrag som kurir vid narkotikasmugg- ling, sköts av de personer som står lägst i rang (Brå 2005:11 s. 8). När det gäller övrig handel med otillåtna eller obeskattade varor försvåras kontrollen i tullen av att det inom EU råder fri rörlighet för varor, vilket innebär att de fritt får förflyttas över landsgränser utan att tullen får kontrollera eller kräva att någon klarering sker. Kontroll får bara ske om brott misstänks i det enskilda fallet (Brå 2002:7 s. 31). Ofta sker frakten antingen helt utan handlingar eller med handlingar som utvisar frakt av annan vara och då med den varan som ett tunt yttersta lager och annan vara, t.ex. sprit, under. När det gäller handel med alkohol och tobak hittar man framför allt den organiserade brottsligheten i grossistledet för sådan olovlig försäljning (m.fl., s. 37). Att verksamheten betecknas som organiserad beror på att den kräver producenter, transportmedel, chaufförer, följebilar, mottagare, lagerlokaler samt distributionsnät. Verksamheten måste dessutom vara så lukrativ att personer i samtliga led kan tjäna pengar på sitt arbete, som det blir pengar över till organisatören (2002:7 s. 32). Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i Stöld och häleribrott utgör också klassiska brottstyper inom organiserad brottslighet. När stölder sker i organiserad form är det oftast i större skala, t.ex. stöld av hela lastbilslaster med gods, organiserade villainbrott eller stöld av entreprenadmaskiner. Det kan ofta vara fråga om rena beställningsjobb. När det rör sig om så pass mycket stöldgods som måste omsättas på en och samma gång eller en mycket specifik maskin som är lätt att identifiera krävs det även en organiserad häleriverksamhet med ingång i legala verksam- heter (m.fl., s. 44). Exempel på häleri som sker i organiserad form kan vara att legala butikers ordinarie sortiment blandas med stöldgods eller att stöldgods används för att renovera butiker eller verksamhetslokaler. Hot- och våldsbrott är inte de primära brotten för den organiserade brottsligheten, men de används för att upprätthålla makt och för att utöva påtryckning i olika situationer. En viktig delförklaring till att de kriminella gängen kan fortsätta sin kriminella verksamhet är att de har byggt upp ett vålds- och skrämselkapital som sedan kan användas som påtryckning, s.k. otillåten påverkan, för att t.ex. und- vika att offer och vittnen anmäler eller berättar om brott för de rättsvårdande myndigheterna (se mer om otillåten påverkan nedan i avsnitt 7.4.4.4). När väl ett varumärke som betyder att gänget och personen som framfört hotet är farlig har etablerats, innebär det att vålds- handlingar sällan behöver verkställas. Det räcker ofta med subtila hot och markeringar för att den utsatte ska göra det som förväntas av honom eller henne. Detta gäller framför allt i förhållande till gemene man och det är ofta tillräckligt med hot för att offer och vittnen ska tystas (Brå 2008:8 s. 117). Forskning som Brå har utfört visar att åklagare är den yrkesgrupp inom rättsväsendet som är mest utsatt för påverkansförsök, men att påverkansförsöken trots allt är ganska sällsynta (Brå 2009:13 s. 7 f.). Inom den egna kriminella organisationen och mellan rivaliserande gäng förekom- mer emellertid både våld och hot som repressalier eller straff för svek eller annat felaktigt handlande av en medlem eller konkurrent. Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i Massmedialt uppmärksammade rån mot banker, postkontor eller värdetransporter och som utförs av flera personer, efter noggrann planering och där olika samhällsfunktioner, som t.ex. polisen slås ut genom bilbränder eller fotanglar, förknippas ofta med organi- serad brottslighet. I en undersökning framgick att av rånarna tillhörde kriminella gäng och de rån som begicks av personer med koppling till sådana gäng var oftare än annars välorganiserade. är denna typ av rån mycket ovan- lig. Endast cirka en procent av samtliga rån utgjordes av rån mot bank eller postkontor (Brå 2004:3 s. 107 och 114). När det gäller bank- och postrån har utvecklingen –1990 varit på en jämn och oförändrad nivå. Vid slutet av 1980- talet och kom sedan en kraftig ökning av bank- och postrån som höll i sig under den första halvan av . Därefter följde en mycket kraftig minskning, som t.o.m. var större än den tidigare ökningen. Orsakerna till den kraftiga nedgången beror främst på att säkerheten vid har ökat och att antalet har minskat. Dessutom har kontanthanteringen i samhället minskat (Brå 2004:3 s. 110 och Brå 2012:13 s. 100). När det gäller värdetransportrån började dessa särredovisas 1994 och utvecklingen därefter var att antalet var på en nivå fram då det följde av ökat antal värdetransportrån. Denna höga nivå har sedan i stort sett bibehållits fram till . Ökningen i antalet värdetransportrån kan i viss mån förklaras med de minskande bank- och postrånen (Brå 2004:3 s. 111). Vid en mycket stor andel av bank- och värdetransportrånen, av rånen, används skjutvapen eller vad som kan uppfattas som skjutvapen (Brå 2012:13 s. 96). Vapen är förhållandevis vanligt förekommande inom kriminella kretsar. Brå har på uppdrag av regeringen kartlagt situationen av- seende brottslighet och trygghet i , och . I rapporten redovisades särskilt förekomsten Organiserad brottslighet och kriminella grupperingar i av organiserad brottslighet och vapenanvändning (Brottslighet och trygghet i , och s. 13).