sou · H2B386 · 2014-12-19 00:00:00 — 21Se rättsfallet NJA 1995 s. 75. 22Jfr SvJT 2003 s. 589. Offentlig försvarare och målsägandebiträde i hovrätten medan den andres begäran avslogs. biföll även den andres begäran med hänvisning till lojalitetskonflikt.23 Enligt rättsfallet NJA 1980 s. 261 har frågan om byte av offent- lig försvarare inte ansetts kunna komma under bedömande sedan förundersökningen avslutats med beslut att åtal inte ska väckas.24 har i rättsfallen NJA 1975 s. 332 och NJA 2012 s. 43 konstaterat att något hinder mot att förordna en av den tilltalade utsedd försvarare till offentlig försvarare inte har ansetts föreligga. Justitiekanslern ska underrättas om beslut om byte av offentlig försvarare om den misstänkte har fått byta offentlig för- svarare i samma mål.25 Enligt 21 kap. 6 § RB får en offentlig försvarare inte utan rättens medgivande sätta någon annan i sitt ställe (substitution). Bestäm- melsen om att rättens tillstånd krävs gäller inte under förundersök- ningen. Uppdraget att vara offentlig försvarare är av personlig natur. Enligt Processlagberedningen bör ett medgivande till substitution inte vara generellt utan avse viss person som rätten godkänner som försvarare.26 6.3Statens kostnader för offentliga försvarare Kostnader för offentliga försvarare utgör den största utgiftsposten på anslaget för rättsliga biträden. utgjorde den utgifts- posten mer än hälften av kostnaderna, eller . Det är en ökning med eller 180 pro- cent . De faktorer som styr kostnaderna för offentliga försvarare är framför allt antalet förordnanden och förekomsten av stora mål. Statens kostnader för offentlig försvarare har alltså ökat markant. En faktor som påverkar kostnadsutvecklingen är naturligtvis tim- kostnadsnormens utveckling. Andra faktorer som påverkar utfallet är ökningen av antalet omfattande mål. Mål med många åtalade och försvarare i samma mål ger ett högt utfall för det enskilda målet. 23Se även rättsfallet NJA 1989 s. 540. 24Jfr NJA 2008 s. 557. 25Domstolsverkets författningssamling DVFS 2013:7; 28 § punkten 6. 26NJA II 1943 s. 285. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Vidare har det totala antalet inkomna brottmål ökat tämligen kontinuerligt, som satsningar gjorts på polis, åklagare och domstolar. Enligt har det totala antalet inkomna brottmål haft en stigande trend men har antalet brottmål minskat. Det är dock enligt de enklare bötesmålen där offentliga försvarare inte behövs som står för den största minskningen (jämfört med föregående år). Målutvecklingen i övrigt är i princip oföränd- rad men något minskande . Antalet avgjorda brottmål följer i princip trenden för de inkomna målen och har också minskat med . Antalet avgjorda brottmål mot person ökade med drygt en procent för . prognos för avgjorda brottmål är att dessa ökar med en halv procent 2014 och 2015 och är oförändrade för att sedan minska en halv procent . Enligt denna prog- nos planar alltså den tidigare ökningen ut . I utgiftsprognosen antas att antalet förordnanden ökar i takt med prognosen för avgjorda brottmål. Det antas också en något lägre uppräkning av timkostnadsnormen än i förra årets budget- underlag. Uppräkningen är beräknad efter genomsnittet av de fem senaste årens höjningar. Den teoretiskt framräknade tiden i timmar per förordnande har ökat . Det är därför, enligt Domstols- verket, rimligt att räkna med en fortsatt ökning av den debiterade tiden per förordnande. I prognosberäkningen har antagits en ökning . prognos över utfall för offentligt försvar blir för . För perioden –2017 beräknas utgifterna för offentligt försvar till , 1 419 mil- joner kr respektive exklusive uppräkning av tim- kostnadsnormen. Som framgår av avsnitt 3.5 följer utvecklingen av kostnaderna för offentliga försvarare vid tingsrätt antalet avgjorda brottmål täm- ligen väl fram . Därefter, eller –2012, har den procentuella ökningen av kostnaderna för offentligt försvar ökat, medan antalet avgjorda brottmål stannat av och i något fall minskat. Utvecklingen i hovrätt följer, i stort, samma linjer som utveck- lingen vid tingsrätt. Kostnaderna för offentliga försvarare följer, Offentlig försvarare och målsägandebiträde med undantag , målutvecklingen men på en något högre nivå. Liksom vid tingsrätt har kostnaderna för offentliga försvarare i hovrätt stigit i förhållande till målutvecklingen. 6.4Målsägandebiträde – bakgrund och gällande rätt Diskussionen om juridiskt stöd till målsägande tog fart på 1970- talet i samband med de då pågående utredningarna om sexual- brottslagstiftningen.27 uppmärksammades där på allvar hur våldtäktsoffer upplevde rättsprocessen. Många målsägande orkade överhuvudtaget inte ta sig igenom en rättsprocess, vilket gjorde att många anmälningar drogs tillbaka. Före tillkomsten av lagen om målsägandebiträde var möjligheterna till rättsligt bistånd för målsägande begränsade. Rättshjälpskom- mittén (Ju 1982:01) konstaterade i betänkandet Målsägandebiträde (SOU 1986:49) att målsägande i sexualbrottmål behövde mer hjälp än vad de dittills kunde få. föreslog att offer för grova sexualbrott skulle få ett eget juridiskt biträde (måls- ägandebiträde) med uppgift att tillvarata offrets intressen och att ge målsäganden stöd och hjälp under förundersökning och rättegång. Målsägandebiträde skulle förordnas för målsäganden i vissa sexual- brottmål, t.ex. i mål om våldtäkt, grov våldtäkt och sexuellt tvång. I propositionen om målsägandebiträde28 lades tyngdpunkten på att det fanns ett generellt behov av målsägandebiträde vid grövre sexualbrott. Det föreslogs att lagens tillämpningsområde i denna del skulle vara något mer restriktivt än vad hade förordat. I övrigt gick regeringens uppfattning om lagens tillämpningsområde utöver det som hade före- slagit. En reglering borde göras mera generell och inkludera även offer för brott mot liv och hälsa, dvs. brott enligt 3 och 4 kap. i med fängelse i straffskalan, samt rån och grovt rån. För att förordna målsägandebiträde vid de här brotten krävdes att måls- äganden kunde antas ha ett särskilt starkt behov av målsägande- biträde. 27SOU 1976:9 och SOU 1982:61. 1987/88:107. Offentlig försvarare och målsägandebiträde En första utvidgning av lagen om målsägandebiträde blev aktuell . I propositionen om utvidgad rätt till målsägande- biträde m.m.29 angavs att en ändring av lagen var påkallad bl.a. för att domstolarna redan förordnade målsägandebiträden vid alla typer av mål om sexualbrott. Utvidgningen innebar att rätt till måls- ägandebiträde i princip skulle gälla utan begränsningar i mål om sexualbrott och att förutsättningarna för att förordna ett målsägande- biträde vid våldsbrott mjukades upp generellt. betonades vikten av att en verklig behovsprövning skulle göras. Lagens tillämpningsområde utvidgades ytterligare . Utvidg- ningen innebar en möjlighet till målsägandebiträde för samtliga brott i med fängelse i straffskalan om ett sär- skilt starkt behov av biträde förelåg.30 Lagändringen gav också målsägandebiträdet befogenheter att, under vissa förutsättningar, verka även då en skadeståndstalan avskildes för att handläggas som tvistemål. Lagen utvidgades en tredje gång 2001.31 De brott vid vilka måls- ägandebiträde kunde förordnas utökades ytterligare. Målsägande- biträde skulle kunna förordnas även för brott som inte ingick i . Framför allt åsyftades brottet överträdelse av besöks- förbud. I propositionen nämndes också könsstympning som ett exempel på ett sådant brott som skulle kunna föranleda förord- nande av målsägandebiträde. Lagstiftningen om målsägandebiträde har utvärderats . gav regeringen i uppdrag att göra en över- syn av tillämpningen av lagstiftningen om målsägandebiträde. Det resulterade i rapporten – en utvärdering av lagen om målsägandebiträde m.m., som byggde på statistik från två mål- undersökningar vid landets domstolar och på enkäter besvarade av ett hundratal åklagare och advokater. Sammanfattningsvis ansåg Dom- stolsverket i sin rapport att lagen om målsägandebiträde haft en viss kvalitetshöjande effekt på rättsprocessen och att den tillämpades i stort sett som lagstiftaren avsett. 1989/90:158. 1993/94:26. 2000/01:79. Offentlig försvarare och målsägandebiträde En målsägande har alltså i vissa fall rätt att få ett särskilt måls- ägandebiträde förordnat för sig. Förutsättningarna för ett sådant förordnande framgår av 1 § lagen (1988:609) om målsägandebiträde. Bestämmelsen tar upp vilka målsägande som kan få målsägande- biträde, tidpunkten för förordnande samt frågan om förordnande av målsägandebiträde i högre rätt. Ett målsägandebiträde förordnas av rätten (7 § lagen om målsägandebiträde). Inledningsvis kan nämnas att rätten och möjligheten att få ett målsägandebiträde finns för alla målsägande, både de som är parter och de som bara ska höras i målet. Det är emellertid inte ett krav att målsäganden ska höras för att ett målsägandebiträde ska för- ordnas. Det är ett avsteg från den annars gällande principen i 12 kap. 22 § RB om att endast parterna i rättsprocessen kan företrädas av rättegångsbiträde eller rättegångsombud. Möjligheten att förordna målsägandebiträde är emellertid begränsad till fysiska personer. Ett målsägandebiträde kan också förordnas för efterlevande till dem som dödats på grund av brott. Det krävs att den efterlevande intar ställ- ning av målsägande och uppfyller de kriterier som finns i lagen för att få ett målsägandebiträde. Enligt lagstiftningen är möjligheten att få ett målsägandebiträde för denna grupp relativt begränsad.32 1 § lagen om målsägandebiträde har en trappstegsliknande kon- struktion som anger förutsättningarna för att få bistånd av ett målsägandebiträde med utgångspunkt i olika brottstyper. Den första punkten rör sexualbrott, andra punkten rör våldsbrott och tredje punkten rör de övriga brotten, den s.k. generella regeln. Samman- fattningsvis omfattar punkterna samtliga sexualbrott i samt, under vissa omständigheter, övriga brott på vilket fängelse kan följa. Av 1 § lagen om målsägandebiträde följer att ett målsägande- biträde inte får förordnas enbart för att biträda målsäganden vid ut- förande av dennes talan om enskilt anspråk.33 I sammanhanget bör betänkandet Våld i nära relationer – en folk- hälsofråga Förslag för ett effektivare arbete (SOU 2014:49) nämnas. En nationell samordnare lämnar där flera förslag till ett effektivare 2000/01:79. Se även RH 1997:120 och RH 2000:1. 33Se även rättsfallen RH 2000:1, RH 1990:33 och RH 1998:104. Offentlig försvarare och målsägandebiträde arbete mot våld i nära relationer. Hon föreslår bl.a. att det i lagen om målsägandebiträde ska införas ett krav på att endast den som på grund av sina kunskaper, erfarenheter och personliga egenskaper är särskilt lämpad för uppdraget får förordnas till målsägandebiträde i mål som rör brott i nära relationer. Vidare föreslås att ett sådant målsägandebiträde inte ska få sätta någon annan i sitt ställe. Sexualbrotten (punkt 1) Den första punkten i 1 § lagen om målsägandebiträde gäller sexual- brott enligt 6 kap. BrB. Sedan lagen ändrades och alla sexual- brott kom att omfattas av lagstiftningen råder en stark presumtion för förordnande av målsägandebiträde vid dessa brott. Lagtexten anger att målsägandebiträde ska förordnas om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av sådant biträde. I propositionen om utvidgad rätt till målsägandebiträde uttalade regeringen att alla som önskar det ska få målsägandebiträde och att någon behovsprövning i stort sett inte borde ske i dessa fall. I övrigt måste det finnas särskilda omständigheter för att inte förordna målsägandebiträde. Lagstiftarens exempel på när presum- tionen inte gäller rör sådana fall där målsäganden redan har rätts- hjälp med biträdesförordnande eller att målsäganden själv är åtalad och därför har en offentlig försvarare. I det senare fallet kan ett rättshjälpsbiträde förordnas. Några andra begränsningar än de som angetts borde i princip inte göras. Regeringen ansåg dock att dom- stolarna ändå kan avslå en begäran om målsägandebiträde om brottet rörde en så obetydlig gärning att målsägandebiträde framstod som helt obehövligt.35 Brott enligt kap. 3 och 4 i samt rån (punkt 2) Enligt 1 § punkt 2 i lagen om målsägandebiträde kan målsägande- biträde också förordnas för brott enligt kap. 3 och 4 i , alltså för målsägande som utsatts för brott mot liv och hälsa samt frihet och frid, om det med hänsyn till målsägandens personliga rela- 1989/90:158 s. 3 ff. 1989/90:158 s. 6. Offentlig försvarare och målsägandebiträde tion till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsägande har behov av ett sådant biträde. Målsägandebiträde kan också förordnas för dem som utsatts för brott enligt 8 kap. 5 § eller 6 § BrB, dvs. för rån eller grovt rån. När det gäller de nu angivna brotten ska en verklig prövning av behovet av målsägandebiträde göras och förordnande av målsägande- biträde ska inte ske regelmässigt. Behovsprövningen ska vara en helhetsbedömning av målsägandens situation i förhållande till det brott som begåtts. Sammanfattningsvis ska bedömningen utmynna i att målsäganden har en väsentlig nytta av ett målsägandebiträde. När bestämmelsen fick sin ursprungliga lydelse uttalade regeringen i propositionen om målsägandebiträde36 att de brott som skulle utgöra grund för förordnande skulle vara kvalificerade och innebära en svår kränkning för den drabbade. Ett skäl att förordna måls- ägandebiträde kunde vara att bevisläget och det processuella läget var sådant att ingående och pressande förhör kunde förväntas.37 I enlighet med de förändringar som gjordes 1991 räcker det emellertid numera med ett konstaterande att ett behov av måls- ägandebiträde föreligger.38 Målsägandens ålder och fysiska eller psykiska tillstånd ges som exempel på sådana omständigheter som kan utgöra grund för förordnade av målsägandebiträde.39 När lagen utvidgades tillfördes några ytterligare faktorer som skulle kunna påverka behovsbedömningen, nämligen förstånds- handikapp, sjuklighet, depressioner till följd av brottet, målsägan- dens beroendeställning till den tilltalade i arbetslivet eller i förhåll- andet mellan elev och lärare.40 Den mest typiska situationen i vilken målsäganden har ett utsatt läge under förundersökningen och rätte- gången ansågs vara när målsäganden och den misstänkte hade en nära relation till varandra.41 Regeringen ville dock inte begränsa ut- vidgningen av lagen till enbart sådana mål. Det faktum att en per- sonlig relation mellan målsäganden och den misstänkte föreligger kan emellertid utgöra ett tillräckligt skäl att förordna målsägande- biträde enligt denna punkt. 1987/88:107 s. 38. 1987/88:107 s. 38. 1989/90:158 s. 7 och s. 11. 1987/88:107 s. 38. 1989/90:158 s. 11. 1989/90:158 s. 7 och s. 11 Offentlig försvarare och målsägandebiträde Övriga brott (punkt 3) Ett målsägandebiträde kan förordnas för andra brott på vilka fäng- else kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga för- hållanden och andra omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av biträde. Motiven för förordnande i dessa fall har överförts från den tidigare andra punkten. Således ska för- ordnande ske med restriktivitet och endast om brottet varit av kvalificerat slag och inneburit en svår kränkning av offret. Enligt propositionen om utvidgad rätt till målsägandebiträde och förbätt- rat rättsligt bistånd till brottsoffer utomlands42 ska möjligheten att få målsägandebiträde enligt den här punkten vara starkt begränsad och målsäganden ska ha ett särskilt starkt behov av målsägande- biträde. Vidare ska bevisläget och det processuella läget vara sådana att ett förordnande är motiverat. Samma faktorer har betydelse för behovsbedömningen som enligt andra punkten i 1 §, nämligen de som handlar om målsägandens utsatthet, men enligt förarbetena ska bedömningen vara betydligt mer restriktiv.43 Ett skäl till utformningen av punkt 3 var att det ansågs att det kunde finnas ett behov av juridiskt biträde även vid brott där inslag av våld eller sexuellt våld saknades.44 Brott som skulle kunna utgöra grund för förordnande angavs vara t.ex. stöld, skadegörelse, över- grepp i rättssak, våld och hot mot tjänsteman, utpressning och be- drägeri.45 Som tidigare angetts var överträdelse av besöksförbud det brott som låg till grund för övervägandena när utvidgningen till brott utanför kom till stånd. I propositionen klargjordes att ordet och gör att en personlig relation mellan målsägande och den misstänkte inte är ett tillräckligt skäl för att förordna måls- ägandebiträde enligt den här punkten.46 1993/94:26. 1993/94:26 s. 18–19. 44Riksdagen i betänkande Anslag till brottsskadenämnden m.m.; bet. 1990/91 JuU21. 1993/94:26 s. 16 ff. 1993/94:26 s. 50 f. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Förordnande i högre rätt I andra stycket i 1 § lagen om målsägandebiträde finns en bestäm- melse som innebär att ett målsägandebiträde kan förordnas i högre rätt om det är åklagaren eller den tilltalade som har överklagat tings- rättens dom, dock inte om det är målsäganden ensam som har över- klagat. Stycket fick sin nuvarande lydelse . kan ett målsägandebiträde också förord- nas när en förundersökning har återupptagits (7 a § lagen om måls- ägandebiträde; se även avsnitt 6.2.2 såvitt avser offentlig försvarare i resningssammanhang). Detta gäller oavsett om förundersökningen har återupptagits i ett ordinärt förfarande eller i resningssamman- hang. En grundläggande förutsättning för att ett målsägandebiträde ska kunna förordnas i resningssammanhang är att förundersökningen återupptas. Utöver att förundersökningen har återupptagits krävs att övriga förutsättningar för att ett målsägandebiträde ska förord- nas är uppfyllda.47 Den bedömning som ska göras i frågan om måls- äganden har behov av ett målsägandebiträde måste dock anpassas till de särskilda förutsättningar som kan gälla i resningssamman- hang.48 Det är framför allt i samband med att förnyat förhör ska hållas med målsäganden inom ramen för en återupptagen förunder- sökning som behovet av målsägandebiträde kan antas uppkomma.49 Behov av målsägandebiträde kan däremot normalt inte anses före- ligga om en återupptagen förundersökning inte föranleder några åtgär- der som involverar målsäganden.50 2011/12:156 s. 45 ff. 2011/12:156 s. 45 ff. 2011/12:156 s. 45 ff. 2011/12:156 s. 62. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Av 1 § lagen om målsägandebiträde framgår att ett målsägande- biträde kan förordnas så snart en förundersökning har inletts. Måls- ägandebiträde kan därefter förordnas när som helst under handlägg- ningen av målet. I propositionen om målsägandebiträde framgår att det finns en möjlighet för målsägandebiträdet att i undantagsfall få utföra arbete redan från det att anmälan tagits upp och få ersättning för arbete som utförs innan förordnandet meddelats.51 Målsägandebiträdet kan få delta vid förhör vid den här tidpunkten om det inte är till men för utredningen. Av 2 § lagen om målsägandebiträde följer att ett målsägande- biträde inte får förordnas sedan åklagaren har beslutat att allmänt åtal inte skal väckas eller att sådant åtal ska läggas ned.52 Målsägandebiträdets arbetsuppgifter behandlas i 3 § lagen om måls- ägandebiträde. Ta till vara målsägandens intressen i målet samt lämna stöd och hjälp till målsäganden Enligt lagtexten ska ett målsägandebiträde ta tillvara målsägandens intressen i målet och lämna stöd och hjälp till målsäganden. I pro- positionen om målsägandebiträde anges att målsägandebiträdets främsta uppgift är att lindra påfrestningarna i samband med utred- ningen rörande ett allvarligt och integritetskränkande brott.53 Att bistånd ska ges i målet innebär bistånd till målsäganden såväl vid förundersökning som vid rättegång. Formuleringen var avsedd att begränsa målsägandebiträdets befogenhet till uppgifter inom brott- målet och skulle inte gälla skadeståndsfrågor utanför huvudförhand- lingen, t.ex. ansökan om brottsskadeersättning eller försäkrings- 1987/88:107 s. 29. 1987/88:107. 1987/88:107. Offentlig försvarare och målsägandebiträde ersättning.54 Målsägandebiträdet kan dock bistå målsäganden även innan förundersökning inletts. Uppdraget som målsägande- biträde upphör när en dom vinner laga kraft. Att ta tillvara målsägandens intressen i målet och lämna stöd och hjälp till målsäganden ansågs bl.a. innebära att målsägande- biträdet skulle lämna personligt och kurativt stöd till sin klient.55 Under förundersökningen är det målsägandebiträdets roll att upp- lysa målsäganden om förfarandet under den rättsliga processen och om vad som kommer att krävas av målsäganden i samband med för- handlingen. Målsägandebiträdet ska framföra målsägandens önske- mål i olika handläggningsfrågor. Ett målsägandebiträde ska delta vid förhör, ställa kompletterande frågor till målsäganden samt, i den mån det är aktuellt, bistå med frågor kring skadeståndet och förbereda yrkandet. Målsägandebiträdet ska också hjälpa målsäganden med kontakter med myndigheter och organisationer. Enligt 20 kap. 15 § tredje stycket RB ska målsägandebiträdet kallas till huvudförhandling eller annat sammanträde i domstolen när målsäganden eller målsägandens ställföreträdare ska höras. Målsägandebiträdet ska redogöra för de rättsliga förutsättning- arna i målet och framföra målsägandens önskemål i rätten. En annan uppgift under huvudförhandlingen är att bevaka att förhör med målsäganden sker på ett tillbörligt sätt. Målsägandebiträdet har behörighet att biträda det allmänna åtalet enligt 20 kap. 8 § RB. Föra talan om enskilt anspråk I 3 § andra stycket lagen om målsägandebiträde behandlas måls- ägandebiträdets uppgift att bistå målsäganden med skadestånds- frågan. Målsägandebiträdet ska bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet om detta inte görs av åklagaren. Det sätt på vilket bestämmelsen är formulerad innebär att målsägandebiträdets skyldighet att bistå målsäganden med det enskilda anspråket är subsidiärt i förhållande till åklagarens allmänna skyldighet att föra talan om enskilt anspråk (se 22 kap. 2 § RB). 1987/88:107 s. 26. 1987/88:107 s. 24. Offentlig försvarare och målsägandebiträde så är fallet påpekas i propositionen om utvidgad rätt till målsägande- biträde och förbättrat rättsligt bistånd utomlands.56 I samband med tillkomsten av lagen om målsägandebiträde för- stärktes åklagarens skyldighet att föra talan om skadestånd på måls- ägandens vägnar. Anledningen till att målsägandebiträdet fick upp- giften att bistå målsäganden med skadeståndstalan var att det ansågs mest praktiskt att målsägandebiträdet förberedde och utförde talan.57 Det förutsågs att frågan skulle lösas i samråd mellan åklagaren och målsägandebiträdet eller att målsäganden, i den mån hjälp begärts av åklagaren, skulle återkalla sin begäran till åklagaren om bistånd med skadeståndet.58 I den ursprungliga lagtexten angavs att i målsägandebiträdets uppgift inte ingick att bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet om detta gjordes av åklag- aren. Det sakliga innehållet i den nuvarande bestämmelsen är det- samma som i den ursprungliga lydelsen av lagtexten men formu- leringen har anpassats till rådande praxis så att det numera anges att målsägandebiträde ska bistå målsäganden med att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet, om detta inte görs av åklag- aren. I samband med lagändringen uttalades att syftet med regeln var att förebygga att såväl åklagaren som målsägandebiträdet utförde eller förberedde talan om enskilt anspråk.59 Det bör i samman- hanget påpekas att det av 1 § lagen om målsägandebiträde framgår att ett målsägandebiträde inte får förordnas enbart för att biträda målsäganden vid utförande av dennes talan om enskilt anspråk. Bistå målsäganden vid avskiljande av enskilt anspråk I 3 § andra stycket sista meningen lagen om målsägandebiträde klargörs det att målsägandebiträdet också kan bistå målsäganden med ett enskilt anspråk som avskilts för att handläggas i den för tviste- mål stadgade ordningen.