sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Frågan är dock om det finns något egentligt behov av bestämmelser kring återför- säkring eller återförsäkringsliknande verksamhet på tjänstepens- ionsområdet. Att ett tjänstepensionsföretag inte utan ändrad definition i FRL, eller ny definition i den nya lagen, kan avge återförsäkring ska inte blandas samman med möjligheten för ett tjänstepensionsföretag att överlåta (försäkrings-/förmåns-)risk till ett försäkringsföretag, dvs. tjänstepensionsföretagets möjlighet att teckna försäkringar.20 Det som sagts ovan innebär endast att ett tjänstepensionsföretag som tecknar en försäkring hos ett försäkringsföretag inte kan anses därigenom avge återförsäkring, eftersom det endast är försäkrings- företag som har möjlighet till detta (återförsäkra sig). Det eventuella behov av särbehandling i solvensregleringen av risker som har överlåtits till någon annan bör kunna tillgodoses oavsett om risköverföringen kallas återförsäkring eller inte. Sammanfattningsvis gör utredningen bedömningen att det i praktiken saknas behov av särskilda regler kring återförsäkring eller någon sådan motsvarighet på tjänstepensionsområdet. 20 Jfr 24 § första stycket 10 UFL där det framgår att en understödsförening får redovisa tillgångar i form av värdet av svenskt försäkringsbolags ansvarighet på grund av försäkringar, som övertagits i återförsäkring. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. 9.2.1Tekniska avsättningar – omfattning Förslag: Ett tjänstepensionsföretags tekniska avsättningar ska motsvara belopp som krävs för att företaget ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas uppkomma med anledning av ingångna avtal om tjänste- pensionsförmåner. De tekniska avsättningarna ska som huvudregel beräknas . ska dock ha möjlighet att medge undantag från detta krav. Beräkningarna måste i så fall ske . , eller annan myndighet som regeringen bestämmer, får bemyndigande att meddela föreskrifter om de tekniska avsättningarnas innehåll och omfattning. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 15.1 och 15.2 anger att ett tjänstepensionsinstitut alltid ska göra tillräckliga tekniska avsätt- ningar motsvarande dess ekonomiska åtaganden till följd av gäl- lande pensionsavtal. Om ett instituts åtagande omfattar biomet- riska risker (dvs. risker kopplade till dödsfall, invaliditet och livs- längd, se direktivets definition i artikel 6 h) och/eller en garanti avseende antingen en viss avkastningsnivå eller en bestämd för- månsnivå måste institutets tekniska avsättningar vara tillräckliga i förhållande till planens samtliga åtaganden. Artikel 15.3 anger att de tekniska avsättningarna ska beräknas men direktivet gör det möjligt för medlemsstaterna att i nationell rätt föreskriva att beräkningarna ska utföras var tredje år under förutsättning att institutet till medlemmarna och/eller till- synsmyndigheten överlämnar ett intyg eller en rapport om juste- ringarna avseende de mellanliggande åren. Intyget eller rapporten ska ge en klar bild av den justerade utvecklingen av de tekniska avsättningarna och av förändringarna av de risker som täcks. En understödsförenings försäkringstekniska avsättningar ska mot- svara belopp som krävs för att föreningen ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas upp- komma med anledning av ingångna försäkringsavtal. Detta innebär att de försäkringstekniska avsättningarna ska motsvara föreningens ansvarighet för försäkringsfall, förvaltnings- kostnader och andra kostnader under resten av avtalsperioden för åtagandena (livförsäkringsavsättning) samt inträffade oreglerade försäkringsfall, kostnader för regleringen av dessa samt återbäring som förfallit till betalning men inte betalats ut (oreglerade skador). Föreningens försäkringstekniska avsättningarna ska även omfatta föreningens ansvarighet för sådan återbäring som är garanterad i nominella eller reala belopp (garanterad återbäring) och sådan återbäring inom livförsäkringsrörelse som är villkorad av värdeförändringar på tillgångar eller av ett visst försäkringstekniskt resultat som försäkringstagarna eller andra ersättningsberättigade står risken för (villkorad återbäring). Vidare ska föreningens försäkringstekniska avsättningar även omfatta fondförsäkringar som försäkringstagarna eller andra ersättningsberättigade står placeringsrisken för (fondförsäkrings- åtaganden där försäkringstagaren bär placeringsrisken). Föreningens beräkningen av de försäkringstekniska avsättning- arna i verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring ska utföras minst en gång . Det finns möjlighet att söka dispens från detta krav hos . I så fall måste dock beräkning- arna alltid utföras (se 22 a § UFL och 7 kap. 2 § FRL). har bemyndiganden att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll (se 7 kap. 1 § FRL). Ett försäkringsföretags försäkringstekniska avsättningar ska mot- svara belopp som krävs för att företaget ska kunna uppfylla alla åtaganden som skäligen kan förväntas upp- komma med anledning av ingångna försäkringsavtal. Detta innebär att de försäkringstekniska avsättningarna ska motsvara försäkringsföretagets ansvarighet för försäkringsfall, för- valtningskostnader och andra kostnader under resten av avtals- perioden för löpande försäkringar i skadeförsäkringsrörelse (ej intjänade och kvardröjande risker) respektive livförsäk- ringsrörelse (livförsäkringsavsättning) samt inträffade oreglerade försäkringsfall, kostnader för regleringen av dessa samt återbäring som förfallit till betalning men inte betalats ut (oreglerade skador). De försäkringstekniska avsättningarna ska även omfatta försäk- ringsföretagets ansvarighet för sådan återbäring som är garanterad i nominella eller reala belopp (garanterad återbäring) och sådan åter- bäring inom livförsäkringsrörelse som är villkorad av värdeföränd- ringar på tillgångar eller av ett visst försäkringstekniskt resultat som försäkringstagarna eller andra ersättningsberättigade står ris- ken för (villkorad återbäring). Vidare ska de försäkringstekniska avsättningarna även omfatta fondförsäkringar som försäkringstagarna eller andra ersättnings- berättigade står placeringsrisken för (fondförsäkringsåtaganden där försäkringstagaren bär placeringsrisken), se 5 kap. 1 § FRL. Beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna i verk- samhet avseende tjänstepensionsförsäkring ska göras minst en gång . Det finns möjlighet att söka dispens från detta krav hos . I så fall måste dock beräkningarna alltid göras minst , se 5 kap. 8 § FRL. har bemyndiganden att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll, se 5 kap. 17 § FRL. Skälen för förslaget: I samband med att tjänstepensions- direktivet infördes i svensk lag infördes regler om att tjänste- pensionskassorna (understödsföreningar) ska omfattas i huvudsak av samma regler om de försäkringstekniska avsättningarnas omfatt- ning som livförsäkringsbolag (se prop. 2004/05:165). Detta innebär att även de specificerade kraven i 7 kap. 1 § FRL om de försäkringstekniska avsättningarna omfattning avseende livförsäk- ring kom att gälla för understödsföreningar som driver verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring. De specificerade försäkrings- tekniska avsättningarna i FRL är inte direkt uppdelade på liv- respektive skadeförsäkringsverksamhet, men de är separerade i redovisningen och beräknas på olika sätt. Till exempel avser avsättning för ej intjänade och kvardröjande risker (5 kap. 1 § 1 FRL) skadeförsäkring, se 4 kap. 8 § och 37 § bilaga 3 föreskrifter och allmänna råd (FFFS 2008:26) om årsredovisning i försäkringsföretag. I detta sammanhang finns inte anledning att använda termen försäkringstekniska avsättningar. Det är i stället lämpligt att i största möjliga mån använda tjänstepensionsdirektivets terminologi. Detta för att särskilja tjänstepensionsföretagens verksamhet från försäkringsföretagen och förenkla genomförandet av direktivet. Eftersom 5 kap. 1 § första stycket FRL om de försäkringstek- niska avsättningarnas omfattning i princip är liktydig med arti- kel 15.1 i tjänstepensionsdirektivet finns det anledning att införa i huvudsak motsvarande regler i den nya lagen, dock med undantag för terminologin. En skillnad är att det inte finns något behov av att införa en lik- nande detaljeringsgrad när det gäller de tekniska avsättningarnas omfattning, såsom den anges i 5 kap. 1 § andra stycket FRL, i den nya lagen. Tjänstepensionsföretagen bedriver nämligen bara en verksamhet, de tillhandahåller tjänstepensionsförmåner som har sin grund i olika pensionsplaner. Enligt utredningens bedömning behöver bestämmelsen i artikel 15.2 inte ha någon uttrycklig mot- svarighet i den nya lagen, eftersom bestämmelsen endast innebär en närmare precisering av den övergripande principen om att de tek- niska avsättningarna ska vara tillräckliga i förhållande till de åtagan- den som följer av förmånsavtalen. Ett svenskt tjänstepensionsföre- tag kommer alltid att stå för någon form av åtagande av det slag som nämns i artikel 15.2. Det är vidare lämpligt att frekvensen för beräkningen av de tek- niska avsättningarna införs i lag med 5 kap. 6 § FRL som förebild (jfr artikel 15.3 i tjänstepensionsdirektivet). En huvudregel införs således om att ett tjänstepensionsföretag ska beräkna de tekniska avsättningarna minst en gång . Vidare föreslås att får besluta om undantag från detta, men att beräkningen i så fall ska göras minst . bör dessutom, delvis i likhet med vad som gäller för understödsföreningar och försäkringsföretag, ges ett bemyndiganden att meddela föreskrifter om de tekniska avsätt- ningarnas innehåll och omfattning. Inspektionen ska på så sätt genom sin detaljreglering kunna anpassa regelverket till de olika pensionsplanernas utformning, förändringar och förmåner. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om de tekniska avsättningarnas omfattning och beräkningsfrekvens. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP-II-direktiv innehåller inga sakliga ändringar av bestämmelserna om att ett tjänstepensions- institut alltid ska göra tillräckliga tekniska avsättningar motsvarande dess ekonomiska åtaganden till följd av gällande pensionsavtal i artikel 15.1 och 15.2 samt bestämmelserna om beräkningsfrekvensen i artikel 15.3 i tjänstepensionsdirektivet. 9.2.2Tekniska avsättningar – beräkningar Förslag: Aktsamhet vid beräkning av tekniska avsättningar ska vara en grundläggande förutsättning för att det ska kunna säker- ställas att åtagandena kan uppfyllas. Bestämmelser om beräkning av tekniska avsättningar i tjänstepensionsrörelselagen ska utformas efter mönster från de nuvarande bestämmelserna om beräkningar av livförsäk- ringsavsättningar i FRL, men begreppen ska anpassas till tjänste- pensionsdirektivet lydelse. Reglerna ska förtydligas på så sätt att de ekonomiska och aktuariella beräkningarna ska grundas på aktsamma antaganden och att avsättningarna ska innehålla en tillräcklig säkerhetsmarginal. Vidare införs regler om att de biometriska tabellerna som används vid beräkning av de tekniska avsättningarna ska grundas på aktsamma antaganden som är kopplade till medlemmarna och pensionsplanerna. Direktivets regler om maximiräntesatser införs inte i lag. I stället får , eller annan myndighet som rege- ringen bestämmer, bemyndiganden att utfärda föreskrifter om den närmare beräkningen av de tekniska avsättningarna. Tjänstepensionsdirektivet: Enlig direktivet är aktsamhet vid beräkning av de tekniska avsättningarna en grundläggande förut- sättning för att det ska kunna säkerställas att pensionsåtagandena kan uppfyllas. Det innebär bland annat att maximiräntesatserna bör väljas på ett aktsamt sätt enligt relevanta nationella bestämmel- ser(se skäl 26). Artikel 15.4 anger att beräkningen av de tekniska avsättningarna ska utföras och bestyrkas av en aktuarie eller annan expert på området, till exempel en revisor, i enlighet med nationell lag och på grundval av erkända aktuariella metoder. Artikel 15.4 a anger att minimibeloppet för de tekniska avsätt- ningarna ska beräknas genom en tillräckligt aktsam aktuariell vär- dering, varvid hänsyn ska tas till alla åtaganden avseende förmåner och till inbetalningar som gjorts enligt pensionsplanerna. Avsätt- ningen ska vara tillräckligt både för den fortsatta utbetalningen av de pensioner och andra förmåner som redan är under betalning till förmånstagare och för att återspegla de åtaganden som följer av medlemmarnas intjänade pensionsrätter. Aktsamhet ska iakttas vid valet av ekonomiska och aktuariella beräkningsmetoder för värde- ringen av åtagandena och med beaktande av en tillräcklig säker- hetsmarginal när så erfordras. Artikel 15.4 b anger att maximiräntesatserna, dvs. de högsta tillåtna räntorna för diskontering av åtaganden, ska väljas på ett aktsamt sätt och ska fastställas med beaktande av -avkastningen på de motsvarande tillgångar som institutet har och med beaktande av den förväntade avkastningen på framtida investeringar, och/eller -marknadsavkastningen på statsobligationer eller andra obliga- tioner med låg kreditrisk. Artikel 15.4 c anger att de biometriska tabeller som används för att beräkna de tekniska avsättningarna ska grunda sig på aktsamma antaganden med beaktande av de viktigaste särdragen hos med- lemsgruppen och pensionsplanerna, i synnerhet förväntade föränd- ringar i de relevanta riskerna. Artikel 15.4. d anger att metoden och underlaget för beräk- ningen av de tekniska avsättningarna ska som huvudregel vara desamma från ett räkenskapsår till ett annat. Ändringar kan dock vara motiverade till följs av förändringar i de rättsliga, demografiska eller ekonomiska förutsättningar som ligger till grund för antagandena. Artikel 15.5 ger de enskilda medlemsstaterna möjlighet att fast- ställa mer detaljerade krav för beräkningen av de tekniska avsätt- ningarna för att därigenom säkerställa att medlemmarnas och för- månstagarnas intressen tillvaratas. I artikel 15.621 framgår det att kommissionen ska föreslå de åtgärder som är nödvändiga för att förebygga eventuella snedvrid- ningar orsakade av olika räntesatser och för att i övrigt skydda förmånstagarens och medlemmars intressen avseende varje plan. Kommissionen har ännu inte föreslagit några sådana åtgärder. Artikel 15.6 har vidare kompletterats med regler för att åstad- komma ytterligare harmoniseringen av reglerna för beräkningen av tekniska avsättningar som kan vara motiverade av i synnerhet vad gäller räntesatser och andra antaganden som påverkar de tekniska avsättningarna. Enligt reglerna ska kommissionen på grundval av Eiopas utlåtande eller på begäran av en medlemsstat lägga fram en rapport om situationen när det gäller utvecklingen av verksamhet över gränserna. Kraven på tekniska avsättningar i artikel 15 kompletteras med de mera allmänna villkoren i artikel 9.1 d, i vilken det föreskrivs att institutets tekniska avsättningar ska beräknas och bestyrkas av en aktuarie eller annan motsvarande expert i enlighet med lag och erkända aktuariella metoder. En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska som huvudregel beräkna livförsäkrings- avsättningen individuellt för varje avtal. En kollektiv beräkning får dock användas om en sådan beräkning ger i stort sett samma resultat. Vidare ska livförsäkringsavsättningen utföras enligt en nettometod. Metoden innebär att avsättning ska göras för skillna- den mellan det förväntade kapitalvärdet av bolagets framtida utgif- ter för försäkringsavtalet och det förväntade kapitalvärdet av fram- tida . Detta innebär att beräkningen ska ske enligt en s.k. prospektiv metod. En retrospektiv metod får dock användas om avsättningen enligt en sådan metod inte blir lägre eller om en pro- spektiv metod inte är möjlig att tillämpa för det aktuella försäk- ringsavtalet. Vid beräkning av livförsäkringsavsättningar finns också ett tillägg om att man vid beräkningen ska ta hänsyn till kostnader för att försäkringen upphör . 21 Artikeln ändrad genom det s.k. Omnibus I-direktivet. grundas på aktsamma antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats och driftskostnader. I UFL slås fast att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (i detta fall ) får meddela föreskrifter om beräkning av livförsäkringsavsättningar, se 22 a § UFL (som hänvisar till 7 kap. 1 och 2 §§ FRL samt föreskrifter som meddelats med stöd av bestämmelserna). har meddelat föreskrifter om försäkrings- företags val av räntesats för att beräkna försäkringstekniska avsätt- ningar (FFFS 2008:23) som understödsföreningar ska tillämpa när de beräknar livförsäkringsavsättningar för liv- eller sjukförsäkring. Föreskrifterna ska inte tillämpas för livförsäkring där försäkrings- tagaren bär den finansiella risken. Föreskriften är upphävd , men ska fortsätta att tillämpas av en under- stödsförening . Ett försäkringsföretag som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska som huvudregel beräkna livförsäkrings- avsättningen individuellt för varje avtal. En kollektiv beräkning får dock användas om en sådan beräkning ger i stort sett samma resultat. Vidare ska livförsäkringsavsättningen utföras enligt en nettometod. Metoden innebär att avsättning ska göras för skill- naden mellan det förväntade kapitalvärdet av bolagets framtida utgifter för försäkringsavtalet och det förväntade kapitalvärdet av framtida . Detta innebär att beräkningen ska ske enligt en s.k. prospektiv metod. En annan försäkringsmatematisk metod (t.ex. en retrospektiv metod) får dock användas om avsättningen enligt en sådan metod inte blir lägre eller om en prospektiv metod inte är möjlig att tillämpa för det aktuella försäkringsavtalet. Vid beräkning av livförsäkringsavsättningar finns också ett tillägg om att man vid beräkningen ska ta hänsyn till kostnader för att försäkringen upphör . Beräkningarna ska grundas på akt- samma antaganden om dödlighet och andra riskmått, räntesats och driftskostnader. I FRL slås fast att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer (i detta fall ) får meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning av dessa, se 5 kap. 4–7 och 17 §§ FRL. har meddelat föreskrifter om försäkrings- företags val av räntesats för att beräkna försäkringstekniska avsätt- ningar som försäkringsföretag ska tillämpa när de beräknar livför- säkringsavsättningar för liv- eller sjukförsäkring (se FFFS 2011:22). Föreskrifterna ska inte tillämpas för livförsäkring där försäkrings- tagaren bär den finansiella risken. Skälen för förslaget: Reglerna i FRL om beräkning av försäk- ringstekniska avsättningar för verksamhet avseende tjänstepens- ionsförsäkring är anpassade till tjänstepensionsdirektivet. Den grundläggande principen vid beräkning av försäkringstekniska avsättningar för tjänstepensionsförsäkring är att antagandena ska vara aktsamma. Direktivets regler om att aktsamhet ska vara en grundläggande princip vid beräkning av tekniska avsättningar infördes för att säkerställa att åtagandena kan uppfyllas. Reglerna i FRL bör därför användas som förebild för utformningen av bestämmelserna om beräkning av tekniska avsättningar för tjänstepensionsföretag, dock efter anpassning till tjänstepensionsdirektivets begrepp. Eftersom reglerna om livförsäkringsavsättningar i 5 kap. 4–5 och 7 §§ FRL i princip motsvarar reglerna i artikel 15.4 a i tjänstepensionsdirektivet, kan reglerna i FRL användas som förebild i den nya lagen. Reglerna i den nya lagen bör dock förtydligas på så sätt att de ekonomiska och aktuariella beräkningar som valts vid beräkningen av avsättningarna ska ske på ett aktsamt sätt. Behovet av särskilda bestämmelser kring beräkning av avsättningar för tilläggsförmåner (kompletterande förmåner) behandlas i avsnitt 9.2.4. När tjänstepensionsdirektivet genomfördes i svensk lag angavs det i motiven att kravet på aktsamhet i vissa fall kan innebära att säkerhetsmarginaler är erforderliga samt att i de fall då det råder osäkerhet avseende vilket antagande som är mest realistiskt, bör det antagande som ger den högsta beräknade avsättningen göras. På detta sätt erhölls en tillräcklig säkerhetsmarginal i de osäkra fallen (se prop. 2004/05:165 s. 161). Detta framgår dock endast indirekt av den gällande lagstiftningen på försäkringsområdet. Utred- ningens bedömning är att det tydligt ska framgå i tjänstepensions- rörelselagen att ett tjänstepensionsföretag ska ha en tillräcklig säkerhetsmarginal avseende beräkningen av de tekniska avsättning- arna. Det finns även anledning att i lag förtydliga att de biometriska tabellerna som används för att beräkna de tekniska avsättningarna ska grundas på aktsamma antaganden som är kopplade till med- lemmarna och pensionsplanerna. SOU 2014:57 Näringsrättslig reglering artikel 15.4 b om maximiräntesatser bemyndigande att utfärda föreskrifter om försäkringstekniska avsättningar till att även avse tjänstepensions- försäkring. Denna utvidgning gäller exempelvis principerna för att beräkna diskonteringsräntorna (se prop. 2004/05:165 s. 162). Mot- svarande lösning bör väljas även i den nya regleringen. Här kan nämnas att det av föreskrifter (FFFS 2013:23) om försäkringsföretags val av räntesats för att beräkna försäk- ringstekniska avsättningar framgår att metoden för att beräkna den s.k. diskonteringsräntekurvan skiljer sig delvis åt beroende på om försäkringsavtalet avser tjänstepensionsförsäkring eller annan för- säkring. Det framgår även att tjänstepensionskassorna visserligen inte omfattas av föreskrifterna, men att de genom ett särskilt dis- pensförfarande har möjlighet att använda samma metod som för- säkringsföretagen. Artikel 15.4 d i tjänstepensionsdirektivet anger att metoden och underlaget för beräkningen av de tekniska avsättningar i regel ska vara desamma från ett räkenskapsår till ett annat, men att ändringar kan var motiverade till följd av förändringar i de rättsliga, demo- grafiska eller ekonomiska förutsättningar som ligger till grund för antagandena. Utredningens bedömning är att denna regel omfattas av årsredovisningslagens (1995:1554, ÅRL) grundläggande redo- visningsprinciper som anger att samma principer för värdering ska konsekvent tillämpas från ett räkenskapsår till ett annat. Företag får göra avvikelse från detta krav om det finns särskilda skäl och det är förenligt med reglerna i ÅRL om överskådlighet, god redovis- ningssed och rättvisande bild. Om företaget byter värderingsprin- cip ska det lämna upplysningar i årsredovisningen om skälen för avvikelsen och en bedömning av dess effekt på företagets ställning och resultat (se 2 kap. 4 § ÅRL). Redovisningsreglerna för tjänste- pensionsföretag behandlas närmare i ett separat avsnitt. Artikel 15.6 om att kommissionen ska – på grundval av Eiopas rapport – eller på begäran av en medlemsstat lägga fram en rapport om utvecklingen av räntesatser och andra antagan- den som påverkar beräkningen av de tekniska avsättningarna för- anleder inga nationella lagstiftningsåtgärder. Förslaget till IORP II-direktivet Bedömning: Förslaget till IORP II-direktiv föranleder inget behov av ändringar i utredningens förslag till bestämmelser om de tekniska avsättningarnas beräkningar. Skäl för bedömningen: Förslaget till IORP II-direktiv innehåller inga sakliga ändringar av bestämmelserna om beräkningar av de tekniska avsättningarna i artikel 15.4 och 15.5 i tjänstepensions- direktivet. Kraven på att tekniska avsättningar ska utföras och bestyrkas av en aktuarie eller någon annan expert på området har inte ändrats i förslaget till IORP II-direktivet om de tekniska avsättningarna. Däremot har detta krav utgått i de mera allmänna villkoren i arti- kel 9.1 d, vari föreskrivs att institutets tekniska avsättningar ska beräknas och bestyrkas av en aktuarie eller annan motsvarande expert i enlighet med lag och erkända aktuariella metoder.