sou · H2B325 · 2014-04-25 00:00:00 — I förarbetena till LIMF uppmärksammades situationen att ett svenskt bodelningsförfarande kom i konflikt med ett förfarande utomlands som inte skulle utmynna i ett avgörande som erkändes i . Föreligger ett sådant utländskt avgörande bör man enligt förarbetena i regel anpassa det svenska förfarandet och beakta den fördelning av egendomen som det utländska beslutet innehåller. Om ett utländskt avgörande beträffande bodelningen ännu inte föreligger anger motiven att det närmast är en praktisk fråga om man bör avvakta den utländska förrättningen samt att man i vissa fall får nöja sig med att förrätta bodelningen här i landet och acceptera den osäkerhet som det innebär att egendom i ett annat land vid en framtida förrättning kommer att fördelas på ett annat sätt.17 När det finns egendom i utlandet och det kan antas att en svensk bodelning inte kommer att gälla i det landet finns det enligt 7 § andra stycket LIMF en möjlighet att begränsa bodelningen till att avse viss egendom. Bestämmelsen avser att tillgodose det praktiska behovet av att i vissa situationer behöva begränsa bodel- ningen till att bara avse egendom i . Även om det inte uttryckligen anges i lagrummet ska man ändå vid fördelningen ta hänsyn till att det finns egendom i utlandet.18 Mot bakgrund av att bestämmelsen i 2 kap. 9 § IDL om att – i förekommande fall – utfallet av en motsvarande förrättning i utlandet ska beaktas vid en bodelning i med anledning av makes död upphävs, bör i 7 § LIMF införas en bestämmelse av motsvarande innebörd. 1989/90:87 s. 51 f. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens 11.6Tillämplig lag för bodelningsförfarandet Bedömning: När svensk internationell behörighet föreligger för bodelning med anledning av en makes död bör förfarandet för bodelningen följa svenska regler. Enligt 6 § LIMF ska på begäran av en make eller en dödsbodelägare svensk lag tillämpas på förfarandet vid bodelning, även om utländsk lag är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. I motiven till 6 § LIMF anges att bestämmelsen avser att klargöra att svensk lag kan tillämpas på bodelningsförfarandet även om utländsk rätt är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. Att förfarandet vid bodelning kan följa svensk lag är enligt förarbetena inte någon nyhet utan följer i princip redan av den allmänt vedertagna regeln att det i svensk lag föreskrivna förfarandet kan användas oavsett vilken lag som är tillämplig i materiellt hänseende.19 När arvsförordningen träder i kraft kommer den på arvet tillämpliga lagen också att reglera förfarandet för boutredning och arvskifte. Artikel 29 i arvsförordningen medger i viss mån undantag från denna huvudregel men någon möjlighet att i svensk lag föreskriva att svensk rätt ska tillämpas på dödsboförvaltningen när utländsk lag är tillämplig på arvet kommer inte att finnas. Arvsför- ordningen innebär ett avsteg från vad som i allmänhet gäller beträffande tillämplig lag för förfarandet. När svensk internationell behörighet föreligger ska i allmänhet de svenska förfarandereglerna tillämpas oavsett vilken lag som är tillämplig i materiellt hänseende. Mot bakgrund av det anförda bör bestämmelsen i 6 § LIMF också kunna tillämpas vid bodelning med anledning av makes död. Om bodelning med anledning av makes död ska äga rum i ska sålunda svenska förfaranderegler tillämpas. 11.6.1Boutredningsman är utan särskilt förordnande bodelningsförrättare Om boet efter en makes död ställts under förvaltning av en boutredningsman är denne utan särskilt förordnande bodelnings- förrättare. Detta gäller dock inte om någon annan redan förordnats eller om boutredningsmannen är delägare i boet (17 kap. 1 § andra 1989/90:87 s. 48. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Det är givet att en boutredningsman inte också kan vara bodelningsförrättare om förvaltningen av arvet ska ske i men bodelningen ska äga rum utomlands. Före- ligger inte svensk internationell behörighet för att hantera bodel- ningsfrågan följer sålunda redan härav att den svenska bout- redningsmannen inte också kan vara bodelningsförrättare. 11.7Regler för erkännande och verkställighet av utländsk bodelning med anledning av makes död och utländskt avgörande avseende tvist om sådan bodelning För verkställighet av utländska avgöranden i krävs stöd i lag (jfr 3 kap. 2 § utsökningsbalken). Mot bakgrund av att bestämmel- serna i IDL upphävs fordras kompletterande bestämmelser om erkännande och verkställighet av utländska avgöranden avseende bodelning med anledning av makes död. Kompletterande bestäm- melser om erkännande av utländsk bodelning med anledning av makes död bör också meddelas. Som närmare framgår av kapitel 12 föreslår jag att det införs särskilda regler för erkännande och verkställighet av avgöranden från länder som inte är bundna av arvsförordningen eller den nordiska arvskonventionen. Jag har övervägt om de föreslagna autonoma reglerna om erkännande och verkställighet också bör omfatta utländsk bodelning med anledning av makes död och avgöranden beträffande sådan bodelning. Eftersom makars för- mögenhetsförhållanden inte omfattas av arvsförordningens tillämp- ningsområde skulle reglerna, såvitt avser bodelningsfrågor, vara tillämpliga i förhållande till samtliga länder som inte omfattas av de nordiska särreglerna. I avvaktan på den kommande EU-regleringen om internationellt privaträttsliga bestämmelser om makars för- mögenhetsförhållanden, som enligt förslaget bland annat innehåller bestämmelser om erkännande och verkställighet av domar, har jag dock kommit fram till att dessa frågor lämpligen bör omfattas av bestämmelserna i . Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Förslag: Ett utländskt avgörande om bodelning med anled- ning av makes död av en utländsk domstol eller en annan myndighet eller av en bodelningsförrättare ska erkännas i på de villkor och under de förutsättningar som anges i 13 och 14 §§ LIMF. En bodelning med anledning av makes död som förrättats i ut- landet av myndighet eller av särskilt förordnad skiftesman eller en utländsk dom varigenom tvist om sådan bodelning avgjorts av domstol kan erkännas i under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda (2 kap. 12 § IDL). För en närmare redogörelse för vad de olika villkoren innebär i praktiken hänvisas till kapitel 12. Här kan dock sägas att villkoren i 2 kap. 12 § IDL innebär att utrymmet för erkännande (och verkställighet) av utländska avgöranden är mycket begränsat enligt gällande rätt. Avgörandet måste ha meddelats i en stat där den avlidne vid sin död var medborgare eller hade hemvist. Det innebär att en dom från ett land som varken var den avlidnes medborgarland eller hemvistland, men där det t.ex. fanns egendom efter den avlidne, inte kan erkännas eller verkställas här.20 Bodelningen eller domen får inte avse egendom som var föremål för dödsbobehandling i eller skulle ha ingått i bodelning här. För att ett utländskt avgörande ska erkännas och verkställas här krävs vidare att det utländska avgörandet har vunnit laga kraft. Såvitt avgörandet avser egendom som finns i får det inte ha grundats på lag som strider mot den lag som enligt svenska regler skulle ha varit tillämplig på arvet efter den avlidne. Tillräckligt är att det materiella resultatet av det utländska avgörandet är detsamma som enligt den lag som skulle ha tillämpats om frågan prövats i Sverige.21 För erkännande och verkställighet får det utländska avgörandet inte heller vara uppenbart oförenligt med grunderna för rättsordningen här i landet (ordre public). Är det utländska avgörandet en tredsko- dom krävs slutligen att part som uteblivit antingen personligen eller genom befullmäktigat ombud fått del av stämningen i målet. I förarbetena anförs att en sådan dom bara bör tillerkännas territoriell verkan (NJA II 1938 s. 249). NJA II 1938 s. 250. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Förutsättningarna för erkännande av utländsk bodelning med anledning av makes död och dom som avser tvist om sådan bodel- ning bör vara desamma som gäller för erkännande av utländskt avgörande om makars förmögenhetsförhållanden enligt 13 och 14 §§ LIMF. För erkännande av ett utländskt avgörande fordras enligt LIMF att det finns en godtagbar grund för den utländska behörigheten genom viss anknytning till den stat där avgörandet meddelats. Det krävs också att avgörandet har vunnit laga kraft, dvs. att det kan angripas med ordinära rättsmedel.22 Av 13 § LIMF följer att ett utländskt lagakraftvunnet avgörande om makars förmögen- hetsförhållanden av en utländsk domstol eller annan myndighet eller av en bodelningsförrättare gäller i , om det har med- delats i antingen en stat vars lag enligt 3 eller 4 § var tillämplig på frågor om makarnas förmögenhetsförhållanden eller den stat där svaranden hade hemvist. (Också i 2 kap. 12 § IDL uppställs krav på anknytning till avgörandestaten och laga kraft.) Trots att ett utländskt avgörande uppfyller de grundläggande kraven för erkännande enligt 13 § LIMF kan det i det enskilda fallet föreligga sådana omständigheter som gör att ett erkännande bör vägras. Hinder för erkännande föreligger om någon av de i 14 § LIMF angivna omständigheterna är för handen. Det utländska avgörandet gäller inte i , om avgörandet har meddelats mot en part som inte har gått i svaromål och som inte har fått kännedom om den väckta talan i tillräcklig tid för att kunna svara i saken eller mot en part som annars inte har fått rimliga möjligheter att föra sin talan i det utländska förfarandet (14 § 1 LIMF). Ett utländskt avgörande erkänns alltså inte om det förekommit allvarliga brister i det utländska förfarandet.23 (Samma sak gäller enligt 2 kap. 12 § IDL.) Medan 2 kap. 12 § IDL underkänner erkännande av alla avgör- anden som avser egendom som är föremål för dödsbobehandling i eller, enligt de svenska behörighetsreglerna härom, skulle ha varit föremål för sådan behandling innehåller 14 § 2–5 LIMF regler som anger vilket avgörande som ska ges företräde för det fall det föreligger konkurerande (svenska eller utländska) avgöranden eller ett pågående svenskt förfarande. 2000/01:148 s. 26 ff. 23Se närmare a. prop. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Hinder för erkännande av ett utländskt avgörande föreligger om det strider mot ett svenskt avgörande (14 § 2 LIMF). Härvid saknar det betydelse om det svenska avgörandet meddelats före eller efter det utländska avgörandet.24 Det utländska avgörandet erkänns vidare inte om det strider mot ett här i landet gällande utländskt avgörande i ett förfarande som började tidigare än det andra utländska förfarandet (14 § 3 LIMF). Hinder mot erkännande föreligger också om det i pågår ett förfarande som kan leda till ett mostridigt avgörande (14 § 4 LIMF). Samma sak gäller om det utomlands pågår ett för- farande som kan leda till ett motstridigt avgörande, såvida det förfarandet har börjat tidigare än det andra utländska förfarandet och kan antas leda till ett här i landet gällande avgörande (14 § 5 LIMF). Ett utländskt avgörande gäller enligt 20 § LIMF inte i om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna avgörandet (ordre public). (Samma sak gäller enligt 2 kap. 12 § IDL.) Den tillämpade lagen tillmäts ingen enskild betydelse för erkän- nande enligt 13 och 14 §§ LIMF.25 (Jfr 2 kap. 12 § IDL.) Förslag: För verkställighet i av en utländsk dom som avser bodelning med anledning av makes död ska krävas att domen enligt 16 § LIMF förklaras verkställbar här. För verkställighet av en utländsk bodelning krävs, liksom för bodelningar som förrättats i , att en part erhållit en dom på fullgörelse. En bodelningshandling är inte en exekutionstitel (jfr 3 kap. 1 § utsökningsbalken). Se närmare vad som sägs i kapitel 8 (avsnitt 8.1.2) beträffande förutsättningarna att erhålla verkställig- het efter av bodelning. Om förrättningen ska erkännas här kan emellertid inte någon prövning i materiellt hänseende av bodelningens giltighet ske i svensk domstol.26 2000/01:148 s. 39. 26NJA II 1938 s. 251. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Frågan om verkställbarhet av utländska avgöranden avseende bodelning med anledning av makes död bör prövas enligt 16 § LIMF. Som närmare redogjorts för i kapitel 8 (avsnitt 8.3.1) har föreslagit en generell överflyttning av exe- kvaturärendena från till de tingsrätter som enligt 18 kap. 1 § utsökningsbalken prövar överklaganden av Kronofogde- myndighetens beslut.27 förslag omfattar också exekvaturförfarandet enligt LIMF.28 11.7.3Formkrav för utländsk bodelning Förslag: En utländsk bodelning ska anses giltig till formen om den uppfyller formkraven enligt lagen i den stat där den förrättades, lagen i den stat där den avlidne vid sin död hade hemvist eller var medborgare, eller den lag som var tillämplig på makarnas förmögenhetsför- hållanden. Enligt gällande rätt finns i IDL en särskild bestämmelse om form- krav för bodelningar och arvskiften. Av 2 kap. 11 § IDL följer att utländsk bodelning med anledning av makes död ska anses giltigt till formen om den uppfyller formkraven antingen i den avlidnes medborgarskapsland eller i det land där förrättningen skett. I för- arbetena anges att bestämmelsen inte gäller för de fall bodelningen skulle ha skett enligt svensk lag.29 Bestämmelsen om erkännande i 2 kap. 12 § IDL tar bara sikte på erkännande av bodelningar med anledning av makes död som förrättats av utländsk myndighet eller särskilt förordnad skiftesman. Bodelningar och arvskiften som förrättats av den efterlevande maken och dödsbodelägarna själva omfattas inte enligt sistnämnda lagrums ordalydelse. Har en sådan bodelning tillkommit i behörig form (2 kap. 11 § IDL) och har dödsbodelägarna varit antingen personligen närvarande eller behörigen företrädda vid förrättningen lär dess giltighet dock inte 27Se SOU 2013:63. 29NJA II 1938 s. 247 f. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens kunna ifrågasättas.30 Kan en sådan bodelning klandras enligt den utländska lagen kan dock erkännande inte ske förrän löpt ut alternativt klandertalan avgjorts genom dom som vunnit laga kraft.31 Också enligt 13 § LIMF är erkännande begränsat till avgöranden som meddelats av domstol, annan myndighet eller bodelnings- förrättare (eller motsvarande). Det innebär att frivilliga bodelningar som tillkommit utan inblandning av domstol, myndighet eller liknande inte erkänns enligt bestämmelserna i 13 § LIMF.32 Om makarna själva har förrättat bodelning är emellertid reglerna i 5 § LIMF tillämpliga på bodelningens giltighet. I 5 § LIMF regleras tillämplig lag för bedömande av giltigheten av rättshandlingar mellan makar och sambor avseende deras förmögenhetsförhållan- den (t.ex. äktenskapsförord, bodelningsavtal, gåvoavtal, sambo- avtal, samäganderättsavtal eller avtal som pekar ut den ena sambon som ensamägare till en fastighet som bara den ena sambon har finansierat).33 Enligt min mening bör det också framöver finnas bestämmelser som anger under vilka förutsättningar en bodelning med anledning av makes död är formellt giltig. Bestämmelserna bör också omfatta bodelning med anledning av sambos död. Den gängse metoden att behandla formkrav i internationellt privaträttsliga sammanhang är att formkravet ska kunna prövas enligt alternativa rättsordningar (se t.ex. vad som gäller för testa- menten). Till formkravet hör sådant som krav på skriftlighet, undertecknande, bevittning och registrering.34 En utländsk bodelning med anledning av makes död bör alltjämt anses giltig till formen om den uppfyller formkraven enligt lagen antingen i den avlidnes medborgarland eller i det land där förrätt- ningen sker. Också om bodelningen förrättats i enlighet med lagen i den avlidnes hemviststat bör den anses giltig till formen. En utländsk bodelning bör vidare anses giltig till formen om den uppfyller formkraven enligt den lag som var tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. En bestämmelse om detta bör tas in i LIMF. 30NJA II 1938 s. 250. 31NJA II 1938 a. st. 32Bergquist, Internationell arvs- och bodelningsrätt. En kommentar, s. 141. 1989/90:87 s. 46 och prop. 2000/01:148 s. 23 f. 1989/90:87 s. 47. 12Erkännande och verkställighet i svensk autonom rätt Arvsförordningens bestämmelser om erkännande, verkställbarhet och verkställighet (artiklarna 39–58) tillämpas på avgöranden från andra medlemsstater. Av EU:s medlemsstater är det tre som inte deltagit i antagandet av förordningen, , , och . Det sagda framgår av arvsförordningens ingress, punkterna 82 och 83, vari också anges att förordningen inte är bindande för eller tillämplig på dessa länder. Som redogjorts för i avsnitt 5.1.2 är det min uppfattning att , och vid tillämpningen av arvsförordningen är att betrakta som tredjestater. Detta innebär bland annat att arvsförordningens bestämmelser om erkännande och verkställighet inte gäller i för- hållande till avgöranden från , och . När det gäller de nordiska länderna följer det av arvsförord- ningens tillämpningsområde och det särskilda undantaget i artikel 75.3 b att arvsförordningens bestämmelser om erkännande, verkställbarhet och verkställighet inte ska tillämpas i förhållande till , , och i den mån den nordiska arvskonventionen föreskriver enklare och snabbare förfaranden för erkännande och verkställighet av domar i samband med arv. Undantaget för den nordiska särregleringen förutsätter tillträde till den mellanstatliga överenskommelsen mellan de nordiska länderna av . För verkställighet av utländska avgöranden i krävs stöd i lag (3 kap. 2 § utsökningsbalken). Nedan redogörs för gällande reg- ler i IDL om erkännande och verkställighet. Därefter redovisas mina överväganden beträffande bestämmelser om erkännande, verkställbarhet och verkställighet i förhållande till länder som inte är bundna av arvsförordningen eller den nordiska arvskonven- Erkännande och verkställighet i svensk autonom rätt Jag tar också i detta kapitel upp frågan om det bör finnas kvar en bestämmelse om under vilka förutsättningar ett utländskt arvskifte bör anses giltigt till formen. I mitt uppdrag ingår att analysera vilka delar av IDL som kan fortsätta att tillämpas efter arvsförordningens ikraftträdande och om dessa kvarvarande delar behöver ses över och moderniseras. I direktivet anges att det i fråga om förhållandet till stater utanför EU bör finnas kvar bestämmelser om erkännande och verkställighet. 12.2Bestämmelserna om erkännande och verkställighet i IDL gällande svenska internationellt privaträttsliga bestämmelser om erkännande och verkställighet finns i 2 kap. 12 och 13 §§ IDL. Reglerna tar sikte på erkännande och verkställighet av utländska domstolsavgöranden om tvister om bodelning efter makes död, arv och testamente. Även bodelning med anledning av makes död eller arvsskifte som förrättats av utländsk myndighet eller särskilt för- ordnad skiftesman kan erkännas. För verkställighet av sådana bodelningar och arvskiften krävs dock, liksom för bodelningar och arvskiften som förrättats av en svensk bodelningsförrättare eller skiftesman, att en part erhållit en dom på fullgörelse. En bodel- nings- eller arvskifteshandling utgör inte en exekutionstitel (jfr 3 kap. 1 § utsökningsbalken). Se närmare kapitel 8 beträffande frågan om verkställighet av en dom avseende av arvskifte. Om förrättningen ska erkännas enligt 2 kap. 12 § IDL kan dock, även om verkställighet inte kan ske, någon prövning i materiellt hänseende av bodelningens eller skiftets giltighet inte ske i svensk domstol.1 Bestämmelsen i 2 kap. 12 § IDL avser erkännande av bodel- ningar med anledning av makes död och arvskiften som förrättats av utländsk myndighet eller särskilt förordnad skiftesman samt utländska domar avseende tvist om sådan bodelning eller om arv eller testamente. IDL innehåller inte någon bestämmelse om erkän- nande i materiellt hänseende av bodelningar och arvskiften som förrättats av dödsbodelägarna själva. Har en sådan bodelning eller arvskifte tillkommit i behörig form (2 kap. 11 § IDL) och har dödsbodelägarna varit antingen personligen närvarande eller be- 1 NJA II 1938 s. 251. Erkännande och verkställighet i svensk autonom rätt hörigen företrädda vid förrättningen lär dess giltighet dock inte kunna ifrågasättas. Kan en sådan bodelning eller skifte klandras enligt den utländska lagen kan dock erkännande inte ske förrän löpt ut alternativt klandertalan avgjorts genom dom som vunnit laga kraft.2 12.2.1Villkor för erkännande och verkställbarhet Erkännande enligt 2 kap. 12 § IDL förutsätter – liksom arvsförord- ningen – inga formaliteter. Erkännandefrågan kan dock i praktiken komma att prövas under exekvaturförfarandet enligt 2 kap. 13 § IDL. Detsamma gäller vid t.ex. lantmäteriets prövning av om ett rättsligt giltigt skifte ligger till grund för lagfartsansökan eller när en domstol prövar om ett utländskt avgörande hindrar en ny prövning av samma sak inför svensk domstol (res judicata). För erkännande och verkställighet av ett utländskt avgörande krävs att vissa förutsättningar är uppfyllda. Avgörandet måste ha meddelats i en stat där den avlidne vid sin död var medborgare eller hade hemvist. Det innebär att en dom från ett land som varken var den avlidnes medborgarskapsland eller hemvistland, men där det t.ex. fanns egendom efter den avlidne, inte kan erkännas eller verkställas här.3 Bodelningen, skiftet eller domen får inte avse egendom som var föremål för dödsbobehandling i eller skulle ha ingått i bodelning eller arvskifte här. Som närmare redogjorts för i kapitel 3 innebär gällande regler i IDL att den svenska behörigheten för dödsbobehandlingen är vidsträckt (se 2 kap. 1, 2, 5 och 6 §§ IDL). Villkoret att egendomen inte skulle ha ingått i bodelning eller arvskifte i innebär att erkännande och verkställighet är ute- slutet för avgöranden avseende all egendom utom egendom utomlands tillhörande utländsk medborgare med hemvist utom- lands eller egendom i som har överlämnats för boutredning, bodelning och arvskifte i utlandet enligt 2 kap. 1 § andra stycket, 2 kap. 5 § andra stycket eller 2 kap. 6 § andra stycket IDL och egendom av ringa värde enligt 2 kap. 3 § andra stycket IDL. Över- lämnande till utländsk dödsboförvaltning behöver inte nödvändigt- vis innebära att egendomen lämnat Sverige.4 2 NJA II 1938 s. 250. 3 I förarbetena anförs att en sådan dom bara bör tillerkännas territoriell verkan (NJA II 1938 s. 249). 4 , Internationell arvs- och bodelningsrätt. En kommentar, s. 91. Erkännande och verkställighet i svensk autonom rätt För att ett utländskt avgörande ska erkännas och verkställas här krävs vidare att det utländska avgörandet har vunnit laga kraft. Såvitt avgörandet avser egendom som finns i får det inte ha grundats på lag som strider mot den lag som enligt svenska regler skulle ha varit tillämplig på arvet efter den avlidne. Eftersom avgöranden som avser egendom som skulle undergått bodelning eller arvskifte i inte erkänns här, blir det nu behandlade villkoret för erkännande och verkställighet endast tillämpligt på sådana avgöranden som omfattar egendom som inte skulle ha ingått i bodelning eller arvskifte här; som redogjorts för ovan är det fråga om egendom som vid dödsfallet fanns i och som överlämnats enligt 2 kap. 1 § andra stycket, 2 kap. 5 § andra stycket och 2 kap. 6 § andra stycket IDL samt egendom av ringa värde enligt 2 kap. 3 § andra stycket IDL.5 Trots att överlämnande skett kan alltså erkännande och verkställighet vägras om det grundats på lag som strider mot den lag som skulle ha tillämpats enligt 1 kap. IDL. Villkoret innebär inte att det utländska avgörandet måste ha grundats på samma materiella lag som utpekas enligt de svenska lagvalsreglerna. Tillräckligt är att det materiella resultatet av det utländska avgörandet är detsamma som enligt den lag som skulle ha tillämpats om frågan prövats i Sverige.6