sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — arbetstagarna, normalt kommer att vara medlemmar, medan arbetsgivaren, som är den som betalar premien, normalt inte kom- mer att vara medlem skulle en tillämpning av fullmäktigereglerna i FL utan särreglering kunna anses öka möjligheterna till inflytande för tjänstepensionstecknarna (arbetsgivarna) jämfört med vad som varit fallet i understödsföreningar i form av tjänstepensionskassor där det fanns en särreglering i form av krav på att minst hälften av fullmäktige skulle utses av medlemmarna (dvs. Till detta kommer att det inte är troligt att alla tjänstepensionstecknare i ett tjänstepensionstecknarkollektiv, som kan omfatta ett stort antal företag, vill engagera sig i sin roll som medlem, och att val- deltagandet följaktligen kan komma att bli lågt vilket kan komma att medföra att föreningens ledning får ett alltför stort inflytande över hur fullmäktige ska utses. Det finns då en risk att förenings- ledningens intressen prioriteras framför tjänstepensionstecknarnas och de tjänstepensionsberättigades intressen. Enligt utredningens samlade bedömning säkerställer den nuva- rande ordningen på försäkringsområdet – dvs. en reglering som ställer krav på att minst hälften av fullmäktige ska utses av medlem- marna – att medlemmarnas intressen tillvaratas på ett godtagbart och effektivt sätt. En ordning där fullmäktige också kan utses av andra än medlemmar fungerar bra i sådana fall där både arbetsgivare och företrädare för medlemmarna utser fullmäktigerepresentanter och ansvaret ligger hos kollektivavtalets parter. I tjänstepensions- lösningar där arbetsgivarens ansvar mot den anställde enligt kollektiv- avtal finns kvar även om förmånen finns tryggad i en tjänstepensions- förening, skulle det dessutom kunna anses oskäligt att avhända arbetsgivaren möjligheten att utse fullmäktigeledamöter i före- ningen, eftersom den ekonomiska risken i slutänden ligger på arbets- givaren. Mot denna bakgrund görs bedömningen att det inte finns någon anledning att ha andra bestämmelser för hur fullmäktige i en tjänste- pensionsförening utses än vad som gäller för försäkringsföreningar. Genom modellen säkerställs också att det finns förutsättningar för parterna på arbetsmarknaden att skapa en rimlig balans i fullmäk- tige. Sammanfattningsvis föreslås alltså en särregel i förhållande till 7 kap. 1 § FL om att minst hälften av fullmäktige i en tjänste- pensionsförening ska utses av föreningens medlemmar eller av organisationer som kan anses företräda medlemmarna. För att öka förutsättningarna för en bred rekrytering i full- mäktige bör det i en tjänstepensionsförening finnas möjlighet att finna lämpliga fullmäktige även utanför medlemskretsen. Det före- slås därför en särregel om att en styrelseledamot i en tjänstepensions- förening inte behöver vara medlem. Motsvarande bör gälla för full- mäktige enligt ytterligare en särregel. Bestämmelserna för ekonomiska föreningar i 7 kap. 14 och 15 §§ FL innehåller krav på kvalificerad majoritet vid vissa beslut på före- ningsstämman som inte i alla delar motsvarar de krav som gällde för understödsföreningar. Majoritetskraven för ekonomiska föreningar bedöms lämpliga även för tjänstepensionsföreningar. För understödsföreningar fanns i 37 § UFL en bestämmelse om att nödvändiga stadgeändringar på grund av att en pensionsplan har ändrats kan beslutas av styrelsen. Ändringar i pensionsplaner kan medföra stora konsekvenser för de förmåner som tillhandahålls av en tjänstepensionsförening. Sådana ändringar kan beröra t.ex. pensions- förmånernas storlek eller deras beskaffenhet. Som framgår i avsnitt 8.2 är utgångspunkten för utredningen att frågor om tjänstepensionsavtalens innehåll inte måste regleras i stadgarna för en tjänstepensionsförening. Mot denna bakgrund finns det inte skäl att frångå en ordning där föreningsstämman i en tjänstepensionsförening ska besluta om ändringar i stadgarna. Generalklausulen i 7 kap. 16 § FL som i en ekonomisk förening förbjuder beslut av stämman som är ägnade att bereda otillbörlig fördel åt en medlem eller någon annan till nackdel för föreningen eller annan medlem ska gälla också för tjänstepensionsföreningar. Motsvarande bestämmelse saknades för understödsföreningar, men utredningen föreslår att liknande regler som för tjänstepensions- föreningarna också ska gälla för tjänstepensionsaktiebolag och ömse- sidiga tjänstepensionsbolag. I likhet med vad som föreslås för tjänstepensionsaktiebolagen (se 6.2.3) och de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen (se 7.2.4) ska beslut om ansökan om förlängning av tillstånd att driva tjänste- pensionsrörelse fattas av stämman i en tjänstepensionsförening. 8.4.7Revision och särskild granskning Förslag: Bestämmelserna om revision och särskild granskning i lagen om ekonomiska föreningar ska i huvudsak gälla för tjänste- pensionsföreningar, men vissa särregler tas in i den nya lagen. I en tjänstepensionsförening ska gälla att bara den som är auktoriserad eller godkänd revisor får vara revisor. Minst en revisor ska utses av föreningsstämman och minst en av de revisorer som utses av föreningsstämman ska vara auktoriserad revisor. ska ha möjlighet att förordna revisor. Lagen om ekonomiska föreningar Bestämmelser om revision och särskild granskning finns i 8 kap. En ekonomisk förening ska ha minst en revisor (8 kap. 1 § FL). Därutöver gäller att minst en revisor ska vara auktoriserad revisor som avlagt revisorsexamen om föreningen uppfyller vissa storleks- kriterier. I 8 kap. 2 § FL finns regler om att varje röstberättigad har rätt att på en föreningsstämma föreslå att det hos påkallas att en medrevisor utses att delta i revisionen tillsammans med de övriga revisorerna. En framställan till ska ske om förslaget har biträtts av minst en tiondel av samtliga röst- berättigade eller en tredjedel av de på stämman närvarande röst- berättigade. En liknande rätt för innehavare av förlagsandelar finns att hos styrelsen begära att en medrevisor ska utses. Enligt 8 kap. 17 § FL ska i vissa fall utse särskilda granskare. FL innehåller vidare regler om revisors kompetens och vissa informationskrav som åläggs den som är revisor i en ekonomisk förening, bl.a. om krav på redogörelse för iakttagelser vid förtida avgång, skyldighet att i revisionsberättelsen anmärka vissa skatte- frågor liksom att i vissa fall sända kopia av revisionsberättelsen till samt skyldighet att lämna upplysningar till förenings- stämman och vissa andra som har kontrollerande funktioner. För en revisor gäller ett förbud att i vissa fall lämna upplysningar till enskilda medlemmar och utomstående. Bestämmelserna i 8 kap. FL om revision och särskild granskning ska gälla för försäkringsföreningarna. Särregler har införts i 13 kap. 18 § om kompetenskrav m.m. Bestämmelser om revision fanns i 31–32 a §§ UFL. En understöds- förening skulle ha minst två revisorer. Mandattiden skulle vara eller, med medgivande, . Finans- inspektionen fick förordna revisor. Det fanns inte några angivna gränser för när auktoriserad eller godkänd revisor skulle finnas, men fick föreskriva krav om detta, förutsatt att understödsföreningens verksamhet var av stor omfattning eller det annars fanns särskilda skäl. Vissa frågor som reglerats för ekonomiska föreningar saknades i UFL. Det gäller regler om bl.a. medrevisor och särskild granskare samt revisors uppgiftsskyldighet till stämman. Revisorer i under- stödsföreningar skulle anmälas till . Revisorerna var vidare skyldiga att rapportera vissa förhållanden till Finans- inspektionen. Av 69 § UFL framgick att hade möjlighet att utse revisor, som skulle följa inspektionens före- skrifter. Skälen för förslaget: Bestämmelsen i 8 kap. 1 § FL innebär bl.a. att en ekonomisk förening ska ha minst en revisor. Understöds- föreningarna skulle enligt 31 § UFL ha minst två revisorer. Mot bakgrund av att försäkringsföretagen inte behöver ha mer än en revisor finns det inte skäl att ställa högre krav på en tjänste- pensionsförening än vad som följer av FL. Bestämmelserna i innebär vidare att revisorerna i en ekono- misk förening ska utses av föreningsstämman men att det i stad- garna kan föreskrivas att en eller flera revisorer ska utses på annat sätt. Stämmans möjlighet att utse revisor är en viktig del i medlem- marnas möjlighet att utöva kontroll över verksamheten. Mot den bakgrunden kan det övervägas om inte alla revisorer bör utses av stämman. Eftersom det emellertid i andra associationsformer på försäk- rings- och tjänstepensionsområdet finns möjlighet att genom bestäm- melser i bolagsordning eller stadgar ge andra än stämman möjlighet att utse revisor, bör samma reglering gälla för tjänstepensionsföre- ningarna. Detta innebär att minst en av revisorerna ska utses av föreningsstämman, vilket innebär en särreglering i förhållande till FL. Mandattiden för revisorer i ekonomiska föreningar ska anges i stadgarna. Mandattiden för revisorer i understödsföreningar var enligt 31 § UFL eller, om medgett det, . Några särskilda skäl som motiverar en särregel i förhållande till FL för tjänstepensionsföreningar har inte framkommit. I 8 kap. 5 och 6 §§ FL anges bl.a. i vilka fall minst en auktorise- rad revisor eller godkänd revisor som avlagt revisorsexamen ska utses. För understödsföreningar fanns inte någon motsvarande bestäm- melse. kunde emellertid enligt 32 § första stycket UFL föreskriva att en understödsförening skulle ha minst en auktoriserad eller godkänd revisor om understödsföreningens verk- samhet var av stor omfattning eller om det annars fanns särskilda skäl för det. För ekonomiska föreningar som inte omfattas av kravet i 8 kap. 5 § FL på att minst en revisor ska vara auktoriserad revisor, gäller enligt 8 kap. 6 § att , om det är påkallat av särskilda omständigheter, får besluta att minst en revisor ska vara auktoriserad revisor eller godkänd revisor. bör – i likhet med det som gällde för under- stödsföreningar enligt 69 § UFL, och som gäller för försäkrings- föreningar – ges möjlighet att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av en tjänste- pensionsförening. Kraven på revisorers kvalifikationer är högre för försäkrings- bolag, banker och kreditmarknadsföreningar än för allmänna aktie- bolag, ekonomiska föreningar och understödsföreningar. Med hän- syn till behovet av kundskydd bör kvalifikationskraven för revisorer i tjänstepensionsföreningar motsvara kraven som gäller för revisorer i försäkringsföretag. Således bör en revisor i en tjänste- pensionsförening alltid vara en auktoriserad revisor. I övrigt bör bestämmelserna i om medrevisor (minoritets- revisor) och särskild granskare i ekonomiska föreningar gälla även för tjänstepensionsföreningar. För revisorer i tjänstepensionsföreningar bör gälla de skyldigheter som framgår av FL. Därutöver ska en motsvarighet till den rappor- teringsskyldighet till som gäller för revisor eller särskild granskare i försäkringsbolag, gälla för revisorer och särskilda granskare i en tjänstepensionsförening. Rapporterings- skyldigheten bör regleras gemensamt för alla tjänstepensions- företag i den nya tjänstepensionsrörelselagen. På samma sätt bör det finnas en gemensam reglering kring rätt att förordna en eller flera revisorer att tillsammans med övriga revisorer delta i revisionen av ett tjänstepensionsföretag. 8.4.8Överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom Förslag: För tjänstepensionsföreningar ska särskilda bestäm- melser om utbetalning av föreningens medel till medlemmarna gälla. I en tjänstepensionsförening får medel delas ut till med- lemmar bara i form av återbäring eller i samband med utskift- ning vid föreningens likvidation. I en tjänstepensionsförening får vinstutdelning ske till dem som tillskjutit verksamhetskapital, om det följer av stadgarna. Bestämmelserna om vinstutdelning i lagen om ekonomiska före- ningar ska gälla för vinstutdelning till de som tillskjutit sådant kapital. En särregel ska gälla beträffande återbetalning av verk- samhetskapital. Årsvinsten i en tjänstepensionsförening och belopp som förs över från bundet eget kapital till fritt eget kapital ska användas för återbäring, i den utsträckning inte annat följer av bestäm- melser i stadgarna, tjänstepensionsrörelselagen eller lagen om årsredovisning i tjänstepensionsföretag. Återbäring ska gott- skrivas tjänstepensionstecknarna och tjänstepensionsberättigade med en fördelning som utgår från tjänstepensionsavtalets bidrag till överskottet (kontributionsprincipen), om inte annat regle- rats i avtal eller stadgar. Tjänstepensionsföreningar ska vidare inrätta en konsolideringsfond som efter beslut av stämman får användas för förlusttäckning eller annat ändamål som ska framgå av stadgarna. Tjänstepensionsföreningar ska inte behöva göra avsättningar till reservfond enligt lagen om ekonomiska föreningar, men i övrigt ska reglerna i den lagen om reservfond i huvudsak gälla även för tjänstepensionsföreningar. Återbetalningsskyldighet ska gälla även vid utbetalningar som strider mot bestämmelser i den nya lagen. Reglerna om tillhandahållande av tjänster till en jävskrets som gäller för tjänstepensionsaktiebolag och ömsesidiga tjänste- pensionsbolag ska gälla även för tjänstepensionsföreningar. Lagen om ekonomiska föreningar Reglerna om överskottsutdelning och annan användning av före- ningens egendom finns i 10 kap. Föreningens medel får betalas ut till medlemmarna endast i form av överskottsutdelning, återbetal- ning av medlemsinsatser, utbetalning vid nedsättning av medlems- insatsernas belopp och utskiftning vid föreningens likvidation. Med överskottsutdelning avses gottgörelse och vinstutdelning. Bestämmelserna i 10 kap. FL om överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom gäller – med en mängd avvikelser – för försäkringsföreningar. Särregler har införts i 13 kap. FRL om utdelning av föreningens medel till medlemmar (19 §), vinstutdelning till dem som tillskjutit verksamhetskapital (20 §), användning av årsvinsten (21 §), konsolideringsfond (22 §), fördelning av återbäring (23 §), avsättning till reservfond (24 §), återbetalning av verksamhetskapital (25 §) och återbetalning av fel- aktiga utbetalningar (26 §). För understödsföreningar saknades motsvarande bestämmelser. Vid bokslutet skulle enligt 23 § UFL årsvinsten för varje verksam- hetsgren (det som av intäkterna inte gått åt till att täcka kostna- derna) avsättas till en försäkringsfond. När försäkringsfonden enligt en försäkringsteknisk utredning översteg premiereserven med tillägg av en tjugondel fick hela eller en del av det överskju- tande beloppet undantas från försäkringsfonden om stadgarna med- gav det. Medel kunde även undantas från försäkringsfonden med medgivande om det inte kunde äventyra före- ningens förmåga att fullgöra sina förpliktelser. Stadgarna skulle ange grunderna för fondbildning och hur medel som inte ingick i försäkringsfonden skulle användas samt skulle innehålla bestäm- melser om återbäring om sådan skulle förekomma. En understöds- förening reglerade på så sätt frågor om överskottsutdelning i form av återbäring och annan användning av föreningens egendom i stad- garna. Skälen för förslaget: Understödsföreningarna i form av tjänste- pensionskassor meddelade i huvudsak samma typ av försäkringar som ömsesidiga livförsäkringsbolag och hanterade överskott på lik- artat sätt. I syfte att så långt möjligt skapa likvärdiga verksamhets- betingelser är regleringen av frågor kring överskottsutdelning och annan användning av föreningens egendom i huvudsak densamma för livförsäkringsverksamhet i försäkringsföreningar och ömse- sidiga livförsäkringsbolag. Av liknande skäl bör regleringen av dessa frågor i huvudsak vara densamma för tjänstepensionsföreningar som för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Bestämmelserna i 10 kap. FL om utbetalning av föreningens medel till medlemmarna genom överskottsutdelning, dvs. gott- görelse och vinstutdelning, ska därför inte gälla för tjänstepensions- föreningarna. Bestämmelserna om utbetalning av föreningens medel genom återbetalning av medlemsinsatser eller vid nedsättning av medlemsinsatsernas ska inte heller vara tillämpliga. Bestämmelserna i om utbetalning av föreningens medel i samband med utskift- ning vid föreningens likvidation ska dock gälla för tjänstepensions- föreningarna. Ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsaktiebolag som inte får dela ut vinst ska inrätta en konsolideringsfond. Konso- lideringsfonden får efter stämmans beslut sättas ned för att täcka förluster eller användas för annat ändamål enligt stadgarna. Mot ovan angivna bakgrund ska även tjänstepensionsföreningar ha en konsolideringsfond. I övrigt ska tjänstepensionsföreningar i stadgarna ange enligt vilka regler föreningsstämman får förfoga över föreningens vinst eller på annat sätt täcka föreningens förlust. En sådan bestämmelse kan föreskriva att föreningens årsvinst ska avsättas till konsolideringsfonden och att, i den mån konsolide- ringsfonden inte behövs för föreningens konsolidering, den kan sättas ned av föreningsstämman för att användas för återbäring till medlemmarna. Frågor kring fördelning av överskott tjänstepensions- tecknare emellan ska helt kunna regleras i tjänstepensionsavtal eller stadgar. Om sådan reglering saknas, ska fördelning ske enligt kon- tributionsprincipen. Enligt denna ska fördelningen av överskott mellan olika tjänstepensionstecknare grundas på de enskilda avtalens bidrag till företagets samlade överskott. I likhet med vad som gäller för tjänstepensionsaktiebolag och ömsesidiga tjänstepensionsbolag och för att förhindra att tjänste- pensionsavtal ingås under felaktiga förutsättningar ska en tjänste- pensionsförening inte få förespegla framtida återbäring som saknar grund i tjänstepensionsavtalet (jfr 5 kap. 12 § FRL). Tjänstepensionsföreningar ska inte behöva göra årliga avsätt- ningar till reservfond enligt bestämmelserna i 10 kap. 6 § första stycket FL. Övriga regler i FL om reservfond ska gälla för tjänste- pensionsföreningar, med undantag för bestämmelserna i fjärde stycket i nämnda paragraf som innehåller vissa regler som ska tillämpas vid årliga avsättningar. Bestämmelserna i 10 kap. 7 § FL om utbetalningar i strid med bestämmelserna i ska gälla även för tjänstepensionsföreningar, med det tillägget att återbetalningsskyldighet även ska gälla vid utbetalningar i strid mot den nya lagen. Bestämmelsen i 10 kap. 8 § FL om föreningsstämmans och styrelsens möjlighet att besluta om gåvor till allmännyttiga eller därmed jämförliga ändamål bör gälla även för tjänstepensions- föreningar. Bestämmelserna om vinstutdelning i 10 kap. FL ska gälla för vinstutdelning till dem som tillskjutit verksamhetskapital i en tjänstepensionsförening. Beslut om återbetalning av verksamhets- kapital ska fattas av föreningsstämman. Beslutet ska inte få registre- ras av innan har gett tillstånd till återbetalningen. En återbetalning ska inte kunna ske förrän efter registreringen. I likhet med vad som gäller för försäkringsföretag, tjänstepensions- aktiebolag och ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska en tjänstepensions- förening inte få ingå avtal om tjänster på andra villkor än sådana som företaget normalt tillämpar eller ingå andra avtal på villkor som inte är affärsmässigt betingade med personer inom den s.k. förbjudna kretsen. Förslag: Bestämmelserna om likvidation och upplösning i lagen om ekonomiska föreningar ska i huvudsak gälla även för tjänste- pensionsföreningar. Vissa särregler tas dock in i den nya lagen. ska besluta om likvidation om en tjänste- pensionsförenings hela bestånd har överlåtits, om ett tillstånd att driva tjänstepensionsrörelse för bestämd tid har gått ut utan att nytt tillstånd har meddelats eller om tillståndet att driva tjänstepensionsrörelse har återkallats. Ansökan om likvidation ska i vissa fall kunna göras av . Beslut om att en likvidation ska upphöra och tjänstepensions- föreningens verksamhet återupptas ska inte få fattas om grund för tvångslikvidation föreligger enligt den nya lagen. Ett beslut om att återuppta verksamheten ska inte få fattas om det inte finns full täckning för föreningens förpliktelser. ska vid konkurs utse ett allmänt ombud. Under likvidation och konkurs får nya tjänstepensionsavtal inte tecknas. En försäkringsförening som har gått i likvidation får dock meddela sådana tjänstepensionsavtal som föranleds av gäll- ande tjänstepensionsavtal. Förfarandet vid överlåtelse av rörelsen vid likvidation eller konkurs ska vara anpassat till det som gäller för tjänste- pensionsbolag. Lagen om ekonomiska föreningar Reglerna om likvidation och upplösning av ekonomiska föreningar finns i 11 kap. En förening kan upphöra genom likvidation eller konkurs. Den kan även upphöra genom att den avförs från registret. Bestämmelserna i 11 kap. FL om likvidation och upplösning gäller för en försäkringsförening. Särregler har införts i 13 kap. FRL om tvångslikvidation (27 §), anmälan (28 §), redovisning under likvidationen (29 §) och hinder mot beslut om upphörande av likvidationen (30 §). Reglerna om likvidation av understödsförening finns i 40–62 §§ UFL. En understödsförening kan upphöra genom likvidation eller konkurs. Den kan däremot inte upphöra genom att avföras från registret. Det är inte ovanligt att en understödsförenings försäk- ringsverksamhet upphör genom att dess försäkringsbestånd över- låts till en annan försäkringsgivare och att understödsföreningen därefter likvideras. Bestämmelsen för ekonomiska föreningar i 11 kap. 1 § FL behandlar s.k. frivillig likvidation och överensstämmer med bestämmelserna för understödsföreningar i 40 § UFL, med två undantag. I en under- stödsförening gäller att om inte samtliga röstberättigade förenat sig om ett likvidationsbeslut och det därför erfordras två förenings- stämmor, måste den ena föreningsstämman vara en ordinarie stämma. Vidare ska ett likvidationsbeslutet i en understödsförening godkännas av genom registrering. Någon särreglering för försäkringsföreningar i förhållande till bestämmelserna i om frivillig likvidation har bedömts inte vara nödvändig, och utredningen gör samma bedömning när det gäller tjänstepensionsföreningar. Fråga om likvidation vid försämring av den ekonomiska ställningen Bestämmelsen i 11 kap. 2 § FL ålägger styrelsen i en ekonomisk förening att genast till stämman hänskjuta frågan om likvidation om det på grund av inträffade förluster eller av annan orsak finns anledning att anta att föreningens ställning fortgående kommer att försämras så att föreningens skulder inte täcks av tillgångarna. Motsvarande bestämmelser saknas för understödsföreningar. I stället finns de näringsrättsliga reglerna med bl.a. krav på att en under- stödsförening ska ha tillgångar som är tillräckliga för att trygga försäkringsutfästelserna. För understödsföreningar som meddelar tjänstepensionsförsäkring finns även krav på kapitalbas av viss minsta storlek. Vidare har möjlighet att ingripa om kraven inte uppfylls. Den typ av regler som gällde för understödsföreningarna, som också kommer att finnas för tjänstepensionsföreningarna, ger ett visst skydd för medlemmarna, men skyldigheten enligt FL för styrelsen att på ett tidigt stadium till stämman hänskjuta frågan om likvidation gör det möjligt för stämman att fatta beslut i frågan om verksamheten ska fortsättas och vilka åtgärder som ska vidtas. Förfarandet i FL kan endast vara till fördel för medlem- marna i en tjänstepensionsförening. Bestämmelsen i 11 kap. 2 § FL bör därför, i likhet med vad som gäller för försäkringsföreningar, gälla även för tjänstepensionsföreningar. Tvångslikvidation på grund av för lågt antal medlemmar En av tvångslikvidationsgrunderna för ekonomiska föreningar är när medlemsantalet gått ned under det lägsta tillåtna antalet. Bestäm- melsen i 11 kap. 3 § FL innebär att styrelsen möjligt ska hänskjuta frågan om likvidation till stämman när medlemsantalet gått ned under tre medlemmar.