sou · H2B350 · 2014-06-24 00:00:00 — 11.inom sin verksamhet för en effektiv energianvändning, beakta behoven av funktionalitet, hanterbarhet och andra konsumentaspekter vid utformning av märkning och tekniska standarder samt vid provning av energianvändande utrustning, 12.bistå i att tillvarata intressen i de internationella klimatfonder som deltar i inom ramen för ramkonvention om klimatförändringar, samt för de multilaterala utvecklingsbankerna, 13.tillsammans med delta i arbetet med att genomföra och föreslå förbättringar av systemet för handel med utsläppsrätter, 14.medverka i och förvärva utsläppsenheter från projekt eller program inom ramen för de projektbaserade flexibla mekanismerna gemensamt genomförande och ren utveckling under Kyoto- protokollet till ramkonvention om klimat- förändringar (Kyotoprotokollet) samt liknande marknadsbaserade flexibla mekanismer upprättade under denna ramkonvention eller inom ramen för och rådets beslut nr 406/2009/EG av om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen till 2020 (ansvars- fördelningsbeslutet) som ett led i utvecklandet av mekanismer för internationell utsläppshandel och i syfte att bidra till att uppnå internationella åtaganden och nationella mål, 15.medverka i genomförandet av det regionala tillväxtarbetet med utgångspunkt i förordningen (2007:713) om regionalt tillväxt- arbete och i enlighet med prioriteringarna i gällande nationell strategi för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och syssel- sättning, till att de regelverk och rutiner som myndigheten disponerar över är kostnadseffektiva och enkla för medborgare och företag, 17.ha ett samlat ansvar för information och för att ta fram underlag i enlighet med artiklar och definitioner i och rådets direktiv /28/EG om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor och om ändring och ett senare upphävande av direktiven /77/EG och 2003/30/EG samt i enlighet med bilagorna II, III, V, VI och VII till direktivet, ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett med andra berörda myndigheter i detta arbete, och och, efter att ha hört och, efter att ha hört beredskap redovisa ett identi- beredskap redovisa ett identi- olja och gas enligt rådets direktiv olja och gas enligt rådets direktiv 2008/114/EG av 2008/114/EG av 2008 om identifiering av, och 2008 om identifiering av, och kritisk infrastruktur och bedöm- kritisk infrastruktur och bedöm- ning av behovet att stärka ning av behovet att stärka skyddet skyddet av denna. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2009:945) med instruktion för Regeringen föreskriver att det i förordningen (2009:945) med instruktion för ska införas två nya paragrafer, 2 a och 5 a §§, av följande lydelse. 2 a § ska 1.inom sitt verksamhetsområde ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett förändrat klimat och samverka med andra berörda myndigheter i detta arbete, och 2.bistå länsstyrelserna i det regionala arbetet med klimat- anpassning med det underlag och den expertkunskap de behöver. ska i samverkan med Lantmäteriet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och geologiska undersökning upprätta en kartdatabas över risken för ras, skred och stranderosion inom bebyggda områden, potentiella exploaterings- områden och områden som är viktiga för nationell och regional infrastruktur. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2009:1464) med instruktion för Regeringen föreskriver att det i förordningen (2009:1464) med instruktion för ska införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse. Myndigheten ska inom sitt verksamhetsområde ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett förändrat klimat och samverka med andra berörda myndigheter i detta arbete. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2008:1233) med instruktion för geologiska undersökning Regeringen föreskriver att det i förordningen (2008:1233) med instruktion för geologiska undersökning ska införas en ny paragraf, 8 a §, av följande lydelse. 8 a § geologiska undersökning ska 1.inom sitt verksamhetsområde ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett förändrat klimat och samverka med andra berörda myndigheter i detta arbete, och 2.bistå länsstyrelserna i det regionala arbetet med klimat- anpassning med det underlag och den expertkunskap de behöver. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2009:974) med instruktion för Regeringen föreskriver i fråga om förordningen (2009:974) med instruktion för dels att 5 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas två nya paragrafer, 5 a och 5 b §§, av följande lydelse. ska inom sitt verksamhetsområde särskilt 1.svara för den allmänna meteorologiska, klimatologiska, hydrologiska och oceanografiska tjänsten, 2.svara för varningstjänster och aktivt samverka med berörda myndigheter, 3.producera och förmedla meteorologiskt, klimatologiskt, hydrologiskt och oceanografiskt beslutsunderlag, 4. producera, 4. producera, sammanställa och förmedla information och kunskap om klimatförändringar, 5. ha beredskap och biträda berörda myndigheter vid allvarliga störningar i samhället, 6. öka samhällsnyttan med sin verksamhet genom att bedriva uppdragsverksamhet gentemot andra myndigheter och genom att bedriva affärsverksamhet, 7. samarbeta med svenska myndigheter och med utländska organisationer inom och utom Europeiska unionen, och 8. samråda med Försvarsmakten i frågor av allmän militär betydelse. 1 Senaste lydelse 2013:1045. 1.inom sitt verksamhetsområde ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett förändrat klimat och samverka med andra berörda myndigheter i detta arbete, 2.bistå länsstyrelserna i det regionala arbetet med klimat- anpassning med det underlag och den expertkunskap de behöver, och 3.samordna berörda myndigheters underlag och stöd till läns- styrelsers och kommuners arbete med klimatanpassning. ska driva ett nationellt centrum för klimatanpassning. Inom ramen för denna uppgift ska 1.i samverkan med andra berörda myndigheter producera, sammanställa och till olika samhällssektorer förmedla information och kunskap om klimatanpassning, 2.samordna berörda myndigheters arbete med att ta fram underlag om klimatanpassning, och 3.samla in och sprida information om forskning och utveckling inom områdena klimatförändringar och klimatanpassning. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2010:185) med instruktion för Regeringen föreskriver att det i förordningen (2010:185) med instruktion för ska införas en ny paragraf, 11 a §, av följande lydelse. Myndigheten ska inom sitt ansvarsområde ta initiativ till, stödja och följa upp arbete med anpassning till ett förändrat klimat och samverka med andra berörda myndigheter i detta arbete. Denna förordning träder i kraft . Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen 2Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen 2.1Mark och vatten påverkar varandra En hållbar markanvändning är en förutsättning för att vi ska kunna nå de vattenpolitiska målen. har vattnet stor betydelse för markanvändningen. En god vattenkvalitet är en förutsättning för dricksvattenförsörjning, jordbruk, skogsbruk, turism och industri. Vatten används på många sätt, exempelvis till dricksvatten, odling, friluftsliv, energiproduktion, transporter eller renings- processer. Verksamheter på land påverkar i stor utsträckning vattnets kvalitet, den biologiska mångfalden och organismernas livsmiljö, kulturmiljövärden och friluftsliv. Jord- och skogsbruk kan medföra en förändrad hydrologi samt utsläpp och urlakning av ämnen, bebyggelse och hårdgjorda ytor kan medföra utsläpp av farliga ämnen, dammar förändrar eller hindrar vattnets väg och transporter leder till utsläpp av partiklar och förbrännings- produkter. En långsiktigt hållbar markanvändning måste därför vara en integrerad del i en sammanhållen och hållbar vattenpolitik, och vice versa. Vi har haft i uppdrag att ta fram en strategi för en långsiktigt hållbar markanvändning1 och en strategi för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik. Eftersom mark och vatten naturligt hänger samman och påverkar varandra kan, och bör inte, några knivskarpa gränser mellan strategierna dras. Istället utgör strategierna integ- rerade delar i arbetet för att nå miljökvalitetsmålen. Därför redo- visar vi båda strategierna samlat i detta betänkande. 1 I uppdraget till Miljömålsberedningen ingår att analysera hur begreppet långsiktigt hållbar markanvändning kan definieras. Denna analys gjorde vi i Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar markanvändning (SOU 2012:15). Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen 2.2Många och växande anspråk på marken En långsiktigt hållbar markanvändning är avgörande för att vi ska kunna nå flertalet av våra miljökvalitetsmål2. Det gäller framför allt Begränsad klimatpåverkan, Myllrande våtmarker, Levande skogar, Ett rikt odlingslandskap, Storslagen fjällmiljö, God bebyggd miljö och Ett rikt växt- och djurliv. Markanvändningen har också stor påverkan på andra miljökvalitetsmål, inte minst Giftfri miljö, Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag och Hav i balans samt levande kust och skärgård. För att uppnå många av miljökvalitetsmålen krävs att eko- systemens resiliens3 och deras förmåga att tillhandahålla ekosys- temtjänster4 upprätthålls. Viktiga ekosystemtjänster som kan säkerställas genom en långsiktigt hållbar markanvändning är t.ex. mat, bränsle, ren luft, rent vatten, nedbrytning av miljögifter, produkter från skog, rekreation och upplevelser. Hur vi använder marken är avgörande för flera näringar som jordbruk, skogsbruk, turism och energiproduktion. Markanvändningen är även av stor betydelse för infrastrukturen, den regionala utvecklingen och kulturmiljön. Anspråken på marken är stora och sannolikt växande. Markanvändningen påverkas bl.a. av globala konsumtionsmönster, befolkningsutveckling, globalisering och teknikutveckling. Klimat- förändringarna kommer att förändra mönstren för livsmedels-, varu- och energiproduktion. Ökande anspråk på marken innebär potentiellt ökande konflikter om marken och dess användning. En hållbar markanvändning innebär bl.a. verksamhet som kan ha en god ekonomisk avkastning och som bevarar markens, vattnets och ekosystemens produktionsförmåga samt inte leder till lång- siktigt negativ miljöpåverkan eller medför negativ påverkan på människors sociala välfärd. Hur marken bör användas kommer alltid att vara förknippat med svåra val. För att åstadkomma en långsiktigt hållbar mark- användning måste därför olika intressen och anspråk på marken beaktas och vi måste göra långsiktiga avvägningar mellan olika 2Preciseringar till miljökvalitetsmålen finns i Ds 2012:23, (2012), Svenska miljömål - preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första uppsättning etappmål. 3Resiliens är en egenskap som beskriver ett ekosystems förmåga att tolerera förändringar och störningar utan att det förändras till ett system med helt andra strukturer och funktioner. 4Ekosystemtjänster är de nyttor som människor får från ekosystemen. Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen Syftet med vårt förslag till strategi är att göra dessa långsiktiga politiska avvägningar. Strategin för en långsiktigt hållbar markanvändning omfattar totalt tre delbetänkanden där det här betänkandet utgör slutbetänkande. I Plan för framtagandet av en strategi för långsiktigt hållbar mark- användning (SOU 2012:15) gjorde vi en övergripande problemanalys och identifierade utifrån den några särskilt svåra frågor som kräver långsiktiga politiska avvägningar. Dessa frågor behandlas i dels delbetänkandet Långsiktigt hållbar markanvändning – del 1 (SOU 2013:43), som överlämnades till regeringen , dels detta betänkande. I detta betänkande fokuserar vi på hur styrningen av markanvändningen kan utvecklas för ett ökat helhetsperspektiv, med särskild inriktning på samhällets behov av anpassning till ett förändrat klimat och främjande av en grön infrastruktur. Vi tar också upp hur vi ska uppnå en hållbar användning av jordbruks- mark. Vi föreslår etappmål för de viktigaste insatserna inom dessa områden och väljer de åtgärder som vi bedömer är mest verknings- fulla och kostnadseffektiva. beslutade och föreslagna etapp- mål som rör markanvändning utgör en integrerad del i strategin5. 2.3Stora utmaningar för vattenmiljön Sex av miljökvalitetsmålen har en direkt anknytning till vatten – Bara naturlig försurning, Ingen övergödning, Levande sjöar och vattendrag, Grundvatten av god kvalitet, Hav i balans samt levande kust och skärgård och Myllrande våtmarker. Utöver dessa har flera andra av miljökvalitetsmålen en nära koppling till de vatten- anknutna målen, t.ex. Begränsad klimatpåverkan, Giftfri miljö och Ett rikt växt- och djurliv. De vattenrelaterade målen är också nära sammankopplade med flera av de miljökvalitetsmål som rör mark och markanvändning. Exempelvis påverkar insatser för att nå målen om Levande skogar och Ett rikt odlingslandskap möjligheterna att nå de vattenrelaterade målen. I vissa fall överlappar målen varandra eftersom vatten- aspekter ingår i preciseringarna till de miljökvalitetsmål som rör mark och tvärtom. Det finns flera stora utmaningar som måste hanteras för att vi ska nå de vattenrelaterade miljökvalitetsmålen. För att nå målen 5 Beslutade och föreslagna etappmål återfinns i bilaga. Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen krävs att ekosystemens resiliens och deras förmåga att tillhanda- hålla ekosystemtjänster upprätthålls. Att ta ett helhetsperspektiv på havs- och sötvattensmiljön bidrar till detta. Vattenområdet präglas i hög grad av styrning i lager på lager och en komplex administrativ struktur. ingår i flera olika internationella samarbeten om vatten. EU:s ramdirektiv för vatten6 och havsmiljödirektivet7 är av stor betydelse för nationella insatser inom området. Även regionala samarbeten som t.ex. Helsingfors- kommissionen i konventionen om skydd av miljö (SÖ 1996:22) och Ospar, konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten (SÖ 1994:25) är viktiga. Fokus för det fortsatta vattenmiljöarbetet bör ligga på genom- förande och uppföljning av åtgärder. Många insatser kan hanteras i den löpande förvaltningen medan andra kräver noggranna avväg- ningar mellan olika samhällsmål. För att åstadkomma en samman- hållen och hållbar vattenpolitik måste olika intressen och anspråk på vattnet beaktas. Syftet med vårt förslag till strategi är att göra dessa långsiktiga politiska avvägningar. Strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik fokuserar på hur vattenresurserna kan förvaltas för framtiden, med särskild inriktning på farliga ämnen, skydd och restaurering av vattenområden, hållbar näringsbelastning och hållbar fiskförvaltning. Vi tar också upp frågan om en tydligare styrning inom havs- och vattenmiljöområdet, i syfte att förbättra förutsättningarna för att nå miljökvalitetsmålen. Vi föreslår etappmål för de viktigaste insatserna inom dessa områden och väljer de åtgärder som vi bedömer är mest verkningsfulla och kostnadseffektiva. Detta skapar en god grund för den prioritering och kraftsamling som krävs i arbetet för en bättre havs- och vattenmiljö. beslutade och föreslagna etappmål som rör vatten utgör en integrerad del i strategin8. 6Europaparlamentets och rådets direktiv /60/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område. 7Europaparlamentets och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område. Havsmiljödirektivet kallas officiellt ramdirektivet om en marin strategi. 8Beslutade och föreslagna etappmål återfinns i bilaga. Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen 2.4Grundläggande utgångspunkter för strategierna Vi har identifierat ett antal utgångspunkter (SOU 2013:43) som hjälp för att kunna välja så verkningsfulla och kostnadseffektiva insatser som möjligt för våra strategier. En långsiktigt hållbar markanvändning är en markanvändning som säkerställer viktiga ekosystemtjänster. För att uppnå en hållbar vattenpolitik är det också viktigt att utgå från ekosystemen och deras värden. Viktiga aspekter är ekosystemens förmåga att klara av framtida förändringar och att synliggöra värdet av ekosystem- tjänster. I SOU 2013:43 finns ett utvecklat resonemang om dessa aspekter som är lika giltiga för en hållbar vattenpolitik som för en hållbar markanvändning. 2.4.2Landskapet som en helhet I landskapet möts många olika värden och intressen – ekonomiska, ekologiska, estetiska, sociala och kulturella. Vi behöver utveckla en helhetssyn på landskapets värden och en hållbar förvaltning av dessa. En helhetssyn på landskapet inkluderar även vattnet. När man ser till en sektor och ett samhällsmål i taget finns det risk att man fattar beslut som är mindre bra för andra sektorer och andra samhällsmål. Vi riskerar att suboptimera användningen av land- skapet och därigenom få en sämre användning av samhällets resurser. Det är därför viktigt att statliga myndigheter samarbetar med varandra och med näringsliv, fastighetsägare och allmänhet när beslut om mark- och vattenanvändning fattas. Det är också ange- läget att kommunernas ansvar för den fysiska planeringen beaktas när sådana beslut fattas. 2.4.3Rättssäkerhet och legitimitet i den statliga styrningen Rättssäkerhet innebär att rättsregler är förutsägbara och tillämpas objektivt och effektivt. Mark- och vattenanvändning berör ofta komplicerade frågor. Det är emellertid angeläget att rättsäkerheten alltid säkerställs. Särskild uppmärksamhet behöver därför riktas åt Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen tydlighet och förutsägbarhet i rättsreglernas utformning och till- lämpning. En med rättsäkerheten närbesläktad fråga rör legitimiteten i den statliga styrningen. Legitimitet i styrningen är särskilt viktig när styrningen är beroende av medborgarnas samarbete för att bli framgångsrik. Inom såväl markanvändningsområdet som vatten- politiken finns många frågor där staten är beroende av med- borgarnas insatser för att politiken ska kunna genomföras i praktiken och bli framgångsrik. 2.4.4Hela samhällets insatser behövs En hållbar förvaltning av våra vattenresurser och en långsiktigt hållbar markanvändning förutsätter åtgärder och insatser från hela samhället. Staten har ansvar för lagstiftning, nationella mål, finans- iering och andra typer av åtgärder som t.ex. kunskapsspridning, men kan inte på egen hand skapa tillräckliga förutsättningar för att nå miljömålen. För att detta ska ske krävs att andra aktörer i samhället tar ansvar och initiativ. Medborgare, kommuner, närings- liv och frivilligorganisationer kan alla bidra till en hållbar använd- ning och bevarande av vattenresurserna och en hållbar markanvänd- ning. Vi utgår därför från att hela samhällets insatser krävs när vi identifierar behov av insatser. Det innebär särskilt: Den svenska marken ägs av ett stort antal små och några stora markägare. Markägarna har en avgörande roll för att vi ska uppnå en hållbar markanvändning inom ramen för de villkor som fastställs av samhället. De har därmed också stor betydelse för att åstad- komma en hållbar förvaltning av vattenresurser. Även rätten till fiske är fördelad mellan många ägare och med det ansvaret för att förvalta fisket. Äganderätten utgör grunden för en ansvarsfull mark- och resursanvändning. Med äganderätten följer både en brukanderätt och ett ansvar för att förvalta mark och andra resurser, både och . Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen Konsumtionen har en avgörande betydelse för att vi ska uppnå en hållbar utveckling inom alla områden. Vi uppmärksammar därför konsumtionens betydelse i alla våra strategier9. Hela samhället behöver medverka till en hållbar och medveten konsumtion för att vi ska uppnå en hållbar användning av mark och vatten. 2.5Planetens gränser och det globala perspektivet Det övergripande målet för miljöpolitiken är att till nästa gener- ation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser (Generationsmålet). De miljöutmaningar som vi står inför är i stor utsträckning globala. Arbetet för att nå miljökvalitetsmålen förutsätter en ambitiös miljöpolitik i , inom EU och i internationella sammanhang. Det är ofta en kombination av åtgärder på olika nivåer som krävs för att nå målen. Åtgärder nationellt, på EU-nivå och internationellt kan samverka på ett dynamiskt sätt som förbättrar möjligheterna att nå målen. bör på olika sätt verka för att uppnå miljökvalitets- målen både inom EU och internationellt. Det är också viktigt att de åtgärder vi vidtar nationellt bidrar till en global hållbar utveckling så att vi inte orsakar ökade miljö- och hälsoproblem i andra länder. Såväl en hållbar vattenpolitik som en hållbar markanvändning bör utgå från de tre hållbarhetsaspekterna: ekologisk, ekonomisk och social hållbarhet, samt ekosystemansatsen och ekosystemens resiliens. En hållbar mark- och vattenpolitik innebär därmed att användningen av och påverkan på mark och vatten inte leder till att 9 Konsumtionens betydelse för miljön är en av de utgångspunkter för en strategi för lång- siktigt hållbar markanvändning som Miljömålsberedningen antagit, se SOU 2012:15. Konsumtionens betydelse poängteras även i fördjupad utvärdering av miljömålen: (2012), Steg på vägen, Rapport 6500; och i den årliga uppföljningen av miljömålen: (2014), Miljömålen, Årlig uppföljning av miljö- kvalitetsmål och etappmål 2014, Rapport 6608. Strategier om mark och vatten för att nå miljömålen vissa gränsvärden överskrids och inte ger upphov till så stora störningar att ekosystemens funktioner i grunden förändras. Hur stora störningar som ett system klarar av är svårt att bedöma. En grupp forskare har utvecklat ett koncept med så kallade planetära gränsvärden (eng. planetary boundaries) för olika miljöproblem, bl.a. klimatförändringar, vattenanvändning och kemiska förändringar. Dessa är globala gränsvärden som är tänkta att definiera inom vilka gränser mänskliga aktiviteter bör hålla sig för att inte ge upphov till katastrofala miljöförändringar. Gräns- värdena samspelar med varandra och överskrids en gräns är risken stor att flera av de andra gränserna antingen förflyttas eller över- skrids. Inom tre av de nio områden som forskargruppen definierat10 bedömer de att gränsvärdena är överskridna på global nivå. Det gäller utsläpp av växthusgaser, förlust av biologisk mångfald och tillförsel av kväve till land och hav.11 Eftersom miljöproblemen i allt högre grad är globala och gränsöverskridande måste det globala perspektivet beaktas även på nationell nivå. Detta avspeglas också i generationsmålet. innebär den globala utvecklingen att vi har begränsad rådighet över många faktorer som påverkar möjligheterna att nå våra miljö- kvalitetsmål. Konceptet med planetära gränsvärden kan till viss del användas för att belysa kopplingen mellan miljömålsarbete och den globala miljöpåverkan. Konceptet har också integrerats i EU:s sjunde miljöhandlingsprogram Att leva gott inom planetens grän- ser12. Miljöhandlingsprogrammet beslutades och innehåller strategiska mål och riktlinjer för EU:s arbete med miljö- och klimatfrågor . 10De nio områdena med gränsvärden är utsläpp av växthusgaser, uttunning av ozonlagret, förändrad markanvändning, vattenanvändning, förlust av biologisk mångfald, försurning av haven, tillförsel av kväve och fosfor till land och hav, aerosoler i atmosfären och miljögifter. 11Rockström, J. m.fl. (2009), A safe operating space for humanity, Nature, vol. 122012/0377(COD), Decision of Parliament and of to 2020 "Living Well, Within the Limits of Our Planet". 3.1Aspekter av långsiktigt hållbar markanvändning