sou · H2B325 · 2014-04-25 00:00:00 — Enligt förordningsförslaget ska den domstol som tagit upp ett ärende om arv efter en av makarna i enlighet med arvsförordningen också vara behörig att pröva frågor om makars förmögenhets- förhållanden med anknytning till arvsärendet (se artikel 3 i förord- ningsförslaget). Under förutsättning att makarna är överens kan behörigheten för den domstol som enligt bestämmelserna i är behörig att pröva mål om äktenskapsskillnad, 2 Se förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet i mål om makars förmögenhetsförhållanden KOM (2011) 126 och förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verk- ställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap KOM (2011) 127. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens annullering av äktenskap eller hemskillnad omfatta även frågor om avvecklingen av makarnas förmögenhetsförhållanden. Frågan om vilket lands lag som ska tillämpas på själva förfarandet för bodel- ning omfattas, som det ser ut , inte av förslaget. Förhandlings- arbetet pågår alltjämt och det är oklart när förhandlingarna kommer att avslutas. Med hänsyn till det pågående förhandlingsarbetet bör det inte nu göras några andra ändringar i gällande bestämmelser på detta område än vad som är nödvändigt med hänsyn till att bestämmel- serna i IDL som rör bodelning med anledning av makes död upphävs. Som framgår ovan tillämpas LIMF i vissa avseenden på frågor som rör internationella förhållanden vid bodelning med anledning av makes död. Jag har föreslagit att IDL upphävs och att bestämmelser i anslutning till arvsförordningen tas in i en särskild lag. Enligt min mening bör emellertid inte frågor som rör makars förmögenhetsförhållanden vid en makes död tas in i den nya lagen. Jag anser att dessa frågor i stället – i avvaktan på EU-regleringen på området – bör regleras i LIMF. När nu kopplingen i IDL mellan arvsfrågor och äktenskapets ekonomiska rättsverkningar försvinner är det ändamålsenligt att internationellt privaträttsliga fråge- ställningar som rör makars förmögenhetsförhållanden vid dödsfall tills vidare regleras i den lag som reglerar sådana frågor i övrigt.3 En hänvisning om att regler beträffande frågor som rör bodelning med anledning av makes död finns i LIMF bör emellertid tas in i den nya lagen. 3 I NÄF finns regler om nordiska makars förmögenhetsförhållanden. NÄF gäller inte för makar som blivit nordiska medborgare först efter äktenskapets ingående och inte heller om de inte tog hemvist i ett nordiskt land vid äktenskapets ingående eller om makarna senare tagit hemvist i ett land utanför (1 kap. fjärde stycket 1 NÄF). I sådana fall tillämpas LIMF även om makarna är nordiska medborgare och har hemvist i när frågan om bodelning aktualiseras (prop. 1989/90:87 s. 36). Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens 11.5Svensk domsrätt vid tvist och domstols behörighet vid bodelning med anledning av makes död Förslag: Svensk domstol ska vara behörig att ta upp en fråga som rör bodelning med anledning av makes död på de grunder som anges i 2 § första stycket 2–5 LIMF. Om svensk domstol är behörig att ta upp en fråga om arv ska domstolen också, på begäran av den efterlevande maken eller sambon, vara behörig att ta upp en fråga som rör bodelning med anledning av makes eller sambos död. Angivna grunder för svensk domstols behörighet ska också tillämpas på frågan om utseende av bodelningsförrättare i ärenden som rör bodelning med anledning av makes eller sambos död. I IDL behandlas frågan om svensk domsrätt vid tvist om arv eller testamente eller efterlevande makes rätt i dödsbo i 2 kap. 10 §. Av den paragrafen framgår att sådan tvist ska tas upp av svensk domstol, om den avlidne var svensk medborgare eller hade hemvist i eller om tvisten rör egendom som finns i . Frågan om när boutredning, bodelning och arvskifte ska förrättas i enligt svenska bestämmelser regleras i 2 kap. 1 och 2 §§ IDL. Där anges att boutredning, bodelning och arvskifte efter den som vid sin död hade hemvist i ska ske enligt svensk lag och omfatta även boets egendom som finns i utlandet. Sedan boutredning efter utländsk medborgare avslutats, får dock, om delägarna är överens om det, bodelning och arvskifte ske enligt lagen i det land i vilket den avlidne var medborgare. Egendomen får i så fall omhändertas för sådant ändamål av den som är behörig att göra det (se 2 kap. 1 §). Om den avlidne inte hade hemvist i , men var svensk medborgare eller det finns egendom efter den avlidne i , ska enligt 2 kap. 2 § IDL vad som föreskrivs i svensk lag om egen- domens avträdande till förvaltning av boutredningsman tillämpas. I så fall ska också i princip vad som föreskrivs i svensk lag om boutredning, bodelning och arvskifte tillämpas. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Som redan berörts får dock enligt 2 § andra stycket LIMF en fråga om bodelning med anledning av en makes död tas upp av svensk domstol även i fall som avses i 2 § första stycket 2, 3 och 5 LIMF. Detta innebär att svensk domstol får ta upp frågan om svaranden har hemvist i , om käranden har hemvist i och svensk lag ska tillämpas på makarnas förmögenhetsförhållan- den enligt 3 eller 4 § LIMF, eller om svaranden har godtagit att saken prövas i eller har gått i svaromål i saken utan invänd- ning om domstolens behörighet. Det har uppstått en viss tvekan kring frågan vad bestämmelsen i första meningen av 2 § andra stycket LIMF syftar på. I bestämmel- sen anges, som redan har nämnts, att föreskrifter om svensk domstols behörighet i frågor om bodelning med anledning av en makes död finns i IDL. I förarbetena till 2 § LIMF hänvisas bara till bestämmelserna i 2 kap. 1 och 2 §§ IDL vari, som redan berörts, anges när bodelning med anledning av makes död får förrättas i Sverige.4 Varken i den allmänna motiveringen eller i specialmoti- veringen nämns att hänvisningen också tar sikte på 2 kap. 10 § IDL. I den rättsliga litteraturen har dock i kommentarer rörande 2 § andra stycket LIMF hänvisats enbart till bestämmelsen i 2 kap. 10 § IDL som reglerar svensk domsrätt vid bland annat tvist om efter- levande makes rätt i dödsbo.5 Utformningen av 2 § andra stycket LIMF överensstämmer i huvudsak med det förslag som lades fram av Familjelagssakkunniga. Enligt den ursprungliga lydelsen avsåg hänvisningen till andra bestämmelser svensk domstols behörighet i mål eller ärenden som rör bodelning med anledning av makes död.6 Familjelagssakkunniga föreslog en särskild regel för när ett ärende om förordnande av boutredningsman fick tas upp av svensk domstol.7 Vidare föreslog Familjelagssakkunniga en gemensam domsrättsregel för svensk domstols behörighet vid tvist om bodelning, arv eller testamente och behörigheten för svensk domstol vid ärenden om utseende av bodelningsförrättare eller skiftesman samt andra ärenden som rör makars förmögenhetsförhållanden eller kvarlåtenskapen.8 I förarbetena konstateras att det förhållandet att bestäm- melserna om behörighet i IDL och LIMF kompletterar varandra medför att frågan om svensk domstols behörighet i de flesta fall 1989/90:87 s. 39. 5Bergquist, Internationell arvs- och bodelningsrätt. En kommentar, s. 115. 6SOU 1987:18 s. 16 och 256 f. 8SOU 1987:18 s. 19. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens kommer att behandlas lika vid bodelning på grund av makes död och vid arvskifte.9 Det kan emellertid också i undantagsfall inträffa att svensk domstol bara är behörig i bodelningsfrågan. Det kan t.ex. bli fallet om en utländsk medborgare, med hemvist utomlands och med all sin egendom utomlands, avlider och den avlidnes maka har hemvist i och denna är svarande i en bodelningstvist. I exemplet skulle svensk domstol vara behörig att hantera bodel- ningstvisten enligt 2 § första stycket 2 LIMF. Enligt motiven fram- står det i fall som i exemplet och liknande fall som befogat att arvsfrågan får avgöras i den avlidnes hemland sedan slutuppgörelse i bodelningsfrågan åstadkommits här.10 Även om det i propositionen inte görs någon uttrycklig hän- visning till 2 kap. 10 § IDL talar uttalandena om att svensk domstol i vissa fall endast kommer att vara behörig vid tvist om bodelnings- frågan för att hänvisningen i LIMF tar sikte på såväl bestämmelsen i 2 kap. 10 § IDL som bestämmelserna i 2 kap. 1 och 2 §§ IDL. Min slutsats är att bestämmelsen i 2 § andra stycket LIMF kompletterar såväl bestämmelsen om svensk domsrätt i 2 kap. 10 § IDL som reglerna i 2 kap. 1 och 2 §§ IDL. Sammanfattningsvis innebär gällande rätt att svensk domsrätt i fråga om tvist om bodelning med anledning av makes död föreligger när den avlidne var svensk medborgare eller hade hemvist här samt också när tvisten avser egendom som finns i (2 kap. 10 § IDL). Därtill föreligger enligt 2 § andra stycket LIMF svensk behörighet i fråga om tvist om bodelning med anledning av makes död enligt lagrummets första stycke om svaranden har hemvist i (punkten 2), om käranden har hemvist i och svensk lag enligt 3 eller 4 § är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhåll- anden (punkten 3) och om svaranden i en uppkommen fråga har godtagit att saken prövas i eller har gått i svaromål utan invändning om domstolens behörighet (punkten 5). När det gäller bodelningsförfarandet vid en makes död (i praktiken förordnande av bodelningsförrättare vid bodelning och andra frågor som rör makars förmögenhetsförhållanden) innebär min slutsats att svensk behörighet föreligger dels när den avlidne hade hemvist i (2 kap. 1 § IDL) och under vissa förutsättningar när den avlidne maken inte hade hemvist här men var svensk medborgare eller om det här finns egendom efter maken (2 kap. 2 § IDL), dels enligt 2 § första stycket 2, 3 och 5 LIMF. 1989/90:87 s. 39 f. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Frågor om makars förmögenhetsförhållanden aktualiseras i allmän- het vid äktenskapets upplösning genom äktenskapsskillnad eller dödsfall. Det har därför ansetts önskvärt med en viss samordning mellan domsrätten i äktenskapsmål och arvsmål å ena sidan och domsrätten i mål om äktenskapets ekonomiska rättsverkningar å andra sidan.11 Genom arvsförordningen upphör den gällande kopplingen i IDL mellan svensk internationell behörighet i arvsmål och tvister som rör makars ekonomiska förhållande vid dödsfall. Samma sak gäller samordningen för boutredning och arvskifte å ena sidan samt bodelning å andra sidan. Som redogjorts för under avsnitt 11.4.1 ovan innebär emellertid förslaget till EU-förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verk- ställighet i mål om makars förmögenhetsförhållanden att den domstol som tagit upp ett ärende om arv efter en av makarna i enlighet med arvsförordningen också ska vara behörig att pröva frågor om makars förmögenhetsförhållanden med anknytning till arvsärendet.12 Avsikten är sålunda att det ska finnas en samordning mellan dessa rättsområden inom . Vid överväganden beträffande utrymmet för den svenska behörigheten vid tvist om bodelning med anledning av makes död samt bodelningsförfarandet i sådana fall finns det skäl att beakta arvsförordningens behörig- hetsregler; föreligger svensk internationell behörighet att hantera arvet bör svenska domstolar som huvudregel också vara behöriga att hantera frågor som rör bodelning med anledning av makes död. En allmän utgångspunkt bör vidare vara att utrymmet för svensk internationell behörighet för bodelningsförfarandet eller för att pröva tvist om bodelning med anledning av makes död inte inskränks i förhållande till vad som gäller enligt IDL. När arvsförordningen har trätt i kraft kommer som nämnts dels frågan om svensk internationell behörighet för tvister om arv och testamente, dels frågan om när boutredning och arvskifte ska ske här att regleras uttömmande av arvsförordningen. Enligt arvsförordningen kan behörighet att besluta om arvet grundas på den avlidnes hemvist, artikel 4, lagvalsförordnande (förutsätter medborgarskap), artikel 7, 1989/90:87 s. 28 f. 12KOM (2011) 126. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens egendom här i landet (förutsätter dels att den avlidne inte hade hemvist i en medlemsstat, dels medborgarskap eller tidigare hemvist här), artikel 10.1, egendom här i landet (territoriell behörighet som förutsätter att ingen annan domstol i en medlemsstat är behörig på grund av egendom i staten jämte medborgarskap eller tidigare hemvist), artikel 10.2, eller forum necessitatis, artikel 11. Tvist som rör bodelning med anledning av makes död bör få tas upp av svensk domstol i fall som anges i 2 § första stycket 2–5 LIMF. Enligt gällande rätt är punkten 4 i sistnämnda lagrum inte tillämplig på frågan om behörighet vid bodelning med anledning av makes död (2 § andra stycket LIMF). Enligt 2 § första stycket 4 LIMF föreligger domsrätt om frågan rör egendom i . Att frågan rör egendom i utgör grund för behörighet enligt 2 kap. 2 och 10 §§ IDL och även framöver bör egendom i kunna ligga till grund för svensk internationell behörighet vid bo- delning med anledning av makes död. Svensk domstol bör således vara behörig om svaranden har hemvist i , om käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig på makarnas för- mögenhetsförhållanden, om tvisten rör egendom som finns i eller om svaranden i en uppkommen fråga har godtagit att saken prövas i eller gått i svaromål i saken utan invändning om domstolens behörighet. Som redogjorts för ovan anser jag att det, i avvaktan på EU- regler om makars förmögenhetsförhållanden, bör införas regler som innebär att det i de fall arvsförordningen ger svenska dom- stolar behörighet att hantera frågor om arvet också finns svensk behörighet att hantera frågor som rör makars förmögenhets- förhållanden med anledning av makes död. Hade den avlidne hem- vist i innebär arvsförordningen som huvudregel att svenska domstolar är behöriga och att boutredning och arvskifte ska ske här (artikel 4). I en sådan situation framstår det som befogat att också bodelning med anledning av makes död äger rum här och att en tvist om sådan bodelning prövas av svensk domstol. Enligt arvsförordningen kan emellertid en person genom lagvals- förordnande bestämma att lagen i dennes medborgarskapsland ska tillämpas på arvet (artikel 22). Föreligger ett sådant lagvalsförord- nande finns en bestämmelse om behörighet för domstolarna i Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens medborgarskapslandet, såvida den avlidne var medborgare i en medlemsstat (artikel 7). Dessa bestämmelser i arvsförordningen kan få till följd att boutredningen och arvskiftet efter en utländsk medborgare som vid sin död hade hemvist i handläggs utomlands. Det framstår som tveksamt om den efterlevande maken på grund av lagvalsförordnandet ska vägras möjlighet att få bodel- ningsfrågan avgjord i . Den svenska behörigheten för frågor om bodelning med anledning av makes död när den avlidne hade hemvist i vid dödsfallet bör alltså inte begränsas av att den avlidne gjort ett lagvalsförordnande till förmån för utländsk rätt. Svensk internationell behörighet att hantera bodelningsfrågan bör sålunda föreligga trots att den avlidne maken gjort ett lagvals- förordnande till förmån för lagen i en annan medlemsstat. Det kan givetvis tänkas att den efterlevande maken önskar att makarnas förmögenhetsrättsliga förhållanden ska prövas av den utländska domstolen; huruvida den medlemsstat som enligt arvsförordningen är behörig att handlägga arvet på grund av lagvalsförordnandet också är behörig att ta upp bodelningsfrågan får bedömas utifrån det landets regler i ämnet. Om en svensk medborgare med hemvist utomlands genom lagvalsförordnande angett att svensk lag ska vara tillämplig på arvet kan bestämmelsen om behörighet på grund av lagvalsförordnande innebära att boutredningen och arvskiftet ska ske i (artikel 22 och artikel 7). I en sådan situation bör det finnas en möjlighet för den efterlevande maken att också låta bodelningen äga rum i . Det kan t.ex. tänkas att makarna tidigare haft hemvist i eller att den efterlevande maken är svensk medborgare. Om makarna hade hemvist utomlands kan det dock också tänkas att den efterlevande maken vill att bodelningen ska ske i hemvistlandet och då bör det inte komma i fråga att påtvinga den efterlevande maken ett förfarande i . Bodelningen bör därför endast äga rum i om den efterlevande maken begär eller medger det. Särskilt om bodelning efter sambo Som anförts ovan omfattas inte frågor om bodelning efter en sambos död av 2 kap. IDL. Frågan om svensk domsrätt vid bodel- ning med anledning av en sambos död prövas enligt 2 § första stycket 2–5 LIMF. Det innebär att svensk domstol är behörig att ta upp en fråga om sambors förmögenhetsförhållanden när svaranden Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens har hemvist i . Vidare föreligger svensk domsrätt dels när käranden har hemvist i och svensk lag är tillämplig på förmögenhetsförhållandena, dels om frågan rör egendom i . Därutöver föreligger svensk internationell behörighet när svar- anden har godtagit att saken prövas i eller har gått i svaro- mål i saken utan någon invändning om domstolens behörighet. I samband med att bestämmelserna i gjordes tillämpliga även för sambors förmögenhetsförhållanden konstaterades att svensk domsrätt vid bodelning med anledning av sambos död visserligen helst borde regleras enligt samma principer som gäller vid en makes död.13 Eftersom en ändring av bestämmelserna i inte då var aktuell föreslogs att behörighetsbestämmelserna i 2 kap. IDL inte skulle tillämpas på sambor. Den kommande EU-regler- ingen om makars förmögenhetsförhållanden omfattar inte sambor. Mina förslag beträffande frågor som rör bodelning med anledning av makes död innebär att de behörighetsgrunder i LIMF som tidigare gällt för sambor framöver också kommer att vara tillämpliga för makar. Enligt min mening bör frågan om svensk domsrätt vid bodelning med anledning av sambos död även i övrigt regleras enligt samma principer som gäller för behörigheten vid bodelning med anledning av makes död. Arvsförordningen är tillämplig också för sambor. Liksom gäller för bodelning med anledning av makes död bör sålunda också svensk domsrätt för frågor som rör bodelning med anledning av sambos död föreligga när svensk domstol har tagit upp ett ärende om arv efter den ena sambon. 11.5.3Vilken egendom ska omfattas av bodelningen m.m. Förslag: Bestämmelsen i 7 § LIMF beträffande vilken egendom som omfattas av den svenska bodelningsförrättningen ska gälla också vid bodelning med anledning av makes död. En föreskrift (delvis motsvarande 2 kap. 9 § IDL) om att utfallet eller det antagna utfallet av en motsvarande förrättning i utlandet ska beaktas vid bodelning i med anledning av makes död ska dock införas. 2000/01:148 s. 18. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens Hade den avlidne hemvist i ska boutredning, bodelning och arvskifte omfatta samtlig den avlidnes egendom, dvs. även egendom i utlandet (universalitetsprincipen) (2 kap. 1 § första stycket IDL). Sedan boutredningen efter en utländsk medborgare avslutats kan dock under vissa förutsättningar egendomen överlämnas för bodelning och arvskifte i medborgarskapslandet (2 kap. 1 § andra stycket IDL). Universalitetsprincipen är också utgångspunkten vid bodelning med anledning av makes död om den avlidne hade hemvist utomlands under förutsättning att denne var svensk med- borgare (2 kap. 5 § första stycket IDL.) Var den avlidne utländsk medborgare med hemvist utomlands omfattar bodelning med anledning av makes död endast egendom i (2 kap. 6 § första stycket IDL). Egendom efter en svensk medborgare som hade hemvist i utlandet kan dock under vissa förutsättningar överlämnas för bodelning till den som är behörig därtill enligt lagen i det land där den avlidne hade hemvist (jfr 2 kap. 5 § andra stycket IDL). Överlämnande kan också ske beträffande egendom i efter utländsk medborgare med hemvist utomlands (2 kap. 6 § andra stycket IDL). Bestämmelserna om överlämnande till utländsk förrättning i 2 kap. 1 § andra stycket, 5 § andra stycket och 6 § andra stycket IDL har också betydelse för domsrättsregeln i 2 kap. 10 § IDL. Enligt 2 kap. 10 § andra stycket IDL är inte svensk domstol behörig om tvisten omfattar egendom som utlämnats till utländsk dödsboförvaltning och genom dess försorg är föremål för boutred- ning, bodelning eller arvskifte. I anslutning till nu redovisade bestämmelser om vilken egendom som enligt IDL ska omfattas av en bodelning med anledning av makes död bör också bestämmelsen i 2 kap. 9 § IDL lyftas fram. Enligt gällande rätt kan det vid boutredning, bodelning eller arv- skifte i tas hänsyn till vad som vid motsvarande förrättning efter den döde i annat land tillagts borgenär, efterlevande make, arvinge eller testamentstagare (2 kap. 9 § IDL). Den utländska förrättningen ska beaktas även om den svenska förrättningen enligt 2 kap. 6 § IDL endast omfattar egendom i Sverige.14 Frågan om vilken egendom som ska omfattas av en bodelning enligt LIMF ska som utgångspunkt besvaras utifrån den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden. 14 NJA II 1938 s. 245. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens följer av den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsför- hållanden ska emellertid makarnas samtliga tillgångar och skulder i och utomlands beaktas vid bodelningen (7 § LIMF). Enligt sistnämnda lagrum bör endera maken vid lottläggningen i första hand tilldelas egendom utomlands tillhörande honom eller henne. Bodelningen får enligt 7 § andra stycket LIMF begränsas till att avse viss del av makarnas egendom om det finns egendom i ett främmande land och det kan antas att bodelningen inte kommer att gälla i det landet. En sådan begränsning förutsätter dock att någon av makarna inte på grund av rimliga skäl motsätter sig det. Det framstår som praktiskt att en bodelning – oavsett i vilket land den sker – omfattar all den egendom som ska ingå i bodelningen oberoende av var egendomen är belägen. Min uppfattning är därför att en bodelning med anledning av makes död som huvudregel bör omfatta all sådan egendom. Denna utgångspunkt gäller för bodel- ning enligt LIMF. Bestämmelsen i 7 § LIMF motsvarar det lag- förslag som lades fram av Familjelagssakkunniga.15 Familjelagssak- kunniga föreslog att bestämmelsen om vilken egendom som skulle beaktas vid en bodelning mellan makar skulle tillämpas jämväl vid bodelning med anledning av makes död.16 Vid bodelning i med anledning av makes död där den avlidne maken var utländsk medborgare som inte hade hemvist i är frågan om förrättningen liksom enligt gällande rätt bör omfatta bara egendom som finns här i landet och skulder till svenska medborgare och personer som har hemvist i samt sådana skulder i övrigt som borgenärer anmält till boutrednings- mannen. I detta sammanhang bör anmärkas att arvsförordningens bestämmelse om subsidiär behörighet innebär att boutredningen och arvskiftet omfattar också egendom i utlandet i de fall den avlidne var medborgare i den medlemsstat som handlägger arvet, eller i annat fall den avlidne tidigare haft hemvist i den medlems- staten (artikel 10.1). Min uppfattning är dock att bodelningen även i detta fall ska omfatta all makarnas egendom som ska ingå i bodelningen oavsett var egendomen är belägen. 15Se SOU 1987:18 s. 271 ff. Makars och sambors förmögenhetsförhållanden vid den ena makens I ett annat kapitel (kapitel 13) föreslår jag att en bestämmelse om jämkning motsvarande den i 2 kap. 9 § IDL bör behållas för de fall boutredning och arvskifte jämväl sker i en tredjestat som inte tillämpar arvsförordningen. När det gäller bodelning kan det inträffa att ett annat land har regler som medför att en begränsad bodelning kan genomföras där. I så fall bör man vid den bodelning som sker i ha möjlighet att ta hänsyn till utfallet eller det antagna utfallet av bodelningen i det andra landet.