sou · H2B372 · 2014-11-05 00:00:00 — Förslaget medför nya arbetsuppgifter för , men kostnaderna för dessa torde rymmas inom befintliga anslag. Utredningen bedömer att de föreslagna bestämmelserna kommer att bidra till att antalet metallstölder minskar. Därmed kommer sam- hället att befrias från en del av de kostnader som stölderna medför . Förslaget kan omfattas av tjänstedirektivet till den del det berör vidareförsäljning av metallskrot. Vid en sådan bedömning måste förslaget i denna del anmälas enligt tjänstedirektivet (direktiv /123/EG). Utredningen bedömer att lagen kan träda i kraft och tillämpas på köp från och med detta datum. lag (20xx:xxx) om kontantförbud vid handel med avfall och skrot av vissa metaller Härigenom föreskrivs följande. Förbud mot kontanter, checkar och postväxlar 1 § Kontanter, checkar och postväxlar får inte användas som betal- ningsmedel i näringsverksamhet vid köp av varor som kan hänföras till följande nummer i Kombinerade nomenklaturen (KN-nr) enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i lydelsen enligt kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1006/2011, 1.avfall och skrot av järn eller stål; omsmältningsgöt av järn eller stål (KN-nr som börjar med 7204), 2.avfall och skrot av koppar (KN-nr som börjar med 7404), 3.avfall och skrot av nickel (KN-nr som börjar med 7503), 4.avfall och skrot av aluminium (KN-nr som börjar med 7602), 5.avfall och skrot av bly (KN-nr som börjar med 7802), 6.avfall och skrot av zink (KN-nr som börjar med 7902), 7.avfall och skrot av tenn (KN-nr som börjar med 8002), 8.avfall och skrot av andra oädla metaller (KN-nr som börjar med 8101–8113, eller 9.avfall och skrot av galvaniska element, batterier och elektriska ackumulatorer (KN-nr som börjar med 854810). 2 § ska utöva tillsyn över näringsidkare som är eller kan antas vara omfattade av skyldigheter enligt denna lag. Genom tillsynen ska kontrollera att kontanter, checkar och postväxlar inte används som betalningsmedel i strid med förbudet i 1 §. Tillsynsåtgärder får vidtas utan att näringsidkaren underrättas om dem i förväg. 3 § Tillsynsåtgärder ska genomföras så att de inte vållar närings- idkaren större kostnad eller olägenhet än nödvändigt. 4 § har rätt att för sin tillsyn enligt 2 § få tillträde till verksamhetslokaler där verksamheten bedrivs eller kan antas bedrivas. ska på begäran lämna det biträde som behövs vid tillsynen. 5 § Näringsidkare som är eller kan antas vara omfattade av skyldig- heter enligt denna lag ska på begäran och i den omfattning det är nödvändigt för tillsynen lämna upplysningar och till- handahålla handlingar. får förelägga den som inte fullgör sina skyldigheter enligt första stycket att fullgöra dem. 6 § Ett föreläggande enligt 5 § andra stycket får förenas med vite. Ett sådant föreläggande får dock inte förenas med vite, om 1.det finns anledning att anta att den som ska föreläggas har be- gått en gärning som är straffbelagd eller kan leda till sanktionsavgift, och 2.föreläggandet avser utredning av en fråga som har samband med den misstänkta gärningen. Om den som ska föreläggas är en juridisk person, gäller andra stycket även ställföreträdare för den juridiska personen. § Den som i näringsverksamhet köper sådana varor som anges i § för att sälja dem vidare ska anmäla detta till . Anmälan ska ha kommit in till från den dag då anmälningsskyldigheten har inträtt. 8 § får ta ut en sanktionsavgift av en näringsidkare som omfattas av skyldigheter enligt denna lag, om näringsidkaren 1.har överträtt förbudet i 1 §, eller 2.inte har anmält sin verksamhet för registrering enligt 7 §. En sanktionsavgift ska dock inte tas ut om det är oskäligt att ta ut avgiften. Vid denna bedömning ska det särskilt beaktas om över- trädelsen berott på en omständighet som den avgiftsskyldige varken förutsåg eller borde ha förutsett och inte heller kunnat påverka. 9 § Sanktionsavgiften är och ska tillfalla staten. Om en sanktionsavgift har tagits ut för en överträdelse och näringsidkaren efter beslutet om sanktionsavgift gör sig skyldig till ytterligare en överträdelse, får avgift för den nya över- trädelsen tas ut med . 10 § Innan en sanktionsavgift tas ut ska den som avgiften gäller ges tillfälle att yttra sig. 11 § Ett beslut om sanktionsavgift ska meddelas för tillsynsbesöket eller från den dag när på något annat sätt fick vetskap om överträdelsen. 12 § Beslut om föreläggande utan vite och beslut om tillsyn får inte överklagas. Överklagande av övriga beslut enligt denna lag prövas av den för- valtningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande enligt 67 kap. 7–9 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244). Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. I fråga om sanktionsavgift enligt denna lag gäller de bestämmelser i skatteförfarandelagen som tillämpas i fråga om kontrollavgifter och som avser 1.betalning och återbetalning (kap. 61–65), 2.omprövning och överklagande (kap. 66 och 67), samt 3.verkställighet (kap. 68–71). Denna lag träder i kraft och ska tillämpas på köp från och med detta datum. lag om upphävande av lagen (1999:271) om handel med begagnade varor Härigenom föreskrivs att lagen (1999:271) om handel med be- gagnade varor ska upphöra att gälla vid utgången av . lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs att 27 kap. 2 § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) ska ha följande lydelse. Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller eko- nomiska förhållanden i 1.särskilt ärende om revision eller annan kontroll ifråga om skatt samt annan verksamhet som avser tullkontroll och som inte om- fattas av 1 §, 2.ärende om kompensation för eller återbetalning av skatt, 3.ärende om anstånd med erläggande av skatt, och 4. ärende om kassaregister (2011:1244). (2011:1244), och (20xx:xx) om kontantförbud vid handel med avfall och skrot av Sekretess gäller i ärende enligt lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. 1. beslut i ärende som anges i 1. beslut i ärende som anges i första stycket 2 och 3 samt andra första stycket 2 och 3 samt andra 2. beslut om undantag från 2. beslut om undantag från skyldigheter som gäller kassa- skyldigheter som gäller kassa- register enligt 39 kap. 9 § skatte- register enligt 39 kap. 9 § skatte- 1 Senaste lydelse 2011:1427 3. beslut om kontrollavgift enligt 50 kap. skatteförfarande- enligt 50 kap. skatteförfarande- enligt lagen om kontantförbud vid handel med avfall och skrot av vissa metaller. Första och andra styckena gäller inte om annat följer av 3 eller 4 §. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . förordning om upphävande av förordningen (1999:272) om handel med begagnade varor Härigenom föreskrivs att förordningen (1999:272) om handel med begagnade varor ska upphöra att gälla vid utgången av . förordning om ändring i förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet Härigenom föreskrivs att 2 § förordningen (2001:588) om be- handling av uppgifter i beskattningsverksamhet ska ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Beträffande personer som avses i 2 kap. 2 § lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet får i beskattningsdatabasen behandlas uppgifter 1. som behövs 1. som behövs verkets handläggning av ärenden verkets handläggning av ärenden som sker med stöd av som sker med stöd av (1970:624), (1970:624), (1979:1152), (1979:1152), - lagen (1984:1052) om statlig - lagen (1984:1052) om statlig - lagen (2007:1398) om kom- - lagen (2007:1398) om kom- (2011:1244), (2011:1244), (1994:200), (1994:200), - lagen (1998:506) om punkt- - lagen (1998:506) om punkt- m.m. av alkoholvaror, tobaks- m.m. av alkoholvaror, tobaks- varor och energiprodukter, varor och energiprodukter, (1999:1229), (1999:1229), - lagen (2007:324) om Skatte- - lagen (2007:324) om Skatte- 2 Senaste lydelse 2013:1011 verkets hantering av vissa verkets hantering av vissa bor- - lagen (2013:948) om stöd - lagen (2013:948) om stöd vid korttidsarbete, eller - lagen (2016:000) om kon- tantförbud vid handel med avfall och skrot av vissa metaller, eller - annan författning med bestämmelser om skatter och social- avgifter, 2.om planerad, beslutad, pågående eller avslutad revision och annan kontroll av skatter och avgifter, 3.om att fordran mot en person registrerats hos Kronofogde- myndigheten och om indrivningsresultat, 4.om beslut om näringsförbud, 5.om antal anställda och anställdas personnummer, 6.om postgiro- och bankgironummer, om fullmakt lämnats för bank- eller postgiro att ta emot skatteåterbetalning på ett konto samt uppgifter om fullmakten och kontot, 7.om bouppteckning eller dödsboanmälan, dödsbodelägare, till- gångar och skulder samt övriga uppgifter som behövs i verksamheten med bouppteckningar och dödsboanmälan enligt , 8.för förberedelsearbete vid fastighetstaxering, 9.om lagfarna köp av hela eller delar av fastigheter samt om fastighetsregleringar vid vilka mer än två hektar , betes- mark och skogsmark överförs från en fastighet till en annan och där frivillig överenskommelse om likviden föreligger, 10.om tillsyn enligt alkohollagen (2010:1622), 11.som behövs för handläggning av ärenden enligt lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden eller lagen (2012:843) om administrativt samarbete inom Europeiska unionen ifråga om beskattning eller annars för informationsutbyte och annan handräckning enligt internationella åtaganden, 14.från om tillstånd enligt alkohollagen och om omsättning enligt restaurangrapport, 15.från Arbetsförmedlingen om beslut om arbetsmarknadspoli- tiska åtgärder samt om utbetalt belopp och datum för utbetalningen, 16.från om debiterad mervärdesskatt vid import, exportvärden, antal import- och exporttillfällen samt de tidsperioder som uppgifterna avser samt uppgifter från verket som behövs för tillämpningen av 3 kap. 30 § andra stycket mervärdesskattelagen, 17.från om försäkring mot kostnader för sjuk- lön när det gäller arbetsgivaren och den försäkrade, om sjukpenning- grundande inkomst av annat förvärvsarbete och om utsänd person, 18.om avgiftsskyldighet till sådant trossamfund som har eller har beviljats uppbördshjälp enligt 16 § lagen (1998:1593) om tros- samfund samt om församlingstillhörighet inom , 19.om att prissättningsbesked har lämnats enligt lagen (2009:1289) om prissättningsbesked vid internationella transaktioner, och 20.om flyttningar av varor eller bränsle som avses i lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt respektive lagen (1994:1776) om skatt på energi. får meddela närmare föreskrifter om vilka upp- gifter som får behandlas i beskattningsdatabasen. Denna förordning träder i kraft . 2Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag enligt direktiven (dir. 2013:82, se bilaga 1) är att analysera utvecklingen av handeln med begagnade varor och utvärdera lagstiftningen om denna handel. undersöka vilka förändringar som skett inom branschen sedan nuvarande lagstiftning trädde i kraft, undersöka om, och i så fall på vilket sätt, förhållandena har ändrats för handeln med begagnade varor sedan nuvarande lagstiftning trädde i kraft, analysera polisens brottsbekämpande och brottsförebyggande arbete och särskilt uppmärksamma i vilken omfattning och på vilket sätt polisen utnyttjat de instrument som lagstiftningen er- bjuder, och undersöka om den nuvarande regleringen haft betydelse för an- talet upptäckta stöld- och häleribrott i anslutning till handeln med begagnade varor. Utredningens uppgift är att mot bakgrund av sin analys och sina undersökningar överväga om handeln med begagnade varor bör vara fortsatt reglerad. Om utredningen finner att det behövs fortsatt reglering ska den nuvarande lagstiftningen ses över och, vid behov, förslag till författningsändringar lämnas. Förslagen kan avse den nu aktuella lagstiftningen eller, om så bedöms lämpligare, annan lag- stiftning. I uppdraget ingår också att se över tillsynsregleringen och vid behov föreslå ändringar i denna. Utredningens uppdrag och arbete I utredningens uppdrag ingår också att göra en bedömning av om det bör införas ett lagstadgat förbud mot att använda kontanter och checkar som betalningsmedel vid handel med metallskrot. Inom ramen för denna uppgift ska utredningen undersöka hur betalningar normalt sett görs vid handel med metallskrot, undersöka vilken inverkan ett kontant- och checkförbud skulle ha på möjligheterna att omsätta stulna metaller, bl.a. med avse- ende på transaktionernas spårbarhet, samt undersöka om, och i så fall på vilket sätt, ett kontant- och check- förbud skulle påverka de företag som handlar med metallskrot, bl.a. när det gäller möjligheterna att konkurrera på marknaden. Om utredningen bedömer det lämpligt att införa ett sådant förbud ska nödvändiga författningsförslag lämnas. Vid sin bedömning får utredningen också överväga om det kan finnas behov av att förbudet kompletteras av andra åtgärder för att uppnå de avsedda effekterna. Enligt de ursprungliga direktiven skulle utredningen redovisa sitt uppdrag . Genom tilläggsdirektiv har utredningstiden förlängts till (Dir 2014:94). har sex sammanträden hållits med exper- terna. har utredningen sammanträtt med referens- gruppen med representanter från Återvinningsindustrierna, Svenska Järn och , och . Utredningen har också under arbetets gång inhämtat information och upplysningar om begagnat- och skrotbranschen från representanter från referensgruppen. Dess- utom har kontakter förekommit även med andra branschorganisa- tioner, företag och myndigheter med kunskaper inom området för utredningens uppdrag. Utredningen har sänt ut en enkät till samtliga polismyndigheter. Enkätfrågorna redovisas i bilaga 2. Utredaren och sekreteraren har besökt tillsynsgruppen i polisområde som tillhör polismyndigheten i . Utredaren och sekreteraren har Utredningens uppdrag och arbete också besökt sakkunnigmyndigheten för metallstölder som tillhör polismyndigheten i län. Sekreteraren har besökt Avfall , samt Recycling AB:s återvinningsanläggning i , . Vad gäller innehållet i utländsk rätt har utredningen fått viss information från ambassadör i och am- bassader i , och . Utredningen har också haft kontakter med i och Nærings- och fiskeridepartementet i . Handeln med begagnade varor har varit föremål för särskild regle- ring sedan 1918 års förordning angående handel med vissa begagnade föremål m.m. tillkom. Också handeln med metallskrot reglerades förordning och var föremål för särskild reglering fram . Bakgrunden till förordning var att det hade visat sig att stöldgods lätt kunde avsättas i skrot- och lumpaffärer med den följden att många fallit för frestelsen att begå tillgreppsbrott. Syftet med att införa förordningen var att försvåra avsättningen av olov- ligen tillgripet gods och att underlätta polisens efterspaning av sådant gods. Förhoppningen var att antalet tillgreppsbrott skulle minska med hjälp av regleringen. förordning var tillämplig på yrkesmässig handel med skrot, lump, begagnade metallvaror, begagnade kläder, begagnade skor samt artiklar som var jämförliga med sådana föremål. Marknadshandel och handel med föremål med konst- eller samlarvärde (antikviteter) undantogs däremot i regleringen. Sådan handelsrörelse som avsågs i förordningen fick bara utövas av den som hade tillstånd från läns- styrelsen och det ankom på att pröva sökandens lämp- lighet. Handlarna hade vissa skyldigheter enligt förordningen. Bl.a. var de skyldiga att föra in olika uppgifter om varje affär i en affärs- bok. Uppgifterna avsåg dagen för affärens avslutande, föremålets eller föremålens art samt antal, mått eller vikt och särskilt känne- märke, säljarens namn, yrke och bostad samt det överenskomna priset eller, om affären inneburit något annat än ett köp, avtalets innehåll. skulle förvaras av . Förordningen innehöll dessutom regler om hur godset skulle märkas och förvaras. Vidare fick näringsidkaren inte göra affär med någon som inte fyllt och näringsidkaren skulle hjälpa polisen vid spaning efter tjuv- gods och annat bortkommet gods. bevilja dispens från bestämmelserna om förvaringsställe, affärsbok, märkning och förvaringstid. I vissa situationer kunde förverka eller dra in tillståndet. kunde också meddela särskilda ordningsföreskrifter. Två branschföreningar begärde att förordningen skulle bli föremål för en översyn. Föreningarna framhöll bl.a. att förhållan- dena inom branschen och inom handeln med avfallsråvaror hade förändrats sedan förordningen tillkom. Förordningens tillämpnings- område borde därför anpassas till aktuella förhållanden. Det fram- fördes även att bestämmelserna om hur affärsboken skulle föras borde avpassas till vad som visat sig vara praktiskt genomförbart. Dessutom borde en del begrepp definieras i förordningen. Maj:t bemyndigade chefen för handelsdeparte- mentet att tillkalla sakkunniga för att verkställa en utredning och ge förslag till ändringar i lagstiftningen. Utredningen skulle bl.a. beakta vikten av att en skälig avvägning kom till stånd mellan å ena sidan samhällets intresse av att förhindra handel med stulet gods och å andra sidan näringslivets intresse av att lump, skrot och andra liknande föremål så enkelt som möjligt kunde omsättas på marknaden. lämnades ett betänkande med förslag till ändrad lag- stiftning (SOU 1947:22). Förslaget ledde till förordningen (1949:723) angående handel med skrot, lump och begagnat gods. utfärdades en kungörelse med vissa föreskrifter angående tillämp- ningen av förordningen (1949:725). Författningarna trädde i kraft . förordning gjordes tillämpningsområdet tydligare genom att varuslagen nu räknades upp i författningstexten. De varu- slag som omfattades var järn- och annat metallskrot, tackor av annat metallskrot än järnskrot, textilavfall, lump och begagnat gods av följande slag: kläder, pälsverk, mopeder, cyklar, utombordsmotorer samt delar av och tillbehör till liknande föremål, kameror, klockor, kikare, smycken, äkta pärlor, ädla och halvädla stenar, samt andra än nu nämnda föremål som består helt eller till väsentlig del av guld, silver, platina, nysilver, koppar, mässing, tenn eller brons. Handel med antikviteter undantogs inte längre från regleringen. Begreppen fast handlare och uppköpare definierades i författningstexten. Även enligt förordning krävdes det tillstånd för att bedriva handel. Befogenheten att meddela tillstånd flyttades dock över från länsstyrelserna till de lokala polismyndigheterna. kontrollföreskrifter skärptes för den fasta handeln. Bl.a. föreskrevs att de fasta handlarna måste kräva legitimation av okända säljare. En anteckning om legitimation skulle göras i affärsboken. Även upp- köparna måste kräva legitimation om förvärvet inte gjordes i över- låtarens bostad eller affärslokal. kunde ålägga en handlare att anmäla förvärv av föremål av visst eller vissa slag. När det gällde affärsbok, märkning och förvaring infördes en del lätt- nader. En sådan var att skyldigheten att föra affärsbok avseende handel med lump och visst skrot upphävdes. Det räckte nu att an- teckningar gjordes på numrerade inköpsnotor som var hophäftade i block. I dessa fall behövde inte heller godset märkas eller förvaras på sätt som annars var föreskrivet. Genom en ändring i förordningen (1963:579) kom även begagnade mopeder och begagnade utombordsmotorer samt, i vissa fall, begag- nade skriv- och räknemaskiner, begagnade radio- och televisions- apparater och begagnade musikinstrument att omfattas. togs begagnade skor bort. Tillståndet för uppköpare tidsbegränsades på så sätt att de kunde gälla i högst . Reglerna om tillstånd änd- rades också på så sätt att tillstånd till fast handel och uppköpar- verksamhet inte fick innehas . tillsattes skrothandelsutredningen för att göra en över- syn av förordning. I direktiven till utredningen anfördes bl.a. att i synnerhet skrotbranschen syntes ha genomgått en kraftig utveckling som branschstrukturen i väsentliga avseenden ändrats. Inom handeln med annat metallskrot än järnskrot kunde konstateras en förhållandevis utbredd brottslighet avseende stölder, häleri och häleriförseelser, skattebrott, förskingringar, bedrägerier, osant intygande, urkundsförfalskning och brott mot skrothandels- förordningen. En översyn av regelverket påkallades för att avhjälpa brister i bestämmelserna och för att modernisera reglerna mer allmänt. lämnades betänkandet med förslag till ändrad lagstiftning (Ds H 1978:5). Förslaget ledde till lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor, förordningen (1981:402) om handel med skrot och förordningen (1981:403) om handel med begagnade varor. En av de främsta nyheterna med regleringen var att tillståndstvånget för handeln med begagnade varor avskaffades. I stället infördes ett krav på registrering. För handeln med skrot behölls bestämmelsen om tillstånd och liksom tidigare ankom det på polismyndigheten att handha den prövningen. skulle också vara ansvarig för registreringen av handlare som handlade med begagnade varor. I stället för att föra affärsbok skulle nu såväl skrothandlare som begagnathandlare föra anteckningar om det gods de tog emot på sär- skilda i kronologisk ordning numrerade inköpsnotor. Vissa föränd- ringar gjordes i fråga om vilka begagnade varor som skulle omfattas av regleringen. Kläder togs bort. Antika vapen, alster av bildkonst och konstalster av glas, porslin och annan keramik lades i stället till. I regleringen angavs nu uttryckligen att begreppet handel också om- fattade auktionsförsäljning. För auktionshandlarna infördes en be- stämmelse som innebar att de var skyldiga att minst i förväg underrätta polisen på orten om tid och plats för auktionsförsäljning av sådana varor som omfattades av förordningen. Mot bakgrund bl.a. av att strukturen förändrats inom de branscher som är skrothandlarnas leverantörer och kunder tillkallades en särskild utredare för att genomföra en översyn av lagstiftningen. Utredningen, som antog namnet skrothandelsutredning, överlämnade sitt betänkande . Förslaget ledde till lagen (1999:271) om handel med begagnade varor och förordningen (1999:272) om handel med begagnade varor. I enlighet med vad som föreslogs i betänkandet upphörde förordningen (1981:402) om handel med skrot att gälla vid utgången av . Genom lagstiftning som reglerar hur verksamheter får bedrivas med hänsyn till människors liv, hälsa och miljö ställs särskilda krav på bl.a. den som hanterar avfall och återvinningsmaterial. Exempelvis finns bestämmelser om tillståndsplikt och anmälningsplikt för anlägg- ningar för t.ex. mellanlagring och sortering av avfall i miljöpröv- ningsförordningen (2013:251). Verksamheter inom skrotbranschen påverkas i stor utsträckning av denna lagstiftning. En annan reg- lering som berör verksamheter inom skrotbranschen är avfallsför- ordningen (2011:927) som närmare reglerar transporter av avfall från bl.a. järn- och stålindustrin. Vad avser bilskrotningsföretag finns särskilda bestämmelser i bilskrotningsförordningen (2007:186) som t.ex. föreskriver att det krävs auktorisation för dessa verksamheter. Handel med skrot reglerades tidigare genom lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor och förordningen (1981:402) om handel med skrot. Sedan lagstiftningen upphävdes är emellertid inte skrothandeln föremål för särskild reglering . Handeln med begagnade varor är däremot fortfarande reglerad genom lagen (1999:271 om handel med begagnade varor och för- ordningen (1999:272) om handel med begagnade varor. Syftet med regleringen är att försvåra avsättningen av stulna eller annars olov- ligen åtkomna varor och att underlätta polisens efterspaning av sådana varor, se 1 § lagen om handel med begagnade varor.