sou · H2B338 · 2014-06-05 00:00:00 — Dessa tre länder står för mer än en tredjedel av totala värdet av livsmedelsimporten till . Importen av mejeri-, kött- och charkvaror samt frukt och grönt är de produktgrupper där importen har ökat snabbast. har importen av mejeri- produkter ökat med och importen av kött- och charkprodukter . Importen av frukt och grönt har ökat . Figuren visar nettoexporten, d.v.s. export minus import, för ett antal produktgrupper. Diagram 2.5 Nettoexport för ett antal produktgrupper, miljarder kronor Relationen mellan export och import är en indikator på konkur- renskraften i den svenska livsmedelsproduktionen. Figuren visar att konkurrensförhållandet har försämrats för animalieproduktionen. Den ökade importkonkurrensen har ökat för animaler samt frukt och grönsaker medan produktion av spannmålsprodukter behållit sin konkurrenskraft. Inom varje produktkategori ingår dock produkter som är säsongsberoende eller som inte alls kan pro- duceras i , varför indikatorn ska tolkas med viss försiktighet. Detta gäller i synnerhet frukt och grönt. Likaså har konsu- menternas efterfrågan och preferenser förändrats vilket bl.a. inneburit en ökad import av produkter som inte kan pro- duceras i . En nettoexport av spannmål och bageriprodukter antyder att har komparativa fördelar, d.v.s. en relativ fördel i för- hållande till andra länder och till andra verksamheter i , för spannmålsproduktion. Detta kan bero på relativt god tillgång till mark och hög avkastning. I kategorin spannmål/ bageriprodukter ingår dock även förädlade produkter, exempelvis bakverk och bröd, som inte nödvändigvis utgår från svensk råvara. En förhållandevis stark krona gentemot euron och dollarn har troligtvis bidragit till den ökade importen. Produktiviteten, dvs. hur mycket som produceras i förhållande till de resurser som används i produktionen, är en viktig indikator på företagens konkurrenskraft. Produktiviteten inom svensk animalieproduktion är generellt god, till stor del beroende på friska och snabbväxande djur. Pro- duktiviteten inom svensk mjölkproduktion, mätt som mjölkavkast- ning per ko, är mycket hög i förhållande till andra länder. har avkastningen per ko ökat . Inom grisproduk- tionen har en lägre produktivitet än andra länder, mätt som antal producerade smågrisar per sugga. Däremot är tillväxten per smågris hög vilket bidrar till att öka produktiviteten. Viktiga orsaker till en hög produktivitet inom animalieproduktionen bedöms vara hög kompetens, bra avelsarbete, god djurhälsovård och utfodring. Produktiviteten inom växtodlingen, mätt som kostnader för maskiner och arbete per ton vete, är i stort sett samma som för flera av våra konkurrentländer.10 Utvecklingen går fortsatt mot större maskiner och minskad arbetsinsats per hektar. Bättre arron- dering med exempelvis större sammanhängande fält och färre över- farter har minskat arbetsåtgången per ton spannmål. Avkastningen i de mest bördiga områdena i är fullt jämförbar med av- kastningen i flera konkurrentländer. Växtförädling är centralt för en god produktivitet. 10 , och (2013). Trädgårdsnäringen uppvisar en stigande produktivitet. Antalet sysselsatta inom näringen har minskat med och arealen frilands- respektive växthusodling har minskat med om- kring medan produktionen för flertalet produkter har ökat. En studie över tomatproduktion i åtta konkurrentländer visar att avkastningen per kvadratmeter var näst högst i strax efter . I Agrifoods studie har den totala faktorproduktiviteten (TFP) studerats för åtta EU-länder. 11 TFP är ett mått på värdet av pro- duktionen i förhållande till kostnaderna för samtliga insatsvaror. Flera länder, inklusive , har en negativ TFP inom jord- bruket. –2009 var intäkterna från produktionen exklusive jordbrukspolitiska stöd och ersättningar i i genomsnitt lägre än kostnaderna för produktionen, enligt beräkningarna i studien. Genom en kraftig minskning av arbets- insatsen, framför allt inom animaliesektorn där produktionen också minskat, har den totala faktorproduktiviteten dock ökat snabbare i i förhållande till konkurrentländerna. har relativt höga kostnader för arbetskraft. och får i stort sett ut samma produktion per genom- snittlig årsarbetskraft (se följande figur). , som har de största gris- och mjölkföretagen bland de jämförda länderna, får ut mest produktion per genomsnittlig årsarbetskraft för alla jämförda produktionsgrenar. 11 Agrifood Economics Center (Manevska-Tasevska och Rabinowicz (2014)). Jordbruks- och trädgårdsnäringen SOU 2014:38 Diagram 2.6 Produktion i ton per årsarbetskraft Källa: (, Grön konkurrenskraft, 2013) Figuren visar att produktiviteten är generellt hög i inom primärproduktionen. En hög produktivitet är nödvändig för en konkurrenskraftig näring. Kunskapsuppbyggnad och teknologi- utveckling är viktiga för att öka produktiviteten. En ökad produk- tivitet kan kompensera för ett högt kostnadsläge.12 Produktiviteten är dock inte tillräckligt hög för att skapa lönsamhet inom en stor del av sektorn. Detta utvecklas i nästa avsnitt. Den minskade produktionen inom delar av primärproduktionen, vilket visas i tidigare avsnitt, tyder på att lönsamheten är låg trots en hög produktivitet. Nettoresultatet är företagarens inkomst från jordbruket och avser företagarens ersättning för eget arbete och eget kapital. Som framgår av figuren nedan varierar nettoresultatet både mellan åren och mellan produktionsinriktningarna. Varia- tionen mellan åren beror till stor del på prisfluktuationer på mark- naden för jordbruksråvaror och insatsvaror samt skillnader i avkast- ning på grund av årsmånsvariationer (väderförhållanden). 12 (2006). Lantbruk och konkurrenskraften. SLI Rapport 2006:4. Diagram 2.7 Nettoresultat för olika driftsinriktningar 2000–2012, löpande priser, kronor Källa: Jordbruksekonomisk undersökning (JEU), SCB13. Beräkningar från den jordbruksekonomiska undersökningen (JEU) visar också att vinstmarginalen, dvs. vinst efter avdrag för eget arbete, är negativ för flera av företagskategorierna. Utan lönsamhet genereras inte tillräckligt med kapital för att återinvestera och för att växa. Dessutom innebär det att det ekonomiska resultatet i företaget inte räcker för att företagaren ska kunna ta ut en mark- nadsmässig ersättning för eget arbete i företaget. Lönsamheten är bättre på större gårdar jämfört med på mindre. Tabellen nedan visar att de större företagen har högre lönsamhet och större möjlighet att täcka ersättning för eget arbete. 13 Resultaten avser nettoresultat från en urvalsundersökning (JEU). I urvalet ingår cirka 1000 jordbruksföretag. Företagen är indelade utifrån arbetsbehov. Arbetsbehovet anges inom parentes: växtodlingsföretag (1600-3199), mjölkföretag (3200-5599), köttföretag (800-3199) och svinföretag (1600-5599). Tabell 2.2 Genomsnittlig vinstmarginal för olika driftinriktningar 2005-2012. Växtodlings- och mjölkföretag uppdelas efter arbetsbehov Källa: Egen bearbetning av JEU och Agriwise. Trots tecken på svag lönsamhet inom delar av jordbruket har jord- bruksmarken ökat i värde. har värdet ökat . Värdestegringen på jordbruksmark är en indikation på en förväntan om framtida högre ekonomisk avkastning på marken från pro- duktion eller från annan markanvändning. Ett antal andra studier bekräftar bilden av en svag genomsnittlig lönsamhet inom jordbrukssektorn. Skillnaden mellan olika företag även inom samma bransch är dock stor. Några faktorer som på- verkar lönsamheten i är: Höga kostnader för foder, byggnader, energi och arbete. Kost- nadsutvecklingen för samtliga produktionsmedel (PM-index) inom jordbruket har dock varit lägre i än i flera andra konkurrentländer och i nivå med genomsnittet för EU-15.14 Detta beror bl.a. på kronans förhållandevis starka värde gentemot euron. Vissa nationella särregler, särskilt på djurskyddsområdet, kan medföra en dyrare produktion i än i flera konkurrent- länder inom EU. Kraven påverkar både byggkostnader och rörliga kostnader i produktionen. De totala avräkningspriserna till svenska animalieproducenter har utvecklats svagare än i flera andra konkurrentländer . Sammantaget visar ovanstående att lönsamheten inom primär- produktionen generellt sett är låg, vilket indikerar en låg kon- kurrenskraft för näringen. Skillnaderna i lönsamhet mellan olika 14 , och (2013). företag och i olika delar av landet är dock stora. De ekonomiska stöden spelar en större roll för företag i norra . 2.3Företagande inom jordbruk och trädgård Det finns inre faktorer som kan förklara skillnader i lönsamhet och konkurrenskraft mellan olika företag som till det yttre har samma förutsättningar. Management, attityder kring och målsättning för företagandet, företagsledning, entreprenörskap och innovationsförmåga på- verkar företagens prestation. En effektiv produktion kräver en bra marknadsanalys och en anpassning av produktionen utifrån efterfrågan och priser på marknadens olika segment. Merparten av företagen, särskilt inom jordbruket, bedrivs på deltid och med kompletterande inkomst från annan verksam- het. Att övergå från enmansföretag/familjeföretag till ett företag med anställda ställer andra krav på företagsledning. Mer än en fjärdedel av företagarna är varför en stor andel av företagen med stor sannolikhet kommer att genomgå drifts- eller ägarförändringar inom snar framtid. Jordbruksföretag drivs i stor utstäckning (av företagen) som enskild firma. Inom trädgårdssektorn är andelen aktiebolag . Det finns lagstiftning som påverkar val av företags- form, vilket troligen kan förklara varför andelen aktiebolag skiljer sig åt mellan trädgårds- och jordbruksföretag. Val av verksam- hetsform kan påverka generationsskifte, möjligheter att få till- gång till kapital och företagens riskbeteende. Låg lönsamhet, kapitalbrist, attityder kring företagande och i samhället i stort samt att gårdar fortfarande i stor utsträckning går i arv kan förklaring varför nyrekryteringen är låg. Nya före- tagare bidrar till en ökad dynamik och ny kunskap. Analysen bör fördjupas ytterligare om vilket betydelse olika företagsspecifika faktorer har för effektiviteten och lönsam- heten inom företagen. 3 Förädling och marknad Värdekedjan efter primärproduktionen i jordbruks- och trädgårds- sektorn omfattar uppsamlingsled, förädlingsled, grossist- och detalj- handelsled samt konsumentled, dvs. Beroende på pro- dukten kan de olika leden och aktörerna i värdekedjan variera. Något förenklat kan värdekedjan illustreras som i följande figur. Hotell, restaurang, Livsmedelsindustrin omfattar företag som tillverkar och förädlar livsmedel, drycker och tobaksvaror. Livsmedelsindustrin är den fjärde största industrigrenen inom svensk tillverkningsindustri räknat i produktionsvärde och sysselsättning. Totalt omsatte sektorn , vilket är en ökning jämfört med . Sektorn omfattade drygt 3700 företag som sysselsatte mer än 57 000 personer. Sektorn är heterogen och det finns stora skillnader mellan olika branscher inom sektorn vad gäller såväl antal företag, antal sysselsatta och lönsamhet. Ett mått på lönsamhet, rörelsemarginalen, var för hela sektorn (2012).1 Många branscher inom sektorn har en låg lönsamhet med en rörelsemarginal . Högst är marginalen inom sprit-, tobak- och sockertillverkning. Mejerinäringen domineras av två större och marknadsledande företag men det finns även ett antal mindre mejeriföretag. Flera av mejeriföretagen är medlemsägda och har en bakgrund i tidigare regionala mejeriföreningar. De största företagen agerar på en inter- nationell marknad och har verksamhet i flera länder. Slakterier och charkuterier hade tidigare en struktur med regionala kooperativa slakterier. Inom nöt- och grisköttsslakterierna domi- nerar nu ett antal större företag varav några är utlandsägda. Trenden är att de större företagen koncentrerar verksamheten till färre anlägg- ningar som antalet små företag ökar. I de norra delarna av landet är slakterierna färre vilket kan medföra stora transportavstånd. Uppsamling och förädling av spannmål domineras av en stor aktör men konkurrensen från nya företag har ökat. Större jordbruk har ofta egen lagring och försäljning. Spannmål går bl.a. till export, foder, bioenergi, kvarn och mälteri. Trädgårdssektorn kännetecknas av att produkterna till största delen säljs färska. Försäljningen av frukt och grönsaker sker till genom odlarägda ekonomiska föreningar, s.k. producent- organisationer. Resterande säljs direkt till grossist, handeln eller till konsument. Integrationen mellan producenter inom trädgårds- näringen och livsmeldelsindustrin är i vissa avseenden hög, t.ex. förekommer kontraktsodling mellan producenter och livsmedels- industrin. Andelen svenskodlade produkter till industrin är hög inom flera områden såsom ärter, potatis, spenat, morötter, rödbetor och frilandsgurka men betydligt lägre inom t.ex. förädlade bär- produkter och tomat. 1 Siffran baseras på , vilka står för av sektorns omsättning. Livsmedelsindustrin har precis som primärproduktionen genom- gått en omfattande strukturförändring med en utveckling mot allt större företag. Detta har skett i takt med en ökad internationalise- ring genom EU:s gemensamma marknad men även en ökad handel globalt. Omkring hälften av de största företagen i livsmedelsindu- strin är utlandsägda, och flera av de större svenska företagen är verksamma i andra länder och agerar i ökad utsträckning som kommersiella aktörer på en global marknad. utgjorde andelen svenska processade råvaror i den svenska livsmedels- industrin av inköpsvärdet.2 Parallellt med internationaliseringen har antalet små företag med delvis hantverksmässig produktion ökat inom flera sektorer. Det gäller t.ex. inom bageri, bryggeri, små mejerier och charketurier. Detta visar på ett intresse bland konsumenter och producenter för mat med specifika egenskaper, vilket skapar marknadsmöjligheter. Volymmässigt är den här produktionen av mindre betydelse. Dagligvaruhandeln är starkt koncentrerad i och domineras av ett fåtal större kedjor. De tre största dagligvarukedjorna står för av dagligvarubutikernas försäljning. Sedan EU-inträdet har även dagligvaruhandeln utsatts för ökad konkurrens, bl.a. genom att utländska dagligvaruföretag etablerat sig i . Dagligvaruhandeln sätter villkor för leverantörerna genom att styra inköp av varor och volymer. För dagligvaruhandelns aktörer är det avgörande att kunna erbjuda rätt utbud, pris, varor och voly- mer till slutkonsumenten i butik. Någon form av grundläggande certifiering, ofta innefattande livsmedelssäkerhet, är också vanligt för att få leverera varor. Trädgårdsbranschen är i högre grad certi- fierad, vilket antas bero på att branschen och företagen har mer direkt marknadskontakt än producenter i jordbrukets primärled. 2 Enligt uppgift från Livsmedelsföretagen. Den svenska livsmedelskonsumtionen hade länge främst fokus på priser och livsmedelssäkerhet. Detta gäller fortfarande men finns även nya värderingar och nya mönster i konsumtionen av mat. Förklaringar ligger i en ökad ekonomisk levnadsstandard generellt men också en ökad kontakt med andra länder genom resor och genom nya medborgare från andra länder. Det finns också en ökad medvetenhet om matens betydelse för hälsa och livskvalitet. Sammantaget finns – och sannolikt i fram- tiden – en mer heterogen grupp av konsumenter som ställer olika krav på matens kvalitet, smak, ursprung men även på priset. Det finns en marknad för produkter baserade på mervärden som hälsa, djuromsorg, miljö, ekologiskt, ursprung och lokalproducerat. Den utgör en liten men växande del av marknaden och preferen- serna skiftar . Försäljningen av ekologiska livsmedel har mer än fördubblats och utgjorde av den totala försäljningen av livsmedel.3 Dock finns stora variationer mellan olika produktgrupper kan en ökad konkurrens förväntas från länder som utvecklar mervärden i sin produktion gällande miljö- och djurskydd, antibiotikaanvändning m.m. Det saknas i hög grad kommunikation till konsumenterna om vilka faktiska skillnader som kan utmärka svensk produktion, t.ex. i fråga om djuromsorg. Flera aktörer inom dagligvaruhandeln påtalar också behovet att utveckla sortiment och smakkvaliteter i de svenska produkterna, för att dessa ska kunna konkurrera i butik. När det gäller försäljning av livsmedel på exportmarknader krävs sannolikt en målmedveten utveckling av starka varumärken för varje produkt. Export kan underlättas genom kvalitetssäkring i hela värdekedjan via lämplig certifiering. I en granskning av konkurrensen inom livsmedelskedjan som Kon- kurrensverket genomförde 2011 konstaterades att ett fåtal större företag som blivit dominerande inom livsmedelsindustrin respek- tive dagligvaruhandeln också hade fått ökad marknadsmakt. Enligt granskningen utövar livsmedelsindustrin köparmakt över jord- 3 Ekologisk livsmedelsmarknad 2014. Ekoweb.nu och (Livsmedelsföretagen, 2014). brukarna, medan dagligvarukedjorna har köparmakt över livs- medelsindustrin. Med köparmakt avses att köparen är den starkare parten i förhandlingen. Dagligvarukedjorna har i sin tur säljarmakt dvs. makt över vad som erbjuds och säljs till konsumenterna. För- klaringen till dessa förhållanden är enligt granskningen att koncen- trationen är stark i livsmedelsindustri och handel men låg i pro- ducent- och konsumentled.4 I konstateras vidare att de koopera- tiva företagen med jordbruksföretagen som medlemmar, har genom- gått stora förändringar. Både ägarbilden och verksamheten är mångfacetterad. I livsmedelshandeln finns en mängd olika typer av varor inom varje produktsegment där traditionella svenska produkter konkurrerar i ursprung, pris, smak och kvalitet med övriga produk- ter från hela världen som den svenska livsmedelsindustrin har tillgång till en större marknad . Då konkurrensen ökar inom både livsmedelsindustrin och i handelsledet krävs en god effektivitet i hela produktions- och värde- kedjan, från primärproduktionen ända till slutkund. Denna form av effektivitet är sannolikt en faktor som förklarar framgångsrika exportländer, t.ex. som . 4 Makt och marknad. 4 Villkor och regler Jordbruket har varit föremål för omfattande statlig reglering både genom lagar och regler och genom ekonomiska stöd. Även för trädgårdsnäringen har särskilda politiska överväganden gjorts . Jordbrukspolitiken hade länge fokus på landets livsmedelsförsörjning och bestod av såväl ett gränsskydd (tullar/av- gifter) som prisregleringar. Den jordbrukspolitiska reformen innebar att prisregleringarna togs bort. För att under- lätta omställning lämnades ett direktstöd till jordbruket. Gräns- skyddet skulle sänkas successivt i takt med internationella överens- kommelser. Sedan medlemskapet i EU 1995 omfattas av EU:s gemensamma jordbrukspolitik och det gemensamma gränsskydd som finns i unionen. EU:s jordbrukspolitik har i grunden samma mål som även om politiken och instrumenten har moderniserats och marknadsanpassats . Den gemen- samma jordbrukspolitiken omfattar även trädgårdsnäringen. Jordbruks- och trädgårdsnäringen tillhör de sektorer som i hög grad omfattas av gemensam EU-lagstiftning. har dock i vissa fall kompletterande regler som går utöver EU-nivån. Lagstift- ningen som reglerar jordbruks- och trädgårdsnäringen är mycket omfattande. Alla regler gäller dock inte alla företag. Företagets storlek, geografiska belägenhet och driftsinriktning är några fak- torer som påverkar vilka regler som gäller. Företag inom jordbruks- och trädgårdsnäringen omfattas av samma allmänna villkor som övrig näringsverksamhet i . Jord- bruks- och trädgårdsföretagen tillhör de sektorer som har haft vissa skattenedsättningar på energiområdet. I enlighet med beslut kommer dessa skattenedsättningar att fasas ut –2015. 1 togs den handelsgödselskatt som tidigare fanns bort. Vidare har företagens avgifter för köttkontroll sänkts 2011 och 2012. Jordförvärvslagen (1979:230) innehåller regler om förvärv av lant- bruksegendom. Enligt gällande regler krävs tillstånd om för- värvaren är en juridisk person. Förvärvstillstånd prövas av läns- styrelsen och av i fråga om större förvärv. Syftet med lagstiftningen, som har en lång historik, uppges vara dels att gynna sysselsättning och boende i glesbygd, dels att behålla balansen i markinnehav mellan fysiska och juridiska personer. De nuvarande reglerna innebär i praktiken att det är svårare för den som driver jordbruk i aktiebolagsform att förvärva lantbruks- egendom eller mark. Förhållandet kan antas påverka företagens val av verksamhetsform. Även etableringen av nytt företagande på lands- bygden kan påverkas. Bestämmelser för arrende av jordbruksmark finns också regle- rade i lag.2 Delar av denna lagstiftning är är föremål för en statlig utredning.3 med tillhörande förordningar och föreskrifter syftar till att främja en hållbar utveckling. Jordbruks- och trädgårds- sektorn ska precis som övrig näringsverksamhet följa balkens all- männa hänsynsregler och omfattas dessutom av ett flertal särregler. En betydande del av lagstiftningen inom miljöområdet har ur- sprung eller stöd i EU-rättsakter. För att starta eller utöka verksamhet med större djurhållning krävs tillstånd enligt vilket är förknippat med en pröv- ningsprocess. Företagen ska i dessa fall lämna en miljökonsekvens- beskrivning till . 2009/10:41, bet 2009/10:SkU21, rskr. 2009/10:122. 29 och 12 kap Jordabalken 1970:994. 3Tomträtts- och arrendeutredningen, Ju 2011:08. Inom växtskyddsmedelsområdet finns en EU-förordning med gemensamma regler för godkännande av växtskyddsmedel. Förord- ningen kompletteras av en nationell förordning (2006:1060). Kemi- kalieinspektionen är ansvarig myndighet för godkännande av växt- skyddsmedel och har föreskriftsrätt inom området. Gemensamma regler i EU finns även för företagens användning av växtskydds- medel, som är genomförda genom en nationell förordning (2006:1010) om växtskyddsmedel. Ansvariga myndigheter är Natur- vårdsverket, och Kemikalieinspektionen. Tillsynen utförs av kommunerna. Den nuvarande ordningen innebär att godkännande och ut- släppande av växtskyddsmedel på marknaden beslutas i varje enskilt land i EU. Beroende på skillnader i ländernas tillämpning liksom marknadsfaktorer kan tillgången på växtskyddsmedel därför variera mellan länderna. , som inrättats av Jordbruks- verket, har i en skrivelse påtalat problemen med den gällande ord- ningen bl.a. från ett konkurrenskraftsperspektiv.4 Åtgärder för att minska växtnäringsförluster från jordbruket och trädgårdsnäringen har sin grund i internationella överenskommelser, EU-direktiv (exempelvis EU:s nitratdirektiv och EU:s ramdirektiv för vatten) och svenska miljömål. Både EU-direktiv, den nationella förordningen och föreskrifter innehåller detaljerade bestämmelser som kan gälla hantering av stallgödsel m.m. Nitratdirektivet kräver att särskilda åtgärder vidtas i nitratkänsliga områden. I om- fattar dessa områden huvuddelen av jordbruksmarken. EU:s Art- och habitatdirektiv avser att skydda biologisk mång- fald och särskilt skyddsvärda arter och miljöer. På nationell nivå regleras hänsyn till natur- och kulturvärdet och värdefulla biotoper i odlingslandskapet av och i nationella förordningar. Flera av biotoperna i odlingslandskapet, t.ex. stenmurar och åker- , har ett generellt skydd i hela landet som medför restrik- tioner för företagens markanvändning. har före- skriftsrätt på området och är tillsynsmyndighet. 4 , (Dnr 4.4.17-121/14). Vissa grundläggande bestämmelser om djurskydd gäller för alla producenter i EU. Den svenska djurskyddslagen (1988:534) inne- håller de grundläggande reglerna och den svenska djurskyddsför- ordningen (1988:539) kompletterar med mer detaljerade regler och bemyndiganden. Lagen innehåller bl.a. bestämmelser om att djur ska behandlas väl och skyddas från onödigt lidande och sjukdom samt att djur ska hållas på ett sådant sätt att det ger dem möjlighet att bete sig naturligt. har utfärdat ett antal föreskrifter som inne- håller en omfattande regelmassa.5 Detaljerade regler finns t.ex. för burstorlek för höns, hur tätt svin får hållas och hur länge en mjölk- ko ska vistas på bete om sommaren.