sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — När kapitalandelslån blev tillåtna för försäkringsaktiebolag som får dela ut vinst i FRL kunde enligt regeringen ett förbud för vinstandelslån och kapitalandelslån för ömsesidiga försäkringsbolag inte motiveras av att den drivna verksamheten är försäkring. Upp- låningsformerna vinstandelslån och kapitalandelslån ansågs därför tillåtna enligt FRL under förutsättning att dessa inte innebär att långivarna ges något inflytande i bolagets angelägenheter. Ömsesidiga försäkringsbolag har i övrigt tillgång till internt riskkapital, dvs. Allmänt om behovet av externt kapital I den senaste reformen av försäkringsrörelselagstiftningen konstate- rades17 att det fanns anledning att förbättra möjligheten till risk- kapitalanskaffning för de ömsesidiga försäkringsbolagen. En sådan reform skulle kunna leda till en rad positiva effekter för försäk- ringstagarna i dessa bolag. Fördelarna uppstår i den ökade finansi- ella flexibilitet som introduktionen av alternativa kapitalkällor skulle medföra. Tillgång till externt riskkapital minskar normalt risken för potentiellt kostsamma beståndsöverlåtelser eller obestånds- fall. I en allvarlig men tillfällig krissituation skulle en kapital- injektion kunna möjliggöra ett bolags fortlevnad, vilket troligen skulle gynna försäkringstagarna. Alternativa finansieringskällor ökar även möjligheterna till tillväxt och kan underlätta satsningar på nya produkter. Också den följden kan gagna försäkringstagarna . Där konstaterades vidare att förbättrade möjligheter att ta in externt kapital även kan skapa positiva bolagsstyrningseffekter. Styrelsen i ömsesidiga livförsäkringsbolag har stort handlings- 17 Se prop. 2009/10:246 s. 313–315. utrymme bl.a. på grund av det utspridda ägandet, informations- asymmetrier mellan styrelsen och delägarna samt det förhållandet att livförsäkringsavtal sträcker sig över med begränsade möjligheter till utträde ur associationen. Blotta förekomsten av externa, initierade investerare skulle kunna disciplinera styrelsen, minska utrymmet för opportunistiskt beteende och effektivisera den löpande förvaltningen. Under förutsättning att de externa investerarnas intresse sammanfaller med delägarnas intresse får delägarna sålunda hjälp att övervaka styrelsens och ledningens beteende. Sådana effekter är naturligtvis till försäkringstagarnas fördel. Där konstaterades vidare att dessa positiva följder av förbättrade möjligheter att skaffa externt riskkapital måste vägas mot intresset av att ett ömsesidigt försäkringsbolag står oberoende mot utom- stående. Det intresset har såväl här som i andra länder i princip ansetts väga tyngre än önskemålet att få externt riskkapital. Följaktligen medges utländska ömsesidiga försäkringsgivare i regel inte möjligheten att erbjuda andra utomstående aktörer än garanter beslutanderätt i bolaget; knappast under några omständigheter kan externa investerare ges inflytande i en omfattning som svarar mot deras riskkapitalbidrag. Det bör i sammanhanget påpekas att det förhållandet att det ömsesidiga försäkringsbolaget drivs utan ett tydligt vinstmaximeringssyfte begränsar utrymmet att tillskapa finansieringsmöjligheter som ger investerare en avkastning som på ett normalt sätt avspeglar deras riskkapitalbidrag. refererat resonemang avslutas med ett konstaterande av att det står klart att ett ökat utnyttjande av externt kapital som medför att bolagets oberoende minskar inte är förenligt med den ömse- sidiga associationsformen. Utökade möjligheter till inflytande för utomstående skulle innebära ett olyckligt avsteg från grundlägg- ande principer för ömsesidigheten och därmed ett fjärmande från den renodling av de skilda bolagsformerna på försäkringsområdet som eftersträvas. Den internationellt vedertagna principen om självfinansiering bör således inte överges. I ett framtida regelverk för ömsesidiga försäkringsbolag borde emellertid förutsättningarna för god kapitalförsörjning förbättras. Frågan var därför hur man inom ramen för oberoendekravet skulle kunna tillgodose de ömse- sidiga försäkringsbolagens behov av externt riskkapital. redovisade utgångspunkter är lika relevanta vid en diskussion av extern kapitalförsörjning för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Som nämnts ovan ansluter bestämmelserna om garantikapital i ett ömsesidigt försäkringsbolag till principen om självfinansiering – något som lägger grunden för denna bolagsforms oberoende. De regler som gäller för garantikapital i de ömsesidiga försäkrings- bolagen bör därför gälla även för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Som nämnts infördes vid den senaste försäkringsrörelsereformen en möjlighet för ömsesidiga försäkringsbolag att tillämpa reglerna om förlagsinsatser i FL, dock med en särskild begränsningsregel (som beskrivs ovan). Reglerna innebär att det enskilda bolaget tar in en bestämmelse i bolagsordningen om att vinstutdelning enbart få ske till de externa finansiärer som skjutit till kapitalet. Ingen utdelning av vinst sker till försäkringstagarna, utan dessa får del av överskott genom åter- bäringshantering enligt FRL. Bolaget kan i avtal med externa finan- siärer mer fritt bestämma hur överskott och underskott ska för- delas genom vinstdelning mellan försäkringsföretaget och externa finansiärer. Eftersom detta kräver nya och ändrade villkor i bolags- ordningen krävs i praktiken godkännande. På detta sätt tillvaratas försäkringstagarnas anspråk på överskott. En sådan ordning innebär i praktiken att enskilda försäkrings- bolag mer fritt kan välja olika former för extern finansiering och överskottshantering i det enskilda fallet. Ett ömsesidigt livförsäk- ringsbolag skulle exempelvis kunna ha garantikapital och förlagsinsatser i form av nominella insatser från externa investerare med rätt till ränta och/eller vinstutdelning. skulle försäk- ringstagarnas riskkapital i likhet med tidigare samlas upp i konsoli- deringsfonden som i första hand ska användas för förlusttäckning, men också kunna användas för återbäring genom särskilda beslut om det framgår av bolagsordningen. Reglerna kan visserligen kritiseras för att vara otydliga och inte helt ansluta till förutsättningarna för användningen av motsvarande former av externt riskkapital i företag i allmänhet. Här kan särskilt noteras att förlagskapitalet inte löper någon risk att tas i anspråk 18 Se om motivet för detta i a. prop. 317–319. för förlusttäckning i den löpande verksamheten förrän hela konso- lideringsfonden har tagits i anspråk för förlusttäckning. Det kan således hävdas att denna typ av regler bör framgå direkt av lag.19 Bärande skäl ansågs emellertid finnas för att bredda möjligheten till kapitalanskaffning genom att tillåta finansieringsformen förlags- insatser för ömsesidiga försäkringsbolag. Även beträffande ömsesidiga tjänstepensionsbolag får det anses finnas övervägande skäl för att införa finansieringsformen förlags- insatser. Det bör i det sammanhanget särskilt betonas att förlags- insatser inte i sig medför något inflytande för innehavaren, utan i princip endast insyn, och att ett införande av den finansierings- formen därmed inte för med sig de principiella nackdelar med externt inflytande som bör undvikas i ömsesidiga tjänstepensions- bolag. Finansiering genom kapitalandelslån och vinstandelslån Ett vinstandelslån är ett lån där rätt till ränta är beroende av bolagets utdelning eller vinst (vinstandelsbevis). Ett kapitalandelslån är ett finansiellt instrument där återbetalning bestäms på annat sätt än genom ett nominellt eller indexerat penningbelopp. Det belopp som bolaget ska betala tillbaka är helt eller delvis beroende av utdelningen till aktieägarna, kursutvecklingen på bolagets aktier, bolagets resultat eller bolagets finansiella ställning. För försäkrings- aktiebolag som får dela ut vinst är vinstandelslån och kapitalandels- lån tillåtna. För de försäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst finns dock ett förbud mot båda typerna av upplåning. När kapitalandelslån blev tillåtna för försäkringsaktiebolag som får dela ut vinst i FRL kunde enligt regeringen ett förbud för vinst- andelslån och kapitalandelslån för ömsesidiga försäkringsbolag inte motiveras av att den drivna verksamheten är försäkring. Upplå- ningsformerna vinstandelslån och kapitalandelslån ansågs därför tillåtna enligt FRL under förutsättning att dessa inte innebär att långivarna ges något inflytande i bolagets angelägenheter.20 Med hänsyn till hur vinstandelslån och kapitalandelslån brukar användas i företag i allmänhet kan det emellertid ifrågasättas om Se betänkande om förstärkt försäkringstagarskydd, SOU 2012:64 s. 367 och 368. 2009/10:246 s. 321. inte sådana finansieringsformer enbart borde begränsas till kapital- associationer (aktiebolag) och inte alls få användas i personassocia- tioner (ömsesidiga försäkringsbolag eller försäkringsföreningar). På angivna lån kan räntan helt eller delvis styras av hur stor utdel- ning till aktieägarna som bolagsstämman beslutar, kursutvecklingen på bolagets aktier, bolagets resultat eller bolagets finansiella ställ- ning. I ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar finns inga aktier. På grund av särförhållandena i sådana företag jämfört med aktiebolag kan räntan knappast styras av andra fakto- rer än företagets resultat och ställning för att det fortfarande ska vara fråga om ett vinstandelslån eller kapitalandelslån. Det skulle i så fall kunna hävdas att lånen inte medför bättre finansierings- möjligheter än förlagslån och garantikapital eller förlagsinsatser. Där kan ju räntan också kopplas till resultatet och ställningen.21 När det gäller regleringen av ömsesidiga tjänstepensionsbolag bör även särskilt beaktas den starka upplåningsbegränsning som följer av tjänstepensionsdirektivet. I tjänstepensionsrörelse ska upplåning bara få ske om det görs för att tillgodose tillfälliga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas. Utredningens överväganden och förslag när det gäller upplånings- möjligheterna behandlas i avsnitt 9.4.5. Mot bakgrund av vad som sagts finner utredningen över- vägande skäl att föreslå att ömsesidiga tjänstepensionsbolag inte ska få använda vinstandelslån eller kapitalandelslån. 7.2.8Revision och särskild granskning Förslag: Bestämmelserna i lagen om ekonomiska föreningar om revision och särskild granskning ska tillämpas av ömsesidiga tjänstepensionsbolag med följande avvikelser. I ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska gälla att minst en revisor ska vara utsedd av bolagsstämman och att endast aukto- riserade revisorer kan väljas. Både en revisor och en särskild granskare ska ha viss rapporte- ringsskyldighet till . ska ha möjlighet att utse revisor. Sådana revisorer ska, oavsett 21 Se betänkande om förstärkt försäkringstagarskydd, SOU 2012:64 s. 356–358. stämmans anvisningar, följa den instruktion som inspektionen utfärdat. Bestämmelserna om lekmannarevisorer för försäkringsföretag ska ha sin motsvarighet på tjänstepensionsområdet. Lagen om ekonomiska föreningar Bestämmelserna om revision och särskild granskning finns i 8 kap. En ekonomisk förening ska ha minst en revisor, vars uppdrag gäller för den tid som anges i stadgarna. Revisorerna väljs av före- ningsstämman om inte annat föreskrivs i stadgarna. Varje röstberättigad har rätt att föreslå att utseendet av en med- revisor påkallas hos . Om minst en tiondel av samtliga röstberättigade eller en tredjedel av de närvarande röstberättigade biträder förslaget ska styrelsen göra en sådan framställning. Med- revisorn deltar i revisionen tillsammans med övriga revisorer. Minst en revisor ska vara auktoriserad revisor om föreningens tillgångar har en viss storlek och inte regeringen eller myndighet som rege- ringen bestämmer medger annat. En revisor med vissa kvalifikationer ska även utses på begäran av en minoritet av de röstberättigade i en förening. Om det är påkallat av särskilda omständigheter får besluta att minst en kvalificerad revisor ska utses. Ett revisorsorgan hos en samman- slutning med ändamål att ha hand om gemensamma uppgifter för föreningar, eller en sådan sammanslutning, får utses till revisor. Om en revisor avgår ska han anmäla det hos registrerings- myndigheten och lämna en avskrift av anmälan till styrelsen. I anmälan ska revisorn lämna en redogörelse för iakttagelser vid den granskning han har utfört. I revisionsberättelsen ska revisorn anmärka om han eller hon har funnit att föreningen inte har full- gjort vissa skyldigheter och i sådana fall lämna en kopia av revisions- berättelsen till . Revisorerna får inte obehörigen lämna upplysningar om före- ningens angelägenheter, om det kan vara till nackdel för föreningen. Revisorerna är skyldiga att lämna upplysningar till stämman, om det inte skulle vara till väsentlig nackdel för föreningen. Reviso- rerna har även vissa andra upplysningsskyldigheter. Varje röstberätti- gad kan väcka förslag om att ska utse en granskare för särskild granskning av föreningens förvaltning och räkenskaper under viss förfluten tid eller av vissa åtgärder eller förhållanden i föreningen. Det finns närmare regler om förfarandet för detta och hur många röster som krävs på stämman. Särregleringen kring revision, särskild granskning och allmän gransk- ning (lekmannarevisor) för ömsesidiga försäkringsbolag finns i 12 kap. 42–62 §§ FRL. Val av revisor och medrevisor Mot bakgrund av behovet av kundskydd ska det, på samma sätt som för försäkringsaktiebolagen, finnas en regel om att inte alla revisorer i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag får utses av annan än stämman. Av samma skäl bör ha möjlighet att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga reviso- rer delta i revisionen av ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag. För tjänstepensionsaktiebolag har föreslagits att bestämmelserna i med vissa undantag ska gälla. Samma kundskyddsskäl gör sig gällande för ömsesidiga tjänstepensionsbolag som för försäkringsaktiebolag, varför samma höga kompetenskrav som föreslås gälla för tjänstepensionsaktie- bolag också föreslås för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Allmän och särskild granskning ska enligt 8 kap 17 § FL i vissa fall utse en granskare för särskild granskning i en ekonomisk förening. För tjänstepensions- aktiebolagen har föreslagits att bestämmelserna i om allmän och särskild granskning ska gälla. Det finns skäl för att om möjligt införa likartade bestämmelser om revision för de båda formerna av tjänstepensionsbolag. Reglerna om särskild granskning i FL bör därför tillämpas på ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Allmän granskning är inte särskilt reglerat för ekonomiska före- ningar eftersom det är möjligt att ha lekmannarevisorer i förening- arna, dvs. personer som inte är godkända eller auktoriserade revisorer. Det finns dock inte anledning att göra andra bedömningar för ömsesidiga tjänstepensionsbolag än vad som har gjorts för tjänste- pensionsaktiebolag. Möjligheten att utse en särskild granskare i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag bör därför kompletteras med bestäm- melser om allmän granskning motsvarande de som finns i 12 kap. FRL med vissa språkliga anpassningar. Dessa bestämmelser är utformade efter mönster i aktiebolagslagen och är i sak i princip överensstämmande med bestämmelserna i nuvarande ABL (se prop. 1998/99:87 s. 357 ff.). Rapporteringsskyldigheten för revisorer i försäkringsföretag innebär ett genomförande i svensk lagstiftning av EU-rättsliga krav (se prop. 1995/96:173 s. 107 ff.). När det gäller tjänstepensionsaktiebolagen har bedömningen gjorts att motsvarande rapporteringsskyldighet bör finnas även på tjänste- pensionsområdet, och en rapporteringsskyldighet bör därför finnas också för revisorer i ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Dessutom bör rapporteringsskyldigheten till utvidgas till att även avse särskilda granskare i enlighet med förslaget ovan. Förslag: Bestämmelserna om vinstutdelning till garanter och annan användning av ett ömsesidigt tjänstepensionsbolags egen- dom ska utformas efter mönster från vad som gäller för ömse- sidiga försäkringsbolag. Bestämmelserna om utbetalningar till garanter ska även omfatta innehavare av förlagsandelar. I fråga om utskiftning vid bolagets likvidation ska bestäm- melserna i lagen om ekonomiska föreningar tillämpas. Ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska inte behöva göra avsätt- ningar av vinsten till reservfond. För de bolag som har en sådan fond ska reglerna i lagen om ekonomiska föreningar om reserv- fond tillämpas. I övrigt ska bestämmelser i den lagen om avsätt- ning av vissa belopp till reservfonden även gälla för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska inte få ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som bolaget normalt tilläm- par eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med eller till förmån för styrelseledamot, verkställ- ande direktör, aktuarie eller en anställd som har en ledande ställ- ning i bolaget samt anhöriga till någon av dessa. Lagen om ekonomiska föreningar Reglerna om överskottsutdelning och annan användning av före- ningens egendom finns i 10 kap. Fördelningen av överskott sker vanligen genom olika former av gottgörelse, t.ex. som åter- bäring i förhållande till gjorda inköp. Gottgörelsen innebär en mer- prestation från föreningens sida i förhållande till den prestation som redan skett vid t.ex. medlemmens köp av en vara och beror på att föreningens resultat gör en sådan merprestation möjlig. Gott- görelse kan beslutas såväl under som efter ett räkenskapsår. Det är även möjligt att ge i princip samma typ av merprestation som vinstutdelning. Sådan vinstutdelning sker även den ofta i förhåll- ande till hur mycket medlemmarna utnyttjat föreningens tjänster, men den kan baseras på inbetalda medlemsinsatser. Det senare kallas ibland för insatsränta. En ekonomisk förening ska avsätta av den del av föreningens nettovinst för året som inte går åt för att täcka balanserad förlust. Till reservfonden ska vidare avsättas bl.a. belopp som förslagsandelsinnehavare inte får ut vid inlösen av en förslags- insats, belopp som enligt stadgarna ska avsättas till reservfonden och belopp som enligt beslut av stämman i övrigt ska föras över från det i balansräkningen redovisade fria egna kapitalet till reserv- fond. Reservfonden får enligt beslut av stämman sättas ned endast för att täcka sådan förlust enligt den fastställda balansräkningen som inte kan täckas av fritt eget kapital. Regler om vinstutdelning m.m. för ömsesidiga försäkringsbolag finns i 12 kap. 63–72 §§ FRL. Skälen för förslaget: Regleringen om fördelning av överskott och annan användning av ett försäkringsbolags egendom i FRL skiljer sig väsentligt ifrån vad som gäller enligt FL och är en viktig del av de regler som kännetecknar ett ömsesidigt försäkringsbolag. Behovet av särreglering har sin grund i försäkringens särskilda art. Eftersom tjänstepensionsföretagen kommer att bedriva tjänste- pensionsrörelse, dvs. verksamhet som när det gäller särart uppvisar stora likheter med försäkringsliknande verksamhet, är behovet av särreglering likartat. Vinstutdelning till garanter och innehavare av förlagsandelar m.m. Motsvarigheten till reglerna om vinstutdelning i ömsesidiga försäk- ringsbolag bör för ömsesidiga tjänstepensionsbolag kunna tillämpas även på vinstutdelning till garanter och innehavare av förlags- andelar. Vinstutdelning till dessa får bara ske om det följer av bolagsordningen. Vinstutdelning i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska inte få överstiga vad som i den fastställda balansräkningen, och i fråga om moderbolag som ska upprätta koncernredovisning, i den fastställda koncernbalansräkningen för det senaste räkenskapsåret redovisats som bolagets respektive koncernens nettovinst för året, balanse- rade vinst och fria fonder sedan avdrag gjorts för belopp som ska användas för återbäring, redovisad förlust, belopp som enligt lag eller bolagsordning ska avsättas till bundet eget kapital eller i fråga om moderbolag belopp som av det fria egna kapitalet i koncernen enligt årsredovisningarna för företag inom denna ska föras över till det bundna egna kapitalet samt belopp som enligt bolagsordningen på annat sätt ska användas för något annat ändamål än vinstutdel- ning. Vinstutdelning ska inte få ske med så stort belopp att utdel- ningen med hänsyn till bolagets eller koncernens konsoliderings- behov, likviditet eller ställning i övrigt står i strid med god affärssed.22 Beslut om vinstutdelning i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag till garanter eller innehavare av förlagsandelar ska fattas av bolags- 22 Jfr 12 kap, 64 § FRL för ömsesidiga försäkringsbolag. Stämman ska få besluta om utdelning av större belopp än styrelsen föreslagit eller godkänt endast om den har skyldighet till det enligt bolagsordningen.23 I ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska beslut om att åter- betala garantikapital beslutas av bolagsstämman. Beslutet ska inte få registreras av innan har gett till- stånd till återbetalningen. En återbetalning ska inte få ske förrän efter registreringen.24 Årsvinsten i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag och belopp som förs över från bundet eget kapital till fritt eget kapital ska användas för återbäring i den utsträckning det inte får tas i anspråk för vinstutdelning eller för att täcka förluster enligt bestämmelser i bolagsordningen eller annat följer av tjänstepensionsrörelselagen eller av lagen om årsredovisning i tjänstepensionsföretag.25 Återbäring i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska gottskrivas till tjänstepensionstecknare och tjänstepensionsberättigade med en fördelning som utgår från tjänstepensionsavtalets bidrag till över- skottet, om inte annat följer av bestämmelser i tjänstepensions- avtalet eller bolagsordningen. Efter mönster från försäkringsområdet ska det i lagen preciseras hur återbäring och avgiftsuttag i ett ömsesidigt tjänstepensions- bolag ska bestämmas vid återköp och överföring enligt motsvarig- heten till 11 kap. 5 § FAL (se prop. 2006/07:26 s. 53–55).26 I enlighet med en strävan mot produktfrihet på tjänstepensions- området skulle frågan om fördelning av återbäring mellan tjänste- pensionstecknare helt kunna regleras i tjänstepensionsavtal eller bolagsordning. För ömsesidiga tjänstepensionsbolag kan det dock – i likhet med vad som gäller på försäkringsområdet – vara naturligt att en kontributionsprincip ska gälla om sådan reglering inte skett. Principen kan sägas följa av den ömsesidiga verksamhetsformen. Ömsesidiga tjänstepensionsbolag som inte får dela ut vinst ska inrätta en konsolideringsfond. Den får endast sättas ned för att täcka förluster eller för annat ändamål enligt bolagsordningen. Bolagsordningen i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag kan antas normalt komma att innehålla bestämmelser om att konsoliderings- fonden får användas för återbäring till tjänstepensionstecknarna 23Jfr 12 kap. 65 § FRL för ömsesidiga försäkringsbolag. 24Jfr 12 kap. 66 § FRL för ömsesidiga försäkringsbolag. 25Jfr 12 kap. 68 § FRL för ömsesidiga försäkringsbolag. 26Jfr 12 kap. 69 § FRL för ömsesidiga försäkringsbolag. Nedsättningsbeslut ska fattas av stämman.27 Hur återbäring ska hanteras och betalas ut kommer att bero på vilken typ av tjänstepensionsavtal som har tecknats. Det har inte ansetts finnas något behov av en skyldighet för försäk- ringsbolag att avsätta en del av vinsten till reservfond. Reservfonden har ansetts vara av underordnad betydelse för försäkringsbolagens konsolidering (se prop. 1981/82:180 s. 270 f.). Utredningen gör samma bedömning när det gäller de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen. Detta innebär att huvuddelen av reglerna om reservfond i FL28 inte ska gälla för de ömsesidiga tjänstepensions- bolagen.