sou · H2B350 · 2014-06-24 00:00:00 — I detta avsnitt redovisar vi vilka frågor som omfattas av förslagen om långsiktigt hållbar markanvändning. Flera av frågorna har även relevans för strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. 3.1.1Behov för att möta ett förändrat klimat Ett förändrat klimat kan komma att ha stor betydelse för mark- användningen och möjligheterna att nå miljökvalitetsmålen. Till exempel kan ett förändrat klimat komma att påverka den biologiska mångfalden, ekosystemen och systemens förmåga att leverera eko- systemtjänster. Ett förändrat klimat kommer sannolikt att leda till att arters utbredningsområden förändras. Vid en sådan utveckling blir sprid- ningsmöjligheter till nya livsmiljöer en förutsättning för vissa arters fortlevnad. Spridningsmöjligheterna är särskilt viktiga utifrån behovet av att möta ett förändrat klimat. Med detta i åtanke blir det viktigt att utveckla och stärka arbetet med att upprätthålla de ekologiska sambanden i landskapet. 3.1.2Förebyggande åtgärder centralt i klimatanpassningsarbetet Effekterna av ett förändrat klimat kommer att bli allt mer påtagliga vilket kommer att leda till att konkurrensen om mark och vatten ökar . Fler kommer att göra anspråk på marken som markanvändningen måste bli mer långsiktig och hållbar. markanvändning ingår att hantera de risker som ett förändrat klimat medför. För att göra detta är det i sin tur nödvändigt att planera strategiskt i förebyggande syfte på alla nivåer i samhället. har en stor del av arbetet med att anpassa samhället till ett förändrat klimat främst fokuserats på att ta fram och sprida kunskap och information om klimatförändringarna och behovet av anpassning. Vid () finns t.ex. ett nationellt för klimatanpassning. Kunskaps- centrumet ska fungera som ett forum där kunskap om klimatet och klimatanpassning samlas, utvecklas och förmedlas till olika delar av samhället. Kommunerna har det huvudsakliga ansvaret för samhällsplaner- ingen och många kommuner uppger också att de arbetar med klimat- anpassning i den fysiska planeringen. Kommunerna har dock kommit olika långt i detta arbete1. Trots satsningarna på att ta fram ny kunskap, sprida information och kommunernas arbete i den fysiska planeringen görs det i dags- läget relativt få praktiska åtgärder för att anpassa användningen av mark och vatten till ett förändrat klimat. De långsiktiga effekterna för samhället och miljön är svåra att beräkna och uppskatta, men förbättrade förutsättningar för att anpassa användningen av mark och vatten till ett förändrat klimat kan minska behovet av mer kostsamma insatser i framtiden2. Det behövs en förutseende fysisk planering och värdering av risker som tillsammans med förebyggande åtgärder kan skydda samhället mot framtida potentiella risker och kostnader till följd av ett förändrat klimat. 1Sveriges Kommuner och Landsting (2012), Kommunernas arbete med klimatanpassning. 2Se bl.a. Glaas, E. (2013), Reconstructing Noahs ark – Integration of climate change adaptation into Swedish public policy, Studies in Art & Science No. 578, , ; Storbjörk, S. (2009), Klimatanpassning och den fysiska planeringens utmaningar, i Granger G. och Knuthammar C. (red), Klimatets krav på samhället, för samhällsbyggande ; och Uggla Y. (2010), Risk, uncertainty, and spatial distinction: a study of urban planning in , Theoretical and Empirical Researches in , Number 6(15)/2010. 3.1.3Grön infrastruktur för ökat helhetsperspektiv Med grön infrastruktur3 avses strukturer i landskapet och brukande av dessa som säkerställer en långsiktig överlevnad av livsmiljöer och arter, genom att spridningsmöjligheter säkerställs. Med en funger- ande grön infrastruktur bevaras ekosystemens förmåga att leverera viktiga ekosystemtjänster (SOU 2013:43). Målet för arbetet med grön infrastruktur är att säkerställa att olika naturtyper och strukturer finns i landskapet och att dessa är fördelade på ett sätt som säkerställer både en långsiktig överlevnad för viktiga naturtyper och arter, och ekosystemens förmåga att leverera ekosystemtjänster. Arbetet med att få till stånd en funger- ande grön infrastruktur bör därmed ta sin utgångspunkt i natur- typer och områden med hög biologisk mångfald och hur sådana områden kan knytas samman till ett funktionellt biologiskt nät- verk. 3.1.4Den brukade marken i landskapet Odlingslandskapet påverkar och påverkas av omgivande miljöer. Landskapets vattenmiljöer delas ofta av skogen, jordbruket och de bebyggda miljöerna. Infrastrukturens miljöer skär kors och tvärs genom landskapet. Många av odlingslandskapets arter finns i över- gångszonen mellan skog och jordbruksmark och påverkas av mark- användningen i båda sektorerna. Odlingslandskapets miljöfrågor kan därför inte begränsas till jordbruksmarken utan det omgivande landskapet måste också beaktas. Ett helhetsperspektiv på landskapet behövs för att få till stånd en långsiktig hållbar markanvändning, både inom skogs- och jordbruk. 3.1.5Jordbruket behövs för att nå miljökvalitetsmålen Jordbrukets främsta uppgift är och har alltid varit att producera livs- medel både för inhemsk konsumtion och export. För att åstadkomma detta behövs en rationell jordbruksdrift och ett konkurrenskraftigt jordbruk. Jordbruk medför även många andra värden i form av kollektiva nyttigheter som natur- och kulturvärden, rekreations- möjligheter och ett öppet och variationsrikt landskap. 3 I begreppet grön infrastruktur ingår även vattenmiljöer. upprätthålls av jordbrukets aktiva brukande av marken, vilket innebär att ett hållbart jordbruk har en avgörande roll för att uppnå flera av miljökvalitetsmålen. Jordbruket medför även negativa miljöeffekter i form av växt- näringsbelastning på hav, sjöar och vattendrag, negativ klimat- påverkan och negativa miljö- och hälsoeffekter vid användning av kemiska växtskyddsmedel. I vissa fall leder jordbruket också till en utarmad biologisk mångfald. är de svenska regelverken för djurskydd och miljö mer långtgående än regelverk i många andra länder, vilket återspeglas bl.a. i en god djurhälsa och en lägre belastning på miljön. Ett fortsatt svenskt jordbruk, där de negativa miljöeffekterna kan hanteras inom pågående produktion, är därför en av förutsättningarna för markstrategin och för att kunna uppnå flera av miljökvalitetsmålen. Många miljökvalitetsmål berörs av markanvändningen och de flesta av målen är invävda i och beroende av varandra4. Utifrån målen har vi tidigare identifierat följande miljöfrågor för strategin (SOU 2013:43). 3.2.1Begränsningen av och anpassningen till klimatförändringarna är särskilt utmanande för strategiarbetet Miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan innebär att halten av växthusgaser i atmosfären, i enlighet med klimatkonventionen, dvs. om klimatförändringar (SÖ 1993:13), ska stabiliseras på en nivå som innebär att människans påverkan på klimatsystemet inte blir farlig. Som framgår av vårt tidigare del- betänkande påverkar markanvändningen utsläppen av växthusgaser. Jord- och skogsprodukter producerar biomassa och bioenergi som kan användas för att minska behovet av fossila bränslen. Den svenska marken kan även utnyttjas för att binda koldioxid och andra växthus- gaser. En strategi för en uthållig markanvändning är därför en del i det långsiktiga arbetet för att nå de klimatpolitiska målen. 4 Generationsmålet och miljökvalitetsmålen återges i bilaga. Målens preciseringar återfinns i Ds 2012:23. Klimatförändringarna har även effekter på markanvändningen och möjligheterna att nå andra miljömål. Klimatförändringar inne- bär att risken för översvämningar och förändringar i vattennivåer och vattenflöden ökar. Sambanden mellan klimatfrågan och markanvändningen är kom- plexa. Efterfrågan på livsmedel som produceras i kan t.ex. öka om förutsättningarna för att bedriva jordbruk försämras i andra delar av världen till följd av klimatförändringarna. Detta gäller som det i finns tillgång till mark som kan använ- das för att öka produktionen av livsmedel. Ambitionerna att begränsa klimatpåverkan kan innebära ökade satsningar på bioenergi och vindkraft som påverkar markanvänd- ningen. Till exempel kan en intensifiering av skogsbruket i syfte att öka uttaget av biomassa medföra negativ påverkan på ekosystem och biologisk mångfald, och en ändrad produktionsinriktning i jordbruket mot exempelvis färre betesdjur kan få stor påverkan på landskapets karaktär. 3.2.2Påverkan på biologisk mångfald är särskilt utmanande för strategiarbetet Bevarandet av biologisk mångfald utgör en central del i flera av de miljökvalitetsmål som har stor relevans för markanvändningen som Myllrande våtmarker, Levande skogar, Ett rikt odlingslandskap, Stor- slagen fjällmiljö och Ett rikt växt- och djurliv. Myndigheterna bedömde i den årliga uppföljningen av miljömålen 2014 att dessa miljökvalitets- mål inte var möjliga att uppnå till 2020 med beslutade eller planerade styrmedel5. För att klara av att bevara den biologiska mångfalden är det viktigt att se till helheten i landskapet. Ett långsiktigt bevarande av biologisk mångfald innebär att vi både behöver förbättra nuvarande livsmiljöer och spridningsmöjligheterna i landskapet. Förbättrade spridningsmöjligheter kan bl.a. innebära att biotoper i områden nyskapas där sådana saknas, men också att använda och förbättra de möjligheter som redan finns i landskapet. 5 (2014), Miljömålen, Årlig uppföljning av miljökvalitetsmål och etappmål 2014, Rapport 6608. 3.2.3Sociala värden behöver uppmärksammas i ökad utsträckning Människans behov av natur- och kulturupplevelser, rekreation, fri- luftsliv och att känna närhet till naturen är en del av den sociala dimensionen av hållbar utveckling. Hur marken används har stor be- tydelse för sådana sociala värden. Möjligheten att använda marken för exempelvis fiske, jakt och turism utgör viktiga former av markanvänd- ning som även representerar betydande ekonomiska värden och kan bidra till en god folkhälsa och ökat välbefinnande. Motsvarande gäller för bevarande av kulturmiljövärden. Att de sociala värdena av markanvändningen ska värnas framgår bl.a. i miljökvalitetsmålen Levande skogar, Ett rikt odlingslandskap, God bebyggd miljö och Ett rikt växt- och djurliv. 3.2.4Markanvändningens påverkan på vattnet behöver beaktas Markanvändningen påverkar på olika sätt vattnet och har därmed betydelse för miljökvalitetsmålen Bara naturlig försurning, Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kvalitet, Hav i balans samt levande kust och skärgård och Myllrande våtmarker. 3.3.1Förslag till nya etappmål Vi föreslår följande etappmål för långsiktigt hållbar markanvändning i detta betänkande: Etappmål om bevarande av jordbruksmark. Etappmål om en gemensam jordbrukspolitik som främjar en långsiktigt hållbar användning av jordbruksmark. Etappmål om stärkt hänsyn till grön infrastruktur. Etappmål om bättre förutsättningar för anpassning till ett för- ändrat klimat. Etappmål om långsiktigt hållbar hantering av ytavrinning i be- byggda miljöer (dagvatten) och naturmark. Ett antal särskilt angelägna frågor lyfts också fram genom bedöm- ningar: Förutsättningar för att bevara och stärka ett öppet och varia- tionsrikt odlingslandskap. Ett livskraftigt svenskt jordbruk kan stärka odlingslandskapets natur- och kulturvärden. Förutsättningar för minskade utsläpp av växthusgaser från skogs- och jordbruksmark. 3.3.2Tidigare föreslagna och beslutade etappmål som utgör en integrerad del av strategin6 Miljömålsberedningen föreslog i betänkandet Etappmål i miljö- målssystemet (SOU 2011:34) fem etappmål om biologisk mång- fald. Regeringen beslutade om etappmålen . De utgör en integrerad del av strategin för långsiktigt hållbar markan- vändning: Etappmål om ekosystemtjänster och resiliens. Etappmål om betydelsen av den biologiska mångfalden och vär- det av ekosystemtjänster. Etappmål om hotade arter och naturtyper. Etappmål om invasiva främmande arter. Etappmål om kunskap om genetisk mångfald. Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1 (SOU 2013:43) föreslog Miljömålsberedningen ytterligare fem Regeringen beslutade om etappmålen, delvis utifrån Miljömålsberedningens förslag, : Etappmål om helhetssyn på markanvändningen. Etappmål om skydd av landområden, sötvattensområden och områden. Etappmål om miljöhänsyn i skogsbruket. Etappmål om ett variationsrikt skogsbruk. 6 Beslutade och föreslagna etappmål återfinns i bilaga. Etappmål om en dialogprocess i ett nationellt skogsprogram. Några särskilt viktiga frågor lyftes också fram i betänkandet genom bedömningar: Prioriterade skötsel- och restaureringsinsatser. Staten ska vara ett föredöme som markägare. Frivilliga insatser för miljöhänsyn i skogsbruket är avgörande för att miljömålen ska nås i skogen. Prioritering av statliga insatser för ökad miljöhänsyn i skogs- bruket. Utöver de beslutade etappmålen som Miljömålsberedningen före- slagit har på uppdrag av regeringen tagit fram förslag till nya etappmål7 som bl.a. rör markanvändning: Återföring av fosfor och andra växtnäringsämnen Förslag till etappmål för hållbar återföring av fosfor och andra växtnäringsämnen. Efterbehandling av förorenade områden Förslag till etappmål för efterbehandling av förorenade områden. Förslagen bereds i . 7 (2013), Hållbar återföring av fosfor - redovisning av ett uppdrag från regeringen, Rapport 6580; och (2013), Förslag till etappmål för efterbehandling av förorenade områden, Dnr. 4En sammanhållen och hållbar vattenpolitik I detta avsnitt redovisar vi några särskilda utgångspunkter för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. Våra utgångspunkter grun- dar sig till stor del på de prioriteringar som har lyfts fram av Havs- och vattenmyndigheten1. 4.1.1Ett helhetsperspektiv på vatten Tillgång till vatten av god kvalitet är nödvändigt för vår överlevnad och har stor betydelse för vår livskvalitet. Tillgång till vatten är även en grundförutsättning för många verksamheter, t.ex. för dricksvat- tenförsörjning2, fiske, vatten-, jord- och skogsbruk, friluftsliv, energiproduktion, industri och infrastruktur. påverkar dessa verksamheter i hög grad vattnets kvalitet och livsmiljön för vatten- levande djur, växter och andra organismer. Värdefulla kulturmiljöer i anslutning till vatten kan också påverka vattenmiljön. Det finns inget som tyder på att anspråken på vatten och vattenmiljöer kom- mer att minska, utan snarare kommer de att öka3. En hållbar vattenpolitik ska bidra till att säkerställa god vatten- kvalitet och vattentillgång samt bevarande av biologisk mångfald och kulturmiljö. Den ska också bidra till en långsiktigt hållbar utveckling av exempelvis vatten-, jord- och skogsbruk, andra former av när- ingsliv, transporter, turism och till regional utveckling. 1Havs- och vattenmyndigheten (2012), Underlag för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik, Havs- och vattenmyndighetens redovisning av regeringsuppdraget. 2En särskild utredare har fått i uppdrag av regeringen att genomföra en bred genomgång av dricksvattenområdet, från råvatten till tappkran för allmänt dricksvatten (dir. 2013:75). 3Naturvårdsverket (2012), Steg på vägen, Fördjupad utvärdering av miljömålen, Rapport 6500. En sammanhållen och hållbar vattenpolitik En hållbar vattenpolitik förutsätter ett integrerat förhållnings- sätt mellan olika sektorer, verksamheter och intressen. Det är ange- läget att verka för en helhetssyn, gemensamma prioriteringar i för- valtning och i åtgärdsarbete. Kunskapsförsörjning är en viktig del i detta. Ett helhetsperspektiv på havs- och vattenmiljön gör också att vi kan använda samhällets resurser på ett optimalt sätt och förbättra förutsättningarna för att kunna möta de utmaningar som t.ex. ett förändrat klimat kan komma att innebära. 4.1.2Med utgångspunkt i avrinningsområdet och vattnets kretslopp Vattnets kretslopp och avrinningsområdet är viktiga utgångspunkter för att kunna skapa ett långsiktigt hållbart nyttjande av vattenresurs- erna. Vattnets kretslopp inkluderar grundvatten, vattendrag, sjöar, hav samt vatten i atmosfären. Inom ett avrinningsområde rinner vatten via grundvatten, sjöar och vattendrag ut i havet. På sin väg genom landskapet tillförs många olika typer av ämnen från land till vatten. Dessa transporteras vidare tillsammans med vattnet. Hur snabbt transporten sker styrs av komplexa samband i miljön. Ämnen kan finnas kvar i t.ex. grundvatten eller vara bundna i marken för att sedan genom olika processer transporteras vidare med vattnet. Ämnen kan även transporteras långa vägar via luft för att sedan tillföras vatten. Hur vatten används i avrinningsområdet påverkar såväl vattnets kvalitet som kvantitet. Även aktiviteter på land som inte direkt använder vatten kan påverka dessa aspekter. Som exempel kan nämnas hur marken brukas, bebyggelse och industrier. Vid åtgärder för att förbättra vattenkvaliteten, bevara eller återskapa vattenmiljöer och den biologiska mångfalden behöver hänsyn tas till vad som sker i hela avrinningsområdet, både på land och i vattnet. Avrinningsområdesperspektivet innebär att arbeta utifrån vatt- nets naturliga väg genom landskapet. Eftersom den ofta skär tvärs igenom nations-, läns- och kommungränser krävs samverkan över administrativa gränser. Det ställer särskilda krav på hur förvalt- ningen av våra vatten är utformad. En sammanhållen och hållbar vattenpolitik 4.2Förutsättningar för att nå de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen 4.2.1Viktiga områden för strategin Utifrån de miljökvalitetsmål som berörs av strategin för en samman- hållen och hållbar vattenpolitik och målens preciseringar har vi identifierat följande områden som särskilt viktiga: God vattenkvalitet är ett särskilt utmanande område. Det gäller särskilt övergödning, farliga ämnen och försurning som är fakt- orer som påverkar vattenkvaliteten. Förutsättningar för biologisk mångfald handlar om ekologiska samband4, naturliga flöden och vattennivåer samt fiske som är faktorer som påverkar förutsättningarna för naturligt förekom- mande arter och naturtyper. Sociala värden berör friluftslivet och kulturmiljön. En viktig faktor att ta hänsyn till är ökande anspråk på vatten och vattenmiljöer. Till exempel ökar sjöfarten i våra havsområden, kra- ven på förnybar energi som vatten-, vind- och vågkraft blir större liksom intresset av bebyggelse i strandnära områden. Även frilufts- liv och rekreation vid och i vatten ökar, åtminstone i vissa områden. Ett förändrat klimat kommer även påverka vattenmiljöerna och anspråken på vatten, t.ex. kan ett förändrat klimat öka behoven av både markavvattning och bevattning. Anpassning till klimatförändringar beskrivs nästan inte alls i preciseringarna som rör de vattenrelaterade målen, men är en viktig utmaning att ta hänsyn till för att uppnå god vattenkvalitet och skapa förutsättningar för bevarande av biologisk mångfald. 4.2.2Skapa förutsättningar för ett effektivt åtgärdsarbete De vattenrelaterade miljöproblemen behandlas i en rad olika direk- tiv och internationella överenskommelser. Arbetet sker också på flera nivåer; internationellt, inom EU, nationellt, regionalt och lokalt. Det innebär ett komplext och delvis överlappande system, som riskerar att försvåra genomförandet av åtgärder. 4 Ekologiska samband avser i vilken utsträckning landskapet möjliggör för arter att förflytta sig mellan livsmiljöområden. En sammanhållen och hållbar vattenpolitik I den fördjupade utvärderingen av miljömålen 2012 gjordes bedömningen att det behövs en bättre arbetsprocess, en utveckling och differentiering av styrmedel samt en effektivare tillämpning för att vi ska kunna nå de vattenanknutna miljökvalitetsmålen5. För att skapa förutsättningar för ett åtgärdseffektivt arbete är det viktigt att arbeta för: En tydlig och effektiv styrning för att stödja prioritering och tydliggöra ansvarsfördelningen. Samordning och planering för att skapa förutsättningar för ökad effektivitet i genomförande samt ökad kostnadseffektivitet. Kunskap och uppföljning för att skapa förutsättningar för rätt prioriteringar samt möjlighet till utvärdering av olika åtgärders effektivitet och miljönytta. Resurser för att genomföra åtgärder. En av de viktigaste faktor- erna bakom genomförandeunderskottet på vattenområdet är brist på resurser. Dessa aspekter har varit utgångspunkter när vi har tagit fram strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. 4.2.3Internationell samverkan är viktigt för att nå miljömålen har ingått ett flertal internationella överenskommelser som berör den svenska havs- och vattenmiljöpolitiken. är även skyldig att följa de regelverk inom EU som påverkar eller kan komma att påverka den nationella politiken på området. Internationella överenskommelser och EU-lagstiftning är viktiga verktyg för att nå miljökvalitetsmålen eftersom de leder till åtgärder både nationellt och internationellt. Ramdirektivet för vatten och havsmiljödirektivet utgår från ett helhetsperspektiv och utgör därför viktiga ramar för arbetet med att uppnå de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. 5 (2012), Steg på vägen, Fördjupad utvärdering av miljömålen, Rapport 6500. En sammanhållen och hållbar vattenpolitik 4.3.1Förslag till nya etappmål Vi föreslår följande etappmål i strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik: Etappmål om hållbar fiskförvaltning. Etappmål om god status för vattenförekomster. Ett antal särskilt angelägna frågor lyfts också fram genom bedöm- ningar: Direkta utsläpp av farliga ämnen till vatten bör åtgärdas. Ökat och stärkt skydd av områden. Bättre förutsättningar för restaurering av kust- och sötvattens- miljöer. Ytterligare åtgärder är nödvändiga för att uppnå en hållbar näringsbelastning. Förstärkt samordning av arbetet med åtgärdsprogram inom havs- och vattenmiljöområdet. Vi föreslår fyra etappmål för långsiktigt hållbar markanvändning i detta betänkande som också ingår i strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik: Etappmål om en gemensam jordbrukspolitik som främjar en lång- siktigt hållbar användning av jordbruksmark. Etappmål om stärkt hänsyn till grön infrastruktur. Etappmål om bättre förutsättningar för anpassning till ett för- ändrat klimat. Etappmål om långsiktigt hållbar hantering av ytavrinning i be- byggda miljöer (dagvatten) och naturmark. De miljökvalitetsmål som rör vatten är mycket utmanande. Den tid som stått till Miljömålsberedningens förfogande för att ta fram strategin har inte varit tillräcklig för att behandla alla de områden som är relevanta i sammanhanget. De förslag till etappmål och bedöm- En sammanhållen och hållbar vattenpolitik ningar som vi lämnar i detta betänkande ska därför ses som ett steg på vägen för att nå en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. 4.3.2Tidigare föreslagna och beslutade etappmål som utgör en integrerad del av strategin6 Miljömålsberedningen föreslog i betänkandena Etappmål i miljö- målssystemet (SOU 2011:34), Minska riskerna med farliga ämnen! Strategi för arbete för en giftfri miljö (SOU 2012:38) och Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1 (SOU 2013:43) etappmål om begränsningar av luftföroreningar, biologisk mångfald och farliga ämnen som rör vatten. Regeringen fastställde etappmålen genom beslut , , och . De utgör en integrerad del av strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik: Etappmål om begränsade utsläpp av gränsöverskridande luft- föroreningar i . Etappmål om begränsningar av utsläpp av luftföroreningar från sjöfarten. Biologisk mångfald och ekosystemtjänster7 Etappmål om ekosystemtjänster och resiliens. Etappmål om betydelsen av den biologiska mångfalden och vär- det av ekosystemtjänster. Etappmål om hotade arter och naturtyper. Etappmål om invasiva främmande arter. Etappmål om kunskap om genetisk mångfald. Etappmål om skydd av landområden, sötvattensområden och områden. 6Beslutade och föreslagna etappmål återfinns i bilaga. 7Utöver angivna etappmål finns ett etappmål om helhetssyn på markanvändningen och tre etappmål som rör skogbruket. De etappmålen berör dock inte vattenstrategin. En sammanhållen och hållbar vattenpolitik Etappmål om särskilt farliga ämnen. Etappmål om kunskap om ämnens hälso- och miljöegenskaper.