sou · H2B352 · 2014-07-03 00:00:00 — som om total- beloppet för nedskrivning och konvertering hade slagits ut på alla kvalificerade skulder. Av artikel 44.3 andra stycket framgår emellertid att när en eller flera skulder har undantagits från tillämpningen av skuldnedskriv- ningsverktyget får den nedskrivnings- och konverteringsnivå som tillämpas på andra kvalificerade skulder ökas för att ta hänsyn till de undantag som gjorts, under förutsättning att den nedskrivnings- och konverteringsnivå som tillämpas på andra kvalificerade skulder följer principen i artikel 34.1 g.8 Skälen för kommitténs förslag Möjligheten att öka nedskrivnings- och konverteringsnivån avse- ende övriga skulder till följd av att vissa skulder undantagits från verktygets tillämpningsområde bör framgå även i svensk lag. Det bör noteras att direktivet inte medger att de övriga borgenärernas kvalificerade skulder skrivs ned eller konverteras så att det eko- nomiska utfallet för dessa blir sämre än vid konkurs eller likvida- tion. Bestämmelsen bör, i överensstämmelse med direktivet, utformas som en får-bestämmelse, dvs. den bör ge resolutionsmyndigheten en möjlighet att välja om den vill skriva ned de återstående kvalificerade skulderna eller inte. Enligt vår bedömning bör dock möjligheten som regel utnyttjas om det är nödvändigt för att reso- lutionsreserven ska få användas för att ge stöd när det behövs eller om det behövs för att uppnå resolutionsändamålen. I nästa avsnitt behandlar vi vad som gäller när vissa skulder undantas men de återstående kvalificerade skulderna inte täcker eller används för att täcka det totala nedskrivnings- och kon- verteringsbehovet. 15.16.2Statligt stöd via resolutionsreserven när undantaget utnyttjas Kommitténs förslag: Om resolutionsmyndigheten undantar kvalificerade skulder får den använda medel från resolutions- reserven om det behövs för att absorbera förluster i eller ge kapitaltillskott till företaget. Ägare och borgenärer ska emeller- tid också bidra genom nedskrivning eller konvertering upp till en viss minsta nivå. 8 Ingen borgenär ska åsamkas större förluster än vad som skulle ha varit fallet om institutet eller koncernföretaget hade avvecklats enligt normala insolvensförfaranden i enlighet med skyddsåtgärderna i artiklarna 65–67. Allmänt om möjligheten att använda resolutionsreserven Enligt vad som ovan framkommit finns det en möjlighet att undan- ta vissa kvalificerade skulder från nedskrivning eller konvertering. När ett sådant undantag görs kan, som nämnts ovan, nedskriv- nings- och konverteringsnivån ökas avseende övriga skulder för att kompensera för de undantagna skulderna. Det är dock inte säkert att detta är tillräckligt för att täcka de förluster som finns och för att kapitalisera det fallerande företaget, särskilt med beaktande av att resolutionsmyndigheten under alla omständigheter inte kan skriva ned eller konvertera i en utsträckning som innebär att borgenärerna får ett ekonomiskt sämre utfall än vid (en hypotetisk) konkurs eller likvidation. För att absorbera förluster eller kapitalisera ett företag under resolution får resolutionsreserven skjuta till medel för att kompensera för de kvalificerade skulder som undantagits. Det framgår av artikel i artikel 44.4. Där anges att i de fall resolutionsmyndigheten beslutar att helt eller delvis undanta en skuld eller en kategori av skulder i enlighet med artikel 44, och de förluster som skulle ha tillkommit dessa skulder inte fullt ut har överförts på andra borgenärer, får ett bidrag göras ifrån finansi- eringsarrangemanget (resolutionsreserven) till företaget under resolution för att a)absorbera eventuella förluster som inte har absorberats av kvalificerade skulder och återställa substansvärdet i institutet under resolution till noll i enlighet med punkt 46.1 a, b)förvärva aktier eller andra äganderättsinstrument eller kapital- instrument i företaget under resolution för att i enlighet med artikel 46.1 b kapitalisera institutet. Att finansieringsarrangemanget (resolutionsreserven) får användas för detta ändamål framgår av artikel 101.1. För att finansieringsarrangemanget ska få användas ställs det dock upp vissa krav. För det första ska företagets ägare och borgenärer vara med och dela på bördan genom nedskrivning eller konvertering. Direktivet innehåller två olika alternativ för att bestämma hur stort detta bidrag minst måste vara. Dessutom inne- håller direktivet särskilda bestämmelser om hur stort bidraget från resolutionsreserven får vara. Bördefördelning motsvarande av företagets skulder och eget kapital Enligt det första alternativet (artikel 44.5) ska det bidrag till förlustabsorbering och kapitalisering som har gjorts av ägare och innehavare av andra äganderättsinstrument, borgenärer motsvara ett belopp som minst motsvarar av de sammanlagda skulderna, inklusive kapitalbasen i företaget under resolution, beräknat för resolutionsåtgärden i överensstämmelse med den värdering som föreskrivs i artikel 36. Bördefördelning motsvarande av företagets riskvägda tillgångar Enligt det andra alternativet (artikel 44.5) får med avvikelse från vad som sägs om att borgenärerna ska bidra av de totala skulderna inklusive kapitalbasen, ett bidrag från finansi- eringsarrangemanget också ges under förutsättning att (a)bidraget till förlustabsorbering och rekapitalisering uppgår till ett belopp på av det berörda företagets riskvägda tillgångar, (b)finansieringsarrangemanget i den berörda medlemsstaten, genom förhandsbidrag (exklusive bidrag till ett insättnings- garantisystem) som anskaffats i enlighet med artiklarna 100.6 och 103, har tillgång till ett belopp som uppgår till av de garanterade insättningarna vid samtliga kredit- institut som är auktoriserade inom den medlemsstatens territorium, och (c)det berörda företaget har konsoliderade tillgångar på . Storleken på stödet från staten I båda de fall som nämns ovan är huvudregeln att stödet från finansieringsarrangemanget för resolution inte får överstiga av de totala skulderna och det egna kapitalet i företaget under resolution enligt en värdering enligt artikel 36 för beslut om resolution eller beslut om resolutionsåtgärder, beroende på vad som är tillämpligt. Enligt artikel 44.7 är dock inte femprocentsgränsen absolut, utan får överskridas under exceptionella förhållanden. En ytter- ligare förutsättning är att alla oprioriterade skulder utan säkerheter, utom kvalificerade insättningar, fullt ut skrivits ned eller kon- verterats. Som vi har nämnt tidigare ska resolutionsmyndigheten innan den undantar en skuld underrätta kommissionen. I de fall där undan- taget skulle kräva ett bidrag från finansieringsarrangemanget eller en alternativ finansieringskälla får kommissionen, för att slå vakt om den inre marknadens integritet, räknat från mottagandet av underrättelsen, eller med resolutionsmyndighetens samtycke inom , förbjuda det föreslagna undantaget, eller kräva att det ändras, om kraven i denna artikel och delegerade akter inte är uppfyllda. Detta ska inte påverka kom- missionens tillämpning av regler om statligt stöd. Skälen för kommitténs förslag Av bestämmelserna i det föregående framgår när resolutions- reserven får användas för att absorbera förluster respektive skjuta till kapital när undantaget använts. Enligt kommitténs bedömning bör möjligheter motsvarande de i direktivet införas i svensk rätt. Bestämmelsens närmare innebörd behandlas i det följande. Vad får stödet avse? Det bör noteras att stödet bara får användas för att kompensera för det kapital som undantagits från nedskrivning eller konvertering. Den får därmed inte användas för att täcka upp för andra underskott. Ytterst bestäms storleken på stödet från resolutions- reserven av det totalbelopp för förlustabsorbering och konvertering som fastställts enligt en värdering. Stödet från resolutionsreserven får inte överstiga det beloppet. Dessutom får reserven inte användas för någon annan typ av kapitalförstärkning. När medel tas ur resolutionsreserven innebär det att det är reserven som förvärvar de äganderätts- och kapitalinstrument som behövs för att kapitalisera institutet. Enligt artikel 44.4 får resolutions- fonden användas för att förvärva aktier eller andra äganderätts- instrument eller kapitalinstrument i företaget under resolution. Av detta följer att resolutionsmyndigheten kan komma att förvärva t.ex. aktier, konvertibler eller optioner. Bördefördelning motsvarande av företagets tillgångar och egna kapital När resolutionsmyndigheten beräknar totalbeloppet för förlust- absorbering och konvertering behöver det göras på grundval av en värdering. En sådan värdering ska också ligga till grund för beräk- ningen av hur stor andel av de totala skulderna och det egna kapitalet som ägare och borgenärer respektive resolutionsmyndig- heten har bidragit med. Värderingen ska ha gjorts i anslutning till åtgärden. Som framgår ska ägarna och borgenärerna bidra med av de totala skulderna och det egna kapitalet. Basen för beräkningen omfattar alltså mer än de kvalificerade skulderna. Vid beräkningen av åttaprocentsgränsen räknar man med bidrag som har gjorts av ägare och andra innehavare av äganderätts- instrument och borgenärer. Bidragen ska ha lämnats genom ned- skrivning eller konvertering eller på annat sätt. Av detta framgår exempelvis att nedskrivning eller konvertering som har gjorts av relevanta kapitalinstrument får räknas med. Värderingstidpunkten avgör dock vad som får räknas med. Förluster som absorberats av t.ex. ägare genom en minskning av aktiekapitalet före en sådan värdering ingår exempelvis inte i beräkningen av om gränsvärdet uppfylls (se även skäl 75 i resolutionsdirektivet). Dessutom kan medel komma att skjutas till från insättningsgarantifonden. Enligt direktivet ska bl.a. kapitalbasen räknas in vid bedöm- ningen av hur stort bidraget från aktieägare, borgenärer m.fl. måste vara. Enligt den definition som används i direktivet, som hänvisar till tillsynsförordningen, avses med kapitalbasen de poster som får ingå i kapitalbasen med vissa avdrag. Trots ordalydelsen är det dock knappast detta som varit avsikten med direktivet. Avsikten har sannolikt varit att man ska räkna med de poster som får ingå i kapitalbasen, det vill säga vissa skulder samt eget kapital. Vi föreslår därför att den svenska bestämmelse som förlivar direktivet använder uttryckssättet totala skulder och eget kapital i stället för totala skulder inklusive kapitalbasen. Detta kommer dock att innebära att basen blir lite större än om kapitalbasen används. Enligt direktivet får bidraget från resolutionsreserven uppgå till högst av företagets totala skulder och eget kapital. Som huvudregel kommer alltså de privata aktörernas bidrag vara större än resolutionsreservens. Under exceptionella förhållanden får det dock överstiga femprocentsnivån och i det fallet utgör den övre gränsen det belopp som undantagits från nedskrivning eller konvertering eller det belopp som räknats fram enligt avsnitt 15.6 (artikel 46) beroende på vilket som är lägst. Bördefördelning motsvarande tjugo procent av företagets riskvägda tillgångar Som alternativ får resolutionsmyndigheten kräva att ägare och borgenärer bidrar med tjugo procent av de riskvägda tillgångarna. Begreppet riskvägda tillgångar definieras varken i resolutions- direktivet eller i tillsynsförordningen. Enligt tillsynsförordningen används i stället begreppet det totala riskvägda exponerings- beloppet för att beteckna summan av de krav för kreditrisker, mark- nadsrisker och operativa risker som ska ligga till grund för beräk- ningen av kapitalbaskravet. I detta ingår den riskvägda exponeringen för kreditrisker, utspädningsrisker och motpartsrisker. I dessa riskvägda exponeringar ingår dock inte bara tillgångar utan även åtaganden utanför balansräkningen (t.ex. garantier som företaget har ställt ut) som inte är tillgångar i egentlig mening utan snarare förpliktelser (se artikel 5 i tillsynsförordningen). Eftersom begreppet exponering alltså är ett vidare begrepp än tillgång drar vi slutsatsen att direktivet syftar enbart på de tillgångarna i balans- räkningen och inte på posterna utanför balansräkningen. Detta är också utgångspunkten för det fortsatta resonemanget. Enligt vår bedömning ska de riskvägda tillgångarna beräknas på individuell nivå och inte på gruppnivå. Det statliga stödet från resolutionsreserven blir som huvudregel större om detta undantag används i stället för åttaprocentregeln (statsstödsreglerna kan dock förändra detta; se nedan). För att väga upp detta ställs det upp ett krav på hur stor resolutionsreserven minst måste vara för att undantaget ska få användas. Detta är satt till av de garanterade insättarna i medlemsstaten. dock enbart belopp som byggts upp med förhandsbidrag som får räknas med. får alltså inte undantaget utnyttjas. Ytterst kommer det sannolikt att vara resolutionsreservens storlek som avgör om undantaget är möjligt att tillämpa eller inte. Om inte resolutionsreserven är mycket stor är det sannolikt att undantaget endast kan utnyttjas för en bank i taget. Därefter måste resolutions- reservens byggas upp så att det uppgår till av de garanterade insättningarna innan den får användas igen. Under den tiden måste i stället åttaprocentsregeln tillämpas. En annan begränsning är att det berörda företaget ska ha konsoliderade tillgångar på . Detta krav uppfylls dock av samtliga av de fyra stora svenska bankkoncernerna. Valet mellan de två alternativen Som har beskrivits i det föregående får resolutionsmyndigheten välja mellan två alternativ när den bestämmer hur stort bidraget från ägare och borgenärer ska vara. Direktivet innehåller inte några anvisningar om när den ena eller den andra metoden ska användas. Enligt vår bedömning bör dock det alternativ som ger den minsta nedskrivningen eller konverteringen och därmed ett större bidrag från resolutionsreserven användas. Vi anser vidare att det är värde- fullt om resolutionsmyndigheten i ett enskilt fall kan välja mellan de båda undantagen. Av det skälet anser vi att det är ett rimligt mål att resolutionsreserven ska uppgå till av garanterade insättningar; se kapitel 21. Om resolutionsreserven används för att skjuta till kapital till ett företag under resolution, omfattas stödet av statsstödsregelverket. Som vi beskriver i avsnitt 3.15 innehåller statsstödsreglerna bestämmelser om att ägare och borgenärer ska vara med och dela på bördan bl.a. genom minskning aktiekapitalet och nedskrivning eller konvertering av efterställda skulder. För att det statliga stödet ska godkännas kan därför samtliga efterställda skulder behöva skrivas ned. Detta gäller även om något av direktivets gränsvärden (av skulder och eget kapital eller tjugo procent av de risk- vägda tillgångar) har uppnåtts. En tillämpning av statsstödsreglerna kan därför innebära att bidraget från borgenärerna måste vara större än enligt de båda modeller som beskrivs ovan för att stödet ska godkännas. Hur stort får bidraget från resolutionsreserven vara? Enligt direktivet får bidraget från resolutionsreserven uppgå till högst av företagets skulder och egna kapital. Under exceptionella omständigheter får det dock överstiga denna nivå. Direktivets uttryck exceptionella omständigheter är inte defini- erat. Samma begrepp används i artikel 52.3 rörande resolutionsmyn- dighetens möjligheter att förlänga tidsperioden då en omstruktur- eringsplan ska upprättas. Vi kan vidare konstatera att ordet exceptionell också återfinns i artikel 37.10 som hänvisar till en mycket exceptionell situation med en systemkris som en förut- sättning för att få använda de statliga stabiliseringsverktygen. Av detta drar kommittén slutsatsen att exceptionella omständigheter inte behöver innefatta en så pass allvarlig situation som en systemkris. Med tanke på att direktivet också anger att krav kan ställas på företagen att ha tillräckligt med aktiekapital och nedskrivningsbara skulder för att resolution ska vara möjligt, och mer generellt på att resolutionsmyndigheten ska upprätta reso- lutionsplaner, torde det vara en presumtion i direktivet att det normalt ska vara möjligt att kapitalisera ett företag i tillräcklig omfattning genom att konvertera fordringar, eventuellt i kombina- tion med ett bidrag från resolutionsreserven motsvarande fem pro- cent av berört företags skulder och egna kapital. Vi tolkar därför att exceptionella omständigheter ska förstås som i undantagsfall. Vad som inryms i detta begrepp får överlämnas till rättstillämp- ningen, däribland kommissionens avgöranden i statsstödsärenden. En ytterligare förutsättning för att stödet från resolutions- reserven ska få överstiga av skulder och eget kapital är att alla oprioriterade kvalificerade skulder utan säkerhet förutom kvalificerade insättningar har skrivits ned fullt ut eller konverterats. Det betyder att de övriga kvalificerade skulderna (utom de kvalifi- cerade insättningarna) ska vara helt nedskrivna. Det handlar alltså här om att se till att bördan bärs av de kvalificerade skulder som inte undantagits, i vart fall om stödet överstiger . Nedskrivningen får dock inte innebära att borgenärerna får ett sämre ekonomiskt utfall än vid konkurs eller likvidation. Som nämns ovan behöver dock inte de kvalificerade insätt- ningarna skrivas ned. Av detta följer att kvalificerade insättare får undantas från den extra nedskrivning och konvertering som kan krävas för att kompensera för undantaget. De ska dock skrivas ned så att de bär den börda som de skulle ha burit om inget undantag hade gjorts (om de inte undantagits). 15.16.3 Finansiering av stödet från resolutionsreserven Kommitténs förslag: Det statliga stödet från resolutions- reserven får beroende på omständigheterna finanseras genom förhandsbidrag till resolutionsreserven, genom extra uttag från företagen, lån från eller andra alternativa finansieringskällor. Som vi beskriver i föregående avsnitt får statligt stöd ges från resolutionsreserven under vissa förutsättningar. Resolutions- direktivet innehåller också bestämmelser om hur detta stöd ska finansieras. Bestämmelserna ser lite olika ut beroende på om stödet över- eller understiger av skulder och eget kapital. Hur får bidraget från resolutionsreserven av de totala skulderna finansieras? Om bidraget inte är större än av skulder och eget kapital får stödet från resolutionsreserven enligt artikel 44.6 finansieras enligt följande. a.Det belopp som finansieringsarrangemanget har tillgång till och som har anskaffats genom bidrag från företag i enlighet med artikel 100.6 och 103. b.Genom det belopp som kan anskaffas genom efterhandsbidrag i enlighet med artikel 104 av . c.Belopp som anskaffas från alternativa finansieringskällor i enlig- het med artikel 105, i de fall där de belopp som avses i a och b ovan inte är tillräckliga. Hur får stödet från resolutionsreserven av de totala skulderna finansieras? Om stödet från resolutionsreserven överstiger gäller enligt artikel 44.7 att ytterligare finansiering får sökas från alter- finansieringskällor. I stället för eller utöver detta får stödet ges med användning av ännu outnyttjade medel som anskaffats genom förhandsbidrag i enlighet med artiklarna 100.6 och 103. Skälen för kommitténs förslag Hur får bidraget från resolutionsreserven finansieras? I direktivet finns det särskilda bestämmelser om hur bidrag från resolutionsreserven ska finansieras. Först och främst får medel tas från medel som redan finns i resolutionsreserven till följd av redan inbetalda förhandsbidrag. När dessa medel har utnyttjats får bidraget finansieras genom medel som kan inhämtas genom efter- handsbidrag (artikel 104) av . Det bör noteras att för många – däribland de fyra svenska stor- bankerna – är de garanterade insättningarna betydligt mindre än de skulder inklusive insättningar som avses i artikel 44. Om varken resolutionsreserven eller efterhandsbidragen räcker till får resterande belopp anskaffas genom alternativa finansierings- källor. För svensk del innebär det upplåning från eller någon annan del av staten, eller krediter från andra EU-länders finansieringsarrangemang; se kapitel 21. För att återställa resolutionsreserven kan företagen, förutom att betala efterhandsbidragen, komma att behöva betala in för att återställa resolutionsreserven till dess målnivå . I sista hand kommer kravet på efterhandsavgifter att bestämmas av rela- tionen mellan det stöd som finansierats med medel från resolutions- reserven och värdet på de tillgångar som förs till reserven. I artikel 44 framgår de förutsättningar som ska vara uppfylla för att resolutionsreserven ska få bidra till förlustabsorberingen och kapitalisering av ett företag under resolution samt i vilken omfatt- ningen detta får ske och hur de offentliga medlen som används ska I artikel 44.7 anges att bidraget i undantagsfall får över- stiga . Direktivet ger möjlighet att finansiera detta bidrag genom att finansieringsarrangemanget utnyttjar alternativa finansierings- källor. Även inbetalda och ännu outnyttjade förhandsbidrag får utnyttjas. Däremot får inte ett bidrag till ett företag under reso- lution som överstiger finansieras genom ytterligare uttag av efterhandsbidrag (artikel 104-bidrag). Syftet med det senare är rimligen att begränsa hur mycket företagen kollektivt direkt ska bidra till finansieringen av ett speci- fikt resolutionsärende. Om bidraget innebär att resolutionsreserven bär förluster och detta leder till att fondens medel understiger de av direktivet reglerade nivåerna, innebär det dock att företagen indirekt bidrar till finansieringen genom en förhöjd förhandsavgift för att återställa nivån på fondens behållning. Som framgår av artikel 44.12 ska en medlemsstat anmäla bidraget från resolutionsreserven till kommissionen. Kommissionen får då förbjuda undantaget eller kräva ändring av det om det inte upp- fyller kraven i artikel 44 eller delegerade akter. Eftersom bidrag från resolutionsreserven utgör statliga medel ska bidraget också stats- stödsprövas (se avsnitt 3.15). I detta kapitel behandlas artiklarna 56–58 som rör möjligheterna för staten att skjuta till kapital eller tillfälligt ta över ägandet i ett företag genom att använda medel som inte kommer från reso- lutionsreserven. Dessa åtgärder kallas för de statliga stabiliserings- verktygen. En möjlighet att besluta om statligt kapitaltillskott eller om ett tillfälligt statligt övertagande är inte medlemstaternas skyldiga att införa enligt direktivet, men som diskuteras nedan föreslår kommittén att de ska införas i svensk rätt. Det kan också inledningsvis påpekas att direktivet anger att statliga kapitaltillskott och ett tillfälligt statligt övertagande enligt artiklarna 57 respektive 58 kan vara en del av ett resolutionsförfa- rande eller vidtas i stället för resolution när ett företag uppfyller förutsättningarna för resolution. Kommittén föreslår det först- nämnda av skäl som anförs nedan, det vill säga att dessa statliga stabiliseringsverktyg ska tillämpas inom ramen för resolution. 16.2Definition av de statliga stabiliseringsverktygen Kommitténs förslag: Med de statliga stabiliseringsverktygen avses annat statligt stöd än medel ur resolutionsreserven som ges av regeringen för att 1.delta i kapitaliseringen av ett företag genom att tillhandahålla medel i utbyte mot kärnprimärkapitalinstrument, övriga primärkapitalinstrument eller supplementärkapitalinstrument, i enlighet med kraven i tillsynsförordningen (verktyget för kapitalstöd), eller 2.tillfälligt ta över ägandet av ett företag under resolution genom att göra en eller flera överföringar av aktier till staten, eller ett av staten helägt bolag (verktyget för tillfälligt offentligt ägande). Artikel 37.10 anger att i en mycket exceptionell situation med en systemkris får resolutionsmyndigheten söka finansiering från alter- finansieringskällor genom att använda de statliga stabilise- ringsverktyg som avses i artiklarna 56–58. I artikel 56.5 definieras de statliga stabilitetsverktygen som a)ett verktyg för offentligt aktiekapitalstöd som avses i artikel 57, samt som