sou · H2B363 · 2014-09-05 00:00:00 — konsekvenser för den kommunala självstyrel- sen, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de inte- grationspolitiska målen. Vårt förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Det är angeläget att de rättsvårdande myndigheterna har lämpliga medel till sitt förfogande för att motverka och beivra organiserad brottslighet. Därmed bör de förslag vi lämnar träda i kraft . Med hänsyn till den tid som kan beräknas gå åt för remissförfarandet, beredningen inom och riks- dagsbehandlingen samt den tid som kan behöva tas i anspråk för information, utbildning och andra liknande insatser inom rättsväsen- det är det rimligt att de nya bestämmelserna träder i kraft per . Vi föreslår därför detta datum för ikraftträdande. Vår bedömning: Några särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Av 2 kap. 10 § regeringsformen framgår att ingen får dömas till straff eller annan påföljd för en gärning som inte var straffbelagd när den begicks. Inte heller får det dömas ut en svårare brottspå- följd för en gärning än vad som var föreskrivet när den begicks. En liknande bestämmelse finns i artikel 7 punkt 1 i Europakonven- tionen. Den nu beskrivna principen har också kommit till uttryck i 5 § lagen (1964:163) om införande av (BrP) där det stad- gas att ingen får dömas för en gärning för vilken det inte var stad- gat straff när den begicks. Enligt paragrafens andra stycke ska straff, med vissa undantag som här inte är av betydelse, bestämmas efter den lag som gällde när gärningen företogs, om inte den lag som gäller när domen meddelas leder till frihet från straff eller till lindrigare straff. Denna bestämmelse anses generellt tillämplig inom straffrätten om inte något annat har föreskrivits beträffande en viss författning. Domstolen ska alltså tillämpa den bestämmelse som ger det mest förmånliga resultatet för den tilltalade. Vi gör bedömningen att någon annan övergångsbestämmelse än regleringen i 5 § BrP inte är nödvändig när det gäller våra förslag. 10.1Förslaget till lag om ändringar i 4 kap. Om brott mot frihet och frid Den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar annan att göra, tåla eller underlåta något, döms för olaga tvång till böter eller fängelse i högst . Om någon med sådan verkan utövar tvång genom hot att åtala eller anmäla annan för brott eller att om annan lämna menligt meddelande, döms också för olaga tvång, om tvånget är otillbörligt. Om brott som avses i första stycket är grovt döms för grovt olaga tvång till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag eller har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet eller har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Förutom rent redaktionella justeringar har bestämmelsen ändrats i två avseenden. För det första har det i bestämmelsens andra stycke lagts till en brottsbeteckning för grovt brott. Ändringen är inte avsedd att påverka bestämmelsens tillämpning utan är enbart föranledd av förslaget att fler grader av brott ska få egna brottsbeteckningar. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.7. För det andra har de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om ett brott ska rubriceras som grovt (s.k. kvalifikationsgrunder) ändrats. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.5.2. I bestämmelsens andra stycke preciseras, genom en inte ut- tömmande uppräkning, de faktorer som ska tillmätas särskild bety- delse vid bedömningen. angavs att det skulle beaktas om gärningen innefattat pinande till bekännelse eller annan tortyr. Dessa faktorer tas bort och det läggs i stället till att det ska beaktas om gärningen har innefattat våld av allvarligt slag eller har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har visat särskild hänsyns- löshet eller har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. När det gäller omständigheterna att gärningen har innefattat våld av allvarligt slag samt att gärningsmannen har visat särskild hänsyns- löshet härrör dessa från praxis avseende nuvarande bestämmelse och i den delen är ingen ändring avsedd. Det innebär att det våld som har använts vid gärningstillfället bör ha varit allvarligt. Det- samma gäller om gärningsmannen har hotat att utöva allvarligt våld mot ett barn eller någon annan närstående till den tvungne eller om han eller hon utnyttjat att den tvungne stått i beroendeställning till honom eller henne. När det gäller de andra kvalifikationsgrunderna i bestämmelsen är utgångspunkten att dessa i viss utsträckning – domstolarna måste antas ha tillmätt dessa faktorer betydelse också tidigare – ska vidga tillämpningsområdet i förhållande till gällande rätt. Omständigheten att gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel har behandlats i avsnitt 7.4.4.3. Med skjutvapen avses i det här sam- manhanget sådana vapen som är funktionsdugliga (jfr vapenlagens något vidare skjutvapenbegrepp, 1 kap. vapenlagen (1996:67)). Av bestämmelsen följer emellertid att även användande av vapen- attrapper ska beaktas som försvårande moment vid brottsrubri- cering och straffmätning, beroende på hur och i vilken kontext de har använts. Det väsentliga ska alltså vara att attrappen för den ut- satte framstår som ett riktigt vapen. Hänvisningen till sprängämnen omfattar exempelvis handgranater (jfr lagen (2010:1011) om brand- farliga och explosiva varor), men också så kallade bombbälten. Hänvisningen till begreppet annat sådant hjälpmedel syftar till att ge utrymme att beakta användning av föremål som är direkt jämförbara med de som är uttryckligen angivna. Uttrycket annat sådant är avsett att ge uttryck för ett något strängare analogikrav jämfört med t.ex. liknande eller dylikt. Exempel på vad som kan vara annat sådant hjälpmedel är harpungevär (som är jämförligt med skjutvapen) eller ett bombbälte eller en bombkonstruktion som inte innehåller något sprängämne (vilket är jämförligt med en vapenattrapp). Kravet på att brottet ska ha utförts med understöd av hjälp- medlet innebär att vapnet på något vis måste ha kommit till använd- ning för att understödja gärningen. Gärningsmannen ska ha hänfört sig till vapnet på ett sådant sätt att den hotade uppfattar situationen som särskilt allvarlig. Normalt torde detta kräva att denne har haft vapnet synligt och att detta direkt eller indirekt har riktats mot offret vid gärningstillfället. Som ovan utvecklats är skälet till att användande av vapen, vapenattrapper och liknande hjälpmedel bör betraktas som särskilt kvalificerande just att de är ägnade att skapa särskilt allvarlig rädsla hos den utsatte. Införandet av den särskilda kvalifikationsgrunden avseende vapen syftar till att tydliggöra att användande av vapen vid tvång är en faktor som har stor betydelse vid gradindelningen. Likväl är inte fråga om ett rekvisit som direkt avgör huruvida brottet är grovt eller ej, utan om en omständighet som särskilt ska beaktas vid bedömningen. Vid tillämpning av denna del av bestämmelsen måste följaktligen alltid göras en bedömning av om det sätt på vilket vapnet används är tillräckligt kvalificerande för att göra brottet grovt. Även omständigheten att gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital är ny. Frågan har behandlats i avsnitt 7.4.4.2. Med våldskapital avses en kapacitet hos ett kriminellt nätverk eller en kriminell gruppering att utöva våld, t.ex. misshandelsbrott eller mordbrandsbrott. Ett olaga tvång där den tvungne förmås göra, tåla eller underlåta något, genom en uttalad eller outtalad hänvisning till ett sådant våldskapital bör betraktas som mer allvarliga än andra liknande gärningar där sådan hänvisning saknas. Enligt bestämmelsen krävs att gärningsmannen anspelar på ett våldskapital. Detta krav kan uppfyllas såväl genom en hänvisning till ett faktiskt existerande våldskapital som genom en hänvisning till ett påhittat våldskapital eller till ett sådant våldskapital som gärningsmannen inte disponerar över. Det bör med andra ord i regel sakna betydelse om gärningsmannen verkligen är medlem i ett nätverk som har det våldskapital som det hänvisas till eller om gär- ningsmannen utnyttjar ett våldskapital som härrör från ett nätverk eller en gruppering som han eller hon inte är medlem i. I likhet med vad som gäller vid bedömningen av olaga hot måste hotet emeller- tid framstå som reellt för den hotade. Hänvisningen måste vara sådan att den duger för att framkalla särskilt allvarlig rädsla hos offret. Slutligen läggs det till en kvalifikationsgrund i bestämmelsen som innebär att det vid rubricering och straffmätning av ett enskilt brott även ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Frågan har behandlats i avsnitt 7.4.4.4. Med tillägget av den nya kvalifikationsgrunden betonas att även andra omständig- heter än de som anges i bestämmelsen kan vara av betydelse vid bedömningen av om brottet är grovt. Införandet av den nya kvalifikationsgrunden ger också rent all- mänt ett ökat utrymme att beakta den kontext i vilken gärningen företas. Det förhållandet att gärningen ingår som ett led i en sär- skilt farlig och kvalificerad verksamhet bör, om gärningen har ett påtagligt samband med verksamheten, kunna föranleda att brottet bedöms som grovt. Ett olaga tvång kan t.ex. anses vara av särskilt farlig art om gärningen ingår som ett led i en verksamhet som går ut på att ta över indrivningsverksamheten i ett visst område. Andra omständigheter som på samma sätt kan påverka bedömningen av om gärningen är särskilt farlig är om den har utförts mot ett offer som befinner sig i en skyddslös ställning, är i beroendeställning till gärningsmannen eller – om fråga är om flera gärningsmän – i nume- rärt underläge i förhållande till gärningsmännen. Genom uttrycket att gärningen annars har varit av särskilt farlig art betonas att gärningens farlighet är central vid grad- indelningen. Kvalifikationsgrunderna kan följaktligen inte tillämpas mekaniskt, utan lokutionen innefattar en erinran om att omständig- heterna som tidigare angetts i bestämmelsen utgör exempel på sådant som typiskt sett innebär att ett olaga tvång är särskilt farligt och därmed som regel bör medföra att brottet bedöms som grovt. Bestämmelsens utformning avses med andra ord också understryka vikten av att det görs en samlad bedömning av samtliga omständig- heter i det aktuella fallet. Om någon lyfter vapen mot annan eller annars hotar med brottslig gärning på sätt som är ägnat att hos den hotade framkalla allvarlig fruktan för egen eller annans säkerhet till person eller egendom, döms för olaga hot till böter eller fängelse i högst . Om brott som avses i första stycket är grovt döms för grovt olaga hot till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskilt skyddslös ställning, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Förutom rent redaktionella justeringar har bestämmelsen ändrats i två avseenden. För det första har det i bestämmelsens andra stycke lagts till en brottsbeteckning för grovt brott, grovt olaga hot. Ändringen är inte avsedd att påverka bestämmelsens tillämpning utan är enbart föranledd av förslaget att fler grader av brott ska få egna brotts- beteckningar. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.7. För det andra har det, genom en inte uttömmande lista, preci- serats vilka faktorer som ska tillmätas särskild betydelse vid bedöm- ningen av om ett olaga hot ska bedömas som grovt. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.5.3. Av bestämmelsen framgår att det sär- skilt ska beaktas om fråga har varit om allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskild skyddslös ställning, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälp- medel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Omständigheterna att fråga har varit om allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller att hotet har riktats mot någon i en särskild skyddslös ställning utgör i princip en kodifiering av tidigare förarbetsuttalanden och praxis. Ledning för tillämpningen kan följaktligen sökas i tidigare rättspraxis. När det gäller övriga omständigheter hänvisas till vad som angetts ovan i kommentaren till 4 kap. 4 §. På samma sätt som vad gäller den bestämmelsen kan de nya kvalifikationsgrunderna antas medföra att tillämpningsområdet för grovt brott vidgas något i förhållande till vad som gäller . För försök, förberedelse eller stämpling till människorov, människohandel eller olaga frihetsberövande och för underlåtenhet att avslöja ett sådant brott döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för försök, förberedelse eller stämpling till grovt olaga tvång och för försök eller förberedelse till äktenskapstvång, data- intrång som om det fullbordats inte skulle ha varit att anse som ringa, eller grovt dataintrång. Paragrafen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brotts- former i 4 kap., har ändrats på så vis att det anges att även stämp- ling till grovt olaga tvång är straffbar. Försök och förberedelse till grovt olaga tvång är straffbart. Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5.2. Övriga ändringar är enbart redaktionella. 8 kap. Om stöld, rån och andra tillgreppsbrott Om brott som avses i 5 § är grovt döms för grovt rån till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om våldet varit livsfarligt, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen tillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom, eller annars visat synnerlig råhet eller på ett hänsynslöst sätt utnyttjat den rånades skyddslösa eller utsatta ställning, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Förutom rent redaktionella justeringar har bestämmelsen ändrats endast på så vis att det i bestämmelsens andra stycke har lagts till två nya kvalifikationsgrunder för grovt brott, innebärande att det särskilt ska beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Uppräk- ningen är inte uttömmande. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.5.4. När det gäller omständigheten att det särskilt ska beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel medför den en utvidg- ning av tillämpningsområdet för grovt brott i förhållande till den praxis som gäller . Enligt nuvarande praxis bedöms rån mot bank eller annan liknande inrättning med skarpladdat vapen ofta som grova, medan rån där vapenattrapper används ofta bedöms som brott av normalgraden. Ändringen syftar i denna del till att klargöra att även fall där gärningen har utförts med t.ex. en vapen- attrapp men där hotet likväl framstått som ett dödshot för offret inte sällan kan vara att bedöma som grova. När det gäller allmänna resonemang om de nya kvalifikations- grunderna hänvisas till vad som angetts ovan i kommentaren till 4 kap. 4 §. Ett rån kan exempelvis vara av särskilt farlig art om en välplanerad brottsplan, som inkluderar ansvarsfördelning mellan de inblandade, särskilda hjälpmedel osv., utslagning av viktiga sam- hällsfunktioner genom t.ex. anläggande av bränder eller genom- förande av bombhot osv. samt har efterföljts. Hänvisningen till att brottet är av särskilt farlig art gör det också möjligt att beakta om gärningsmannen medfört skarpladdade skjutvapen vilka inte använts för att understödja gärningen på det sätt som krävs för att den särskilda kvalifikationsgrunden som tar sikte på vapen ska vara tillämplig. För försök eller förberedelse till stöld, grov stöld, rån, grovt rån, tillgrepp av fortskaffningsmedel, olovlig kraftavledning eller olovlig avledning av värmeenergi döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för stämpling till grov stöld och stämpling till eller underlåtenhet att avslöja rån eller grovt rån. I ringa fall av tillgrepp av fortskaffningsmedel eller olovlig avledning av värmeenergi ska det inte dömas till ansvar. Paragrafen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brotts- former i 8 kap., har ändrats på så vis att det anges att även stämp- ling till grov stöld är straffbar. Försök och förberedelse till grov stöld är straffbart. Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5.7.8. Övriga ändringar är enbart redaktionella. 9 kap. Om bedrägeri och annan oredlighet Den som genom olaga tvång förmår någon till handling eller underlåtenhet som innebär för gärningsmannen och skada för den tvungne eller någon i hans eller hennes ställe, döms, om inte brottet är att anse som rån eller grovt rån, för utpressning till fängelse i högst . Om brottet är ringa döms för ringa utpressning till böter. Om brott som avses i första stycket är grovt döms för grov utpressning till fängelse i lägst ett och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital eller har visat särskild hänsynslöshet, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Förutom rent redaktionella justeringar har bestämmelsen ändrats i två avseenden. För det första har det i bestämmelsens första och andra stycke lagts till brottsbeteckningar för ringa respektive grov utpressning. Ändringen är inte avsedd att påverka bestämmelsens tillämpning utan är enbart föranledd av förslaget att fler grader av brott ska få egna brottsbeteckningar. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.7. För det andra har det i bestämmelsens andra stycke lagts till tre nya omständigheter att särskilt beakta vid rubriceringen. Det inne- bär att det även särskilt ska beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett vålds- kapital eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Uppräkningen är inte uttömmande. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.5.5. När det gäller allmänna resonemang om de nya kvalifikations- grunderna hänvisas till vad som angetts ovan i kommentaren till 4 kap. 4 §. En utpressning kan t.ex. anses vara av särskilt farlig art om gärningen sker som ett led i en brottslig verksamhet som om- fattar s.k. beskyddarverksamhet. För försök till bedrägeri, grovt bedrägeri, ringa utpressning, utpressning, grov utpressning, ocker eller grovt häleri döms det till ansvar enligt 23 kap. Detsamma gäller för förberedelse till bedrägeri, grovt bedrägeri, utpressning, grov utpressning, ocker eller grovt häleri och för stämpling till grovt bedrägeri, grov utpressning eller grovt häleri. Bestämmelserna i 23 kap. 3 § ska dock inte gälla i fråga om försök till utpressning. Såsom för förberedelse till bedrägeri eller grovt bedrägeri döms den som för att bedra försäkringsgivare eller annars med bedrägligt uppsåt skadar sig eller annan till person eller egendom. Detsamma ska gälla, om någon med samma uppsåt försöker åstadkomma sådan skada. Har han eller hon innan skadan uppstått frivilligt avstått från att fullfölja gärningen, ska han eller hon inte dömas till ansvar. Paragrafen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brotts- former i 9 kap., har förutom rent redaktionella justeringar ändrats i två avseenden. För det första framgår det av bestämmelsens första stycke att även stämpling till grov utpressning och grovt bedrägeri är straff- bar. Försök och förberedelse till dessa brott är straffbart . Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5.3 och 4.5.7.8. För det andra har förberedelse till ringa utpressning avkriminali- serats. Förslaget bygger på tanken att förberedelseansvar inte bör träffa brottstyper som i praktiken endast omfattar gärningar på bötesnivå och det ligger i linje med den ventil som införs i 23 kap. 2 § och som medför att gärningar av sådan svårhets- grad undantas från straffansvar. Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5.10. Se även avsnitt 4.5.9 angående ventilen. 10 kap. Om förskingring, annan trolöshet och mutbrott Om någon, som på grund av förtroendeställning fått till uppgift att för någon annan sköta ekonomisk angelägenhet eller självständigt hantera kvalificerad tek- nisk uppgift eller övervaka skötseln av sådan angelägenhet eller uppgift, miss- brukar sin förtroendeställning och därigenom skadar huvudmannen, döms han eller hon för trolöshet mot huvudman till böter eller fängelse i högst . Vad som har sagts nu gäller inte om gärningen är belagd med straff enligt 1–3 §§. Om brott som avses i första stycket är grovt döms för grov trolöshet mot huvud- man till fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningsmannen använt falsk handling eller vilseledande bokföring eller tillfogat huvudmannen betydande eller synner- ligen kännbar skada, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Missbrukar någon, som fått till uppgift att sköta rättslig angelägenhet för någon annan, till förfång för huvudmannen sin förtroendeställning, döms han enligt första stycket, även om angelägenheten inte är av ekonomisk eller teknisk art. Förutom rent redaktionella justeringar har bestämmelsen ändrats i två avseenden. För det första har det i bestämmelsens andra stycke lagts till en brottsbeteckning för grovt brott. Ändringen är inte avsedd att påverka bestämmelsens tillämpning utan är enbart föranledd av förslaget att fler grader av brott ska få egna brottsbeteckningar. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.7. För det andra har det i bestämmelsen lagts till en ny kvalifi- kationsgrund för grovt brott, innebärande att det särskilt ska beaktas om gärningen har varit av särskilt farlig art. Uppräkningen är inte uttömmande. Ändringen har behandlats i avsnitt 7.4.5.6. När det gäller allmänna resonemang om den nya kvalifikations- grunden hänvisas till vad som angetts ovan i kommentaren till 4 kap. 4 §. Trolöshet mot huvudman kan t.ex. anses vara av särskilt farlig art om gärningen utförs som ett led i en brottslig verksamhet som är särskilt välplanerad. Så kan vara fallet om den sker syste- matiskt eller genom att s.k. målvakter används i syfte att dölja den verkliga gärningsmannen. För försök till förskingring eller trolöshet mot huvudman och för försök, förberedelse eller stämpling till grov förskingring eller grov trolöshet mot huvudman döms det till ansvar enligt 23 kap. För förberedelse till grovt givande av muta döms också till ansvar enligt 23 kap. Paragrafen, som reglerar straffansvar för osjälvständiga brotts- former i 10 kap., har ändrats på så vis att det av bestämmelsens första stycke framgår att även stämpling till grov förskingring samt förberedelse och stämpling till grov trolöshet mot huvudman är straffbar. Försök till förskingring och trolöshet mot huvudman samt försök och förberedelse till grov förskingring är straffbart . Ändringen har behandlats i avsnitt 4.5.7.8. Övriga ändringar är enbart redaktionella. 11 kap. Om brott mot borgenärer m.m.