sou · H2B343 · 2014-06-23 00:00:00 — -L fick eller betingade sig inte någon ersättning för förvaringen, -L hade inte anledning att räkna med att narkotikan var avsedd att säljas via internet. H.K., som tillsammans med J, förmedlat kontakt mellan A och D om förvaring av mefedron, dömdes för medhjälp till grovt narkotikabrott till fängelse. Det ansågs styrkt att H.K. visste att förvaringen gällde mefedron. Vid bedömningen av brott- ets rubricering och straffvärde tog hänsyn till följande faktorer: var väl medveten om vad det var för slags verksamhet som A bedrev och att det ingick i affärsidén att använda olika för- varingsplatser som inte kunde kopplas till A, hade medverkat till brottet i mindre mån. Källarförrådsdomen (NJA 2012 s. 70) Brottsrubricering och straffvärdebedömning i narkotikamål (amfetamin). Den brottslighet som den tilltalade (K) gjort sig skyldig till i NJA 2012 s. 70 och som var av betydelse för straffmätningen bestod i innehav av dels amfetamin, dels amfetamin. K berättade att han använt amfetamin . Han brukade köpa amfetaminet en gång . Ungefär 40–räckte för en månads förbrukning. Efter det att polisen hade hittat amfetamin hos honom (den mindre mängden amfetamin) blev han försiktigare och började köpa mindre mängder i måna- den. Han köpte sitt amfetamin av samma person, som han visste sålde också till andra. Han lånade ut en nyckel till sitt källarförråd till sin leverantör för att denne, eller några andra personer, skulle förvara något där . Han förstod att det var narkotika. Han fick ingen ersättning utan räknade det som en väntjänst och hoppades att det skulle innebära att han även i fortsättningen skulle få betala samma pris som tidig- are trots att han börjat köpa mindre mängder åt gången. Vid sin bedömning utgick från att narkoti- kan i källarförrådet inte var K:s utan att den i stället tillhörde K:s leverantör eller någon i dennes omgivning. Med den utgångspunkten och med beaktande av mängden stod det enligt klart att narkotikan var avsedd att överlåtas. kom vidare fram till att det var klart att K förstått att det gällt amfetamin och att narkotikan var avsedd att säljas samt att mäng- den omfattades av hans uppsåt. I domen lyfte på nytt fram att rubriceringen grovt narkotikabrott är avsedd för de allvarligaste gärningarna, att mängden narkotika endast är en av flera omständigheter som ska beaktas vid rubriceringen och straffvärdebedömningen av narko- tikabrott och att omständigheter vid sidan av mängden ska till- mätas större betydelse än vad som har skett i praxis och att detta inte bara gäller vid grovt narkotikabrott utan även vid brott av normalgraden. anförde också att en omständighet av bety- delse för straffvärdet enligt 29 kap. 1 § är vilka avsik- ter eller motiv den tilltalade haft. En befattning med narkotika som inte är avsedd för eget bruk, t.ex. förvaring, har således, menade domstolen, generellt sett ett högre straffvärde än innehav av narko- tika för eget bruk. I linje med det ligger, framhöll domstolen, att ett narkotikabrott som står i ett direkt samband med ett eget nar- kotikamissbruk som regel inte är avsett att betecknas som grovt och har också allmänt sett ett lägre straffvärde. Typsituationen är, enligt , att någon köper narkotika för att själv använda den och att det då kan röra sig om beaktansvärda mängder – t.ex. vid samköp – hindrar inte att det i regel ska anses vara fråga om narkotikabrott av normalgraden. Eget narkotikamissbruk utgör emellertid inte i sig, betonade domstolen, en generellt förmildrande omständighet, lika lite vid narkotikabrott som vid andra brott. Vid bedömningen av brottets rubricering och straffvärde (för- varingen av det större amfetaminpartiet) tog hänsyn till följande faktorer: -narkotikahanteringen hade inte varit av något mer sofistikerat slag eller haft inslag av särskild hänsynslöshet, -K:s inblandning hade varit tillfällig och kortvarig, -K hade inte utlovats någon ersättning även om han räknade med att dra fördelar av förvaringen, -K:s delaktighet i leverantörens narkotikaverksamhet hade varit passiv och okvalificerad (om än inte betydelselös), -K hade inte haft någon fysisk eller administrativ befattning med narkotikan. Sammantaget gjorde bedömningen att brottet skulle rubriceras som narkotikabrott av normalgraden. Straffvärdet fick enligt , med beaktande även av sorten och mängden narkotika, anses motsvara fängelse och sex måna- der. Den samlade brottsligheten bedömdes ha ett straffvärde som motsvarade fängelse och , vilket också blev påföljden. Tabellvärde 2009 avseende amfetamin var fäng- else och avseende fängelse. Riktvärde 2013 för befattning med amfetamin är fängelse och för åtta månaders fängelse. Målvaktsdomen (NJA 2012 s. 115) Brottsrubricering och straffvärdebedömning i narkotikamål (ecstasy). I NJA 2012 s. 115 hade den tilltalade (R) bl.a. gjort sig skyldig till narkotikabrott genom att han förvärvat MDMA (ecstacy) i överlåtelsesyfte, varav han förvarat , över- låtit och bjudit ut 6–. R, som var blandmissbrukare , hade agerat säljare åt en kamrat som i sin tur hade köpt partiet om MDMA via internet. Kamraten hade hållit på med liknande verksamhet , han hade flera hemsidor där han bjöd ut narkotika till försäljning och hade ett stort kontaktnät. Själv skulle R medverka som målvakt och säljare för att tjäna pengar. R:s uppgift var att förvara narkotikan, ta emot betalning för gjorda beställningar, paketera narkotikan och posta den. Det var kamraten som tog emot beställningarna via hemsidan. Avtalet mellan R och kamraten var att de skulle dela lika på vinsten. I domen framhöll att domstolen, med början i Mefedrondomen, tagit avstånd från den straffvärdebedömning som hade utvecklats i domstolarna, särskilt när det gällde grova narkotikabrott samt att mängden narkotika således endast är en av flera omständigheter som ska beaktas vid rubriceringen och straff- värdebedömningen av narkotikabrott och att omständigheter vid sidan av mängden ska tillmätas större betydelse. Av Högsta domstolens praxis följer, uttalade domstolen med hänvisning till NJA 2004 s. 354 och Internetförsäljningsdomen, att bedömningen ska ske med beaktande av den roll som gärnings- mannen har haft när det gäller narkotikahanteringen i vidare mening, graden av delaktighet i hanteringen och, vid mer organiserad verk- samhet, den ställning som den tilltalade intagit i organisationen. Av betydelse är därvid, framhöll , vilken insikt den tilltalade har haft rörande narkotikahandelns organisation och hans eller hennes eget syfte med hanteringen samt fördelningen av brottslighetens ekonomiska utbyte. När det gäller ecstasys farlighet hade domstolarna fram till den nu aktuella domen gjort stor skillnad mellan ecstasy och amfetamin när det gäller hur narkotikabrotten ska rubriceras och straffvärde- bedömas, varvid ecstasy ansetts mycket farligare. En sådan skillnad hade också kommit till uttryck i narkotikatabellerna. Enligt saknades det dock stöd för att anse skillnaden i farlighetshänseende mellan ecstasy och amfetamin vara mer än be- gränsad. Vid bedömningen av det aktuella brottets rubricering och straff- värde tog hänsyn till följande faktorer: brottet hade begåtts inom ramen för en organiserad narkotika- handel, vilket R hade full insikt om, R:s roll i hanteringen hade varit av avgörande betydelse för att narkotikahandeln skulle fungera, eftersom handeln ägde rum via internet hade brottsligheten varit ägnad att leda till en omfattande spridning av narkotika, R:s delaktighet hade skett i syfte att tjäna pengar och han skulle få hälften av vinsten. Enligt rörde det sig visserligen inte om det all- varligaste slaget av organiserad narkotikahandel, men på grund av omständigheterna kring brottsligheten, tillsammans med sorten och mängden narkotika, var brottet ändå av ett så allvarligt slag som rubriceringen grovt narkotikabrott är avsedd för. Brottet bedömdes därför som grovt. Straffvärdet motsvarade enligt fängelse , vilket också blev påföljden. I litteraturen fanns vid tiden för domen en särskild tabell för ecstasy, men enligt kan alltså ecstasy inte anses vara särskilt mycket farligare än amfetamin. Tabellvärde 2009 avse- ende amfetamin var någonstans mellan två och fängelse (tabellvärde 2009 för befattning med var fängelse och för ). Riktvärde 2013 för befattning med ecstasy är fängelse och för fäng- else. Riktvärdena för ecstasy motsvarar i fråga om mängd och straffvärde helt riktvärdena för amfetamin. Nittiosjukilosdomen (NJA 2012 s. 144) Straffvärdebedömning av transport, förvaring och innehav av cannabisharts. I NJA 2012 s. 144 hade den tilltalade (P) gjort sig skyldig till narkotikabrott genom att han inom transporterat cannabisharts. Han hade därefter förvarat narkotikan. P hade missbrukat hasch i ungefär , men hade trots det kunnat fungera socialt. Han hade haft arbete och sambo och bodde i eget hus. Sin narkotika hade han köpt av samma person. Leverantören hade frågat om han kunde tänka sig att hämta ett parti hasch mot ersättning i form av 2 hekto hasch. P trodde att det skulle röra sig om ett par påsar eller som mest . Han accepterade erbjudandet och fick de 2 hektona. P fick besked om var han skulle hämta narkotikan. När P kom dit konstaterade han att det rörde sig om fyra stora väskor och att mängden narkotika var mycket större än han hade fått uppgift om. P tyckte i det läget att han inte kunde backa ur även om han aldrig skulle ha ställt upp om han i förväg hade vetat att det rörde sig om så mycket narkotika. Väskorna lastades in i P:s bil och P körde tillbaka till sin bostad där han placerade dem under sängen. Han undersökte en av väskorna och tog ut en haschkaka om som extra betalning, eftersom det rörde sig om en så stor mängd narkotika. Narkotikan skulle hämtas . Detta blev emellertid inte av eftersom P greps av polis. Sammantaget hade P hand om narkotikan i . I domen hänvisade till sin nya narkotika- praxis (Mefedrondomen, MDPV-domen I och II och Internet- försäljningsdomen) i vilken domstolen, särskilt när det gäller den allvarligare narkotikabrottsligheten, inskärpt betydelsen av att andra faktorer än sort och mängd narkotika ges ett avgörande inflytande över bedömningen av brottslighetens straffvärde. För att detta ska vara möjligt måste, betonade , betydelsen av sort och mängd narkotika tonas ned. Det måste helt enkelt, framhöll , inom straffskalan – särskilt för grovt narkotika- brott – finnas ett tillräckligt utrymme för beaktande av sådana faktorer som omfattningen av brottsligheten, den eventuella yrkes- mässighet som har präglat den, dess farlighet samt graden av hän- synslöshet. Detta innebär, enligt , dels att beteckningen grovt brott ska reserveras för de narkotikabrott som verkligen kan sägas vara allvarliga, dels att den övre delen av straffskalan för grovt brott ska förbehållas fall i vilka man kan tala om brottslighet som har präglats av en verkligt betydande farlighet eller hänsynslöshet. En följd av detta är, menade domstolen, att det s.k. mängdrekvisitet visserligen, även ensamt, i vissa fall bör kunna motivera att ett nar- kotikabrott ska bedömas som grovt. Det bör även, uttalade dom- stolen, kunna ligga till grund för ett straff som är klart högre än minimistraffet för grovt narkotikabrott. Men enbart mängden bör i allmänhet, enligt , inte föranleda bedömningen att straffvärdet motsvarar ett fängelsestraff som sträcker sig över minimistraffet för grovt brott. I sammanhanget fram- höll domstolen dock att den betydelse som tillmäts mängden nar- kotika måste tillåtas variera något med preparatets farlighet. Eftersom mängden hasch i det förevarande målet hade varit synnerligen stor och då hanteringen hade innefattat transport, för- och innehav av narkotikan saknades det enligt Högsta dom- stolen utrymme för någon annan bedömning än att brottet var grovt. Detta innebar att straffvärdet motsvarade fängelse . Vid bedömningen av om straffvärdet motsvarade ett längre fängelsestraff än minimistraffet tog hänsyn till följande faktorer (hänsyn måste härvid även ha tagits till mängden, även om det inte sägs uttryckligen): narkotikahanteringen hade avsett cannabisharts (hasch), vilken narkotikasort får bedömas som mindre farlig än exempelvis amfetamin och som en avsevärt mindre farlig drog än exempelvis kokain och heroin, P hade fått ersättning för sitt uppdrag även om betalningen, med hänsyn till storleken av narkotikapartiet, varit förhållandevis begränsad, P uppfattade det så att uppdraget avsåg en avsevärt mindre mängd narkotika, vilket borde tillmätas viss betydelse i mildrande rikt- ning, trots att han varit beredd att hantera en ganska obestämd mängd narkotika och att han kunde ha dragit sig ur uppdraget när det visade sig att partiet var större än han trott, P kunde knappast sägas ha blivit utnyttjad eftersom han inte befunnit sig i någon utsatt social situation, P:s roll hade varit liten i sammanhanget och han hade inte tagit några egna initiativ vid transporten utan endast följt de anvis- ningar som han hade fått, P:s insats var begränsad till en transport inom och en mycket kort tids innehav och förvaring, P hade visserligen förstått att han hade kommit i kontakt med en organiserad brottslighet av allvarligt slag, men det hade inte kommit fram att han hade haft någon som helst kännedom om hur denna hade varit upplagd och vilken allmän omfattning som den hade haft. De uppräknade faktorerna innebar sammanfattningsvis enligt att straffvärdet av gärningen var något lägre än vad en bedömning grundad på endast sort och mängd skulle leda till. Straffvärdet motsvarade enligt fängelse , vilket också blev påföljden. Tabellvärde 2009 för befattning med cannabis var (drygt) fängelse, vilket också var det straff som tingsrätten dömde ut. Hovrättens dom meddelades , dvs. efter att meddelat Mefedrondomen. Hovrätten, som i sin dom tagit intryck av Mefedrondomen, ansåg straffvärdet vara just fängelse. Riktvärde 2013 för befattning med cannabis stannar på /och . Bagageutrymmesdomen (NJA 2012 s. 510) Brottsrubricering och straffvärdebedömning av narkotikabrott (4 973 tabletter ecstasy). I NJA 2012 s. 510 hade den tilltalade (C) bl.a. gjort sig skyldig till narkotikabrottslighet bestående i att olovligen ha innehaft och för- varat 4 973 tabletter ecstasy. C hade tagit emot ecstasytabletterna genom att han tillät andra personer att lägga en plastpåse med tabletterna i bagageutrymmet i hans bil när den var uppställd i garaget till den fastighet där han bodde. C hade förstått att påsen innehöll ecstasytabletter, men han visste inte hur många. Han trodde att det rörde sig om kanske upp till 1 000 tabletter. C hade uppgett att han inte skulle ha gått med på att ta emot och förvara tabletterna om han hade vetat att mäng- den uppgick till cirka 5 000. Domstolarna hade emellertid kommit fram till att C insåg att det fanns en avsevärd risk för att påsen innehöll så mycket som närmare 5 000 tabletter och att detta för- hållande, dvs. att påsen faktiskt innehöll så många tabletter, inte ut- gjorde ett relevant skäl för C att avstå från gärningen. Gärningen, dvs. innehav och förvaring av 4 973 tabletter ecstasy, omfattade alltså dels insiktsuppsåt (de cirka 1 000 tabletterna), dels likgiltig- hetsuppsåt (de övriga tabletterna) från C:s sida. C:s uppdrag bestod i förvaring av narkotikan i ungefär . För sin insats skulle C få 50 tabletter. Det fanns inga uppgifter om vilka personer i övrigt som varit inblandade i narkotikahanteringen, varför narkotikan för- varades hos C, hur narkotikahanteringen bedrevs eller vad den syftade till. I domen tog , mot bakgrund av domarna som domstolen meddelat och framåt, upp betydelsen av sort och mängd narkotika när det gäller gradindelning och straff- värde. Domstolen uttalade därvid bl.a. följande. Bedömningen av narkotikabrott, både när det gäller gradindelningen och beträffande straffvärdet, ska ske på ett nyanserat sätt med beaktande av samt- liga de omständigheter som är av betydelse. Särskilt ska observeras att vid en given sort är mängden narkotika endast en faktor bland andra som ska inverka på bedömningen. Mängdfaktorns relativa betydelse kan vara ganska stor vid mindre allvarlig brottslighet men betydligt mindre vid brottslighet av allvarligare slag. Redan vid brottslighet som straffvärdemässigt befinner sig strax under eller vid gränsen för grovt brott spelar sort och mängd en förhållandevis mindre roll, medan sådana omständigheter som yrkesmässighet, organisationsgrad, vinningssyfte och hänsynslöshet vid spridningen av narkotikan träder i förgrunden. Innehav eller annan befattning med stora mängder narkotika kan i och för sig tala för att narkotika- hanteringen har varit av det slaget att det har rört sig om en yrkes- mässig och organiserad verksamhet som har bedrivits i vinnings- syfte eller i övrigt på ett hänsynslöst sätt. Att någon har hanterat en stor mängd narkotika behöver emellertid inte betyda att han eller hon har haft del i en verksamhet av nu angivet slag eller har känt till att en sådan har förekommit. Att den hanterade mängden narkotika har varit mycket stor är dock ett bevisfaktum som talar i denna riktning. Enligt vad vidare uttalade hindrar inte det förhållandet att sort och mängd endast är faktorer bland andra av betydelse för ett narkotikabrotts svårhetsgrad att dessa ofta i prak- tiken bildar utgångspunkt för bedömningen. Men det är, enligt domstolen, väsentligt att bedömningen inte stannar där. Om det i rättspraxis kan anges när ett narkotikabrott är att bedöma som grovt utifrån endast sort och mängd får domstolarna, menade , en utgångspunkt för sina bedömningar. Det skulle också enligt vad domstolen uttalade underlätta ställningstagandet till sådana preliminära frågor där minimistraffet (fängelse ) har betydelse. Det gäller enligt fastän det står klart att den slutliga bedömningen, med hänsyn till vad som kommer fram i utredningen beträffande andra straffvärdepåverkande omständigheter, kan mynna ut i att brottet inte var av så allvarligt slag att den stränga straffskalan för grovt brott ska tillämpas. Omvänt kan det naturligtvis också, menade domstolen, inträffa att en första bedöm- ning, grundad på endast sort och mängd, som går ut på att en gärning utgör narkotikabrott av normalgraden får ändras till att det rör sig om ett grovt brott när en mer komplett bild av gärningen framträder. När det gäller amfetamin uttalade , mot bak- grund av Källarförrådsdomen, att en hantering av amfetamin, vid sådana omständigheter som normalt förekommer vid hantering av en sådan mängd – och där det inte förekommer några omständigheter som talar i motsatt riktning – kan vara att bedöma som ett grovt brott. När det gäller ecstasy bör enligt vad uttalade – innan tillräckligt underlag för en sammanvägd och slutlig bedömning föreligger och om inga andra omständigheter av betydelse har kommit fram – cirka 5 000 tabletter (förutsatt att varje tablett innehåller verksam substans) eller motsvarande mängd pulver (dvs. ) mera generellt kunna tas som riktpunkt för att det rör sig om ett grovt brott. Vid bedömningen av det aktuella brottets rubricering och straff- värde tog hänsyn till följande faktorer: det rörde sig om en stor mängd ecstasy (mängden i sig innebar att det skulle kunna röra sig om ett grovt narkotikabrott), C:s brottslighet inskränkte sig till en mycket kort tids förvaring av narkotikan, C:s delaktighet hade i och för sig varit självständig, men sam- tidigt passiv och okvalificerad, C skulle för sin insats få ersättning i form av tabletter, men han hade inte någon del i vinningen av brottsligheten, C dömdes när det gällde mängden tabletter i stor utsträckning med tillämpning av principerna för likgiltighetsuppsåt (situationen vid brottet var dock inte sådan att detta förhållande i någon nämnvärd grad inverkade på straffvärdet). Sammantaget ansåg att omständigheterna inte var sådana att brottet borde bedömas som grovt, utan som narko- tikabrott av normalgraden. Straffvärdet motsvarade enligt dom- stolen fängelse . C dömdes även för viss annan brottslighet, varför påföljden bestämdes till fängelse sex måna- der. I litteraturen fanns vid tiden för domen en särskild tabell för ecstasy, men enligt vad uttalat i Målvaktsdomen och även i den nu aktuella domen kan ecstasy inte anses vara särskilt mycket farligare än amfetamin. Tabellvärde 2009 avseende amfetamin var fängelse. Riktvärde 2013 för befatt- ning med ecstasy är fängelse. Som nämnts, mot- svarar riktvärdena för ecstasy i fråga om mängd och straffvärde helt riktvärdena för amfetamin. Kokainhandelsdomen (NJA 2012 s. 528) Brottsrubricering och straffvärdebedömning av narkotikabrott (87,kokain). I NJA 2012 s. 528 hade den tilltalade (D) i överlåtelsesyfte för- värvat kokain. När D hade förvärvat kokainet hade han tagit hem det till sin lägenhet. Där hade han delat upp en del av narkotikapartiet i portioner () och förpackat dessa i s.k. redlinepåsar. Han greps av polis när han var på väg till . Då hade han sammanlagt av partiet på sig. D:s avsikt var att sälja kokainet för att få in pengar. Han hade ingen särskild plan för hur det skulle gå till, men avsikten var att han skulle sälja till vem som helst som ville köpa, dock inte till personer . Med hänvisning till uttalandena i Bagageutrymmesdomen om det relevanta i att i rättspraxis ange när ett narkotikabrott är att bedöma som grovt utifrån endast sort och mängd så att domstolarna får en utgångspunkt för sina bedömningar, angav i domen att för kokain bör som riktpunkt gälla – om inga andra omständigheter av betydelse har kommit fram – att en hantering av ungefär kan antas vara att hänföra till grovt brott. När det gällde det aktuella brottet konstaterade dom- stolen att brottsligheten avsett hantering av en stor mängd kokain, men att en bedömning utifrån endast sort och mängd knappast ledde till att gärningen utgjorde ett grovt brott. Vid bedömningen av det aktuella brottets rubricering och straffvärde tog emellertid hänsyn även till följande faktorer: D hade full kännedom om vad det var för preparat som han hanterade, det helt överskuggande syftet med gärningen var att D skulle sälja narkotikan för att på så sätt berika sig själv, försäljningen skulle ske till vem som helst som ville köpa, låt vara att avsikten var att ungdomar skulle vara undantagna, det rörde sig om handel med narkotika med ett utpräglat försäljnings- och vinstsyfte. Sammantaget ansåg att gärningen innehållit ett så stort mått av hänsynslöshet att den var att bedöma som grovt narkotikabrott med ett straffvärde som motsvarade fängelse , vilket också blev påföljden. Tabellvärde 2009 avseende kokain var fängelse och gränsen för grovt brott gick vid . Riktvärde 2013 för befattning med kokain är fängelse. Cannabissmugglingsdomen (NJA 2012 s. 535) Brottsrubricering och straffvärdebedömning avseende en narkotikatransport från till (drygt cannabis). I NJA 2012 s. 535 hade de båda tilltalade (de danska medborgarna M och drygt 20-åriga ) transporterat sammanlagt nästan cannabisharts från till . Av omständigheterna i målet hade annat inte framkommit än att M och N var utpräglade kurirer. N ville inte uttala sig över huvud taget och M hävdade att han på grund av en påstådd skuld till en person som han tidigare köpt hasch av blivit hotad att föra en väska, som han förstod inne- höll cannabis, till . I domen uttalade sig om hur en kurirs gär- ning ska bedömas. Domstolen hänvisade här till rättsfallet NJA 1991 s. 255 då en person vid upprepade tillfällen tagit befattning med stora mängder narkotika såsom kurir i en organiserad yrkes- mässig internationell verksamhet av stor omfattning. I den domen konstaterade att kuriren vid en på detta sätt organiserad verksamhet som regel utgör en viktig länk i distribu- tionskedjan. Även om personen i fråga hade fått endast blygsam ersättning för sin insats förtjänade han enligt domstolen ett strängt straff. Enligt var det emellertid i det målet fråga om en avancerad kurirverksamhet av ett helt annat slag än den som var aktuell i det förevarande målet.