sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Enligt utredningens bedömning bör t.ex. ett tjänstepensionsföretag som kan visa att det under vissa förutsätt- ningar har faktisk tillgång till ytterligare kapital från någon utomstående eller som har möjlighet att justera sina framtida åtaganden kunna medges för att återställa en riskkänsligt bestämd kapitalnivå, jämfört med ett företag som inte kan visa att Utgångspunkter för den nya regleringen det har tillgång till sådana mekanismer och jämfört med ett tjänste- pensionsföretag som inte uppfyller det schablonmässigt beräknade kapitalkrav som minst måste vara uppfyllt enligt minimiregleringen i tjänstepensionsdirektivet. De mycket grova och högst preliminära beräkningar som genomförts av utredningen pekar på att ett riskkänsligt kapitalkrav av det slag som utredningen föreslår skulle hamna i nivå med det som krävs för att befinna sig i s.k. grönt ljus inom ramen för tillsynsverktyg Trafikljuset, medan det schablonmässigt beräknade kapitalkravet beräknas hamna något över den nivå som motsvarar det nuvarande lagstadgade kapitalkravet (den s.k. solvensmarginalen), vilket beror på det föreslagna tillägget för operativa risker. Det kan nämnas att den säkerhetsmarginal som ska ingå i de tekniska avsättningarna vid en s.k. aktsam beräkning har antagits uppgå till av den bästa skattningen av kassaflödena. Den bästa skattningen inom ramen för beräkningen av de tekniska avsättningarna kan antas komma att vara oförändrad, eftersom utredningen inte föreslår några ändringar i sak av bestäm- melserna kring beräkningen av de tekniska avsättningarna och därmed inte heller några ändringar i den nuvarande ordningen där den s.k. diskonteringsräntan bestäms av . Bedömning: Den näringsrättsliga regleringen av svenska tjänste- pensionsföretag ska ta sin utgångspunkt i bestämmelserna i tjänstepensionsdirektivet. Skälen för bedömningen: Den reglering som föreslås innebär ett förnyat genomförande av tjänstepensionsdirektivet, vilket inne- bär att utgångspunkten för den svenska regleringen är bestämmel- serna i det direktivet. Att direktivet till stor del får anses utgöra s.k. minimiharmonisering möjliggör för utredningen att i vissa fall ta ställning till om bestämmelserna i direktivet är tillräckliga, eller om det finns anledning att ställa högre krav på svenska tjänstepensions- företag. Som framgått ovan har utredningen gjort bedömningen att det finns anledning att ställa högre krav när det gäller solvens- reglering och regleringen kring företagsstyrning och riskhantering. I övriga delar ska emellertid den näringsrättsliga regleringen av de Utgångspunkter för den nya regleringen svenska tjänstepensionsföretagen utformas med utgångspunkt i de bestämmelser som finns i tjänstepensionsdirektivet. Oaktat vad som sagts anser utredningen att det vid utform- ningen av de näringsrättsliga reglerna för tjänstepensionsföretag kan finnas anledning att snegla på bestämmelserna för försäkrings- företag, eftersom motiven bakom regleringen av tjänstepensions- företagen påminner om motiven bakom regleringen på försäkrings- området. I båda fallen får regleringsbehovet anses ha sin grund i bl.a. behovet av att reglera företagens förmåga att infria sina åtaganden. Här bör dock understrykas att det också finns skillnader mellan motiven bakom respektive reglering. I tjänstepensions- direktivet talas om att garantera en hög grad av trygghet och att möjliggöra en effektiv förvaltning av tjänstepensionsplaner (se skäl 7), vilket kan jämföras med att man i Solvens II-direktivet snarare talar om att ge försäkringstagare och förmånstagare tillräckligt skydd och att säkerställa finansiell stabilitet och korrekt fungerande stabila marknader (se skäl 16). I de fall bestämmelserna på försäkringsområdet går längre än motsvarande reglering i tjänstepensionsdirektivet bör utredningen särskilt analysera motiven för respektive reglering, med utgångs- punkt i skyddsbehovet för de tjänstepensionsberättigade. En sådan analys bör också göras när det gäller bestämmelser på försäkrings- området som helt saknar motsvarighet i tjänstepensionsdirektivet. Vissa regler på försäkringsområdet är motiverade av helt andra skäl än att säkerställa försäkringsföretagets förmåga att infria sina åtaganden. Här kan t.ex. nämnas reglerna om sekretess. Även när det gäller denna typ av regler finns det anledning att analysera om bestämmelserna bör ha sin motsvarighet i regleringen av tjänstepensionsföretagen. Förslag: Den redovisningsrättsliga regleringen för tjänstepensions- företagen ska ta sin utgångspunkt i den redovisningsrättsliga regleringen för försäkringsföretag, med de avvikelser som motiveras av särarten hos tjänstepensionsföretagen och deras verksamhet. Utgångspunkter för den nya regleringen Bakgrund: Den redovisningsrättsliga regleringen för försäkrings- företag finns i bl.a. lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag och bokföringslagen (1999:1078). Skälen för förslaget: När det gäller den redovisningsrättsliga regleringen bör det särskilt noteras att bestämmelserna är delvis olika för liv- respektive skadeförsäkringsföretag och för liv- respektive skadeförsäkringar, vilket kräver särskilda överväganden vid utformningen av den redovisningsrättsliga regleringen för tjänstepensionsföretag. Detta eftersom regleringen i tjänste- pensionsdirektivet inte bygger på någon indelning i liv- respektive skadeförsäkring, utan i stället kan sägas bygga på en indirekt indelning i huvudförmåner respektive tilläggsförmåner (komplet- terande förmåner). Förslag: Den civilrättsliga regleringen av avtalen mellan tjänste- pensionsföretag och arbetsgivare/arbetstagare ska ta sin utgångspunkt i bestämmelserna om personförsäkring i försäk- ringsavtalslagen. Bakgrund: Bestämmelser om det civilrättsliga förhållandet mellan försäkringsbolag (inklusive tjänstepensionskassor18) och den som ingått avtal om försäkring med ett försäkringsbolag finns i försäkringsavtalslagen (2005:104), FAL. FAL innehåller bestäm- melser om individuell skadeförsäkring, individuell personförsäkring och kollektiv försäkring. När det gäller individuella skade- försäkring finns det olika bestämmelser för konsumentförsäkring och företagsförsäkring. Beträffande kollektiv försäkring finns det olika bestämmelser för kollektiv skadeförsäkring – som är uppdelad i gruppskadeförsäkring och kollektivavtalsgrundad skadeförsäkring – och kollektiv personförsäkring – som delas in i grupperson- försäkring och kollektivavtalsgrundad personförsäkring. Enligt FAL innefattas i begreppet försäkringstagare den som har ingått ett avtal om försäkring med ett försäkringsbolag. Med försäkrad menas vid skadeförsäkring den vars intresse är försäkrat 18 Enligt 1 kap. 4 § tredje stycket försäkringsavtalslagen (2005:104) ska det som sägs om försäkringsbolag gälla också i fråga om andra företag som meddelar försäkring. Utgångspunkter för den nya regleringen mot skadan och vid personförsäkring den på vars liv eller hälsa en försäkring gäller. Med förmånstagare menas den som på grund av ett förmånstagarförordnande enligt vissa särskilda bestämmelser i har rätt att få försäkringen eller ersättning som utfaller från den. Med gruppavtal menas avtal som sluts med ett försäkrings- bolag för en bestämd grupp personer och som anger villkor för avtal om gruppförsäkring.19 Enligt FAL gäller vidare – om inte försäkringsavtalet föreskriver något annat – att när en arbetsgivare tecknar en individuell personförsäkring till förmån för en anställd på dennes liv eller hälsa, anses den anställde som försäkringstagare vid tillämpningen av bestämmelserna om information till försäkringstagaren när ett försäkringsavtal har träffats, vid tillämpningen av bestämmelserna om förfogande över försäkringen och om förhållandet till borgenärerna samt i fråga om rätten till försäkringsersättning i övrigt (1 kap. 5 § FAL). Försäkringsvillkor som i jämförelse med bestämmelserna i är till nackdel för försäkringstagaren eller dennes rätts- innehavare eller för den försäkrade är utan verkan mot någon av dem, om inte annat anges i lagen (1 kap. 6 § FAL). Det som sägs om tvingande bestämmelser gäller dock inte kollektivavtalsgrundad försäkring, om försäkringen följer en överenskommelse mellan en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorganisation (se 1 kap. 7 § 4 FAL). Skälen för förslaget: När det gäller den civilrättsliga regleringen kan det inledningsvis konstateras att ett tjänstepensionsföretags verksamhet enligt tjänstepensionsdirektivet ska avse tillhanda- hållande av pensionsförmåner. Enligt direktivet avses med detta förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller förväntat uppnående av pensionsålder eller, om de kompletterar dessa förmåner och tillhandhålls sekundärt, i form av utbetalningar vid dödsfall, invaliditet eller upphörande av anställning eller i form av bidrag eller tjänster som tillhandahålls vid sjukdom, medellöshet eller dödsfall. Förmånerna kan utgöras av livslånga utbetalningar eller utbetalningar eller utbetalning av ett engångsbelopp. Mot denna bakgrund kan det konstateras att pensionsförmåner uppvisar grundläggande likheter med personförsäkringar enligt FAL, vilket bl.a. innebär att det behov av civilrättslig skyddsreglering kring försäkringar som har föranlett införandet av FAL också finns när det 19 Dessa definitioner finns i 1 kap. 4 § FAL. Utgångspunkter för den nya regleringen Likheterna mellan personförsäkringar och pensionsförmåner innebär också att de lösningar på olika legala frågeställningar som finns i FAL bör utgöra en naturlig utgångs- punkt för den civilrättsliga regleringen kring pensionsförmåner. En uppenbar fördel med att ta utgångspunkt i FAL-regleringen är naturligtvis att de aktuella pensionsförmånerna har reglerats enligt den lagen och att lagen även har utformats med beaktande av detta.20 Det kan dock finnas anledning att pröva om en viss bestäm- melse i FAL är lämplig eller inte i den civilrättsliga regleringen kring pensionsförmåner mot bakgrund av de skillnader som finns mellan försäkringar och sådana förmåner. Förslag: Den skatterättsliga regleringen av tjänstepensions- företag och förmånsavtal ska ta sin utgångspunkt i den skatte- rättsliga regleringen för försäkringsföretag och försäkringar. I övrig lagstiftning ska tjänstepensionsföretag – som huvud- regel – jämställas med försäkringsföretag, om det inte finns skäl för en annan bedömning till följd av de skillnader som finns mellan dessa två kategorier företag. Bakgrund: Bestämmelser om den skattemässiga behandlingen av försäkringsföretag och försäkringar finns i bl.a. inkomstskattelagen (1999:1229), lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensions- medel, lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, lagen (1991:586) om särskild inkomsskatt för utomlands bosatta, skatteförfarandelagen (2011:1244) och lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Utöver i den lagstiftning som redan nämnts finns det bestäm- melser om försäkringsföretag och försäkringar m.m. i ett relativt stort antal andra författningar, t.ex. lagen (1986:436) om näringsförbud, konkurslagen (1987:672), lagen (1998:710) med vissa bestämmelser om premiepensions- verksamhet, lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument och lagen (2005:104) om försäkringsförmedling. 20 Se prop. 2003/04:150 s. 371. Utgångspunkter för den nya regleringen Skälen för förslaget: Mot bakgrund av likheten mellan de pro- dukter som ska få tillhandahållas av tjänstepensionsföretagen och de produkter som meddelas av försäkringsföretag bör utgångs- punkten vara att tjänstepensionsföretagen skattemässigt ska likställas med försäkringsföretagen. Det bör här särskilt noteras att bestämmelserna på skatteområdet är delvis olika för liv- respektive skadeförsäkringsföretag och för liv- respektive skadeförsäkringar, vilket kräver särskilda överväganden vid utformningen av regleringen av tjänstepensionsföretag och pensionsförmåner där det saknas en motsvarande tydlig uppdelning av företagen och produkterna. Mot bakgrund av vad som angetts ovan anser utredningen att tjänstepensionsföretagen och deras produkter även i övrigt ska likställas med försäkringsföretag och försäkringar, om det inte finns skäl att göra en annan bedömning på grund av de skillnader som finns mellan tjänstepensionsföretagen och försäkringsföretagen samt mellan pensionsförmåner och försäkringar. Förslag: ska tjänstepensionskassor och försäkringsföretag som uppfyller vissa särskilda krav kunna omvandlas till tjänstepensionsföretag. Övergångsperioden ska vara . Skälen för förslaget: Som framgått i avsnitt 4.3 har inför- livat försäkrings- och tjänstepensionsdirektiven utan att genomföra någon genomgripande systematisk förändring av försäkrings- eller tjänstepensionsregelverken i syfte att fullt ut anpassa regleringen till den gemenskapsrättsliga systematiken. Detta har inneburit att det ännu inte har införts någon fristående sektorsreglering för de , motsvarande den typ av sektors- reglering som finns för andra gemenskapsrättsliga institutsformer såsom t.ex. FRL för försäkringsföretag och lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse för kreditinstitut. Som framgått i avsnitt 5.3.1 föreslås nu en genomgripande reform av regleringen för som står risk. I avsnitt 5.3.2 gör utredningen bedömningen att det i den reformerade regleringen bör finnas möjlighet att bilda också andra former av tjänstepensionsinstitut än sådana tjänstepensionsinstitut Utgångspunkter för den nya regleringen som motsvarar de nuvarande understödsföreningarna i form av tjänstepensionskassor. Innebörden av förslaget och bedömningen är att det – i likhet med vad som redan gäller på bl.a. försäkringsområdet – kommer att finnas en modern sektorsreglering för tjänste- pensionsföretag, dvs. tjänstepensionsinstitut som står risk och som enbart bedriver verksamhet som avser förvaltning och tillhanda- hållande av tjänstepensionsförmåner. Förslagen innebär att det kommer att vara möjligt att bilda tjänstepensionsföretag i form av tjänstepensionsaktiebolag, ömsesidiga tjänstepensionsbolag och tjänstepensionsföreningar. Den associationsrättsliga regleringen kommer att ha sin utgångspunkt i en modern associationsrätt. Den rörelserättsliga regleringen av tjänstepensionsföretagen kommer att ha sin tydliga utgångspunkt i de bestämmelser som finns i tjänste- pensionsdirektivet, med förstärkt reglering såvitt avser solvens- regleringen och regleringen kring företagsstyrning och riskhantering. Vad som sagts innebär att regleringsmiljön för såväl gamla som nya leverantörer av olika tryggandelösningar har förändrats i grunden. De sammantagna förändringarna kan beskrivas som en övergång från en historiskt betingad regleringsmiljö med ett visst utbud av tryggandelösningar (försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och tjänstepensionskassor som alla tillämpat i allt väsentligt samma rörelsereglering21) till en mer modern och EU- anpassad regleringsmiljö med separata sektorsregleringar för tjänstepensionsföretag och försäkringsföretag, dvs. en reglering som innebär ett utökat utbud av tryggandelösningar. De tryggande- lösningar som kommer att stå till buds är försäkrings- aktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar som alla tillämpar reglering som bygger på försäkringsdirektivet22, respektive tjänstepensionsaktiebolag, ömsesidiga tjänstepensions- bolag och tjänstepensionsföreningar som alla tillämpar reglering som bygger på tjänstepensionsdirektivet. Enligt utredningens bedömning är förändringarna i reglerings- miljön av en sådan art att de företag som erbjuder försäkrings- och försäkringsliknande tryggandelösningar bör ges en tids- begränsad möjlighet att i samband med införandet av den nya regleringen få en prövning av huruvida deras framtida verksamhet i sak uppfyller kraven för att kunna få tillstånd som tjänstepensions- 21Till detta kommer den inrättade associationsformen försäkringsförening. 22Eventuellt i kombination med vissa av bestämmelserna i tjänstepensionsdirektivet, om väljer att fortsätta att utnyttja den s.k. optionen i artikel 4 i nämnda direktiv. Utgångspunkter för den nya regleringen företag, och om så är fallet också ges en särskild möjlighet att få tillstånd att tillämpa den nya lagen, dvs. att omvandlas till ett tjänstepensionsföretag. Detta dock givetvis under förutsättning att en sådan omvandling är kringgärdad av tillräckliga skyddsregler för bolagets olika intressenter. Mer konkret bör dagens understödsföreningar i form av tjänste- pensionskassor ges möjlighet att inte bara ombildas till försäkrings- företag om de uppfyller kraven i FRL, utan också ges möjlighet att omvandlas till tjänstepensionsföretag om de uppfyller kraven i den reglering som föreslås gälla för denna typ av företag. På samma sätt bör de försäkringsföretag som bedriver försäkringsrörelse som avser tjänstepension ges möjlighet att omvandlas till tjänste- pensionsföretag, givetvis under förutsättning att de efter en omvandling uppfyller de krav som gäller för tjänstepensionsföretag. Av framförallt praktiska skäl bör det finnas möjlighet för omvandlade tjänstepensionsföretag att, , ha mindre bestånd av försäkringar under avveckling. Behovet av särskilda övergångsregler för försäkringsföretagen och tjänstepensionskassorna ska som nämnts ses i ljuset av att det i inte har funnits någon annan möjlig reglering än försäkrings- regleringen för dessa företag. Syftet med de särskilda omvandlings- reglerna är därför att de nuvarande aktörerna på den svenska marknaden ska kunna inordna sig i en ny modern svensk reglerings- miljö, utformad med utgångspunkt i de reformerade EU-direktiven och en modern associationsrättslig reglering för respektive institutsform. Övergångsregleringen kan sägas ha två olika syften. För det första ger regleringen dagens understödsföreningar i form av tjänstepensionskassor möjlighet att omvandlas till tjänstepensions- föreningar inom ramen för tjänstepensionsinstitutsregleringen, som ett alternativ till den möjlighet dessa företag redan har att ombildas till försäkringsföreningar inom försäkringsföretagsregleringen.23 Det ligger utanför utredningens uppdrag att föreslå ändringar i den ombildningsreglering som finns i försäkringsregleringen. För det andra kan den beskrivas som en tidsbegränsad öppning mellan två annars slutna regelsystem (sektorer), där de företag (försäkrings- företag) som av historiska skäl varit hänvisade till regelsystemet för dessa företag ges en tidsbegränsad möjlighet att gå över till det annars slutna regelsystemet för tjänstepensionsföretag. 23 Se 7 § lagen (2010:2044) om införande av försäkringsrörelselagen (2010:2043). Utgångspunkter för den nya regleringen 5.8Översiktligt om utformningen av omvandlingsreglerna m.m. Förslag: Bestämmelserna om omvandling av försäkringsföretag och tjänstepensionskassor ska utformas som en möjlighet för företagen att under en begränsad övergångsperiod kunna ansöka hos om tillstånd att få tillämpa den nya lagen om tjänstepensionsrörelse, med de tillägg och justeringar som anges i en särskild ikraftträdandelag. En ansökan om omvandling ska godkännas av bolags- eller föreningsstämman med viss kvalificerad majoritet. tillståndsprövning vid omvandling ska bl.a. innefatta en prövning av att omvandlingen inte kan antas medföra sådana konsekvenser för de tjänstepensionsberättigade att omvandlingen inte bör tillåtas. En omvandling ska som huvudregel inte medföra några skattekonsekvenser för någon part (skattemässig kontinuitet). Övergångs- och omvandlingsreglerna ska samlas i en särskild lag om ikraftträdande. Omvandling enligt allmänna associationsrättsliga principer m.m. När det gäller den närmare utformningen av omvandlingsreglerna bör det inledningsvis noteras att omvandlingar i den meningen att en och samma juridiska person ändrar företagsform, som huvudregel inte är möjlig enligt allmänna associationsrättsliga regler. Det är dock möjligt att omvandla ett handelsbolag till ett kommandit- bolag. Omvandlingen sker genom att man till anmäler att en eller flera av bolagsmännen (dock inte alla) ska ha ett till belopp angivet begränsat ansvar för bolagets åtaganden, dvs. vara kommandit- delägare. På motsvarande sätt är det möjligt att omvandla ett kommanditbolag till ett handelsbolag. Vid omvandlingen behåller den juridiska personen (bolaget) sin identitet, sina tillgångar och skulder samt sitt organisationsnummer. Det brukar vidare allmänt sägas vara möjligt att ombilda en ekonomisk förening till ett aktiebolag, men denna form av omvandling sker i praktiken genom att föreningen överlåter samtliga tillgångar och skulder (en s.k. inkråmsöverlåtelse) till ett aktiebolag, varefter föreningen Utgångspunkter för den nya regleringen likvideras och aktierna tillskiftas medlemmarna i föreningen. På liknande sätt, dvs. genom en inkråmsöverlåtelse, kan även ett handelsbolag ombildas till ett aktiebolag och ett aktiebolag ombildas till ett handelsbolag eller en ekonomisk förening. Det är slutligen även möjligt att ombilda ett handelsbolag till ett aktiebolag genom att samtliga andelar i handelsbolaget avyttras till aktiebolaget. En annan form av omvandlingar kan uppnås genom tillämpning av bestämmelser om fusion, som finns för försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar.24 Förenklat innebär en fusion att två eller flera företag går samman genom att samtliga tillgångar och skulder i ett eller flera av företagen övertas av ett annat företag mot vederlag till ägarna i det eller de överlåtande företagen. Vid fusionen upplöses det eller de överlåtande företagen utan likvidation. Fusion kan ske mellan det övertagande företaget på ena sidan och ett eller flera företag på den andra (absorption) eller mellan två eller flera överlåtande företag genom att de bildar ett nytt, övertagande företag (kombination). Här kan särskilt noteras att det är möjligt att genomföra en fusion mellan en ekonomisk förening och ett helägt dotteraktiebolag. För försäkringsaktiebolag kan omvandlingar också ske genom delning. En delning av ett aktiebolag innebär att ett aktiebolag delas genom att bolagets tillgångar och skulder övertas av ett eller flera andra bolag mot vederlag till aktieägarna i det överlåtande bolaget. Delning kan ske genom att det överlåtande bolagets samtliga tillgångar och skulder övertas av två eller flera andra bolag, varvid det överlåtande bolaget upplöses utan likvidation, eller genom att en del av de överlåtande bolagets tillgångar och skulder övertas av ett eller fler andra bolag utan att det överlåtande bolaget upplöses. När det gäller fusioner och delningar finns det allmänna regler i aktiebolagslagen (2005:551, ABL) och lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (FL) samt särregler i FRL. Allmänt kan sägas att det bl.a. finns bestämmelser om vilka försäkringsföretagsformer som får delta i olika varianter av fusioner och delningar, majoritets- krav och krav på tillstånd. 24 Regler om fusion saknas för understödsföreningar, förutom att det finns särskilda bestämmelser om en understödsförening som deltar i bildande av ett europakooperativ. Utgångspunkter för den nya regleringen Särskild omvandlingslagstiftning på kreditinstitutsområdet Omvandlingar av olika slag har vidare varit möjliga enligt olika speciallagstiftningar. infördes t.ex. möjligt att ombilda sparbanker till bankaktiebolag25 och möjlighet för föreningsbanker att ombildas till bankaktiebolag.26 infördes även en särskild reglering för omvandling av Stadshypotek27 och även en särskild reglering för omvandling av Landshypotek.28