sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — tillämpas parallellt även avtalet AKAP-KL. KAP-KL omfattar i huvudsak arbetstagare som är födda eller tidigare och AKAP-KL omfattar de arbetstagare som är födda eller . KAP-KL innehåller både premie- bestämda och förmånsbestämda pensionsvillkor. AKAP-KL inne- håller enbart premiebestämd pension. Parterna är överens om att flytträtt ska införas inom såväl KAP- KL som AKAP-KL. Ett arbete pågår för att göra detta möjligt. Flytträtt kommer sannolikt att införas . Enligt KAP-KL tjänar arbetstagaren in premiebestämd pension 7,5 inkomstbasbelopp tjänar dessutom in förmånsbestämd pension , för lön mellan 7,5 och 30 inkomstbasbelopp. För hel förmånsbestämd pension enligt planen krävs tjänstetid. Tjänstepension – en bakgrund Mellan 7,5 och 20 inkomstbasbelopp motsvarar den förmåns- bestämda pensionen av pensionsunderlaget. För lönedelar mellan 20 och 30 inkomstbasbelopp motsvarar den . För arbetstagare födda eller tidigare gäller gradvis en något högre andel av lönen. För den premiebestämda pensionen i KAP-KL kan arbets- tagaren välja mellan traditionell försäkring och fondförsäkring samt vilket försäkringsföretag premierna ska placeras hos. Det finns tre valbara försäkringsföretag som erbjuder traditionell livförsäkring och tolv som erbjuder fondförsäkring. För den arbetstagare som inte väljer placeras premierna i en traditionell försäkring hos KPA. Administrationen kring valet sköts av två olika konkurrerande valcentraler (Pensionsvalet och Valcentralen). AKAP-KL är ett helt premiebestämt system inom vilket arbets- tagaren tjänar in pension under hela anställningen. På lönedelar som understiger 7,5 inkomstbasbelopp motsvarar premierna av lönen och på lönedelar mellan 7,5 och 30 inkomst- basbelopp motsvarar den . För den som kvarstår i tjänst efter är premien lägre. Pensionspremien betalas in till de försäkringsbolag som arbetstagaren valt. Det finns tre upphandlade försäkringsföretag som erbjuder traditionell livförsäkring och 12 som erbjuder fondförsäkring. Om inget val görs kommer pensionspremierna att placeras i en traditionell livförsäkring med återbetalningsskydd i KPA Pensionsförsäkring. Avtalet gör det möjligt för arbetstagare född och tidigare och med pensionsgrundande lön över 7,5 inkomstbasbelopp, att överenskomma med arbetsgivaren om att omfattas av AKAP-KL. 2.7.4Anställda i statlig sektor Statliga pensionsavtalet – PA 03 Avtalet på den statliga sektorn, PA 03, trädde i kraft . Enligt avtalet består den statliga tjänstepensionen av tre delar. En förmåns- bestämd ålderspension och två premiebestämda delar: individuell ålderpension och kompletterande ålderspension. Tjänstepension – en bakgrund Den förmånsbestämda ålderspensionen tjänas i huvudsak in av dem som har lön över 7,5 inkomstbasbelopp och tillgodoräknas arbetstagaren . För hel förmånsbestämd pension enligt planen krävs tjänstetid. Mellan 7,5 och 20 inkomst- basbelopp motsvarar den förmånsbestämda pensionen av pensionsunderlaget. För lönedelar mellan 20 och 30 inkomstbasbelopp motsvarar den . För arbetstagare födda eller tidigare gäller gradvis något högre andel av lönen. De premiebestämda pensionsvillkoren gäller för alla statligt anställda med löner upp till 30 inkomstbasbelopp. Arbetstagaren tillgodoräknas dels en premie på av utbetald lön avseende den individuella ålders- pensionen dels en premie på av utbetald lön för den kompletterande ålderspensionen. Inom den individuella ålderspensionen kan arbetstagaren själv välja mellan traditionell försäkring eller fondförsäkring samt vilket bolag premien ska placeras hos. Bolagen har förbundits till avtalet genom ett anslutningsförfarande. Det finns åtta bolag att välja mellan för traditionell försäkring och 13 för fondförsäkring. () är valcentral. Omval kan göras en gång för framtida . placerade pengar kan flyttas om det valda försäkringsföretaget har flytträtt. Om arbets- tagaren inte gör något val placeras premierna hos Kåpan pensioner försäkringsförening i form av traditionell försäkring med åter- betalningsskydd, som kan väljas bort. Den kompletterande ålderspensionen på av lönen ska förvaltas av Kåpan Pensioner som en traditionell försäkring. Den enskilde kan själv välja återbetalningsskydd. Kåpan pensioner är en försäkringsförening som bildades av parterna på det statliga avtalsområdet. Föreningens huvudändamål är att förvalta premiebestämda pensioner för statligt anställda som omfattas av pensionsavtal PA 03 och det tidigare gällande PA 91. Föreningen konkurrerar inte på andra avtalsområden. 2.8Genomförandet av tjänstepensionsdirektivet i svensk rätt Direktivet utgör det första steget mot en inre marknad för tjänstepensioner. Syftet med reglerna är att garantera en hög grad av trygghet för de Tjänstepension – en bakgrund framtida pensionärerna, som en effektiv förvaltning av tjänstepensionskapitalet möjliggörs. En överflyttning av sparandet till tjänstepensionsområdet bedöms bidra till såväl ekonomiska som sociala framsteg. I detta ligger bl.a. att tjänstepensionsinstitutens gränsöverskridande verksamhet möjliggör en större rörlighet för kapital inom EU (se skäl 4–7 till direktivet). I propositionen om nya regler för tjänstepensionsinstitut föreslås de lagändringar som behövs för att genomföra tjänstepensions- direktivet (prop. 2004/05:165). De nya reglerna trädde i kraft . De innebär i huvudsak följande. De som faller under direktivets tillämpnings- område är understödsföreningar som meddelar försäkring avseende tjänstepension, s.k. tjänstepensionskassor, samt pensionsstiftelser. De pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till färre än 100 personer undantas från de nya reglerna, men stiftelserna får själva välja att ändå tillämpa dem. Vissa delar av direktivet ska också tillämpas på livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet (enligt en option om detta i tjänstepensionsdirektivets artikel 4). Särskilda verksamhetsvillkor för tjänstepensionskassor och pensionsstiftelser införs. För de nämnda instituten och för liv- försäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet ska även särskilda bestämmelser om information till ersättningsberättigade eller motsvarande gälla. För livförsäkringsbolagens tjänstepensions- verksamhet och för tjänstepensionskassorna införs särskilda regler om tekniska avsättningar och för kassorna även nya bestämmelser om skuldtäckning och kapitalkrav. För såväl livförsäkringsbolagens tjänstepensionsverksamhet som för tjänstepensionskassor och pensionsstiftelserna införs nya placeringsregler. Även för tillsynen över dessa finansiella instituts tjänstepensions- verksamhet genomfördes vissa ändringar, bl.a. i form av att den finansiella tillsynen över pensionsstiftelser delades mellan och . Det infördes vidare vissa regler som öppnar upp för tjänste- pensionsverksamhet i andra länder inom EES. Tjänstepension – en bakgrund 2.9Solvens förslag om tjänstepensionsverksamhet Solvens II-direktivet9 antogs av och rådet . Direktivet är en samlad EU-rättslig reglering av försäkringsrörelse. Genom direktivet upphävs ett flertal befintliga direktiv, bl.a. det konsoliderade livförsäkringsdirektivet10 som innehåller de nu gällande rörelsereglerna för livförsäkrings- verksamhet. En särskild utredare fick i uppdrag av regeringen att lämna förslag till hur Solvens II-direktivet skulle genomföras i svensk rätt (dir. 2010:14). Utredningen antog namnet Solvens . I uppdraget ingick att analysera hur den tjänstepensionsverksamhet som bedrivs av livförsäkringsföretag ska regleras. För den verksam- heten har , med stöd av optionen för medlemsstaterna i artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet, valt att låta tjänstepensions- direktivets regler om bl.a. placeringar och försäkringstekniska avsättningar gälla. I optionen ingår dock inte tjänstepensions- direktivets bestämmelser om kapitalkrav. Kapitalkraven i den EU- rättsliga livförsäkringsrörelseregleringen gäller för all verksamhet hos livförsäkringsföretag, dvs. även för tjänstepensionsverksam- heten. som konsoliderade livförsäkringsdirektivet ska tillämpas är kapitalkraven i tjänstepensionsdirektivet och i konsoliderade livförsäkringsdirektivet desamma (se artiklarna 27 och 28 i konsoliderade livförsäkringsdirektivet och artikel 17 i tjänstepensionsdirektivet). Genom Solvens II-direktivet införs dock en ny reglering i fråga om kapitalkrav för försäkringsföretag. Den tidigare regleringen bibehålls i tjänstepensionsdirektivet. Solvens överlämnade betänkandet Rörelsereglering för försäkring och tjänstepension (SOU 2011:68). Utredningen föreslog en särskild lag, baserad på tjänstepensions- direktivet, för de institut som endast bedriver tjänstepensions- rörelse. Befintliga tjänstepensionskassor ska enligt utredningens förslag kunna ombilda sig och bli tjänstepensionsföretag, vilket är den nya benämningen på dessa institut (se s. 496–502). Detsamma föreslås gälla för livförsäkringsföretag som uteslutande eller så gott som uteslutande bedriver tjänstepensionsverksamhet. 9Europaparlamentets och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II), EUT L 335, 17.12.2009, s. 1–155 (Celex 32009L0138). 10Europaparlamentets och rådets direktiv /83/EG av om livförsäkring, EUT L 345, 19.12.2002, s. 1–51 (Celex 32008L0019). Tjänstepension – en bakgrund För livförsäkringsföretag som bedriver både tjänstepensions- verksamhet och övrig livförsäkringsverksamhet krävs en renodling av verksamheten om de vill ombilda sig till tjänstepensionsföretag, t.ex. på så sätt att de försäkringar som inte är tjänstepensions- försäkringar ska överföras till ett separat institut. Företagets verksamhetstillstånd ska därefter kunna omvandlas från ett tillstånd för livförsäkringsrörelse enligt FRL till ett tillstånd för tjänstepensionsrörelse enligt den nya lagen. Enligt Solvens förslag ska det även fortsätt- ningsvis vara möjligt att bedriva tjänstepensionsverksamhet enligt FRL, dvs. enligt en reglering som baseras på Solvens II-direktivet. Vidare har utredningen föreslagit att institut som endast bedriver tjänstepensionsverksamhet ska ha möjlighet att välja mellan att driva sin verksamhet enligt FRL eller enligt den föreslagna lagen (se s. 105). Utredningens förslag innebär att tjänstepensionsdirektivet i sin helhet blir tillgängligt för svenska livförsäkringsföretag. Utredningen föreslår därför att inte längre ska utnyttja optionen för medlemsstaterna i artikel 4 i tjänstepensionsdirektivet (se s. 102 f.). Utgångspunkten för utredningens förslag är att såväl Solvens II- direktivet som tjänstepensionsdirektivet är möjliga att använda som grund för regleringen av svensk tjänstepensionsverksamhet. Enligt utredningens bedömning är direktiven alternativa regleringar för tjänstepensionsverksamhet (se s. 98–100.) Med- delandet av tjänstepensionsförsäkring omfattas enligt utredningens bedömning både av beskrivningen i Solvens II-direktivet av liv- försäkringsverksamhet och av beskrivningen i tjänstepensions- direktivet av tillhandahållandet av pensionsförmåner. remitterade promemorian Förhållandet mellan Solvens II-direktivet och tjänstepensions- direktivet. Enligt promemorian är dessa direktiv inte alternativa regleringar för institut som meddelar tjänstepensionsförsäkringar. Endast de institut som inte omfattas av Solvens II-direktivet kan omfattas av tjänstepensionsdirektivet. Detta följer av artikel 2 i tjänstepensionsdirektivet. I artikeln undantas ett antal redan reglerade institutskategorier från direktivets tillämpningsområde. Tjänstepension – en bakgrund De institut som är undantagna från Solvens II-direktivets tillämp- ningsområde kan dock, enligt bedömningen som gjordes i pro- memorian, omfattas av tjänstepensionsdirektivet. Solvens förslag innehåller inget krav på att de nya instituten ska vara undantagna från Solvens II-direktivets tillämpningsområde. Inte heller uppställs krav på slutenhet eller på möjligheter till extra bidrag från arbetsgivarna. Enligt bedömningen i promemoria kan utredningens förslag medföra att företag som omfattas av Solvens II-direktivet undantas från den nationella försäkringsrörelselagstiftningen. Mot bakgrund av detta gjordes bedömningen i promemorian att Solvens förslag inte kan genomföras. För tjänste- pensionskassornas del föreslås därför att övergångsperioden ska förlängas års utgång till utgång (jfr avsnitt 2.5). Europeiska kommissionen har uttalat sig i frågan om förhållandet mellan Solvens II-direktivet och tjänstepensionsdirektivet. Kom- missionen har i en skrivelse som kom in till (dnr Fi2011/4348) anfört bl.a. följande. Artikel 2.2 b i tjänstepensionsdirektivet innehåller en avgränsningsregel. Denna innebär att tjänstepensionsdirektivet inte gäller för institut som omfattas av konsoliderade livförsäkringsdirektivet, vilket ska inarbetas i Solvens II-direktivet. Detta medför att livförsäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet är uteslutna från tjänstepensions- direktivets tillämpningsområde. På liknande sätt är den livförsäk- ringsverksamhet som bedrivs i tjänstepensionsinstitut undantagen från Solvens II-direktivets tillämpningsområde enligt artikel 9.2 i Solvens II-direktivet. Enligt utredningsdirektiven1 finns det behov av att analysera och överväga ett antal frågor rörande genomförandet av tjänste- pensionsdirektivet i svensk rätt. Utgångspunkten är att skapa en reglering som gör det möjligt att bilda nya tjänstepensionsinstitut i . I direktiven till utredningen sägs i huvudsak följande. -Utredaren ska lämna förslag till en ny rörelsereglering för tjänstepensionsinstitut och i det sammanhanget överväga hur tillämpningsområdet för en ny reglering ska avgränsas. Behovet av en långsiktig bedömning av konkurrensförutsätt- ningarna för svenska företag som bedriver tjänstepensionsverk- samhet förutsågs redan i samband med upphävandet av lagen (1972:262) om understödsföreningar (UFL). Därför gavs Solvens i uppdrag att analyser behovet av att reglera denna verksamhet särskilt (prop. 2009/10:246 s. 217–220). Frågan om reglering av tjänstepensionsverksamhet har därefter behandlats både i Solvens betänkande och i tjänstepensionspromemoria (se avsnitt 2.9 och 2.10). Tjänstepensionsdirektivet och Solvens II-direktivet riktar sig till olika typer av institut (se bl.a. artikel 2 i tjänstepensionsdirektivet och artikel 9.2 i solvens II-direktivet). Dessa skillnader medför att det finns anledning att ompröva om det är motiverat att all tjänstepensionsverksamhet även framöver ska omfattas av samma rörelsereglering i syfte att åstadkomma inhemsk konkurrens- neutralitet. Skilda typer av institut kan regleras av olika regelverk utan att den inhemska konkurrensneutraliteten åsidosätts. På en gemensam europeisk marknad för finansiella tjänster är det även angeläget att de svenska företagen inte missgynnas i förhållande till 1 Dir. 2013:32. sina utländska konkurrenter på grund av inhemsk reglering. Regel- verket bör därför inte leda till en omotiverad snedvridningav konkurrensen mellan svenska företag och utländska företag. Det är otillfredsställande att det inte är möjligt att bilda ett nytt svenskt tjänstepensionsinstitut i annan form än som pensions- stiftelse. Det är därför angeläget att skapa möjligheter till nybild- ning av . -Utredaren ska analysera och utarbeta förslag till solvensregler för tjänstepensionsinstitut som är förenliga med tjänstepensions- direktivet. Tjänstepensionsdirektivet innehåller bl.a. regler om tekniska avsättningar, skuldtäckning, kapitalkrav och investeringar. -Utredaren ska analysera och överväga vilken associationsrättslig reglering som de nya tjänstepensionsinstituten ska omfattas av och utarbeta nödvändiga lagförslag. I det sammanhanget ska analyseras vilka associationsformer som det finns skäl att tillåta för de nya tjänstepensionsinstituten. Lagstiftarens utgångspunkt har varit att den associations- rättsliga regleringen för tjänstepensionskassorna ska baseras på lagstiftningen om ekonomiska föreningar (se bl.a. 27, 31 och 33 §§ i UFL). Vid upphävandet av UFL hänvisades tjänstepensions- kassorna till den nya associationsformen försäkringsförening(se prop. 2009/10:246 s. 384–403). Beroende på den associationsrättsliga bedömningen bör det även analyseras och övervägas särskilda övergångs- och ombild- ningsregler för befintliga institut – exempelvis livförsäkringsföretag och tjänstepensionskassor – som kan omfattas av tjänstepensions- direktivets definition av tjänstepensionsinstitut (se närmare om detta i avsnitt 5.1). -Utredaren ska lämna förslag till de lagbestämmelser som krävs för att genomföra tjänstepensionsdirektivet i svensk rätt för tjänstepensionsinstituten, ta fram förslag till redovisningsregler för de nya instituten och lämna förslag till andra lagändringar med anledning av de nya tjänstepensionsinstituten än sådana som är direkt föranledda av direktivet. Utöver de bestämmelser som redan berörts innehåller tjänste- pensionsdirektivet en rad regler som ska genomföras i den nya rörelseregleringen för tjänstepensionsinstitut. Det handlar bl.a. om regler om information till medlemmar och förmånstagare samt om gränsöverskridande verksamhet. Dessa regler behöver genomföras i svensk rätt. Vidare måste behovet av andra lagändringar analyseras. -Utredningsuppdraget omfattar inte regleringen av pensions- stiftelserna. Reglerna om pensionsstiftelser har inte berörts av upphävandet av UFL och berörs inte heller av genomförandet av Solvens II-direktivet. -Utredaren ska inte heller behandla regleringen för försäkrings- företagens tjänstepensionsverksamhet. Den regleringen är under beredning i med anledning av Solvens betänkande. Vidare kan ett förslag till omarbetat tjänstepensionsdirektiv innehålla en option för medlemsstaterna för försäkringsföretagens tjänstepensions- verksamhet. Ett sådant förslag kräver ingående överväganden som lämpligen bör göras inom ramen för genomförandet av det omarbetade direktivet. Regleringen av försäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet ingår därför inte i utredningsuppdraget. Enligt tilläggsdirektiv2 utvidgades uppdraget till att utredningen även ska beakta förslaget från Europeiska kommissionen om ett omarbetet tjänstepensionsdirektiv3 och dessutom lämna förslag till de lagändringar som krävs för att i svensk rätt genomföra det s.k. Omnibus II-direktivet4. Uppdraget skulle redovisas i två separata betänkanden. Det ena betänkandet skulle avse tjänstepensions- direktivet och det andra Omnibus II-direktivet5. I detta betänkande beaktar vi således förslagen i det omarbetade tjänstepensionsdirektivet. Förslagen beskrivs och behandlas inom ramen för respektive avsnitt som berörs av dessa nya förslag. 3Förslag till och rådets direktiv om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (omarbetning), COM (2014) 167 final. 4Europaparlamentets och rådets direktiv /51/EU av om ändring av direktiven /71/EG och 2009/138/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009, (EU) nr 1094/2010 och (EU) nr 1095/2010 med avseende på befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten). 5Se delbetänkandet Geomförandet av Omnibus II-direktivet (SOU 2014:56). 3.2Allmänna utgångspunkter för den nationella regleringen av tjänstepensionsinstitut Bedömning: Tjänstepensionsdirektivet ställer krav på nationell reglering av tjänstepensionsinstitut. Den nationella regleringen bör göra det möjligt att bilda nya tjänstepensionsinstitut i , vid sidan av möjligheten att bilda nya pensionsstiftelser. Skälen för bedömningen: Genom tjänstepensionsdirektivet infördes krav på nationell reglering av tjänstepensionsinstitut och deras verksamhet. Enligt utredningens bedömning måste detta krav på nationell reglering ses i ljuset av syftet med direktivet, dvs. att genom införandet av en samlad ramlagstiftning på gemenskapsnivå för dittills oreglerade men viktiga finansiella institut ta det första steget på vägen mot en inre marknad för tjänstepensioner som organiseras på europeisk nivå (se skäl 4 och 6). Genom den nya ramlagstiftningen gavs tjänstepensionsinstitut möjlighet att fullt ut utnyttja den inre marknadens fördelar, dvs. samma principiella möjligheter att verka inom hela EES-området som tidigare införts för andra typer av finansiella institut såsom t.ex. försäkringsföretag och banker. Vad som sagts innebär att det åligger att införa en reglering som säkerställer att även svenska aktörer har rätt att bilda tjänstepensionsinstitut och utnyttja den inre marknadens fördelar. Vid det ursprungliga svenska genomförandet6 av direktivet (se prop. 2004/2005:165) gjordes bedömningen att understöds- föreningar som meddelar försäkring avseende tjänstepension (tjänstepensionskassor) och pensionsstiftelser7 ska regleras som tjänstepensionsinstitut. Reglerna för de svenska tjänstepensions- instituten trädde i kraft . infördes en ny försäkringsrörelselag (2010:2043, FRL) som i huvudsak innebar en språklig och redaktionell modernisering av rörelsereglerna för försäkringsaktiebolag, ömse- sidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. De nya reglerna innebär bl.a. att de rörelseregler som gäller för försäkringsbolag i stort ska gälla även försäkringsföreningarna. 6Det ursprungliga svenska genomförandet av direktivet behandlas närmare i avsnitt 4.7. 7De pensionsstiftelser som tryggar utfästelse om pension till färre än 100 personer undantas dock från de nya reglerna, men stiftelserna får själv välja att tillämpa dem. 2013/14:84. ikraftträdandet av den nya FRL. Understödsföreningarna får dock fortsätta driva sin verksamhet enligt den upphävda lagen. Efter övergångsperiodens slut () måste föreningarna dock ansöka om tillstånd för att få bedriva verksamhet enligt FRL eller träda i likvidation (se prop. 2009/10:246). Denna övergångstid har emellertid förlängts till den 31 december 2017.8 Nuvarande reglering innebär således att från kommer det endast att finnas en form av svenska tjänstepensions- institut, pensionsstiftelser. Även en sådan begränsad lagstiftning torde vara tillräcklig för att uppfylla tjänstepensionsdirektivets krav på nationell reglering av tjänstepensionsinstitut. En annan sak är att en sådan ytterst begränsad reglering inte ger de svenska aktörerna på tjänstepensionsmarknaden en fullgod rätt att bilda olika former av tjänstepensionsinstitut och därigenom utnyttja den inre mark- nadens fördelar. Redan i samband med upphävandet av UFL förutsågs också behovet av en långsiktig bedömning av konkurrensförut- sättningarna för svenska företag som bedriver tjänstepensions- verksamhet i vid mening (se prop. 2009/10:246 s. 217–220). Sammanfattningsvis delar alltså utredningen den uppfattning som kommer till uttryck i utredningsdirektiven, nämligen att det är angeläget att skapa en reglering som gör det möjligt att – vid sidan av möjligheten att bilda nya pensionsstiftelser – bilda nya tjänstepensionsinstitut i . 8 Se prop. 2013/14:84. 4.1Allmänt om harmonisering inom EU av tillsynsordningarna på försäkringsområdet inleddes inom EU1 ett arbete med att genomföra etablerings- och tjänstefrihet på försäkringsområdet. Ambitionen var att detta skulle ske först inom återförsäkrings- området, därefter för skadeförsäkring och slutligen för liv- försäkring. Inom återförsäkring var dessa friheter i stort sett redan uppfyllda och EU kunde därför i ett direktiv rörande återförsäkring och retrocession (64/225/EEG) föreskriva att alla hinder avseende etablering och tjänstehandel skulle avskaffas. Detta innebar i stort sett endast en bekräftelse av rådande förhållanden. För direkt försäkringsverksamhet gick utvecklingen betydligt långsammare och harmoniseringsarbetet kom att ske i mindre etapper. Syftet med den första generationens direktiv – det första skade- och livförsäkringsdirektivet (73/239/EEG och 79/267/EEG) – var att uppnå etableringsfrihet. Direktiven innebar en minimiharmonisering av regler för auktorisation och övriga krav som skulle gälla för etablering inom gemenskapen.