sou · H2B322 · 2014-04-25 00:00:00 — Ändringen i första stycket 1 är en följd av att de bestämmelser som har funnits i 5 kap. 4 § ÅRL i förslaget har flyttats till 3 kap. 4 § samma lag. Någon ändring i sak är inte avsedd. 17.11Förslagen till ändringar i övriga lagar och förordningar Förslaget till ändring av förordningen (1995:1600) om årsredovisning i kreditinstitut, värdepappersbolag och försäkringsföretag innefattar följdändringar till en tidigare ändring av ÅRFL. De övriga förslag till författningsändringar som utredningen lägger fram utgör följdändringar till de ändringar i ÅRL, ÅRKL och ÅRFL som utredningen förslår. Genomförande av EU-direktiv om årsredovisning och koncernredovisning Ett nytt EU-direktiv om årsredovisning och koncernredovisning förväntas bli antaget . Direktivet syftar bland annat till att minska byråkratin och förenkla bestämmelserna, framför allt för små företag. bedömer att för- slaget, inklusive de förenklingar för mikroföretag som antagits, kan innebära betydande besparingar för europeiska före- tag. En särskild utredare ska föreslå hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. Utredaren ska i ett första steg föreslå de ändringar som är nödvändiga och kan genomföras inom den tid som står till för- fogande. Utredaren ska i ett andra steg föreslå de ytterligare för- enklingar som kan göras. Även vissa frågor om bokföringsskyldigheten i ideella förening- ar och redovisning av transaktioner med närstående ska utredas. Utredaren ska lämna de författningsförslag som översynen ger anledning till. Utredaren ska i ett delbetänkande redovisa resultatet av sina överväganden om nödvändiga anpass- ningar för genomförandet av EU:s redovisningsdirektiv. Uppdraget i övrigt ska redovisas . Ett företag har vanligen olika intressenter som behöver kunna följa hur verksamheten i företaget utvecklas. Detta behov tillgodoses bl.a. genom regler om löpande bokföring, årsbokslut, årsredovis- ning, koncernredovisning och delårsrapport. Bestämmelser om löpande bokföring finns i bokföringslagen (1999:1078). Bestämmelserna syftar till att tillgodose de behov som det bokföringsskyldiga företagets borgenärer, ägare, medlemmar och anställda samt det allmänna kan ha av att kunna följa upp före- tagets förhållanden. Den räkenskapsinformation som ingår i den löpande bokföringen sammanställs i årsbokslut och årsredovis- ningar samt, i vissa fall, koncernredovisningar och delårsrapporter. Ett årsbokslut – som inte är någon offentlig handling – samman- fattar de affärshändelser som har ägt rum . Bestämmelser om årsbokslut finns i bokföringslagen. Också årsredovisningar, koncernredovisningar och delårs- rapporter utgör sammanfattningar av den verksamhet som förevarit . Deras syfte är framför allt att ge information till företagets externa intressenter. Det finns därför särskilda bestämmelser om att handlingar av dessa slag ska offentliggöras. De grundläggande bestämmelserna om vad dessa handlingar ska inne- hålla och hur de ska offentliggöras finns i årsredovisningslagen (1995:1554). De svenska reglerna om årsredovisning och koncernredovisning grundar sig huvudsakligen på EU:s redovisningsdirektiv (rådets fjärde direktiv /660/EEG av om årsbokslut i vissa typer av bolag, EGT L 222, , s. 11, Celex 31978L0660 och rådets sjunde direktiv /349/EEG av om samman- ställd redovisning, EGT L 193, , s. 1, Celex 31983L0349; det fjärde respektive det sjunde bolagsrättsliga direktivet). Det fjärde bolagsrättsliga direktivet ändrades i syfte att ge med- lemsstaterna möjlighet att införa förenklingar för de allra minsta företagen (och rådets direktiv /6/EU av om ändring av rådets direktiv /660/EEG om årsbokslut i vissa typer av bolag vad gäller mikroenheter, EUT L 81, 21.3.2012, s. 3, Celex 32012L0006). De två direktiven kommer att ersättas med ett nytt redovis- ningsdirektiv (redovisningsdirektivet). Europeiska unionens råd antog en allmän inriktning och antog sin rapport . Förhandlingar pågår för när- varande mellan institutionerna. Redovisningsdirektivet kommer att innehålla en ny regim för redovisning i små företag, vissa ändringar i redovisningsreglerna för medelstora och stora företag samt nya regler om rapportering av betalningar till regeringar från företag verksamma inom utvinnings- industrin. Direktivens bestämmelser ges en ny disposition och språklig utformning. Även reglerna om mikroföretag direktiv kommer att tas in i det nya direktivet. Tiden för genom- förande förväntas bli relativt kort. Utredaren ska i första hand ta upp de frågor som anges nedan. Utredaren får dock ta upp även andra frågor som innebär att redo- visningsreglerna blir enklare att använda, om det bedöms motiverat och det finns utrymme för det . Utredningens första del omfattar att lämna förslag på åtgärder som är nödvändiga för att genomföra det nya redovisningsdirek- tivet och därmed fullgöra skyldigheter enligt för- draget om Europeiska unionens funktionssätt. Under utredningens andra del ska utredaren se över vad som kan göras för att ytterligare förenkla redovisningen för företagen. En utgångspunkt ska vara att de undantag och lättnader som det nya direktivet erbjuder ska utnyttjas, om det inte finns starka skäl mot det. I uppdraget ligger också att eftersträva att lagstiftningen blir enkel att förstå och tillämpa. Bokföringslagen och årsredovisningslagen har karaktär av ram- lagar och innehåller i huvudsak endast de grundläggande normerna. Det ingår inte i utredarens uppdrag att ompröva lagstiftningens struktur i detta avseende. Utredaren ska dock lämna de förslag om ändrad avgränsning och omfattning av tillämpningsområdet för god redovisningssed som är nödvändiga och lämpliga mot bakgrund av redovisningsdirektivets förväntade inslag av fullharmonisering. Nödvändiga anpassningar till EU:s nya redovisningsdirektiv De svenska redovisningsreglerna grundar sig till stor del på EU:s redovisningsdirektiv. Två direktiv kommer att ersättas med ett nytt redovisningsdirektiv. I flera avseenden förs äldre bestämmelser till det nya direktivet. I andra avseenden tas nya eller ändrade redo- visningskrav in. Det gäller exempelvis hur företag delas in i olika kategorier och begränsningar i vilka redovisningskrav medlems- staterna får ställa på små företag (fullharmonisering). analysera vilka förändringar som måste göras i redovisningslag- stiftningen som en direkt följd av det nya redovisningsdirek- tivet, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. I syfte att främja regeringars ansvarstagande och sund förvaltning kommer det nya redovisningsdirektivet att innehålla ett särskilt rapporteringskrav för företag som utvinner naturtillgångar. Bestäm- melserna förväntas innebära att ett företag ska redovisa betalningar till regeringar, uppdelat på varje land som företaget bedriver verk- samhet i och på betalningar för specifika projekt, om betalningarna är av väsentlig betydelse för det mottagande landets regering. analysera vilken betydelse och vilka konsekvenser rapporte- ringskravet har för de företag som påverkas av bestämmelserna samt för övriga intressenter, ta ställning till hur rapporteringskravet bör genomföras för att tillgodose intressenternas behov av information som behovet av enkla och tydliga regler för de tillämpande företagen beaktas, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Den internationella utvecklingen och den svenska normgivningen har gått i riktning mot att redovisningsregler för olika kategorier av företag samlas så att de kan överblickas och tillämpas på ett enklare sätt. Jämförbarhet mellan olika kategorier av företag tillmäts mindre betydelse än att redovisningsreglerna är anpassade till den verk- samhet som bedrivs i de tillämpande företagen. Det är angeläget att de förenklingar som kan åstadkommas på detta sätt tas tillvara i lag- stiftningsarbetet. Ett exempel på denna utveckling är den danska redovisningslag- stiftningen, som är strukturerad enligt en s.k. bygg- klossmodell. Enligt den principen byggs regelverket successivt på efter hand som verksamheten blir större eller på annat sätt mer komplex. Regler som inte är nödvändiga för det tillämpande före- taget undviks och lagstiftningen blir tydligare. Ett annat exempel är arbete med att dela in sin normgivning i regelverk som skiljer på fyra olika kategorier av bokföringsskyldiga (K1, K2, K3 och K4). Regler som utformas på detta sätt innebär att varje företag, utifrån sina förutsättningar, tillämpar ett heltäckande paket av redovisningsregler (one-stop- shop). Detta synsätt skiljer sig från tidigare normgivning, där reglerna samlades utifrån olika redovisnings- områden (en vägledning för varulager, en för intäktsredovisning etc.). Det skiljer sig också från hur redovisningslagstiftningen är utformad . kommer att ge medlemsstaterna en möjlighet att i större utsträckning än själva bestämma över innehållet i redovisningslagstiftningen. Det gäller framför allt för de allra minsta företagen (mikroföretag). Direktivet kommer emeller- tid också att väcka frågan om anpassning av svensk redovisningslag- stiftning i andra avseenden. För små företag kommer regelmängden att minska, eftersom direktivet på vissa områden är uttömmande och exakt anger vilka bestämmelser en medlemsstat ska och får ha. För medelstora och stora företag finns det utrymme för förnyade överväganden. Direktivets nya utformning kommer alltså att innebära att med- lemsstaterna i vissa delar ges ett stort utrymme att bestämma hur redovisningsreglerna ska utformas och i andra delar inte alls kan bestämma innehållet i dem. Detta ställer krav på en analys av vilka regler som bör finnas och vilken funktion de ska fylla. Det väcker också frågan om möjligheten och lämpligheten i att fullt ut behålla det nuvarande systemet med en ramlagstiftning som fylls ut genom kompletterande normgivning. Årsredovisningslagen trädde 1996. har den ändrats ett stort antal gånger. Lagen är i vissa delar föråldrad och svår att överblicka. Förenklingsmöjligheterna är inte begränsade till att se över enskilda bestämmelser. En konsekvens av innehållet i det nya redovisningsdirektivet och utvecklingen av redovisnings- normgivningen är att en reell förenkling av redovisningslagstift- ningen kan uppnås fullt ut endast om reglernas innehåll såväl som deras struktur ses över. Detta ligger i linje med regeringens ut- talande i propositionen Enklare redovisning, om att behovet av att se över strukturen på redovisningslagstiftningen lämpligen över- vägs när arbetet med översynen av EU:s redovisningsdirektiv är klart (prop. 2009/10:235 s. 53). Översynen bör också ses som en del av det arbete som pågår för att minska och förenkla uppgifts- lämnandet för företagen. följa det arbete i fråga om genomförande av redovisningsdirek- tivet som pågår inom EU, analysera vilka undantag och andra förenklingar som kan göras i redovisningslagstiftningen inom ramen för redovisningsdirek- tivet, överväga hur bör utnyttja dessa förenklingsmöjligheter, överväga om andra redovisningsregler än de som finns i direk- tivet ska tas bort, ändras eller läggas till, överväga om årsredovisningslagen bör utformas på ett mer över- skådligt och enkelt sätt, särskilt överväga och lämna förslag som ger redovisningslag- stiftningen ett innehåll som underlättar upprättande och offent- liggörande av årsredovisningar och årsbokslut, framför allt för de allra minsta företagen, överväga om det språk som används i årsredovisningslagen bör anpassas till de senaste årens utveckling på redovisningsområdet, inom ramen för det nuvarande systemet med ramlagstiftning och kompletterande normgivning analysera om utvecklingen av god redovisningssed i något avseende bör ändras eller förtyd- ligas, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Bokföringsskyldighet i ideella föreningar m.m. Ideella föreningar, registrerade trossamfund och vissa andra juri- diska personer är bokföringsskyldiga om tillgångarnas värde över- stiger en och (2 kap. 2 § bokföringslagen). Om den juridiska personen bedriver näringsverksamhet är den alltid bokföringsskyldig. Bokföringsskyldigheten omfattar i sådana fall hela den bedrivna verksamheten. I föreningar och bok- föringsskyldigheten – en rapport om begreppet näringsverksamhet, m.m. behandlas begreppet näringsverksamhet i ideella föreningar. Enligt rapporten är det sannolikt ett mycket stort antal föreningar som är bokföringsskyldiga till följd av bestämmelsen om närings- verksamhet i bokföringslagen. Undantaget från bokföringsskyldig- het för föreningar med små tillgångar bedöms i praktiken inte ha så stor betydelse. Bokföringsskyldigheten för ideella föreningar och liknande juridiska personer kan uppfattas som betungande i förhållande till grunden för bokföringsskyldigheten (den bedrivna näringsverk- samheten). Regeringen uttalade i propositionen Enklare redovis- ning att sådana skyldigheter bör undvikas som inte kan motiveras utifrån intressenternas behov, eller där intressenternas behov inte är så starka att de uppväger de kostnader som är förenade med skyldig- heten (prop. 2009/10:235 s. 53). I det sammanhanget noterades att en översyn av redovisningsdirektiven inletts och att det kunde finnas anledning att se över kretsen av bokföringsskyldiga när det arbetet slutförts. analysera vilken betydelse bokföringsskyldigheten har för ideella föreningar och andra juridiska personer som är bokförings- skyldiga enligt samma bestämmelser, överväga om bokföringsskyldigheten bör inskränkas för sådana juridiska personer, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Inom affärsverksamhet förekommer det att transaktioner genom- förs mellan ett företag och fysiska och juridiska personer som är närstående till företaget, t.ex. en styrelseledamot eller ett dotter- företag. Sådana transaktioner genomförs ibland på andra villkor än de som skulle tillämpas om parterna inte var närstående. Företagets ägare och andra intressenter har ett intresse av att kunna få insyn i sådana transaktioner genom företagets redovisning. Vid genomförandet av ett EU-direktiv kompletterades årsredo- visningslagen med regler om redovisning av transaktioner med när- stående (prop. 2008/09:71 s. 51 f. och och rådets direktiv /46/EG av om ändring av rådets direktiv /660/EEG om årsbokslut i vissa typer av bolag, 86/349/EEG om sammanställd redovisning, 86/635/EEG om årsbokslut och samman- ställd redovisning för banker och andra finansiella institut och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag, EUT L 224, , s. 1, Celex 32006L0046). Uttrycket närstående part har i direktivet samma betydelse som i den internationella redovisningsstandard som har antagits för tillämp- ning i koncernredovisningen i noterade företag inom EU (IAS 24). En senare version av standarden med ett delvis ändrat närståendebegrepp har därefter antagits av EU. Ändringen behöver genomföras i svensk rätt. analysera skillnaden mellan direktivet och svensk rätt, och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska allsidigt och grundligt belysa förslagens konse- kvenser för företag och företagare och för det allmänna. Särskild vikt ska läggas vid att belysa vilka förenklingsvinster som uppkom- mer och hur dessa förhåller sig till de effekter förenklingarna har för företagens intressenter, särskilt när det gäller borgenärsskyddet, skattekontrollen och möjligheterna att utreda ekonomisk brottslig- het. Vid bedömningen av förslagens påverkan på företagens admi- nistrativa kostnader ska utredaren ta hjälp av . Om förslagen bedöms medföra ökade kostnader eller intäktsminsk- ningar för det allmänna, ska utredaren föreslå en finansiering. Genomförande och redovisning av uppdraget Utredaren ska göra de internationella jämförelser som anses befo- gade. Länder med förhållanden som är jämförbara med ska särskilt beaktas. Utredaren bör samråda med när det är lämpligt. Utredaren ska i sitt arbete föra en dialog med och inhämta syn- punkter från myndigheter, organisationer och kreditgivare i den utsträckning det behövs. Utredaren ska hålla sig informerad om och samordna sitt arbete med genomförandet av Europeiska kommissionens förslag till änd- ringar i öppenhetsdirektivet (och rådets direk- tiv om ändring av direktiv /109/EG om harmonisering av insyns- kraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad och om ändring av direktiv /34/EG). Utredaren ska även hålla sig informerad om och beakta det arbete med att minska och förenkla uppgiftslämnandet för före- tagen som bedrivs av (dir. 2012:35). Utredaren ska i ett delbetänkande redovisa resultatet av sina överväganden om nödvändiga anpass- ningar för genomförandet av EU:s redovisningsdirektiv. Uppdraget i övrigt ska redovisas . Europeiska unionens officiella tidning L 182/19 OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/34/EU av om årsbokslut, koncernredovisning och rapporter i vissa typer av företag, om ändring av och rådets direktiv /43/EG och om upphävande av rådets direktiv /660/EEG och 83/349/EEG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 50.1, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och av följande skäl: (1)Detta direktiv beaktar kommissionens program för bättre lagstiftning och i synnerhet kommissionens meddelande Smart lagstiftning i Europeiska unionen, vars syfte är att utforma och införa lagstiftning av högsta kvalitet, med iakttagande av subsidiaritets- och proportionalitetsprinci perna, och säkerställa att de administrativa bördorna står i proportion till deras nytta. I kommissionens medde lande Tänk småskaligt först En Small Business Act för , som antogs och ändrades , erkänns den centrala roll som små och medelstora företag har i unionens ekonomi. Meddelandet syftar till att förbättra den allmänna inställningen till entreprenör skap och förankra principen tänk småskaligt först i beslutsfattandet från lagstiftning till offentliga tjänster. Vid Europeiska rådets möte välkomnades kommissionens avsikt att lägga fram en (1) EUT C 181, 21.6.2012, s. 84. (2) ståndpunkt av (ännu ej of fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . inremarknadsakt med åtgärder som främjar tillväxten och sysselsättningen och leder till konkreta resultat för all mänheten och företagen. I kommissionens meddelande Inremarknadsakten, som an togs , föreslås att rådets fjärde direktiv 78/660/EEG årsbokslut i vissa typer av bolag (3) och rådets sjunde direktiv /349/EEG av grundat på artikel i fördraget om sammanställd redovisning (4) (nedan kallade redovisnings direktiven) ska förenklas när det gäller kraven på finansi ella uppgifter och att minska administrativa bördor, sär skilt för små och medelstora företag. 2020-strate gin för smart och hållbar tillväxt för alla syftar till att minska den administrativa bördan och förbättra före tagsklimatet, särskilt för små och medelstora företag, och att främja internationaliseringen av små och medels tora företag. uppmanade vid mötet den 24–till en minskning av den totala ad ministrativa bördan, särskilt för små och medelstora fö retag, både på unionsnivå och nationell nivå, och före slog åtgärder för att höja produktiviteten, till exempel genom att undanröja byråkrati och förbättra regelverket för små och medelstora företag. (2)antog en resolution om redovisningskrav för små och medelstora företag, särskilt mikroföretag (5), som angav att redovis ningsdirektiven ofta är mycket betungande för små och medelstora företag, särskilt mikroföretag, och uppmanade kommissionen att fortsätta arbetet med att se över dessa direktiv. (3)Samordningen av nationella bestämmelser om uppställ ningen av och innehållet i årsbokslut och förvaltnings berättelser, de värderingsgrunder som används i dessa system samt deras offentliggörande i fråga om vissa typer av företag med begränsat ansvar är av särskild betydelse för skyddet av aktieägare, delägare och tredje parter. tidig samordning behövs på dessa områden för sådana (3) EGT L 222, , s. 11. (4) EGT L 193, , s. 1. (5) EUT C 45E, 23.2.2010, s. 58. L 182/20 Europeiska unionens officiella tidning typer av företag, dels eftersom vissa företag är verk samma i mer än en medlemsstat, dels eftersom de sådana företag inte erbjuder tredje part någon säkerhet utöver de belopp som utgör dessa företags nettotillgångar. (4)Årsbokslut har flera olika syften, och de ger inte endast information till kapitalmarknadernas investerare, utan re dogör även för tidigare transaktioner och förbättrar bo lagsstyrningen. I unionslagstiftningen om redovisning måste man göra en lämplig avvägning mellan bokslutens mottagares intressen och företagens intresse att inte bela stas alltför hårt med rapporteringskrav. (5)Tillämpningsområdet för detta direktiv bör omfatta vissa företag som har begränsat ansvar, till exempel publika och privata aktiebolag eller andra bolag med begränsat ansvar. Dessutom finns det ett betydande antal handels bolag och kommanditbolag där samtliga obegränsat an svariga delägare antingen är publika eller privata aktiebo lag eller andra bolag med begränsat ansvar, och sådana handelsbolag bör därför vara föremål för samordnings åtgärderna i detta direktiv. Detta direktiv bör också säker ställa att handelsbolag omfattas av tillämpningsområdet om delägarna i ett handelsbolag som inte är aktiebolag eller andra bolag i själva verket har begränsat ansvar för bolagets skyldigheter på grund av att detta ansvar är begränsat genom andra företag inom tillämpningsområ det för detta direktiv. Undantaget för icke-vinstdrivande företag från detta direktivs tillämpningsområde är för enligt med dess syfte i linje med artikel i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). (6)Tillämpningsområdet för detta direktiv bör bygga på principer och säkerställa att det inte är möjligt för ett företag att utesluta sig självt från tillämpningsområdet genom att skapa en koncernstruktur med flera ovanpå varandra liggande företag som är etablerade inom eller utanför unionen. (7)Bestämmelserna i detta direktiv ska endast tillämpas i den mån de inte är oförenliga med eller strider mot bestäm melserna om finansiell rapportering från vissa typer av företag eller gällande bestämmelser när det gäller fördel ningen av ett företags kapital som fastställs i andra gäl lande lagstiftningsakter som antagits av en eller flera unionsinstitutioner. (8)Dessutom är det nödvändigt att på unionsnivå uppställa likvärdiga rättsliga minimikrav på unionsnivå på omfatt ningen av den finansiella information som konkurrerande företag ska vara skyldiga att låta allmänheten ta del av. (9)Årsbokslut bör upprättas med iakttagande av försiktighet och bör ge en rättvisande bild av företagets tillgångar och skulder, ekonomiska ställning samt resultat. Det är möj ligt att en redovisning i undantagsfall inte ger en rätt visande bild när bestämmelserna i detta direktiv tilläm pas. I sådana fall bör företagen avvika från sådana be stämmelser i syfte att ge en rättvisande bild. Medlems staterna bör tillåtas att definiera sådana undantagsfall och fastställa de relevanta särskilda regler som ska gälla i dessa fall. Med sådana undantagsfall bör avses endast mycket ovanliga transaktioner och ovanliga situationer, och de bör till exempel inte gälla hela särskilda sektorer. (10)Detta direktiv bör säkerställa att kraven för små företag i stor utsträckning är harmoniserade i hela unionen. Detta direktiv bygger på principen tänk småskaligt först. För att undvika orimliga administrativa bördor för dessa fö retag bör medlemsstaterna endast tillåtas att kräva ett fåtal upplysningar i form av noter utöver de obligatoriska noterna.