sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — 4 § Om det har inträffat en olycka som avses i 1 § eller ett tillbud till en sådan olycka, ska Transportstyrelsen genast underrätta Statens haveri- kommission. Om bestämmer det ska Transport- styrelsen underrätta om andra olyckor och tillbud som kan antas vara av betydelse för flygsäkerheten, sjösäker- heten eller säkerheten i spårtrafik. 5 § För händelser som avser militära fartyg eller luftfartyg, ska vad som föreskrivs för Transportstyrelsen i 4 § i stället gälla Försvars- makten. Bestämmelserna i 4 och 5 §§ motsvarar 24 § första meningen samt 25 § FUO. 6 § Inträffar det vid användningen av ett svenskt militärt fartyg eller luftfartyg inom en annan stats område en olycka som avses i 1 § första stycket ska Försvarsmakten genast underrätta chefen för departementet. Bestämmelsen motsvarar 22 § FUO. 7 § Transportstyrelsen ansvarar för den rapporteringsskyldighet gentemot Internationella civila luftfartsorganisationen som följer av bilaga 13 till Chicagokonventionen. Transportstyrelsen ansvarar också för den rapporteringsskyldighet gentemot Internationella sjöfartsorganisationen som följer av bestäm- melser om utredning av olyckor i internationella överenskommelser som har biträtts av . Bestämmelsen motsvarar 16 § FUO. Ordet fullgör har emellertid ändrats till ansvarar för, i syfte att tydliggöra att Transportstyrelsen inte med nödvändighet själv måste fullgöra rapporteringsskyldig- heten, men väl ansvarar för att rapporteringsskyldigheten fullgörs. 8 § Om ett fartyg som för en annan stats flagga, har förlist, strandat eller annars förolyckats inom svenskt sjöterritorium, ska Transport- styrelsen utan dröjsmål underrätta den ansvariga myndigheten i den staten. Om den ansvariga myndigheten i den andra staten inte kan nås ska Transportstyrelsen i stället underrätta det konsulat för den andra staten som är närmast olycksplatsen eller, om det inte finns något konsulat för den andra staten i , statens beskickning. Bestämmelsen motsvarar 23 § andra stycket FUO. I 23 § andra stycket FUO föreskrivs emellertid att Transportstyrelsens under- rättelseskyldighet avser den andra statens konsulat eller eventuellt dess beskickning. Den bestämmelsen fanns med redan vid till- komsten av FUO 1990, men avsåg då verksamhet. Bestämmelsen får anses omodern såtillvida att myndigheter i allt större utsträckning tar direktkontakter med utländska myndig- heter, i stället för att söka kontakt den diplomatiska vägen. Trans- portstyrelsens underrättelseskyldighet för de fall som bestäm- melsen tar upp ska därför i första hand avse den ansvariga myndig- heten i den andra staten och först om det visar sig praktiskt eller diplomatiskt omöjligt, i andra hand statens konsulat eller beskick- ning. 9 § Kommunerna ska inom ramen för den kommunala räddnings- tjänsten i den utsträckning och på det sätt bestämmer, underrätta om olyckor och till- bud som ska utredas enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. Bestämmelsen motsvarar 26 § FUO. 10 § Rapportering ska göras till Transportstyrelsen, enligt 1.Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 376/2014 av om rapportering, analys och uppföljning av händelser inom civil luftfart om ändring av och rådets förordning (EU) nr 996/2010 och om upphävande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /42/EG, kommissionens förord- ningar (EG) nr 1321/2007 och (EG) nr 1330/2007, 2.5 kap. 8 § luftfartslagen (2010:500), 3.6 kap. 14 § första eller andra stycket sjölagen (1994:1009), samt 4.sådan rapportering som åligger verksamhetsutövare i fråga om olyckor och tillbud som avses i 4 kap. 1 och 2 §§ lagen (2016:00) om säkerhetsutredning vid drift av järnväg, tunnelbana eller spårväg. En muntlig rapport enligt första stycket 2-4 ska göras och följas av en skriftlig rapport. Avser rapporteringen militär luftfart eller militär sjöfart, ska rap- portering enligt första stycket 2 och 3 samt andra stycket i stället göras till Försvarsmakten. Bestämmelsen motsvarar 20 § FUO med vissa ändringar. 11 § Befattningshavare vid och som uppmärksammar sådana händelser som anges i 6 kap. 14 § första stycket sjölagen (1994:1009), ska rapportera dessa till Transport- styrelsen. Om det inträffade avser ett militärt fartyg eller militärt luftfartyg, ska rapporteringen enligt första stycket göras till Försvarsmakten. Överväganden till bestämmelsen finns i avsnitt 10.2. Den rapporteringsskyldighet som åligger befälhavare enligt 6 kap. 14 § första stycket sjölagen (1994:100) behöver utökas till fler aktörer. Befattningshavare vid och Kustbevak- ningen åläggs därför enligt 11 § skyldighet att rapportera mot- svarande slags händelser. Bemyndigande för regeringen finns i 8 kap. 7 § LSU. 12 § Bestämmelser om skyldighet för hamninnehavare att rapportera finns i 5 kap. 16 a § fartygssäkerhetslagen (2003: 364) och 6 kap. 13 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438). Överväganden till bestämmelsen finns i avsnitt 10.2. Paragrafen tydliggör att skyldighet för hamninnehavare att rapportera händelser enligt 6 kap. 14 § första stycket sjölagen (1994:1009) införts i 5 kap. 16 a § fartygssäkerhetslagen (2003:364). Bestämmelserna i 6 kap. 13 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) tillämpas på den rapporteringen. 1 § får överlåta åt någon annan att göra en säkerhetsutredning. Överlåtelsen får avse en enskild olycka, ett enskilt tillbud eller en viss typ av olyckor eller tillbud. I 8 kap. 1–3 §§ lagen (2016:00) om säkerhetsutredning finns bestäm- melser om inskränkningar i möjligheten att överlåta en säkerhets- utredning. Bestämmelsen i första stycket motsvarar 2 § första stycket FUO. Bestämmelsen i andra stycket är ny och påminner om de begräns- ningar som uppställs i LSU avseende möjligheten att överlåta en säkerhetsutredning. 2 § Om en överlåtelse har skett enligt 1 § till en svensk myndighet, ska även i tillämpliga delar bestämmelserna i 1 kap. 4 och 5 §§, 7-10 §§, 11 § första stycket, 12–16 §§, 2 kap. 1 §, 6 kap. 3 och 5 §§ samt 7 kap. 1 § gälla. Bestämmelsen motsvarar 5 § andra stycket FUO. Utredningar av järnvägsolyckor får emellertid inte överlåtas. Beträffande sjö- olyckor får överlåtelse till annan svensk myndighet endast göras beträffande statsfartyg. Hänvisningar från 5 § andra stycket FUO för dessa delar har därför inte överförts till FSU. Hänvisningar till bestämmelser i har inte heller gjorts eftersom bestämmelserna i lag ska tillämpas oavsett vem som gör utredningen. Jämför även kommentaren till 8 kap. 1 § LSU. 3 § Vid samarbete med ett annat land i en utredning av en olycka eller ett tillbud till sjöss får ingå avtal med behörig myndighet i det landet angående villkor för hantering av utredningsmaterial och annan information som överlämnas från till den behöriga myndigheten. Bestämmelsen motsvarar 8 i § FUO. 4 § Om en utredning enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning ska ske i fråga om en olycka eller ett tillbud som berör ett utländskt fartyg, får begära att , Sjö- fartsverket, Transportstyrelsen och på den plats där fartyget befinner sig inte vidtar någon åtgärd som främjar fartygets avgång. Bestämmelsen motsvarar 19 § FUO med vissa ändringar med innebörden att även och omfattas, jämte Transportstyrelsen och . Ett sådant fartyg ska t.ex. inte bli föremål för lotsning. 5 § får begära att (Utrikes- departementet) lämnar hjälp med att skaffa upplysningar som är av betydelse för en utredning enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutred- ning. Redogörelse för uppgifter som har inhämtats från personer som vistas utomlands och för andra åtgärder som har vidtagits med anled- ning av en begäran enligt första stycket ska tillställas . Bestämmelsen motsvarar 11 § FUO. 6 § Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om rapportering enligt 5 kap. 10 § och 11 § första stycket. Beträffande 5 kap. 10 § 2 och 3 gäller rätten att meddela föreskrifter endast civil luftfart och civil sjöfart. Transportstyrelsen får, inom ramen för sitt ansvarsområde, med- dela föreskrifter om rapportering även avseende andra olyckor eller tillbud som har inträffat eller kan antas ha inträffat som kan vara av betydelse för flygsäkerheten, sjösäkerheten eller säkerheten i spår- bunden trafik. 1.befälhavare på ett svenskt civilt luftfartyg, handelsfartyg, fiske- fartyg eller statsfartyg, 2.befälhavare på ett utländskt handelsfartyg eller fiskefartyg på svenskt territorium, 3.den som driver verksamhet på järnväg, tunnelbana eller spårväg, 4.befattningshavare vid eller . Innan Transportstyrelsen meddelar föreskrifter enligt första eller andra stycket ska den inhämta yttrande från Statens haverikom- mission. I fråga om föreskrifter om rapportering enligt andra stycket 4 samt 5 kap. 11 § första stycket ska samråd även ske med Kustbevak- ningen och . Paragrafen tydliggör vad som omfattas av Transportstyrelsens bemyndigande att meddela föreskrifter. Enligt 20 § FUO föreligger viss skyldighet att rapportera på begäran av tillsynsmyndigheten även i andra fall än enligt rapporte- ringsskyldigheten som anges i 5 kap. 10 §. Enligt utredarens mening är det lämpligare att denna befogenhet för tillsynsmyndig- heten att inhämta rapportering i stället bör utformas som ett bemyndigande att meddela föreskrifter om sådan ytterligare rappor- teringsskyldighet. I förhållande till regleringen i FUO är det en nyhet att och tillkommit som rapporteringsskyldiga. Transportstyrelsen har skyldighet att samråda med innan föreskrifter meddelas. Samråd ska ske även med och , i den mån Trans- portstyrelsen avser meddela föreskrifter som berör de myndig- heternas skyldighet att rapportera. 7 § Försvarsmakten får meddela föreskrifter om rapportering enligt 5 kap. 10 § 2 och 3, såvitt avser militär luftfart och militär sjöfart, samt om rapportering enligt 5 kap. 11 § andra stycket. Försvarsmakten får, inom ramen för sitt ansvarsområde, meddela föreskrifter om rapportering även avseende andra olyckor eller tillbud som har inträffat eller kan antas ha inträffat och som kan vara av betydelse för den militära flygsäkerheten eller den militära sjösäker- heten. Innan Försvarsmakten meddelar föreskrifter enligt första eller andra stycket ska den inhämta yttrande från Statens haverikom- mission. I fråga om föreskrifter om rapportering enligt 5 kap. 11 § andra stycket ska samråd även ske med och Sjöfarts- verket. Paragrafen tydliggör vad som omfattas av Försvarsmaktens bemyndigande att meddela föreskrifter. Enligt 20 § FUO föreligger viss skyldighet att rapportera på begäran av tillsynsmyndigheten även i andra fall än enligt rapporte- ringsskyldigheten som anges i 5 kap. 10 §. Enligt utredarens mening är det lämpligare att denna befogenhet för tillsynsmyndig- heten att inhämta rapportering i stället bör utformas som ett bemyndigande att meddela föreskrifter om sådan ytterligare rapporteringsskyldighet. I förhållande till regleringen i FUO är det en nyhet att och tillkommit som rapporteringsskyldiga. Försvarsmakten har skyldighet att samråda med Statens haveri- kommission innan föreskrifter meddelas. Samråd ska ske även med och , i den mån Försvarsmakten avser meddela föreskrifter som berör de myndigheternas skyldighet att rapportera. 7 kap. Rätt till ersättning av allmänna medel 1 § I fråga om rätt till ersättning av allmänna medel för den som har hörts inför gäller kungörelsen (1969:590) om ersättning vid förundersökning i brottmål. Föreskrifterna om utredningsledaren gäller dock i stället . Bestämmelsen motsvarar 10 § FUO. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Genom förordningen upphävs förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. 3.Vid tillämpning av den nya förordningen ska beslut som har fattats med stöd av den gamla förordningen anses ha meddelats enligt den nya förordningen. ska efter ikraftträdandet av de nya bestäm- melserna tillämpa LSU och FSU på såväl nya säkerhetsutredningar som sådana säkerhetsutredningar som har påbörjats men inte avslutats före ikraftträdandet. De beslut som utredningsmyndig- heten har fattat i sådana utredningar ska då också fortfarande gälla och vid tillämpningen av den nya lagen anses ha meddelats med stöd av den nya lagen. I övrigt ska äldre föreskrifter gälla för för- hållanden före ikraftträdandet och de nya bestämmelserna för förhållanden efter ikraftträdandet. 13.10Förslaget till förordning om ändring i sjöförklaringskungörelsen (1967:294) 14 § Sjöförklaring enligt 18 kap. 6 § sjölagen (1994:1009) behöver inte äga rum i fall då undersöker eller ska undersöka händelsen enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. I fall som avses i första stycket får Transportstyrelsen inte förordna om sjöförklaring enligt 18 kap. 7 § första stycket, 18 kap. 13 § tredje stycket, 18 kap. 16 § eller 18 kap. 18 § andra stycket sjölagen, om de omständigheter som ska utredas uteslutande avser sjösäkerheten. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. 13.11Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1990:1165) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg 4 § Den som driver en verksamhet enligt lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg ska i den utsträckning Transport- styrelsen föreskriver rapportera olyckor och olyckstillbud till Trans- portstyrelsen. Ytterligare föreskrifter om verksamhetsutövares skyldighet att rapportera olyckor och olyckstillbud finns i förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. 13.12Förslaget till förordning (1991:1379) om ändring i förordningen om handläggning av sjöfartsärenden vid utlandsmyndigheterna 7 § En utlandsmyndighet som får kännedom om en olycka som berör ett svenskt fartyg ska underrätta och Transportstyrelsen om händelsen. Om fartyget strandat eller på annat sätt råkat i fara, ska utlands- myndigheten vidta åtgärder för att rädda de ombordvarande och på begäran medverka till att fartyget bärgas. och Transportstyrelsen ska underrättas om vilka åtgärder som vid- tagits. En utlandsmyndighet ska på anmodan av skaffa de upplysningar som begär med stöd av lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. Ett honorärkonsulat som får kännedom om en olycka som berör ett svenskt fartyg ska underrätta den överordnade utlands- myndigheten och på begäran biträda denna. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. 13.13Förslaget till förordning om ändring i järnvägsförordningen (2004:526) 1 § Transportstyrelsen ska övervaka järnvägssystemens säkerhet. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om säkerhet när det gäller 3.kunskapskrav för anställda med arbetsuppgifter av betydelse för trafiksäkerheten, 4.säkerhetsstyrningssystem och verksamhetsutövares övriga säkerhets- bestämmelser som behövs för att trygga en säker verksamhet enligt 2 kap. 5 § andra stycket järnvägslagen (2004:519), 7.rapportering av olyckor, olyckstillbud och andra händelser med betydelse för säkerheten utöver vad som anges i 2 kap. 6 § järnvägs- lagen, samt Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om undantag från bestämmelserna om säkerhet i 2 kap. 1–5 a §§ järnvägslagen för verk- samhet vid sådana fristående järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a § första stycket den lagen. Transportstyrelsen får även meddela före- skrifter om undantag från bestämmelserna om säkerhetsrapporter i 2 kap. 5 a § järnvägslagen för verksamheter vid sådana järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a § andra stycket den lagen. Ytterligare föreskrifter om verksamhetsutövarens skyldighet att rapportera olyckor och olyckstillbud finns i förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning. 1 a § Transportstyrelsen ska enligt 1 kap. 16 § förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning rapportera tillbaka till Statens haveri- kommission vilka åtgärder som vidtagits med anledning av säkerhets- rekommendationer som riktats till styrelsen . Om en säkerhetsrekommendation utfärdats av en myndighet eller ett organ i ett annat land inom EES eller i och riktats till enligt artikel 25.2 i och rådets direktiv /49/EG av om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv /18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv /14/EG om tilldelning av infra- strukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfra- struktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägssäkerhetsdirektivet), ska Transportstyrelsen för svenskt vidkommande handha ärendet, vidta lämpliga åtgärder och rapportera tillbaka till den myndighet eller det organ som har utfärdat säkerhetsrekommendationen. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. 13.14Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2007:860) med instruktion för 1 § genomför säkerhetsutredningar enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning och samarbetar med berörda säkerhetsmyndigheter i deras olycksförebyggande verksamhet. är behörig myndighet för säkerhetsutred- ningar enligt och rådets förordning (EU) nr 996/2010 av om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart och om upphävande av direktiv /56/EG, med undantag för artikel 21.2. 5 § För uppdrag att biträda med sådana säkerhetsutredningar som avses i 1 § får anlita experter och sakkunniga. 6 § Sådana säkerhetsutredningar som avses i 1 § leds av myndighets- chefen eller av en haveriutredare som är jurist och har domarerfaren- het. 7 § När ska genomföra en sådan säkerhetsutred- ning som avses i 1 § får den som leder säkerhetsutredningen tillkalla de experter och sakkunniga som behövs. 9 § Vid sådana säkerhetsutredningar som avses i 1 § är haverikom- missionen beslutför när den som leder säkerhetsutredningen och minst en haveriutredare är närvarande. Om det framkommer skiljaktiga meningar vid överläggning i en sådan säkerhetsutredning tillämpas föreskrifterna i 16 kap rättegångs- balken om omröstning i tvistemål. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. 13.15Förslaget till förordning om ändring i offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) 7 § Sekretess gäller hos följande myndigheter avseende de undersök- ningar som anges nedan för uppgifter som avser en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden och som kan hänföras till den enskilde. Föreskrifterna i 24 kap. 8 § första stycket tredje meningen och andra stycket offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller, om inte en längre gående begränsning i sekretessen anges i det följande. – olycksundersökningar inom vägtrafik- och järnvägs- trafikområdet Överväganden finns i avsnitt 9.7.2. Bestämmelsen är ändrad och innebär att även olycksundersökningar på järnväg ska omfattas av bestämmelsen. Vidare ändras den tidigare benämningen haveriundersökningar till det mer vedertagna olycksundersökningar. Bilaga, punkten 100 Sekretess gäller hos i utredning enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning och förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning eller enligt motsvarande äldre bestämmelser, särskild utredning som har tillsatts av regeringen för att utreda en sådan olycka som avses i 2 kap. 1 §, 3 kap. 3 §, 4 kap. 1 § och5 kap. 1 § samma lag samt tillsyn hos . Sekretessen gäller inte i ärenden som avses i 29 kap. 13 § offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400). Sekretessen gäller inte uppgift som tas in i slutlig rapport om utredning enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. Överväganden finns i avsnitt 9.6.7. Bestämmelsen är ändrad och innebär att alla slags säkerhets- utredningar ska omfattas av punkten 100 i bilagan till OSF. Vidare innebär ändringen att uppgifter som tas in i ett slutligt beslut inte ska omfattas av sekretess enligt bestämmelsen. I övrigt är änd- ringarna redaktionella. 13.16Förslaget till förordning om ändring i luftfartsförordningen (2010:770) 5 § Det finns närmare bestämmelser om rapportering enligt 5 kap. 8 § första stycket luftfartslagen (2010:500) i förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning. Utredning av luftfartsolyckor och tillbud 8 § Om utredningar från säkerhetssynpunkt av luftfartsolyckor och tillbud till sådana olyckor finns närmare bestämmelser i lagen (2016:00) om säkerhetsutredning och förordningen (2016:00) om säkerhetsutredning. Ändringarna är endast av redaktionell karaktär. Översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor En särskild utredare ska göra en samlad översyn av lagen (1990:712) om undersökning av olyckor och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor samt utredningssekretess vid sådana undersökningar. Utredaren ska se över lagen och förordningen om undersökning av olyckor bl.a. i syfte att göra bestämmelserna mer systematiska, effektiva och ändamålsenliga. Om utredaren finner det lämpligt, ska en ny lag föreslås. Utredaren ska även analysera djupstudier av dödsolyckor i vägtrafiken, överväga om motsvarande studier behövs av dödsolyckor med spårbunden trafik samt analysera Transportstyrelsens vägtrafikolycksregister. Syftet bakom översynen är att undersökningar av olyckor ska vara effektiva och ge goda förutsättningar för beslut om åtgärder som kan förebygga en upprepning av olyckan eller tillbudet eller begränsa effekten av sådana olyckor eller tillbud. undersöka om en mer enhetlig reglering för alla olyckstyper kan och bör införas, överväga vilka befogenheter () bör ha vid olycksundersökningar och om dessa i ökad utsträck- ning bör vara enhetliga för alla olyckstyper, överväga om det finns skäl att införa en mer likartad sekretess- ordning för olika olyckstyper, analysera SHK:s skyldigheter att utföra undersökningar utom- lands samt analysera om skillnaden i undersökning av utländska statsluftfartyg och statsfartyg är ändamålsenlig, analysera behovet av och eventuellt lämna förslag till närmare bestämmelser om genomförandet av djupstudier av samtliga vägtrafikolyckor och olyckor med spårbunden trafik som har medfört att någon har avlidit, samt värdera nyttan av det s.k. vägtrafikolycksregistret och lämna förslag till hur verksamheten ska bedrivas, och till organisatorisk hemvist och finansiering för verksamheten. Utredaren ska lämna förslag till de författningstexter som utre- daren anser behövs. Utredarens förslag som avser SHK:s verksam- het ska syfta till att åstadkomma en effektivisering av verksamheten och rymmas inom gällande ekonomiska ramar. Förslag som innebär ambitionsökningar ska balanseras med förslag som innebär ambitionsminskningar. Utredaren ska lämna en uttömmande konse- kvensanalys av de förslag som lämnas, inklusive ekonomiska konse- kvenser. Uppdraget ska redovisas . Den del av uppdraget som avser vägtrafikolycksregistret ska dock redovisas . Uppdraget att göra en översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor Översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor Lagen (1990:712) om undersökning av olyckor, förkortad LUO, och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor, för- kortad FUO, har ändrats ett flertal gånger sedan tillkomsten, bl.a. med anledning av internationella åtaganden. Detta har lett till ett svåröverskådligt och svårtillämpat regelverk med olika bestämmelser avseende olika olyckstyper. inkom SHK till regeringen med en begäran om en översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor (dnr N2003/7609/TE). Ärendet överlämnades till Trafikinspektions- utredningen (N 2005:09) . terade dock i en skrivelse till (Näringsdeparte- mentet) att frågorna om översyn av lagen om undersökning av olyckor och om en ny bestämmelse om utred- ningssekretess i dåvarande sekretesslag låg utanför utredningens uppdrag. Utredningen om genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet (N 2009:05) lämnade i sitt slutbetänkande Tredje sjösäkerhets- paketet (SOU 2010:23) bl.a. förslag på genomförande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /18/EG av om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransport- sektorn och om ändring av rådets direktiv /35/EG och Europa- parlamentets och rådets direktiv /59/EG (sjöolycksdirektivet) i svensk rätt. Direktivet omfattar även sekretessfrågor gällande utredningar av olyckor till sjöss. Utredningen framhöll att en all- män översyn av LUO och FUO bör göras då utredningens förslag innebär ganska omfattande regleringar av sjöfart medan regleringar på andra områden är mer summarisk. Regeringen utarbetade en pro- position på grundval av utredningens förslag och den antogs av riks- dagen (prop. 2010/11:116, bet.