sou · H2B324 · 2014-04-23 00:00:00 — Utredarens förslag innebär att Transportstyrelsens instruktion ska reglera att myndigheten ska svara för Strada och i övrigt svara för de register om olyckor och tillbud som behövs för att fullgöra myndighetens uppdrag. Förslaget åsyftar att tydliggöra redan gäll- ande ordning. Någon förändring i det redan pågående arbetet och dess finansiering är inte avsedd. Förslaget kan därmed inte väntas leda till kostnadsökningar för det allmänna eller heller i övrigt innebära ökade kostnader eller andra konsekvenser för samhället. Översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor En särskild utredare ska göra en samlad översyn av lagen (1990:712) om undersökning av olyckor och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor samt utredningssekretess vid sådana undersökningar. Utredaren ska se över lagen och förordningen om undersökning av olyckor bl.a. i syfte att göra bestämmelserna mer systematiska, effektiva och ändamålsenliga. Om utredaren finner det lämpligt, ska en ny lag föreslås. Utredaren ska även analysera djupstudier av dödsolyckor i vägtrafiken, överväga om motsvarande studier behövs av dödsolyckor med spårbunden trafik samt analysera Transportstyrelsens vägtrafikolycksregister. Syftet bakom översynen är att undersökningar av olyckor ska vara effektiva och ge goda förutsättningar för beslut om åtgärder som kan förebygga en upprepning av olyckan eller tillbudet eller begränsa effekten av sådana olyckor eller tillbud. undersöka om en mer enhetlig reglering för alla olyckstyper kan och bör införas, överväga vilka befogenheter () bör ha vid olycksundersökningar och om dessa i ökad utsträck- ning bör vara enhetliga för alla olyckstyper, överväga om det finns skäl att införa en mer likartad sekretess- ordning för olika olyckstyper, analysera SHK:s skyldigheter att utföra undersökningar utom- lands samt analysera om skillnaden i undersökning av utländska statsluftfartyg och statsfartyg är ändamålsenlig, analysera behovet av och eventuellt lämna förslag till närmare bestämmelser om genomförandet av djupstudier av samtliga vägtrafikolyckor och olyckor med spårbunden trafik som har medfört att någon har avlidit, samt värdera nyttan av det s.k. vägtrafikolycksregistret och lämna förslag till hur verksamheten ska bedrivas, och till organisatorisk hemvist och finansiering för verksamheten. Utredaren ska lämna förslag till de författningstexter som utreda- ren anser behövs. Utredarens förslag som avser SHK:s verksamhet ska syfta till att åstadkomma en effektivisering av verksamheten och rymmas inom gällande ekonomiska ramar. Förslag som innebär ambitionsökningar ska balanseras med förslag som innebär ambi- tionsminskningar. Utredaren ska lämna en uttömmande konse- kvensanalys av de förslag som lämnas, inklusive ekonomiska konse- kvenser. Uppdraget ska redovisas . Den del av uppdraget som avser vägtrafikolycksregistret ska dock redovisas . Uppdraget att göra en översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor Översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor Lagen (1990:712) om undersökning av olyckor, förkortad LUO, och förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor, för- kortad FUO, har ändrats ett flertal gånger sedan tillkomsten, bl.a. med anledning av internationella åtaganden. Detta har lett till ett svåröverskådligt och svårtillämpat regelverk med olika bestämmelser avseende olika olyckstyper. inkom SHK till regeringen med en begä- ran om en översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor (dnr N2003/7609/TE). Ärendet överlämnades till Trafikinspek- tionsutredningen (N 2005:09) . Utredningen konstaterade dock i en skrivelse till (Närings- departementet) att frågorna om översyn av lagen om undersökning av olyckor och om en ny bestämmelse om utredningssekretess i dåvarande sekretesslag låg utanför utredning- ens uppdrag. Utredningen om genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet (N 2009:05) lämnade i sitt slutbetänkande Tredje sjösäkerhets- paketet (SOU 2010:23) bl.a. förslag på genomförande av Europa- parlamentets och rådets direktiv /18/EG av om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötrans- portsektorn och om ändring av rådets direktiv /35/EG och och rådets direktiv /59/EG (sjöolycks- direktivet) i svensk rätt. Direktivet omfattar även sekretessfrågor gällande utredningar av olyckor till sjöss. Utredningen framhöll att en allmän översyn av LUO och FUO bör göras då utredningens förslag innebär ganska omfattande regleringar av sjöfart medan regleringar på andra områden är mer summarisk. Regeringen ut- arbetade en proposition på grundval av utredningens förslag och den antogs av (prop. 2010/11:116, bet. 2010/11:TU23, rskr. 2010/11:259). På järnvägsområdet regleras undersökning av olyckor i artikel 19–25 i och rådets direktiv /49/EG av om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv /18/EG om tillstånd för järnvägs- företag och direktiv /14/EG om tilldelning av infrastruktur- kapacitet, uttag av avgifter för järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägssäkerhetsdirektivet). Bestämmelserna har genomförts genom ändringar i LUO och FUO. Lagändring- arna behandlas i propositionen Andra järnvägspaketet – fortsatt EU-harmonisering av järnvägslagstiftningen (prop. 2006/07:45). och rådets förordning (EU) nr 996/2010 av om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart och om upphävande av direktiv /56/EG antogs av rådet . Förordningen innehåller bestämmelser om undersökning av olyckor och tillbud inom civil luftfart. inkom SHK till regeringen med en förnyad begäran om en översyn av bestämmelserna om undersökning av olyckor (dnr Fö2012/1293/RS). undersöka om en mer enhetlig reglering för alla olyckstyper kan och bör införas. Översyn av myndigheters befogenheter vid olycksutredningar SHK har i samband med olycksundersökningar bl.a. rätt att hålla förhör och om så krävs, begära att förhörspersoner hörs vid dom- stol. Om undersökningen inte kan fullföljas på annat sätt, finns möjlighet att begära polismyndighetens hjälp. SHK kan vidare besluta om förbud att rubba egendom som har betydelse för en undersökning. Däremot saknas uttryckliga regler om t.ex. avspärr- ning. Av LUO följer att polis och tillsynsmyndigheter, t.ex. Trans- portstyrelsen, har rätt att spärra av ett område i avvaktan på att en undersökning inleds. Någon motsvarande befogenhet finns inte föreskriven för SHK. Det kan vidare konstateras att SHK:s befogenheter skiljer sig åt beroende på trafikslag. I fråga om civil luftfart följer det av artikel 11 i EU-förordningen 996/2010 att myndigheten har rätt att begära obduktion av dödsoffer och få tillgång till resultat av en sådan. Myndigheten har också rätt att begära medicinska undersök- ningar av de personer som var inblandade i luftfartygets handhav- ande och att få tillgång till tester som utförts på sådana personer (t.ex. alkoholutandningsprov). Motsvarande regler saknas när det gäller olyckor inom andra trafikslag. överväga vilka befogenheter SHK bör ha vid olycksundersök- ningar och om dessa i ökad utsträckning bör vara enhetliga för alla olyckstyper. Undersökning av svenska olyckor utomlands och utländska olyckor i Av 4 § LUO följer att SHK:s behörighet att undersöka olyckor och tillbud som huvudregel är begränsad till händelser som inträffat i . Myndigheten ska dock inte undersöka en händelse om den berör ett utländskt statsfartyg. Någon motsvarande inskränkning finns inte i fråga om utländska statsluftfartyg. SHK ska även undersöka vissa olyckor och tillbud som inträffat utomlands. Det handlar om händelser till sjöss som rör ett fartyg under svensk flagg eller som annars är av väsentligt intresse för . Händelser som inträffat utomlands och som rör ett svenskt luftfartyg ska undersökas om inte annat följer av en internationell överenskommelse som har biträtts av . Flaggstaten har traditionellt en stark ställning inom sjörätten och dess behörighet att undersöka sjöolyckor i främmande vatten följer av internationella instrument. Inom EU finns ett regelverk som bl.a. syftar till att endast en undersökning ska göras och att olika involverade stater ska samarbeta. När det gäller järnvägsolyckor anges i artikel 22.1 i järnvägs- säkerhetsdirektivet att sådana ska undersökas av utredningsorganet i den medlemsstat där de inträffar. Om det inte är möjligt att avgöra i vilken stat olyckan inträffat eller om den inträffat på eller nära gränsen, ska utredningsorganen i de berörda staterna komma överens om vilken av myndigheterna som ska utföra undersök- ningen eller om att de ska utföra undersökningen gemensamt. I de fall en järnvägsolycka inträffar i , men berör ett järnvägs- företag som är etablerat och innehar trafikeringstillstånd i en annan medlemsstat, ska utredningsorganet i den medlemsstaten erbjudas att delta i undersökningen. Motsvarande erbjudande ska lämnas till SHK i de fall ett svenskt järnvägsföretag är inblandat i en olycka i en annan medlemsstat. För luftfarten förhåller det sig dock annorlunda. Chicagokon- ventionen om internationell civil luftfart har kommit att få en om- fattande räckvidd, vilket medför att så gott som alla civila luft- fartsolyckor eller tillbud som inträffar utomlands kommer att utre- das av myndigheter i det land där händelsen inträffar. Konvention- ens annex 13 medför också att , genom SHK, kommer att medverka i sådana undersökningar som ackrediterad representant om luftfartyget t.ex. är registrerat eller tillverkat i eller, i vissa särskilda fall, om operatören är svensk. Det finns även regler av motsvande innebörd för det fall att svenska medborgare skadats allvarligt eller avlidit på grund av olyckan. Mot denna bakgrund framstår SHK:s skyldighet att, enligt LUO, undersöka luftfartshändelser utomlands som något som i praktiken är begränsat till händelser som inträffar över internationellt vatten med ett luftfartyg registrerat i eller som rör svensk stats- luftfart. Det är visserligen inte ovanligt med internationella inslag i luftfartsundersökningar, men svårigheterna för SHK att utreda en händelse som inte bara involverar utländska rättssubjekt utan där även själva händelsen inträffat utomlands framstår som uppenbara. Till detta kommer att tröskeln för när myndigheten är skyldig att initiera en undersökning är lägre inom luftfartsområdet än inom andra områden. överväga om skillnaden när det gäller undersökningsskyldighet av utländska statsluftfartyg och statsfartyg är ändamålsenlig, samt överväga i vilken utsträckning SHK ska vara skyldig att själv- ständigt utföra undersökningar utomlands. Statskontoret har på regeringens uppdrag analyserat SHK:s verk- samhet och finansiering. redovisade Stats- kontoret uppdraget i rapporten verk- samhet – inriktning, omfattning, finansiering (2009:22). Stats- kontorets bedömning är att SHK trots ekonomiska tillskott inte har tillräckliga resurser att fullt ut svara upp mot de internationella krav som finns, eller kan förutses, på områdena luftfart, sjöfart och järnväg. EU-lagstiftningen kräver t.ex. att SHK deltar i erfarenhets- utbyte i europeiska nätverk för undersökningsorgan inom järnvägs- och luftfartsområdena. Statskontoret anser att omfattningen av utredningarna bör ses över för att se om det går att effektivisera och anpassa dessa, bl.a. genom att ge SHK mandat att anpassa utredningarnas ambitionsnivå utifrån deras förväntade nytta. Tiderna för genomförande av SHK:s utredningar har överstigit det uppsatta målet . Det riskerar att medföra att undersökningsresultatens användbarhet i regelgiv- nings- och tillsynsarbete minskar. Det kan vara så, att en ökad flexibilitet och möjlighet att anpassa omfattningen av undersökningarna till den förväntade nyttan av undersökningsresultaten skulle kunna påverka handläggningstid- erna positivt. Artikel 15.2 i sjöolycksdirektivet förutsätter att säkerhetsrekom- mendationer ska kunna utfärdas även på grundval av en abstrakt dataanalys och det övergripande resultatet av säkerhetsutredningar. På motsvarande sätt anger artikel 17.2 i EU-förordningen 996/2010 om utredning av olyckor och tillbud inom civil luftfart att säker- hetsrekommendationer får utfärdas på grundval av studier eller analyser av en rad undersökningar eller av andra insamlade upp- gifter rörande flygsäkerhet. I fråga om tillbud till järnvägsolyckor anges i 3 a § FUO att ett av kriterierna för att avgöra om en under- sökning ska ske är om en händelse utgör en del i en serie av olyckor eller tillbud. Mot bakgrund av de bestämmelser som finns i inter- nationella instrument om temautredningar, dvs. inte syftar till att utreda en specifik händelse, bör det undersökas om det krävs ändringar i LUO. SHK har ett särskilt uppdrag att, enligt 6 § LUO, ge underlag för en bedömning av de insatser som samhällets räddningstjänst har gjort i samband med en olycka eller ett tillbud. analysera möjligheterna att anpassa omfattningen av undersök- ningar av olyckor mot bakgrund av bestämmelserna i , samt överväga om en granskning av räddningsinsatsen ska vara obli- gatorisk eller om det bör ställas upp kriterier för när en sådan granskning ska ske. SHK:s rapporter innehåller normalt en eller flera säkerhetsrekom- mendationer. En säkerhetsrekommendation är ett förslag att vidta åtgärder för att undvika att liknande olyckor eller tillbud inträffar. Vanligtvis riktas säkerhetsrekommendationer till tillsynsmyndig- heter i eller utomlands. Det förekommer även att andra myndigheter eller organisationer kan vara mottagare. Bestämmel- serna om säkerhetsrekommendationer skiljer sig emellertid åt mellan olika olyckskategorier. se över regleringen av och lämna förslag till hur denna kan göras mer enhetlig, inklusive en tydlig reglering av till vilka mottagare säkerhetsrekommenda- tioner kan riktas, samt se över regleringen av återrapporteringsskyldigheten för mot- tagare av dessa säkerhetsrekommendationer. Sekretessreglerna för uppgifter i olika typer av olycksundersök- ningar har i svensk rätt kommit att skilja sig åt. Generella bestäm- melser om sekretess för uppgifter som hanteras i samband med utredningar enligt LUO och FUO finns i 30 kap. 23 och 24 §§ offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) samt i 9 § offentlig- hets- och sekretessförordningen (2009:641) och punkt 100 i den därtill hörande bilagan. Därutöver finns olika bestämmelser om sekretess för olika olyckstyper. Till följd av sjöolycksdirektivet har det införts ett antal bestämmelser i offentlighets- och sekretess- lagen som enbart tar sikte på sjöolyckor, se t.ex. 17 kap. 4 b § offentlighets- och sekretesslagen. På det civila luftfartsområdet finns särskilda sekretessregler i EU-förordningen 996/2010 om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart. I fråga om spårbunden trafik följer det av artikel 22.3 i järnvägs- säkerhetsdirektivet att utredningar ska genomföras med så stor öppenhet som möjligt. Där anges bl.a. att berörda personer ska underrättas om utredningen och om hur den framskrider samt ges möjligheter att yttra sig över information i utkast till rapporter. I motsats till vad som beskrivits ovan när det gäller sjö- och luft- fartsområdet finns dock inga uttryckliga krav på sådan sekretess som ska gälla på luft- och sjöfartsområdet. Det finns inte heller något förbud mot sådan sekretess. I samband med genomförandet av sjöolycksdirektivet uttalade regeringen i prop. 2010/11:116 s. 89 att det finns skäl att överväga att införa en sekretessordning som är så likartad som möjligt för de olika delarna av LUO:s tillämpningsområde. För utredningar och faktabearbetning som utförs av Trafik- verket inom vägtrafikområdet finns ett skydd när det gäller utläm- nande av uppgifter som kan hänföras till den enskilde i 7 § offent- lighets- och sekretessförordningen. Någon motsvarande reglering på järnvägsområdet finns dock inte. överväga om det finns skäl att införa en mer likartad sekretess- ordning för de olika delarna av LUO:s tillämpningsområde, överväga om sekretessen i verksamhet på väg- trafikområdet bör omfatta även spårbunden trafik. Översyn av arbetet med djupstudier av dödsolyckor Av 2 § 6 förordningen (2010:185) med instruktion för följer att myndigheten ska svara för genomförande av djupstudier av samtliga vägtrafikolyckor som har medfört att någon har avlidit. (tidigare ) har som infrastrukturhållare genomfört olycksutredningar beträffande olyckor och tillbud . Ökat fokus på olyckor med dödlig utgång som sker på spårområdet har dock lett till en diskussion om behovet av en djupare analys av olyckor med dödlig utgång med spårbunden trafik inblandad. Syftet är att få underlag för ett systematiskt trafik- säkerhetsarbete på området. Det finns dock inte något uppdrag att genomföra särskilda studier av dödsolyckor på det sätt som finns på vägsidan. analysera behovet av djupstudier vid samtliga vägtrafikolyckor som har medfört att någon har avlidit och eventuellt lämna för- slag till bestämmelser för genomförande av andra utredningar av vägtrafikolyckor än de som SHK beslutar att genomföra, samt överväga om det finns behov av djupstudier av sådana olyckor med spårbundna fordon som medfört att någon avlidit. Uppdraget att göra en översyn av det s.k. trafikolycksregistret Transportstyrelsen för ett informationssystem för skador och olyckor inom hela vägtransportsystemet, Acquisition (STRADA). fick 1996 i uppdrag av regeringen att införa ett nytt informationssystem för skador och olyckor inom hela vägtrans- portsystemet. Enligt uppdraget skulle , inom befintliga ramar, ha det finansiella ansvaret för utredning, införande, drift och underhåll av informationssystemet. Verksamheten fördes över från till Transportstyrelsen . Uppgifter om skador och olyckor i detta vägtrafikregister kom- mer från polisen och sjukvården. Polisen har en författningsregle- rad skyldighet att lämna uppgifter till Transportstyrelsen. Sjukvårdens uppgiftslämnande är frivilligt och baseras på överens- kommelse mellan respektive akutsjukhus och Transportstyrelsen. är alla akutsjukhus utom ett anslutna till STRADA och regi- strerar information i systemet. Registreringen av uppgifter från sjukvården bygger på informerat samtycke. Med informerat sam- tycke menas att de patienter som kan komma att registreras under- rättas om alla omständigheter som kan påverka deras ställnings- tagande till registreringen och därefter frivilligt samtycker till denna. Transportstyrelsen betalar drygt 11–i ersättning för att garantera registrering från akutsjukhusen. Sjukvårdsdata ger generellt en mer heltäckande olycks- och skade- bild jämfört med polisrapporterade olyckor, särskilt i fråga om uppgifter om oskyddade trafikanter. Informationen från sjukvår- den ger kommuner god möjlighet till riktade och effektiva insatser för att öka trafiksäkerheten. Vikten av tillförlitliga data för statistikändamål om skadade har förstärkts med anledning av etappmålet om maximalt antal all- varligt skadade (se prop. 2008/09:93 s. 31). Allvarliga personskador utgör en stor del av de hälsoförluster som orsakas av trafikolyckor med betydande samhällsekonomiska konsekvenser. För det fram- tida målstyrda trafiksäkerhetsarbetet är det viktigt att kunna mäta dessa hälsoförluster med stöd av data från sjukhusen. Införandet av och rådets direktiv /96/EG av om förvaltning av vägars säkerhet i svensk lagstiftning kommer att ytterligare förstärka behovet av olycks- och incidentdata genom ökade krav om att väghållare fortlöpande ska vidta de åtgärder som behövs för att förebygga allvarliga person- skador inom vägtrafiken. redovisade 2007 ett regerings- uppdrag (dnr N2006/4595/TP) med ett förslag till utformning av författningsstöd för behandling av personuppgifter i STRADA. I har en ny definition av svårt skadade föreslagits, vilket för skulle kunna innebära att uppgifter från STRADA kan komma att användas för den officiella statistiken. Transportstyrelsen håller också registeruppgifter om olyckor och tillbud som inträffat med svenska handels- och fiskefartyg samt fartyg som nyttjas för ändamål som har anknytning till handels- sjöfarten. Redogörelsen omfattar främst händelser för vilka befäl- havaren, enligt 6 kap. 14 § sjölagen (1994:1009), har rapporterings- skyldighet till Transportstyrelsen. Information om olyckorna och deras händelseförlopp fås, förutom från befälhavarrapporter, från sjöförklaringsprotokoll, inspektionsrapporter och rapporter från kustbevakning och polis. Transportstyrelsen fick i regleringsbrevet i uppdrag att ta fram en strategi för hur antalet döda och allvarligt skadade inom fritidsbåtstrafiken ska kunna minskas och ett av målen är att bygga upp rutiner för en riksomfattande datainsamling inom detta område. utökade Transportstyrelsen därför samarbetet med akutsjukvården från vägtrafikområdet till att även omfatta spår- och sjöfartsområdet. redogöra närmare för nuvarande verksamhet och register eller databaser över olyckor inom transportområdet och deras sam- hällsekonomiska nytta, samt överväga bestämmelserna om databas eller register för olycks- och incidentdata för de fyra trafikslagen. I det ingår att överväga och föreslå organisatorisk hemvist för och finansiering av sådan verksamhet. Utredaren ska lämna en uttömmande konsekvensanalys av de för- slag som lämnas, inklusive ekonomiska konsekvenser. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med , Transport- styrelsen, , Trafikanalys, Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap, , Försvarsmakten, Social- styrelsen och Kommuner och Landsting. Vidare ska utre- daren samråda med andra myndigheter och organisationer i den utsträckning som är nödvändig. Uppdraget ska redovisas . Den del av uppdraget som avser vägtrafikolycksregistret ska dock redovisas . Rätt information på rätt plats i rätt tid. Olycksregister och djupstudier på 3.Boende utanför det egna hemmet –placeringsformer för barn och unga. 4.Det måste gå att lita på konsument- skyddet. 5.Staten får inte abdikera –om kommunaliseringen av den svenska skolan. 6.Män och jämställdhet. 7.Skärpta straff för vapenbrott. 8.Översyn av statsskuldspolitiken. –en översyn av ersättningssystemet. 10.Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande 11.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. 12.Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. 13.En digital agenda i människans tjänst – en ljusnande framtid kan bli vår. 14.Effektiv och rättssäker PBL-överprövning. 15.Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny planerings-, besluts- och uppföljningsprocess. 16.Det ska vara lätt att göra rätt Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. 17.Genomförande av Seveso III-direktivet. 18.Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. 19.Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. 20.Läkemedel för särskilda behov. 21.Bredband för in . 22.Genomförande av EU:s nya redovisningsdirektiv. Det måste gå att lita på konsumentskyddet. [4] Skärpta straff för vapenbrott. [7] Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. Genomförande av EU:s nya redovisningsdirektiv. Investeringsplanering för försvarsmateriel En ny planerings-, besluts- och uppföljningsprocess. Genomförande av Seveso III-direktivet. Boende utanför det egna hemmet –placeringsformer för barn och unga. – en översyn av ersättningssystemet. Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. Effektiv och rättssäker PBL-överprövning. Läkemedel för särskilda behov. Rätt information på rätt plats i rätt tid. [1] Översyn av statsskuldspolitiken. Staten får inte abdikera – om kommunaliseringen av den svenska skolan. Män och jämställdhet. Utvärdera för utveckling – om utvärdering av skolpolitiska reformer. Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. En digital agenda i människans tjänst – en ljusnande framtid kan bli vår. Bredband för in . Olycksregister och djupstudier på transportområdet.