sou · H2B37 · 2014-02-14 00:00:00 — En annan skillnad är att handlingsskyldigheten villkoras även av att det nödvändiga handlandet ska kunna ske utan anmälan till myndighet. Ansvar för underlåtenhet såväl att avslöja som att hindra brott förutsätter vid- are att brottet har fortskridit så långt att straff kan följa på det, dvs. att minst straffbar förberedelse eller stämpling eller straffbart för- sök har kommit till stånd (23 kap. 6 § ). Bestämmelserna om underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott kan användas för att lagföra någon som misstänks för brott eller medverkan till brott, när det inte går att bevisa mer än att per- sonen i fråga på förhand känt till brottet. Så kan vara fallet med personer som rör sig i kretsar där brott begås. Det är dock ovanligt att någon döms för underlåtenhet att avslöja eller hindra brott, vilket till viss del torde vara en följd av att straffansvaret är för- hållandevis snävt avgränsat. Det bör därför övervägas om straff- ansvaret kan förändras så att det blir lättare att tillämpa i förhåll- ande till personer som t.ex. deltagit eller varit ledare i det samman- hang där det aktuella brottet förekommit. Den som har en sådan roll kan anses ha försatt sig i en position som gör att det är rimligt med högre krav för att undgå straffansvar (jfr det förslag om straffansvar för underlåtenhet att hindra brottslig verksamhet som förordades av flera skiljaktiga i SOU 2000:88). Utredningsarbetet i denna del bör bedrivas förutsättningslöst men med beaktande av de krav som rättssäkerheten ställer, bl.a. när det gäller en tydlig avgräns- ning av det straffbara området. Inte minst måste det noga övervägas hur den personkrets som skulle träffas av ett eventuellt skärpt straff- ansvar bör bestämmas. Att arbetet ska bedrivas förutsättningslöst innebär att utredningen även bör beakta de eventuella konsekven- serna för andra typer av allvarliga brott än sådana som är typiska för organiserad brottslighet. Ansvar för underlåtenhet att avslöja brott förutsätter att detta är särskilt föreskrivet för brottet i fråga. Oavsett om straffbestämmel- sen föreslås förändras på något sätt, finns det anledning att över- väga om underlåtenhetskriminaliseringen bör omfatta fler grova brott, t.ex. de grova fallen av olaga tvång (4 kap. 4 § andra stycket ) och utpressning (9 kap. 4 § andra stycket brotts- balken). Utredaren ska därför överväga om straffansvaret för underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott bör skärpas för personer som har anknytning till den brottsliga verksamhet där brottet har begåtts, underlåtenhet att avslöja olaga tvång som är grovt och utpress- ning som är grov bör kriminaliseras och underlåtenhet att avslöja fler brott än dessa bör kriminaliseras. Behövs nya eller förändrade kvalifikationsgrunder för grovt brott? Om ett brott har utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering, är detta enligt 29 kap. 2 § 6 en för- svårande omständighet som särskilt ska beaktas vid bedömningen av brottets straffvärde. Dessa omständigheter är inte alltid möjliga att visa, men när ett brott har begåtts inom ramen för organiserad brottslighet kan det dock gå att styrka andra omständigheter kring brottet som kan anses försvårande. Ett sätt att åstadkomma att försvårande omständigheter uppmärksammas är att i lagtexten ange de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Genom att ställa upp sådana kvalifikationsgrun- der kan man också få till stånd ett utvidgat tillämpningsområde för det grova brottet. Det får dessutom den fördelen att bestämmelsen blir mer informativ och ger bättre vägledning för den som ska tillämpa den (jfr prop. 2011/12:109 s. 16). Mot denna bakgrund finns det skäl att undersöka om det går att identifiera omständigheter som, i förhållande till olika brottstyper, är vanligt förekommande när brottet begås inom ramen för en orga- niserad brottslighet. Om så är fallet bör det övervägas om dessa omständigheter bör anges som faktorer som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt. Det kan handla om att såväl komplettera befintliga kvalifikationsgrunder som att införa sådana i straffbestämmelser där detta saknas. Till de omständigheter man bör överväga att särskilt lyfta fram hör att brottet har begåtts med hjälp av ett skjutvapen. Detta skulle kunna vara av särskild bety- delse för bedömningen av om t.ex. ett olaga hot ska hänföras till den grova graden (4 kap. 5 § andra stycket ). För viss brottslighet skulle det också kunna finnas skäl att framhålla den omständigheten att brottet har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits i större omfattning (jfr t.ex. grovt koppleri, 6 kap. 12 § tredje stycket ). Det finns också anledning att se över om befintliga kvalifika- tionsgrunder för brott som är vanliga inom organiserad brottslighet är ändamålsenligt utformade. Bland annat bör det övervägas om inte de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett olaga tvång är grovt är onödigt restriktiva. I bestäm- melsen anges att gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr (4 kap. 4 § andra stycket ). överväga om det, för några brott som är vanligt förekommande inom organiserad brottslighet, finns skäl att införa omständig- heter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt eller se över eller komplettera befintliga omständigheter. Arbetsformer och redovisning av uppdraget Utredaren ska hålla sig informerad om arbete som bedrivs inom och utredningsväsendet på det område som ut- redningen avser. Utredaren ska vid behov samråda med berörda myndigheter, särskilt , , , och , samt med Utredningen om ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom (Ju 2012:10). Utredaren ska göra de inter- nationella jämförelser som anses befogade, inte minst mot bak- grund av åtaganden inom EU. Regleringen i andra nor- diska länder bör ges en särskild belysning och beaktas i arbetet. Utredaren är oförhindrad att ta upp sådana närliggande frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas. Om utredaren finner att regelverket bör förändras ska han eller hon lägga fram fullständiga författningsförslag. Utredaren ska ha ett jämställdhetsperspektiv i sin analys. Statistik ska vara köns- och åldersuppdelad. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet (Ju 2013:03) Utvidgning av och förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle analysera om det straffrättsliga regelverket på vissa särskilt angivna områden kan skärpas för att på ett mer effektivt sätt mot- verka organiserad brottslighet (dir. 2013:19). Utredaren får nu i uppdrag att även överväga och föreslå de åtgärder som krävs för att höja straff- minimum för grovt vapenbrott till fängelse , överväga och föreslå de åtgärder som krävs för att införa en sär- skild straffskala för synnerligen grovt vapenbrott, och överväga om grovt vapenbrott bör kriminaliseras på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Den del av uppdraget som rör höjningen av straffminimum för grovt vapenbrott och införandet av en särskild straffskala för synnerligen grovt vapenbrott ska redovisas . Utred- ningstiden för övriga frågor förlängs. Uppdraget ska i stället slut- redovisas . Skärpt straff för grovt vapenbrott Gällande straffbestämmelser och den tidigare utredningens förslag Den som uppsåtligen innehar ett skjutvapen utan att ha rätt till det eller överlåter eller lånar ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vapnet döms enligt 9 kap. 1 § första stycket vapen- lagen (1996:67) för vapenbrott till fängelse i högst . Om brottet är grovt döms enligt andra stycket för grovt vapenbrott till fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om vapnet har innehafts på allmän plats, i ett fordon på allmän plats eller inom ett skolområde där grundskole- eller gymnasieundervisning bedrivs, om vapnet har varit av särskilt farlig beskaffenhet, eller om innehavet, överlåtelsen eller utlåningen har avsett flera vapen. Om gärningen har begåtts av oakt- samhet eller om brottet är ringa döms enligt tredje stycket till böter eller fängelse . Som en försvårande omständighet ska, vid bedömningen av straffvärdet i det enskilda fallet, särskilt beaktas bl.a. om brottet har utgjort ett led i en brottslighet som har utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet har föregåtts av särskild plane- ring (29 kap. 2 § 6 ). Regeringen uttalade i propositionen Vissa åtgärder mot illegala vapen att det kunde ifrågasättas om utformningen av straffbestäm- melsen speglade brottstypens allvar och gav tillräckligt utrymme för att på ett nyanserat sätt beakta allvaret i de mest klandervärda vapenbrotten (prop. 2011/12:109 s. 16 ). konstaterades att det inom ramen för det lagstiftningsärendet saknades bered- ningsunderlag för att genomföra några förändringar av straffskalan för grovt vapenbrott. En förutsättning för att genomföra sådana förändringar var enligt regeringen att frågan övervägdes på nytt. gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att bl.a. ta ställning till hur det grova vapenbrottet bör förändras för att en skärpt syn på vapenbrottsligheten ska få genomslag och för att öka möjligheten att göra nyanserade bedömningar av grova vapen- brott (dir. 2012:19). överlämnades betänkandet Skärp- ningar i vapenlagstiftningen (SOU 2013:7). I betänkandet föreslås i fråga om straffet för grovt vapenbrott att straffmaximum ska höjas till fängelse . Vidare föreslås att straffskalan för grovt vapen- brott ska delas upp. Om ett vapenbrott är grovt ska dömas till fäng- else i lägst och högst . Om brottet är synner- ligen grovt ska dömas till fängelse i lägst och högst . Enligt förslaget ska vid bedömande av om brottet är synnerligen grovt särskilt beaktas om gärningen har avsett ett stort antal vapen. Betänkandet har remissbehandlats. De flesta remissinstanser som uttalar sig om förslaget rörande straffet för grovt vapenbrott till- styrker förslaget, däribland och Rikspolis- styrelsen. föreslår emellertid i sitt remissvar att även straffminimum för grovt vapenbrott ska höjas, till fängelse , för att en skärpt syn på vapenbrottsligheten ska få genom- slag. Betänkandet är föremål för beredning i . Straffminimum för grovt vapenbrott ska höjas till fängelse och en särskild straffskala för synnerligen grovt brott ska införas Regeringen anser att det är motiverat att höja straffmaximum för grovt vapenbrott till fängelse i enlighet med det befintliga utredningsförslaget. Som den tidigare utredningen har föreslagit bör också straffskalan för det grova brottet delas upp. En utgångs- punkt för uppdraget bör därför vara att den förslagna höjningen ska göras och att en särskild straffskala för synnerligen grovt brott ska införas. Vad gäller straffminimum för grovt vapenbrott föreslås i betän- kandet inte någon förändring och frågan behandlas inte heller närmare i betänkandet. Regeringen gör dock följande bedömning. Straffskalorna för olika typer av brott återspeglar bl.a. den om- ständigheten att det finns skäl att se allvarligare på s.k. effektbrott, alltså brott där skadan på det skyddade intresset realiseras, än på s.k. beteendebrott, som t.ex. vapenbrott, som inte hotar ett skyddat intresse. Tillgång till skjutvapen utgör dock en förutsättning för att grova våldsbrott ska komma till stånd. En uppkommen våldssituation riskerar också att få betydligt svårare följder om skjutvapen förekommer. En sträng syn på de allvarligare formerna av vapenbrottslighet är därför motiverad. Enligt polisen har beväpningen inom kriminella kretsar ökat. Polisens bedömning är också att skjutvapen används i större ut- sträckning än tidigare vid både interna och externa konflikter inom dessa kretsar. Studier visar också att det dödliga våldet med kopp- ling till kriminella konflikter, till skillnad från annat dödligt våld, har ökat . Detta är en oroande utveckling som måste tas på allvar. När innehav, överlåtelse eller utlåning av vapen har koppling till kriminella grupperingar och konflikter finns det således en påtaglig risk för att vapnen kommer att användas vid allvarliga våldsbrott. Även om det i det enskilda fallet finns möjlighet att som försvårande beakta den omständigheten att vapenbrottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form, bedömer regeringen att minimistraffet för grovt vapenbrott inte på ett tillfredsställande sätt speglar allvaret i det grova vapenbrottet. Regeringen anser därför att straffminimum ska höjas till fängelse . Det grova vapenbrottets konstruktion bör ses över Det är angeläget att ett höjt straffminimum för grovt vapenbrott också får genomslag i praktiken och inte ger upphov till oönskade effekter. Bland annat måste förhållandet mellan straffskalan för vapenbrott av normalgraden och straffskalan för grovt vapenbrott beaktas. För att i möjligaste mån säkerställa att straffskärpningen får avsedd effekt bör vapenbrottets konstruktion i sin helhet ses över. Utgångspunkten ska vara att det grova vapenbrottet i allt väsentligt ska omfatta de gärningar som omfattas . Även införandet av en särskild straffskala för synnerligen grovt vapenbrott kräver ytterligare överväganden. Det befintliga utred- ningsförslaget har utformats med nuvarande straffminimum för grovt vapenbrott i åtanke. Eftersom utgångspunkten nu är att straff- minimum ska höjas till fängelse , medan straffmaximum i enlighet med det tidigare utredningsförslaget ska vara fängelse i högst , finns det anledning till förnyade överväganden kring dels vilka omständigheter som ska beaktas för att den särskilda straffskalan för synnerligen grovt vapenbrott ska vara tillämplig, dels hur straffskalan bör utformas. överväga och föreslå de åtgärder som krävs för att höja straff- minimum för grovt vapenbrott till fängelse och överväga och föreslå de åtgärder som krävs för att införa en sär- skild straffskala för synnerligen grovt vapenbrott. Bör försök, förberedelse och stämpling till grovt vapenbrott kriminaliseras? Den särskilde utredaren har enligt de ursprungliga direktiven i upp- drag att överväga om kriminaliseringen av brott på försöks-, förbe- redelse- och stämplingsstadiet bör utvidgas, bl.a. i fråga om olaga tvång som är grovt och utpressning som är grov. Vapenbrott är inte kriminaliserat på något av dessa förstadier. I likhet med de brott som nämns i de ursprungliga direktiven förekommer grovt vapen- brott i sammanhang där flera personer är delaktiga i den brottsliga verksamheten och där brotten föregås av noggrann planering. Det finns av det skälet anledning att överväga en kriminalisering av för- stadier även i fråga om grovt vapenbrott. överväga om grovt vapenbrott bör kriminaliseras på försöks-, förberedelse- och stämplingsstadiet. Arbetets bedrivande och redovisning av uppdraget Utredaren ska vid behov samråda med berörda myndigheter. Utre- daren ska lägga fram nödvändiga författningsförslag och redovisa förslagens konsekvenser. Den del av uppdraget som rör höjningen av straffminimum för grovt vapenbrott och införandet av en särskild straffskala för synner- ligen grovt vapenbrott ska redovisas . Utredningstiden för övriga frågor förlängs. Uppdraget i den delen ska i stället för slutredovisas . av praxis från till Nedanstående domar är en sammanställning som utredningen har tagit fram genom sökning på begreppen grovt vapenbrott, vapenbrott och ringa vapenbrott i rättsdatabaserna /, /Zeteo och /Karnov med avgränsning att avgörandedatum ska vara mellan och (sökningen har skett mellan ). Förteck- ningen innehåller således brott begångna både före och efter den lagändring som trädde i kraft i vapenlagen då det klargjordes i 9 kap. 1 § vapenlagen vilka faktorer som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett vapenbrott ska bedömas som grovt eller inte (s.k. kvalifikationsgrunder). Den nedanstående sammanställningen gör inte anspråk på att vara komplett. Det är t.ex. möjligt att det finns avgöranden som meddelats före som inte hade hunnit bli in- förda i rättsdatabaserna när sökningarna gjordes och därmed inte är med i sammanställningen. Vapenbrott är dessutom ett brott som ofta förekommer i kombination med andra brott och i vissa fall har domar valts bort bl.a. av det skälet att det inte klart framgår av domstolens motivering varför en gärning har rubricerats på visst sätt eller bedömts ha ett visst straffvärde. De domar som har valts bort är som regel sådana där det inte har varit möjligt att dra några slutsatser av de bedömningar som gjorts i det aktuella målet. Det straffvärde som anges i sammanställningen är – i de fall detta har varit möjligt att utläsa av domen – det straffvärde som bestämts för det aktuella vapenbrottet. Det värdet överensstämmer inte alltid med det straff som sedan har dömts ut i målet eftersom domstolen i vissa fall vid påföljdsbestämningen har tagit hänsyn till återfall, ungdom, förmildrande omständigheter osv. I den mån det har varit fråga om flerfaldig brottslighet och straffvärdet för vapenbrottet inte har kunnat utläsas i det enskilda fallet har det i sammanställ- ningen angetts vad det samlade straffvärdet har bedömts till. Tabell 1.1 Grovt vapenbrott Straffvärdet har bedömts vara fängelse eller därutöver Hovrätt, avgörandedatum och målnummer RH 2013:15 (Hovrätten över och , , mål nr B 1840-12) Gärning: NN har mottagit och därefter till och med innehaft nedanstående skjutvapen, ljuddämpare och ammunition. En automatkarbin, (kaliber .22), två automatkarbiner AK47 (kaliber 7.62 x 39 mm), en automatkarbin AK47 (kaliber 7.62 x 39 mm), en k-pist, Stengun (kaliber ), ett kul- gevär, Oy Tikkakoski (kaliber 6.5 x 55 mm), ett kulgevär, Sako med kikarsikte (kaliber .308) , två ljuddämpare, 243 patroner i kaliber , 20 patroner i kaliber .308, 5 patroner i kaliber 6.5 x 55 mm, 8 patroner i kaliber auto, 1 patron i kaliber .38 special, 1 patron i kaliber .32 ACP, 499 patroner i kaliber .22, 72 patroner i kaliber 7.62 x 39 mm och 4 patroner i kaliber LUGER. (Åtalet omfattade även ett fall av grov olovlig kör- ning). Faktorer som särskilt har påverkat straffvärdet eller rubriceringen: NN har först förvarat föremålen i sitt källarförråd i ett flerfamiljshus och därefter i sin bil på allmän plats i . Polisen genomförde en husrannsakan i bilen som en direkt följd av att boende i när- området iakttagit att bilen varit parkerad . Sättet som föremålen förvarats på har medfört en risk för spridning av dem även utanför NN:s kontroll. Det har varit fråga om flera livsfarliga vapen utan lagligt användningsområde och en mycket stor mängd till- hörande ammunition. Vapnen har varit placerade i direkt anslutning till tillhörande patro- ner och ljuddämpare, vilket kan jämställas med att de varit skarpladdade. NN har förvarat föremålen åt en bekant pga. att han inte var känd av polisen. Det är uppenbart att avsikten har varit att föremålen skulle komma till brottslig användning. Innehavet har varit långva- rigt. NN har genom sin befattning med föremålen haft en inte oviktig roll för tillgången till illegala vapen i samhället. Tingsrätten bedömde straffvärdet till fängelse. Hov- rätten skärpte straffet till fängelse och . Hovrätt, avgörandedatum och målnummer Hovrätten för , , mål nr B 2044-13 Gärning: Åtp 1: Innehav av nitton stycken luftgevär, ett gevär, en gevärspipa, en pistol med magasin, en enkelskottspistol, två kulgevär, två hagelgevär, tre revolvrar, fyra pistoler, tre kombinationsgevär, två ljuddämpare och en större mängd ammunition. Åtp 2: Innehav av en pistol och ett luftvapen, tre magasin, och ammunition (1095 patroner 22long, 324 patroner , 100 patroner kaliber 12, l patron kaliber 5.6, 74 patroner 39B). (Åtalet omfattade även ansvar för brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor (innehav och förvaring av 132 spräng- och elsprängpatroner), grovt rattfylleri, rattfylleri och olovlig körning. Faktorer som särskilt har påverkat straffvärdet eller rubriceringen: NN var innehavare av en reparationslicens och hade därmed rätt att inneha ett visst antal vapen och ammu- nition, förutsatt att det var fråga om legala vapen. De i målet aktuella vapnen var inte legala. Mängden ammunition översteg kraftigt den mängd som omfattades av reparations- licensen. Fråga har varit om en större mängd livsfarliga vapen, i flera fall laddade och som förvarats utan några som helst skyddsåtgärder. Det har också varit fråga om ett innehav som varat . Även om vapnen endast befunnit sig i NN:s bostad är omständig- heterna kring innehavet så allvarliga att gärningen inte kan bedömas på annat sätt än som grovt vapenbrott. Innehavet i åtp 2 har också avsett ett livsfarligt vapen, som använts vid tillfället, och en ansenlig mängd ammunition. Gärningen ska dock inte bedömas som grovt vapenbrott utan som vapenbrott av normalgraden. Det samlade straffvärdet bedömdes till fängelse . Hovrätt, avgörandedatum och målnummer Hovrätten för , , mål nr B 4296-12 Gärning: Åtalet om fattar fyra NN. NN 1 och 2 har tillsammans och i samförstånd innehaft av en halvautomatisk pistol av märket , kaliber 45 med magasin innehållande sex patroner på allmän plats i . I samband med innehavet har ett skott avlossats. Även innehaft en handgranat av typen splittergranat (brott mot lagen om brandfarliga och explo- siva varor). NN 3 har innehaft en halvautomatisk pistol kaliber av märket samt fem patroner i magasinet. NN 4 har Innehaft och förvarat två halvautomatiska pisto- ler i ett källarutrymme i . I en av pistolerna fanns ett magasin med sju patroner. Vidare har NN 4 har olovligen innehaft och överlåtit ovan nämnda vapen (pistoler) till NN 1 och NN 3. Faktorer som särskilt har påverkat straffvärdet eller rubriceringen: NN 1 och 2: Brotten är grova eftersom pistolen och handgranaten saknar legalt användningsområde, kan för- väntas komma till brottslig användning, är av särskilt farlig art och har innehafts på all- män plats. NN 3: Brottet är grovt då vapnet saknar legalt användningsområde, kan förväntas komma till brottslig användning samt har innehafts på allmän plats. NN1: Det samlade straffvärdet bedömdes till fängelse (domen avser även brott mot lagen om brandfarliga och explosiva varor, åtta stölder, två bedrägerier, två narkotika- brott av normalgraden och fyra bötesbrott). NN 2: Straffvärde fängelse . NN 3: Brottet är grovt då vapnet saknar legalt användningsområde, kan förväntas komma till brottslig användning samt innehafts på allmän plats. Straffvärde fängelse i åtta NN 4: Brotten är att bedöma som grova då NN 4 haft en central roll i samband med över- låtande av flera vapen som saknar legalt användningsområde. Vapnen har varit av särskilt farlig art och kan förväntas komma till brottslig användning. Straffvärde fängelse och . Endast NN 3 och 4 överklagade tingsrättens dom. Hovrätten fastställde domen. Tabell 1.2 Grovt vapenbrott Straffvärdet har bedömts vara fängelse i mellan och och två år Hovrätt, avgörandedatum och målnummer , , mål nr B 2997-13 Gärning: Åtp 1: Innehav av en revolver modell (kaliber .357) Magnum, ett kulgevär modell (kaliber .308) , ett dubbelpipigt hagelgevär modell Rizzini (kaliber 12), 43 hagelpatroner, 150 pistolpatroner, 79 revolverpatroner samt 17 kulgevärs- patroner (grovt brott enligt åklagaren). Åtp 2: Innehav av skjutvapen av modell (kaliber ) skarpladdad med sex kulor (brott av normalgraden enligt åklagaren). Faktorer som särskilt har påverkat straffvärdet eller rubriceringen: Innehavet i åtp 1 har avsett tre vapen som vart och ett är av farlig beskaffenhet och detta gäller i synnerhet för kulgeväret och det dubbelpipiga hagelgeväret som haft avsågade kolvar och pipor. Vapnen har varit svartmålade respektive tejpade på blanka delar för att vara mindre iögonen- fallande. Vapnen har varit funktionsdugliga och de har påträffats i NN:s bostad. När det gäller kulgeväret och det avsågade hagelgeväret har dessa förvarats lättillgängliga till- sammans med ammunition i en väska under sängen.