sou · H2B366 · 2014-09-01 00:00:00 — Genom tillkomst upphörde 16 tidigare miljölagar. Regeringen underströk att det för att skapa ett ekologiskt hållbart industrisam- hälle också krävdes en skärpt och breddad lagstiftning som gjorde det möjligt att förena social och ekonomisk utveckling med ett effektivt skydd för miljön. Regeringen menade också att balken var en nödvändig utveckl- ing av det grundläggande och centrala verktyget i miljöarbetet i när miljöpolitiken förändrades snabbt och ställdes inför nya utmaningar. För att lagstiftningen skulle kunna fungera effektivt krävdes det enligt regeringen att det dessutom skulle finnas tydliga mål för miljöpolitiken. Miljölagstiftningens uppgift var att fungera som ett centralt instrument för att verka för att målen i miljö- och resurs- politiken kunde säkerställas. Lagstiftningens roll var att skapa för- 1997/98:45 Miljöbalk, bet. 1997/98:JoU20, rskr. 1997/98:278. utsättningar för ett decentraliserat och förebyggande miljöarbete som skulle inspirera verksamhetsutövare att tänka och handla så att de föregrep lagstiftningens obligatoriska krav. inleds med en bestämmelse som anger det övergri- pande målet för lagstiftningen: Bestämmelserna i denna balk syftar till att främja en hållbar utveckling som innebär att nuvarande och kommande generationer tillförsäkras en hälsosam och god miljö. En sådan utveckling bygger på insikten att naturen har ett skyddsvärde och att människans rätt att förändra och bruka naturen är förenad med ett ansvar för att förvalta naturen väl.2 För att klargöra för domstolar, myndigheter och enskilda hur balken ska tillämpas anges några principregler. 1.människors hälsa och miljön skyddas mot skador och olägenheter oavsett om dessa orsakas av föroreningar eller annan påverkan, 2.värdefulla natur- och kulturmiljöer skyddas och vårdas, 3.den biologiska mångfalden bevaras, 4.mark, vatten och fysisk miljö i övrigt används så att en från ekologisk, social, kulturell och samhällsekonomisk synpunkt långsiktigt god hushållning tryggas, och 5.återanvändning och återvinning liksom annan hushållning med material, råvaror och energi främjas så att ett kretslopp uppnås.3 Närmare bestämning av vad tillämpningen av innebär bestäms av praxis, framför allt från mark- och miljödomstolarna och Mark- och . består av sju avdelningar och 31 kapitel.4 Den första avdelningen (kap 1-6) innehåller övergripande bestämmelser som reglerar alla verksamheter och åtgärder som har anknytning till tillämpningsområde. Bland annat innehåller kapitel 2 de allmänna hänsynsreglerna som är grundläggande handlingsregler för var och en som bedriver verksamhet eller vidtar åtgärder som 2Miljöbalken (1998:808), 1 kap 1 § första stycket. 3Miljöbalken (1998:808), 1 kap 1 § andra stycket. 4Ursprungligen bestod av 33 kapitel. Kapitel 20 och 33 är upphävda. faller inom balkens tillämpningsområde. Hänsynsreglerna är också utgångspunkten för myndigheterna i deras prövning och tillsyns- verksamhet. Den andra avdelningen innehåller naturvårdslagstiftningen (kap. 7-8), dvs. skydd av områden och särskilda bestämmelser om skydd för djur- och växtarter. Balkens tredje avdelning (kap. 9-15) innehåller särskilda bestämmelser om vissa verksamheter, t.ex. miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, verksamheter som orsakar miljöskador, vattenverksamhet, jordbruk, genteknik, kemiska pro- dukter, biotekniska organismer och avfall. Den fjärde avdelningen (kap. 16-19 och 21-25) innehåller regler om prövning, mål i domstol, tillstånd och omprövning. Avdelning fem (kap. 26-28) behandlar tillsynsfrågor, avdelning sex (kap. 29-30) rör bestämmelser om straff och avgifter och den sjunde avdelningen (kap. 31-32) behandlar ersättningsbestämmel- ser och bestämmelser om skadestånd. Av miljöbalkspropositionen framgår att balken är avsedd att användas som instrument för att styra mot miljömål som fastställts av . Lagstiftningen har enligt regeringen en central roll när det gäller att uppnå miljöpolitiska mål, men den är alltså inte det enda instrumentet för att realisera en sådan ekologiskt hållbar utveckling som nämns i inledningsparagraf. Miljömålen ska tjäna som ledning när det gäller tolkningen av vad begreppet hållbar utveckling innebär. I propositionen om aviserade regeringen att man senare skulle lämna en miljöpolitisk proposition till som skulle presentera förslag till nya nationella miljömål. Med nya mil- jömål skulle miljöpolitiken bli lättare att överblicka och balkens inriktning kunna beskrivas ännu tydligare. Propositionen med för- slag till miljömål lämnades i maj 1998.5 Miljömålen behandlas närmare i avsnitt 4. 1997/98:145 Svenska miljömål. Miljöpolitik för ett hållbart . I propositionen om underströk regeringen att det var angeläget att tillsynen av efterlevnaden av balken inte bara samord- nades utan också skärptes för att mål skulle kunna nås. Regeringen ansåg att tillsynen måste effektiviseras och att till- synsmyndigheterna med kraft måste verka för att överträdelser skulle leda till beslut om miljösanktionsavgift och att straff skulle utdömas vid överträdelser. Regeringen framhöll att tillsynen utgjorde en avgörande länk i kedjan mål, hänsyn, tillstånd, tillsyn, omprövning, överträdelse, straff. Man underströk också att det var av också av största vikt att säkerställa hög kompetens och högt ställda krav på rättssäkerhet och effektivitet i tillsynsarbetet, inte minst en enhetlig rättstillämpning. I propositionen menade regeringen också att centrala, regionala och lokala myndigheter utöver den myndighetsutövande tillsynen även bör ges möjlighet till stödjande och främjande verksamhet som ett led i tillsynen. Man framhöll att sådan verksamhet är ett annat sätt att inom ramen för tillsynen skapa förutsättningar för att reglerna följs. Regeringen menade också att de centrala tillsyns- myndigheterna borde ha ett ansvar för att tillsynen bedrivs ända- målsenligt vad gäller lokala, regionala och nationella förhållanden. De centrala tillsynsmyndigheterna skulle stödja, samordna, följa upp och utvärdera den regionala och lokala tillsynen, dvs. ge till- synsvägledning. krav på tillsynen har kommit till uttryck i miljöbal- kens 26 kap. 1 §. I paragrafens första stycke fastslås att tillsynen ska säkerställa syftet med balken och de föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. I andra stycket beskrivs vad en tillsynsmyn- dighet har för grundläggande uppgifter. Myndigheten ska på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kontrollera efterlevnaden av , föreskrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken. ska också vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. I fråga om miljöfarlig verksamhet eller vattenverksamhet som omfat- tas av tillstånd ska tillsynsmyndigheten även fortlöpande bedöma om villkoren är tillräckliga. I tredje stycket stadgas att tillsyns- myndigheten dessutom ska, genom rådgivning, information och liknande verksamhet, skapa förutsättningar för att balkens ändamål ska kunna tillgodoses. Enligt 26 kap. 3 § är tillsyns- myndigheterna , Havs- och vattenmyndigheten, generalläkaren, , andra statliga myndigheter och kom- munerna i enlighet med vad regeringen bestämmer. I samband med att trädde i kraft trädde också den första miljötillsynsförordningen i kraft.6 Av den nuvarande förordningen, Miljötillsynsförordning (2011:13), framgår hur den operativa tillsynen fördelas mellan statliga myndigheter och de kommunala nämnderna och vilka statliga myndigheter som ska ge tillsynsvägledning till operativa tillsynsmyndigheter. Operativ tillsyn innebär enligt 1 kap 3 § miljötillsynsförordningen tillsyn som utövas direkt gentemot den som bedriver eller har bedrivit en verksamhet eller vidtar eller har vidtagit en åtgärd. Enligt samma bestämmelse innebär tillsynsvägledning utvärdering, uppföljning och samordning av operativ tillsyn samt stöd och råd till de operativa tillsynsmyndigheterna. I förordningens 2 kapitel beskrivs hur ansvaret för den operativa tillsynen över hur och bestämmelser meddelade med stöd av balken samt EU-förordningar följs, fördelas mellan de stat- liga myndigheterna och kommunala nämnderna. De nationella myndigheter som har ansvar för den operativa tillsynen är Havs- och vattenmyndigheten, 6 Förordning (1998:900) om tillsyn enligt . I övrigt bedrivs den operativa tillsynen till stor del av länsstyrel- serna och kommunerna. Av förordningen framgår också vilka områden varje myndighet har tillsynsansvar för. Av 3 kap. i miljötillsynsförordningen framgår vad tillsynsväg- ledning innebär. En tillsynsvägledande myndighet ska inom sitt vägledningsområde ge tillsynsvägledning i fråga om tillämpningen av , föreskrifter meddelade med stöd av och EU-förordningar. Vidare framgår att tillsynsvägledande myn- digheter aktivt ska verka för samordning och samverkan i frågor om tillsynsvägledning. Slutligen ska tillsynsvägledande myndig- heter på statlig och central nivå inom sitt vägledningsområde sär- skilt ge stöd till länsstyrelsernas tillsynsvägledning till kommu- nerna. Enligt miljötillsynsförordningen ska följande myndigheter ge vägledning: Havs- och vattenmyndigheten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Av förordningen framgår också vilka områden varje myndighet har ansvar för vad gäller tillsynsvägledningen. Beträffande tillsynsväg- ledning avseende genteknik delas ansvaret mellan de myndigheter som har det operativa ansvaret.7 ska ge tillsynsvägledning i länet. I länsstyrelsernas tillsynsvägledning ingår att ge kommunerna stöd för att utveckla tillsynen. Från vägledningsområde undantas den tillsyn som utövas av och generalläkaren. Enligt förordningen ska , Havs- och vatten- myndigheten, Kemikalieinspektionen, , och länsstyrelserna ha planer för tillsyns- vägledning. Planerna ska omfatta en period och ses över vid behov och minst en gång . ska på begäran av lämna upp- gifter till verket om vilka tillsynsvägledande insatser som länssty- relsen har genomfört eller planerar. 3.5Nationella myndigheter med uppgifter i I finns en stor mängd uppgifter för nationella myndig- heter, länsstyrelser och kommuner. Bestämmelser om myndighet- ers roll, ansvar och uppgifter förekommer i stort sett i samtliga kapitel. Regeringen har beslutat om en rad förordningar med stöd av . I en sammanställning på webb- plats8 listas 67 sådana förordningar. Förordningar har utfärdats i anledning av 16 av kapitel och reglerar uppgifter för ett stort antal myndigheter. 7Ansvar för tillsynsvägledningen avseende genteknik delas mellan , Havs- och vattenmyndigheten, Kemikalieinspektionen, , , och . 8www.naturvardsverket.se, datum . En rad samrådsuppgifter med andra myndigheter finns också i förordningarna vilket därigenom involverar ännu fler myndigheter än de som är direkt berörda av innehållet i förordningen. Myndigheterna utfärdar i sin tur föreskrifter i anledning av för- ordningarna eller direkt i anledning av något stadgande i miljöbal- ken. För del har och därtill hörande förordningar gett upphov till 113 föreskrifter.9 har utfärdat 19 föreskrifter, 15 och Kemikalie- inspektionen 9. Sammanlagt har 190 föreskrifter utfärdats av 14 myndigheter. Övriga myndigheter är Havs- och vatten- myndigheten10, geologiska undersökning, , , , Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap, , , vatten- myndigheter11 samt generalläkaren. Regeringens bedömning i miljöbalkspropositionen var att borde få ett övergripande ansvar för att följa upp att mål uppfylls. Detta skulle innebära att verket kon- tinuerligt skulle genomföra en utvärdering av det nationella miljö- arbetet. Tillsynsfrågorna måste, enligt regeringen, tillmätas stor vikt som en betydelsefull länk i hela miljöbalkskedjan. Naturvårds- verket skulle bli en central och samlande tillsynsmyndighet enligt . Enligt förslaget skulle vara samlande och pådrivande i miljövårdsarbetet nationellt och internationellt. Av 1 § förordningen (2012:989) med instruktion för Naturvårds- verket framgår speciella ställning inom miljö- arbetet: är förvaltningsmyndighet på miljöområdet i frågor om klimat och luft, mark, biologisk mångfald, förorenade områden, kretslopp och avfall, miljöövervakning samt miljöforskning. 9Antalet inkluderar föreskrifter från () och (). 10Havs- och vattenmyndigheten bildades varvid upphörde. Föreskrifter utfärdade av räknas i detta sammanhang som utfärdade av Havs- och vattenmyndigheten. 11Tre vattenmyndigheter har utfärdat föreskrifter. vårdsverket har en central roll i miljöarbetet och ska vara pådrivande, stödjande och samlande vid genomförandet av miljöpolitiken. ska verka för att det generationsmål för miljöarbetet och de miljökvalitetsmål som har fastställt nås och ska vid behov föreslå åtgärder för miljöarbetets utveckling. ska främja en hållbar utveckling med utgångs- punkt i generationsmålet och miljökvalitetsmålen. Ytterligare några exempel på samlade uppgifter inom miljöarbetet framgår av 3 § i verkets instruktion är följande. ska inom sitt ansvarsområde särskilt 1.ansvara för central tillsynsvägledning, 2.samverka med länsstyrelserna för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete, 3.bevaka allmänna miljövårdsintressen i mål och ärenden där miljö- balken tillämpas och som handläggs hos myndigheter och domstolar samt lämna synpunkter tidigt i processen, 4.delta i miljöprövningar som gäller frågor som är principiellt viktiga eller har stor betydelse för miljön. 3.5.2Andra nationella myndigheter med speciella uppgifter I propositionen om pekades ett antal myndigheter ut som skulle få viktiga uppgifter i arbetet med att förverkliga miljö- balkens mål. Dessa myndigheter var – förutom – Kemikalieinspektionen, och . Regeringen menade att deras uppgift skulle vara att följa upp och utvärdera den lokalt och regionalt bedrivna prövnings- och tillsynsverksamheten. De skulle också ta fram kunskapsunderlag och samordna utveckl- ingsarbetet på sina områden. Regeringen gjorde bedömningen att Kemikalieinspektionen skulle vara en central tillsynsmyndighet på kemikalieområdet enligt . Inspektionen skulle t.ex. se till att verksamhetsutövare åstadkom en bättre kännedom om och kontroll över de kemiska riskerna i samhället samt ökade kunskaper om kemikaliers egenskaper, deras förekomst och risker vid användning. Enligt § 4 i inspektionens instruktion, förordningen (2009:947) med instruktion för Kemikalie- inspektionen, ska inspektionen särskilt bl.a. meddela föreskrifter enligt bestämmelser som meddelats med stöd av , pröva frågor om godkännande av bekämpningsmedel samt ansvara för den centrala tillsynsvägledningen inom sitt verksamhetsområdeområde. Regeringen gjorde också bedömningen att roll enligt borde gälla framför allt frågor om hälsorisker i miljön, bl.a. inomhusmiljön. har den nybildade övertagit större delen av arbete om miljöns påverkan på hälsan, liksom ansvaret för miljö- och folkhälsorapporteringen. Enligt § 7 i instruktion, förordningen (2013:1020) med instruktion för , ska myndigheten svara för tillsynsvägledning i frågor som gäller hälsoskydd enligt 2, 5, 6 och 9 kap. och tillhandahålla underlag för tillämpningen av 3 och 4 kap. och (2010:900). När det gällde roll gjorde regeringen bedömningen i miljöbalkspropositionen att verkets viktigaste uppgifter enligt bal- ken framför allt skulle bli att främja frågor om hushållningen med mark och vatten och annan miljöhänsyn i den fysiska planeringen. Verkets kulle också verka för ett miljöanpassat och kretsloppsan- passat byggande. Enligt 2 § fjärde punkten i instruktion, förordning (2012:546) med instruktion för , ska inom sitt verksamhetsområde bl.a. verka för samordning av de statliga myndigheternas arbete med att ta fram underlag för tillämpningen av 3-5 kap. och 6 kap. 19-21 §§ samt (2010:900). Regeringens bedömning i miljöbalkspropositionen var att länssty- relserna borde vara den myndighet på regional nivå som får en avgörande roll för att förverkliga balkens mål. Länsstyrelserna hade dock redan innan trädde ikraft en övergripande och samordnande roll som regionala miljömyndig- heter men rollen kom att förstärkas ytterligare genom . Länsstyrelserna skulle fortsätta att verka för att de nationella mil- jömålen fick genomslag i länen. Avsikten var också att skulle ges en ny och tydli- gare roll i förhållande till den kommunala tillsynen. skulle ges ansvar som regional tillsynsmyndighet inom balkens hela I en sådan regional roll borde ligga bl.a. ett ansvar att ta initiativ till och samordna större tillsynskampanjer, att följa upp och utvärdera det kommunala tillsynsarbetet samt att återföra erfarenheter till kommunernas miljöförvaltningar. I 2 § förordningen (2007:825) med länsstyrelseinstruktion reglerar regeringen länsstyrelsernas uppgifter enligt följande. ska verka för att nationella mål får genomslag i länet som hänsyn ska tas till regionala förhållanden och förutsätt- ningar. ska utifrån ett statligt helhetsperspektiv arbeta sektorsö- vergripande och inom myndighetens ansvarsområde samordna olika samhällsintressen och statliga myndigheters insatser. ska främja länets utveckling och noga följa tillståndet i länet samt underrätta regeringen om dels det som är särskilt viktigt för regeringen att ha vetskap om, dels händelser som inträffat i länet. ska vidare ansvara för de tillsynsuppgifter som eller regeringen har ålagt den. Enligt regleringsbrev för avseende länsstyrelserna12 ska deras miljötillsyn bedrivas enligt följande. Länsstyrelsernas tillsyn enligt ska bidra till att generat- ionsmålet och miljökvalitetsmålen nås och att uppkomst av olägen- heter för människors hälsa och miljön motverkas. Länsstyrelserna ska särskilt redovisa: -Hur arbetet för att effektivisera och utveckla tillsynen avses fortsätta samt beskriva de förändrade rutiner och arbetsmetoder som genomförts för att utveckla en miljömålsstyrd tillsyn, -tillsynsområden inom vilka den operativa tillsynen och tillsynsvägledningen kan utvecklas och förbättras, -vilken betydelse tillsynen har för att nå generationsmålet och miljökvalitetsmålen samt vilka konsekvenser få egeninitierade tillsynsinsatser får för möjligheterna att uppnå målen, samt -hur och inom vilka områden samverkan skett med Miljösamverkan och regional miljösamverkan i de län där sådana projekt bedrivs. Formerna för länsstyrelsernas återrapporteringen ska utformas i dialog med . 12 S2014/4818/SFÖ. I miljöbalkspropositionen anförde regeringen att kommunerna borde få en betydelsefull och avgörande roll i arbetet att förverkliga balkens mål. Regeringen menade att det är en modern och följdrik- tig syn att kommunen tar ett huvudansvar för miljön inom den egna kommunen. Kommunerna borde också ges möjlighet att i ökad utsträckning vara lokal tillsynsmyndighet. Andra uppgifter föreslogs bli att förordna om naturreservat, kulturreservat, naturminnen och djur- och växtskyddsområden, och ta ut avgifter för att finansiera verksamheten. Kommunerna borde också kunna ges möjlighet att pröva anmälningar om miljöfarlig verksamhet och tillstånd till miljöfarlig verksamhet som kan antas ha liten miljöpåverkan, meddela före- skrifter till skydd för människors hälsa, upprätta åtgärdsprogram för miljökvalitetsnormer. Tillsynen borde kunna omfatta de flesta verksamheter och åtgärder som regleras i och kommunen skulle vid tillsynen få besluta om miljösanktionsavgifter. I pro- positionen framhöll regeringen även att kommunerna har en stark roll beträffande hushållningen med naturresurser genom sin planering. Enligt 26 kap 3 § 3 stycket utövar varje kommun genom den eller de nämnder som fullmäktige bestämmer tillsyn inom kommunen över miljö- och hälsoskyddet enligt 9 kapitlet i med undantag för sådan miljöfarlig verksamhet som kräver tillstånd, liksom över avfallshanteringen enligt 15 kapitlet i balken. I samma paragraf, 4 stycket, stadgas att regeringen får meddela föreskrifter om att en tillsynsmyndighet får överlåta åt en kommun som begär det att i ett visst avseende utöva sådan tillsyn som annars skulle skötas av en statlig tillsynsmyndighet.13 I kapitlet regleras också hur tillsyn kan överlåtas till en kommun hur den kan återkallas. 13 Detta gäller inte verksamheter som utövas av Försvarsmaken, , eller . Målstrukturen för miljöarbetet har vuxit fram successivt sedan beslutades . förutsätter att statsmakterna fastställer mål för miljöpolitiken för att konkretisera balkens inledande bestämmelse om att miljöpolitiken ska främja en hållbar utveckling. I det följande avsnittet presenterar vi mål- strukturen och myndigheternas uppgifter inom strukturen. Den nuvarande målstrukturen gäller . Överst i mål- hierarkin finns generationsmålet som är ett inriktningsmål och som ska vara vägledande för miljöarbetet på alla nivåer i samhället. Generationsmålet har fastställts av . Generationsmålet har konkretiserats genom beslut om 16 miljökvalitetsmål som beskriver det önskade miljötillståndet. Varje miljökvalitetsmål har preciseringar för att tydliggöra inne- börden av vad som ska uppnås. Miljökvalitetsmålen med preci- seringarna ska vägleda nationella myndigheter, länsstyrelser, kom- muner och andra aktörer i miljöarbetet. Nästa nivå är etappmålen. Etappmålen ska förtydliga vad som behöver göras för att generationsmålet och miljökvalitetsmålen ska kunna nås. Etappmålen anger steg på vägen till generationsmålet och till ett eller flera miljökvalitetsmål. Etappmålen fastställs av regeringen eller, om det finns särskilda skäl, av . Regeringen kan också besluta om strategier. Strategierna består av etappmål, styrmedel och åtgärder som ska bidra till att gene- rationsmålet och miljökvalitetsmålen nås. Strategierna ska också ge vägledning till länsstyrelserna, myndigheterna, kommunerna och näringslivet om viktiga prioriteringar. Uppföljning och utvärdering är en del av miljömålssystemet. Miljökvalitetsmålen följs upp med en rapport till regeringen och en fördjupad utvärdering en gång per valperiod. För att kunna följa upp miljökvalitetsmålen har myndigheterna fastställt indika- torer. tillsatte regeringen en parlamentarisk beredning, Miljömålsberedningen, vars uppgift är att lämna förslag till rege- ringen om hur miljökvalitetsmål och generationsmål kan nås. Syftet med Miljömålsberedningen är att nå en bred politisk samsyn med långsiktiga beslut på de svåraste områdena inom miljöpolitiken. Beredningens uppdrag är att utveckla strategier innehållande etappmål, styrmedel och åtgärder inom områden som kräver långsiktiga politiska avvägningar och där flera olika sam- hällsintressen spelar in. Beredningens övergripande mandat gäller fram . Nedan presenteras generationsmålet, miljökvalitetsmålen, strate- gier, etappmål och uppföljningen av målen närmare. I regeringsförklaringen formulerades ett generationsmål för miljön: Målet är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta. Målet presenterades därefter som regeringens bedömning i propositionen 1997/98:145 Svenska miljömål. Miljöpolitik för ett hållbart . I propositionen åtföljdes generationsmålet av ett antal preciseringar för att konkretisera vad det innebar. I propositionen 2009/10:155 Svenska miljömål – för ett effek- tivare miljöarbete föreslog regeringen att skulle fatta beslut om generationsmålet, men med tillägget att målet skulle uppfyllas utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser. I propositionen menade regeringen att genera- tionsmålet skulle innebära att förutsättningarna för att lösa miljö- problemen ska vara uppfyllda inom en generation och att miljö- politiken skulle inriktas mot att -ekosystemen har återhämtat sig, eller är på väg att återhämta sig, och deras förmåga att långsiktigt generera ekosystemtjänster är säkrad, -den biologiska mångfalden och natur- och kulturmiljön bevaras, främjas och nyttjas hållbart, -människors hälsa utsätts för minimal negativ miljöpåverkan som miljöns positiva inverkan på människors hälsa främjas, -kretsloppen är resurseffektiva och så långt som möjligt fria från farliga ämnen, -en god hushållning sker med naturresurserna, -andelen förnybar energi ökar och att energianvändningen är effektiv med minimal påverkan på miljön, och