sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — för tvångslikvidation för tjänstepensionsaktiebolag ska alltså föreligga om ett verksamhetstillstånd som beviljats för en bestämd tid gått till ända utan att något nytt tillstånd beviljats och om tillståndet har återkallats utan att bolaget i stället har fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig rörelse. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet bör en anmälan om likvidation kunna göras också av . Vidare bör det liksom på försäkringsområdet införas en särregel att beslut om att en likvidation ska upphöra och bolagets verksamhet återupptas inte får fattas, om bolagets tillstånd har återkallats. Bestämmelserna om värdering av tillgångar vid upprättande av kontrollbalansräkning i ett försäkringsaktiebolag ska ha sin sakliga motsvarighet för tjänstepensionsaktiebolagen. Som nämnts är syftet med bestämmelserna att förhindra att ett bolag tvingas i likvidation i de fall då det har dolda reserver – som inte framgår av redovisningen – av sådan storlek att det i verkligheten inte före- ligger ekonomisk grund för tvångslikvidation. Det finns skäl att även för tjänstepensionsaktiebolagen införa en motsvarighet till förbudet för försäkringsföretag mot meddelande av nya försäkringar efter beslut om likvidation eller konkurs. Ett tjänstepensionsaktiebolag bör efter ett sådant beslut normalt inte kunna ingå i sådana långvariga förbindelser som tjänstepensions- avtal regelmässigt innebär. Undantag bör dock, i likhet med vad som gäller på försäkringsområdet, gälla under ett bolags likvidation för sådana förmåner som föranleds av gällande tjänstepensionsavtal. Anledningen till detta undantag är behovet av anpassningar av tjänstepensionsförmånerna vid ändrade förhållanden. Om det t.ex. sker ändringar av pensionsförmånerna i planen ska ett tjänste- pensionsföretag som har gått i likvidation kunna träffa ett nytt tjänstepensionsavtal, om det får anses nödvändigt enligt gällande pensionsplan och tjänstepensionsavtal. Även ordningen med överlåtelse av livförsäkringsbestånd vid likvidation eller konkurs i livförsäkringsaktiebolag bör ha sin motsvarighet för tjänste- pensionsaktiebolag. Det måste anses vara ett starkt tjänste- pensionstecknarintresse att ingångna tjänstepensionsavtal kan fortsätta att gälla hos ett nytt tjänstepensionsföretag. Alternativet till en beståndsöverlåtelse skulle vara att tjänste- pensionstecknare tillskiftades eventuella tillgångar vid konkursen eller likvidationen. Med en sådan lösning skulle dock tjänste- pensionstecknares och tjänstepensionsberättigades intressen inte alltid bli tillgodosedda, ens om de skulle få ut full ersättning från företaget i likvidation eller konkurs. I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet får det nämligen antas vara ovisst om en tjänstepensionstecknare för motsvarande belopp kan teckna ett nytt tjänstepensionsavtal på samma villkor som han eller hon hade i det första bolaget. Förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om registrering ska gälla för tjänstepensionsaktiebolag. , som ska vara registreringsmyndighet, ska föra ett tjänstepensionsföretags- register. om registrering finns i 27 kap. Enligt 27 kap. 1 § första stycket ska föra ett aktiebolagsregister för registrering enligt ABL eller annan författning. I 27 kap. 1 § andra stycket andra meningen anges att det av 14 kap. 1 § FRL framgår att försäkringsaktiebolag ska registreras i försäkringsregistret och att det när det i ABL hänvisas till aktiebolagsregistret ska hänvis- ningen, när det gäller försäkringsaktiebolag, avse försäkrings- registret. Enligt 14 kap. 1 § FRL är registreringsmyndighet för försäkringsföretag. ska föra ett försäkringsregister, och i detta skrivs det in som enligt FRL, ABL, FL eller andra författningar ska anmälas för registrering. Skälen för förslaget: Särregleringen för tjänstepensions- aktiebolag i fråga om registrering bör utformas på ett sätt som i sak svarar mot särbestämmelserna för försäkringsaktiebolag. I sär- lagstiftningen ska det finnas en bestämmelse om att ska vara registreringsmyndighet och att ska föra ett tjänstepensionsföretagsregister, med kompletterande hänvisning i 27 kap. 1 § ABL till det registret. Registret bör för klarhetens skull benämnas tjänstepensionsföretagsregistret i likhet med registren för banker och allmänna aktiebolag samt för att skilja registret från försäkringsregistret. Förslag: Utöver bestämmelserna i aktiebolagslagen om firma införs en särregel om att ett tjänstepensionsaktiebolags firma inte får innehålla ordet försäkring, men ska innehålla ordet tjänstepension. om aktiebolags firma finns i 28 kap. Enligt 28 kap. 1 § ABL ska ett aktiebolags firma innehålla ordet aktiebolag eller förkortningen AB. Firman ska tydligt skilja sig från annan firma som har registrerats i aktiebolagsregistret eller filialregistret och ännu är bestående. Ett privat aktiebolags firma får inte innehålla ordet publikt (28 kap. 2 § ABL). Ett publikt aktiebolags firma ska följas av beteckningen (publ. ), om det inte av bolagets firma framgår att bolaget är publikt. Firman får inte innehålla ordet privat (28 kap. 7 § ABL). En särbestämmelse om ett försäkringsaktiebolags firma finns i 11 kap. 50 § FRL. Där anges att ett försäkringsaktiebolags firma ska innehålla ordet försäkring. Skälen för förslaget: En motsvarande särregel bör gälla för tjänstepensionsaktiebolagen eftersom det är av vikt för kunder och andra att känna till att bolaget inte är ett försäkringsföretag och att bolaget ska följa vissa särskilda regler som gäller för tjänstepensionsaktiebolag och dess verksamhet. En sådan regel tjänar också syftet att tydligöra att tjänstepensionsrörelse enligt den nya lagen endast får drivas av tjänstepensionsföretag, däribland tjänstepensionsaktiebolag. Av bestämmelsen bör tydligt framgå att ett tjänstepensionsaktiebolag inte får använda ordet försäkring i sin firma, men att firman ska innehålla ordet tjänstepension. Den föreslagna bestämmelsen innebär inte ett förbud för andra företag att använda och registrera firmor innehållande ordet tjänstepension. Ett sådant förbud bör inte gälla, eftersom försäkringsföretag har rätt att bedriva försäkringsverksamhet som avser tjänstepension och därför bör kunna använda en firma som innehåller såväl orden försäkring som tjänstepension. Förslag: Föreskrifterna om skadestånd i aktiebolagslagen ska gälla för tjänstepensionsaktiebolag. Ansvar vid överträdelser av där angivna bestämmelser ska för tjänstepensionsaktiebolag gälla även vid överträdelse av regler i tjänstepensions- rörelselagen. om skadestånd finns i 29 kap. Bestämmelserna om stiftares, styrelseledamöters, den verkställande direktörens, revisors, lekmannarevisors, särskild granskares och aktieägares skadeståndsansvar finns i 29 kap. 1–3 §§. En stiftare, styrelse- ledamot eller verkställande direktör ska ersätta den skada som uppstår när han eller hon vid fullgörandet av sitt uppdrag uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar bolaget. Detsamma gäller när skadan tillfogas en aktieägare eller någon annan genom överträdelse av ABL, tillämplig lag om årsredovisning eller bolags- ordningen (29 kap. 1 § ABL). En revisor, lekmannarevisor eller särskild granskare är som huvudregel ersättningsskyldig enligt samma grunder som för nämnda kategorier (se 29 kap. 2 § ABL). En aktieägare ska ersätta skada som han eller hon uppsåtligen eller av grov oaktsamhet tillfogar bolaget, en aktieägare eller någon annan genom att medverka till överträdelse av denna lag, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen (29 kap. 3 § ABL). Enligt 11 kap. 51 § FRL gäller det som föreskrivs i 29 kap. 1–3 §§ ABL om skadeståndsansvar vid överträdelse av där angivna bestämmelser för försäkringsaktiebolag även vid överträdelse av bestämmelserna i . Skälen för förslaget: I likhet med vad som gäller på försäkringsområdet ska skadeståndsansvar gälla även vid över- trädelser av den särskilda regleringen av tjänstepensionsrörelse. Detta ska framgå av en uttrycklig bestämmelse. Förslag: Utöver aktiebolagslagens bestämmelser om straff och vite ska – i likhet med vad som finns i regleringen för försäkringsaktiebolag – en straffbestämmelse avseende förbudet mot att lämna ut personuppgift till förmånstagare finnas i regleringen för tjänstepensionsaktiebolag. ska ha möjlighet att förena före- lägganden eller förbud med vite. Bestämmelser om straff och vite finns i 30 kap. ABL. Enligt 4 kap. 15 § FRL döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot förbudet att lämna ut personuppgift till förmånstagare till böter eller fängelse i högst . I 16 kap. 25 § FRL anges att kan förena ett föreläggande eller förbud med vite. Skälen för förslaget: Enligt uttalanden i lagförarbeten bör kriminalisering som metod för att hindra överträdelser av olika normer i samhället användas med försiktighet (se prop. 1994/95:23 s. 52 f.). Det har också framhållits att kriminalisering inte är det enda och inte alltid det mest effektiva medlet för att motverka oönskade beteenden. Med hänsyn härtill har överträdelser av straffsanktionerats endast i den utsträckning det saknas andra lämpliga sanktioner, såsom skadestånd eller vite (se prop. 2004/05:85 s. 494). Angivna ståndpunkter bör göra sig gällande även när frågor om straffansvar i lagstiftningen för tjänstepensionsaktiebolagen ska prövas. I motiven till äldre sekretessbestämmelser på försäkrings- området anfördes att det inte framstår som motiverat att brott mot tystnadsplikten, när det gäller den ofta integritetskänsliga infor- mation som försäkringsbolag hanterar, ska vara straffria. Vidare lyftes där fram att det är svårt att se någon grund för skadestånd annat än om brottet kan ses som ett angrepp på den berörda personens frid eller ära och innefattar en allvarlig kränkning. Det ansågs inte heller lätt att uppfatta hur Finans-inspektionens tillsynsverksamhet skulle kunna skydda enskilda mot att infor- mation lämnas i strid med bestämmelsen om tystnadsplikt (se prop. 2005/06:64 s. 171). Nämnda argument har ansetts tala för att även den nuvarande sekretessbestämmelsen, som uppställer förbud mot att lämna ut personuppgift till förmånstagare, ska vara straffsanktionerad. Bestämmelsen skyddar andra intressen än rent ekonomiska. Enligt utredningen saknas det skäl att göra någon annan bedömning på tjänstepensionsområdet. I sammanhanget bör även nämnas bestämmelsen i 4 kap. 16 § FRL om att uppgift om gene- tisk undersökning eller genetisk information som avser en enskild person inte får obehörigen röjas (se avsnitt 6.2.3). Den som uppsåtligen bryter mot den bestämmelsen kan dömas för brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap. 3 § till böter eller fängelse i högst . Den som begår gärningen av oaktsamhet kan dömas till böter. I ringa fall ska inte dömas till ansvar. På motsvarande sätt som gäller för försäkringsföretag och kreditinstitut (se 16 kap. FRL och 15 kap. lagen om bank- och finansieringsrörelse som behandlar ingripanden) bör Finans- inspektionen även när det gäller tjänstepensionsaktiebolagen kunna förelägga vite, om inspektionen meddelar föreläggande eller förbud enligt den nya tjänstepensionsrörelselagen. Förslag: Utöver de överklagandebestämmelser som finns i aktiebolagslagen ska gälla att och beslut enligt den nya tjänstepensionsrörelselagen som huvudregel överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. I 31 kap. ABL finns föreskrifter om överklagande av beslut som meddelats av , , eller i ärenden enligt bestämmelser i . Bestämmelser om överklagande av och beslut enligt FRL finns i 17 kap. FRL. Skälen för utredningens förslag: Det saknas skäl att inte låta om överklagande bli fullt tillämpliga på tjänstepensionsaktiebolag på samma sätt som gäller för försäkrings- och bankaktiebolag. Det saknas också anledning att i andra avseenden avvika från vad som gäller om överklagande på försäkringsområdet. 6.2.16Aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning Förslag: Bestämmelserna i aktiebolagslagen om aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning görs inte tillämpliga på tjänstepensionsaktiebolag. Ett privat aktiebolag kan enligt ABL vara ett aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning. Reglerna om aktiebolag med särskild vinstutdelningsbegränsning i 32 kap. ABL innebär att vinstutdelning i sådana bolag under ett räkenskapsår inte får överstiga ett belopp motsvarande räntan – beräknad som stats- låneräntan med tillägg av en procentenhet – på det kapital som aktieägare har tillskjutit till bolaget som betalning för aktier. Vid bolagets likvidation ska, efter det att alla bolagets kända skulder har betalats, aktieägarna tilldelas ett belopp som motsvarar det kapital som har tillskjutits till bolaget som betalning för aktier jämte den vinstutdelning som får ske. Vad som därefter återstår ska tillfalla det eller de andra aktiebolag med särskild vinstutdelnings- begränsning som det likviderade bolaget har angivit i sin bolags- ordning eller Allmänna arvsfonden. Reglerna har tillkommit för att skapa en särskild aktiebolagsform som ansetts lämplig för offentlig verksamhet som drivs i privat regi, främst på hälso- och sjuk- vårdsområdet. stycket FRL stadgas att begränsning inte gäller för försäkringsaktiebolag. Anledningen till detta är de särskilda reglerna om vinstutdelning för livförsäkrings- aktiebolag och att reglerna i 32 kap. ABL kan antas vara av liten betydelse för både liv- och skadeförsäkringsaktiebolag (se prop. 2009/10:246 s. 278 f.). Skälen för förslaget: Motsvarande bör gälla för tjänstepensions- aktiebolag. Även för dessa bolag föreslås särskilda regler för vinstutdelning, vilket innebär att om särskild vinstutdelningsbegränsning endast får en försumbar betydelse. Förslag: Lagen om europabolag ska gälla för europabolag med säte i som driver tjänstepensionsrörelse, om inte annat är särskilt föreskrivet i den lagen. Bakgrund: Europabolag – som är en europeisk associationsform för gränsöverskridande samverkan i aktiebolagsform – regleras av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 2157/2001 av om stadga för europabolag, SE- förordningen. SE-förordningen innehåller bestämmelser om bl.a. hur ett europabolag ska bildas och hur det ska vara organiserat. På flera punkter överlåter dock förordningen den närmare regleringen till medlemsstaterna. Enligt artikel 9.1 i för- ordningen ska europabolag med säte i omfattas av samma regler som svenska publika aktiebolag, om inte annat följer av SE-förordningen eller annan unionsrätt, samt av kompletterade svenska regler som specifikt avser europabolag. De svenska regler som kompletterar SE-förordningen har i första hand tagits in i lagen (2004:575) om europabolag. Där framgår att ska föra ett särskilt register över europabolag med säte i . Vidare finns bestämmelser om europabolag som tillämpar s.k. dualistisk organisationsstruktur samt bestämmelser om vad som ska gälla om ett europabolag vill flytta sitt säte från till en annan medlemsstat. Av artikel 9.3 i SE-förordningen framgår vidare att om det finns särskilda bestämmelser i nationell lagstiftning för den typ av verksamhet som ett europabolag driver, ska dessa bestäm- melser gälla fullt ut för europabolaget. Förordningen förutsätter alltså att de särskilda associationsrättsliga och näringsrättsliga regler som gäller för tjänstepensionsaktiebolag tillämpas även på europabolag. I konsekvens härmed ska bestämmelserna i tjänstepensions- rörelselagen om publika tjänstepensionsaktiebolag gälla för europa- bolag som har beviljats koncession att driva tjänstepensionsrörelse, när det gäller frågor som inte regleras i SE-förordningen. Skälen för förslaget: Lagen om europabolag föreslås bli direkt tillämplig på europabolag hemmahörande i som har tillstånd att driva tjänstepensionsrörelse. De särbestäm- melser beträffande försäkringsrörelse som ansågs nödvändiga vid införandet av lagen om europabolag 2004 och som därefter i mindre mån ändrats ska ha sin motsvarighet på tjänste- pensionsområdet. (Om motiven till de bestämmelserna, se prop. 2003/04:112 s. 60 ff. och 93 ff. samt prop. 2005/06:150 s. 218 f.). 7.1Ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska utgöra en egen associationsform Förslag: Ömsesidiga tjänstepensionsbolag ska utgöra en egen associationsform. Allmänna associationsrättsliga regler ska – i likhet med vad som gäller för ömsesidiga försäkringsbolag – inte uttryckas som självständiga bestämmelser i den nya lagen. I stället ska en lagstruktur som bygger på hänvisningsteknik användas. I likhet med vad som gäller för ömsesidiga försäk- ringsbolag ska lagen om ekonomiska föreningar utgöra det all- männa associationsrättsliga regelverk till vilket hänvisningar görs. Bakgrund: Förslagen i detta avsnitt har baserats på lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (FL) i dess senaste lydelse. När FL infördes var avsikten att få till stånd en modernisering och förenkling i förhållande till den tidigare lagen. Lagen är upp- byggd efter förebild aktiebolagslag. Bland nyheterna när FL infördes kan nämnas regler om fusion mellan en moderförening och ett dotteraktiebolag. Lagen har ändrats vid ett flertal tillfällen. Lagändringar har gjorts bl.a. i syfte att stärka de kooperativa företagens ställning och ge dem likvärdiga verksamhetsbetingelser med andra företag (se prop. 1996/97:163, prop. 1999/2000:88, prop. 2005/06:84 och prop. 2006/07:112). I samband med införan- det av bestämmelser om gränsöverskridande fusioner i FL moderni- serades även bestämmelserna om nationella fusioner (se prop. 2007/08:15 s. 71 ff.). I ett betänkande har föreslagits en ny lag som ersätter FL (se SOU 2010:90; En ny lag om ekonomiska föreningar). Lagförslaget har i huvudsak samma systematik som aktiebolagslag, som även har tjänat som förebild i vissa materiella hänseenden. Förslaget bereds inom . Tiden för ett ikraft- trädande av en ny FL är osäker. De huvudsakliga förslagen i betänkandet återges kort i avsnitt 8.3.1. Skälen för förslaget: I den nya tjänstepensionsrörelselagen ska, som framgår av avsnitt 5.8, en lagstruktur väljas som främjar en utveckling i takt med förändringarna i det allmänna associations- rättsliga regelverket. Vidare framgår att avvikelser kan motiveras bl.a. av företagsformens särart. En viktig uppgift är följaktligen att klargöra vad den ömsesidiga företagsformens särart består i. Den ömsesidiga associationsformen på försäkringsområdet har genomgående utvecklats utifrån några mera universella grundsatser, som enligt utredningens bedömning gör sig lika gällande på tjänste- pensionsområdet. En sådan grundsats är att ett ömsesidigt bolag ägs gemensamt av försäkringstagarna som utgör sammanslutningen och att försäkrings- tagarna i egenskap av delägare har ett gemensamt intresse av att verksamheten drivs på ett sätt som är till fördel för dem. Målet är inte i första hand att generera vinst, men en strävan om vinst- maximering sammanfaller ofta med delägarnas gemensamma intresse. En följd av försäkringstagarnas dubbla roller i ett ömsesidigt bolag är att antalet delägare i bolaget kan variera över tiden utan att bolagsordningen ändras. Nya försäkringstagare blir delägare och när en försäkring upphör att gälla upphör försäkringstagaren att vara delägare. Var och en som uppfyller eventuella villkor i bolags- ordningen kan bli försäkringstagare och därmed delägare. Självfinansiering är en annan viktig grundsats för ömsesidig verksamhet. Det har ansetts att ett ömsesidigt bolag bör vara i prin- cip oberoende av utomstående intressenter. Denna grundsats inne- bär att behovet av riskkapital i första hand ska tillgodoses genom inbetalning av /avgifter och fondering av överskottsmedel. Främmande kapital kan i form av garantikapital tillskjutas såväl vid bolagets bildande som under rörelsens gång, men detta kapital ska betalas tillbaka när det inte längre behövs för att rörelsen ska kunna drivas ändamålsenligt och en återbetalning är förenlig med bestäm- melserna om. Det inflytande genom rösträtt på bolagsstämman som garanter kan ha i ett ömsesidigt försäkringsbolag är alltså tänkt att vara mera kortvarigt. Delägarnas inflytande i ett ömsesidigt bolag kommer normalt till uttryck i en rätt att rösta på bolagsstämman. Det faktiska infly- tandet kan emellertid inskränkas genom bestämmelser i bolags- ordningen om särskilt utsedda delegerade. angivna principer har tidigare ansetts i stort svara mot de grundsatser som gäller för ekonomiska föreningar och de ömsesidiga försäkringsbolagen har följaktligen ansetts till såväl form som syfte ha likheter med sådana föreningar. Det har därför ansetts vara motiverat att i systematiskt hänseende räkna in de ömsesidiga försäkringsbolagen bland de kooperativa föreningarna. Det finns emellertid också skillnader mellan de ömsesidiga försäkringsbolagen och de ekonomiska föreningarna som bör lyftas fram. En viktig skillnad är förhållandet att det i en ekonomisk före- ning finns en andelsrätt i tillgångsmassan för varje medlem, medan tillgångarna i ett ömsesidigt försäkringsbolag ägs av försäkrings- tagarna som kollektiv. Vidare kan framhållas den olikheten att personligt ansvar inte kan förekomma i en ekonomisk förening. Delägarkretsens möjliga sammansättning1 gör också att ömsesidiga försäkringsbolag inte direkt kan omfattas av definitionen av en ekonomisk förening som finns i 1 kap. 1 § FL. Enligt utredningens bedömning finns det ett uppenbart behov av en motsvarande ömsesidig associationsform även på tjänste- pensionsområdet, dvs. en företagsform där tjänstepensionstecknarna – och de tjänstepensionsberättigade – blir delägare genom att de ingår ett tjänstepensionsavtal. Ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag kan, i likhet med ett ömsesidigt försäkringsbolag, allmänt beskrivas som en frivillig och öppen sammanslutning för fysiska eller juri- diska personer med det huvudsakliga syftet att tillgodose dessa personers behov av tjänstepensionstryggande. De ömsesidiga tjänste- pensionsbolagen kommer att likna den ideella föreningen i så motto att de kommer att sakna andelsägare och att de kommer att ha till syfte att främja gemensamma intressen. För de ömsesidiga tjänste- pensionsbolagen kommer dock detta främjande – i likhet med ekonomiska föreningar – att ske genom drivande av ekonomisk verksamhet. Den genomgripande systematiska förändring av försäkrings- rörelselagstiftningen som trädde i kraft innebar att de ömsesidiga försäkringsbolagen även fortsättningsvis skulle utgöra en egen associationsrättslig företagsform, reglerad inom ramen för FRL. Grunden för detta ställningstagande har återgetts ovan. Lag- tekniskt valdes en kombination av särregler i FRL och hänvisningar till allmänna associationsrättsliga regler i FL.2 1Valmöjligheten att i bolagsordningen föreskriva att försäkrade kan vara delägare. 2009/10:246 s. 281–285. Utredningen anser att dessa bedömningar bör vara styrande även för regleringen på tjänstepensionsområdet. De ömsesidiga tjänste- pensionsbolagen bör således lagtekniskt regleras i tjänstepensions- rörelselagen på samma sätt som de ömsesidiga försäkringsbolagen regleras i FRL, dvs. med en kombination av särregler och hänvis- ningar till FL. Målet är att skapa ett modernt associationsrättsligt regelverk för de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen som är funktion- ellt och tydligt. 7.2Särskilda associationsrättsliga regler för ömsesidiga tjänstepensionsbolag I avsnittet analyseras och redovisas behovet av associationsrättsliga särregler utifrån kapitelindelningen i lagen (1987:667) om ekono- miska föreningar (FL). Varje delavsnitt inleds med en kortfattad beskrivning av bestämmelserna i ett eller flera kapitel i FL åtföljt av förekommande motsvarande regler i försäkringsrörelselagen (2010:243), FRL. Därefter följer utredningens bedömningar och förslag när det gäller behovet av motsvarande särreglering på tjänste- pensionsområdet. Vissa särregler föreslås ska gälla utöver eller i stället för bestämmelserna i . När FRL innehåller en helt självständig reglering, t.ex. om bildandet av ett ömsesidigt försäkringsbolag, blir utgångspunkten en analys av de eventuella förändringar som föreslås jämfört med den regleringen.