sou · H2B325 · 2014-04-25 00:00:00 — Utredarens förslag till kompletterande bestämmelser till arvsför- ordningen och bestämmelser om införlivande av den (reviderade) nordiska arvskonventionen bör träda i kraft som arvsför- ordningen börjar tillämpas, nämligen . Det föreslås övergångsbestämmelser med innebörd att äldre bestämmelser, i den mån inte annat följer av arvsförordningen, ska tillämpas på arv efter personer som avlidit före . I övergångsbestämmelser föreslås också att äldre bestämmelser tillämpas på exekvaturförfaranden som inletts före ikraftträdandet. The Inquirys remit has been to propose the supplementary provi- sions required by Regulation (EU) No 650/2012 of Parliament and of , applicable law, recognition and enforcement of decisions and acceptance and enforcement of authentic instruments in matters of succession and on the creation of a European Certificate of Succession (the Suc- cession Regulation). The remit entails analysing the Succession Regulation and shedding light on similarities and differences in relation, in particular, to the I Regulation and the Mainte- nance Regulation. The analysis is to include an assessment of the impact of the Succession Regulations requirement concerning the submission of estate inventories, which authorities and legal pro- fessionals in are to be deemed courts for the purposes of the Succession Regulation and which authority in is to be responsible for issuing Certificate of Succession. Particular attention is to be given to the fact that the Succession Regulation, unlike current Swedish private international law in the area, does not contain rules on distribution of property upon the death of a spouse. The remit also includes proposing provisions on recognition and enforcement with respect to States that are not bound by the Succession Regulation. The Inquirys remit includes considering whether should accede to the agreement of 1 2012 on amendment of the Convention of between , , , and on succession, wills and distribution of property (the Nordic Convention on Succession) and analysing the consequences of the Succession Regulation for the Nordic reg- ulations. In this connection, the Inquiry is to analyse the implica- tions of the special derogation from the scope of the Succession Regulation in favour of the Nordic regulations. The Inquiry is to present proposals on legislative amendments required to incorpo- rate the agreement in Swedish law. With the exception of matters concerning Nordic countries, mat- ters of international succession are regulated in the Act on Conflict of Laws in Regard to Succession (1937:81). For matters of interna- tional succession that only concern Nordic countries, this act does not apply. Instead, three other acts apply: the Act concerning es- tates left by Danish, Finnish, Icelandic or Norwegian citizens ha- bitually resident in (1935:44), the Act concerning property left by deceased persons habitually resident in , , or (1935:45) and the Act concerning supervision in certain cases of undistributed estates left by citizens of Den- mark, , or (1934:46). These three acts in- corporate the Nordic Convention on Succession in Swedish law. The Succession Regulation replaces large parts of the regula- tions in the area contained in the four acts mentioned above. The Inquiry therefore proposes that these four acts be repealed and that the supplementary provisions required by the Succession Regula- tion be adopted in a new special act, together with the rules that can continue to apply. The Act on Conflict of Laws in Regard to Succession also contains certain provisions on the distri- bution of property upon the death of a spouse. Matters concerning matrimonial property do not come under the scope of the Succes- sion Regulation. The Inquiry proposes that matters concerning distribution of property upon the death of a spouse be regulated in the Act on Issues relating to Matrimonial Property Relations (1990:272). Not all EU Member States are taking part in the adoption of the Succession Regulation. The Succession Regulation is directly appli- cable in all Member States except , the UK and . The Succession Regulation regulates when courts in Member States have jurisdiction to rule on matters of succession. Jurisdiction lies with the courts in the country in which the deceased person was habitually resident at the time of death. The Succession Regulation introduces an option for individuals to choose, by a choice of law declaration, that the law of their country of nationality shall apply to their succession. In the event of a choice of law declaration in favour of the law of a , provided certain conditions are fulfilled, jurisdiction lies with the courts of the whose law has been chosen. In addition, there are provisions on subsidiary jurisdiction and on jurisdiction in exceptional cases (e.g. if it is impossible to obtain a ruling in a third State to which the case is closely connected). In principle, jurisdiction under the Succession Regulation is and covers property both in and outside the country. In the event of subsidiary jurisdiction, jurisdiction may be limited in certain cases to ruling on property in . The Succession Reg- ulation also contains a rule that allows the court that otherwise has jurisdiction to limit the proceedings in certain cases so as not to include property located in a third State. The rules of the Succession Regulation on jurisdiction are com- prehensive and do not allow for generally applicable, autonomous rules on jurisdiction. The general rule under the Succession Regulation is that the law of the State in which the deceased had their habitual at the time of death shall apply to the succession as a whole. If, by way of exception, it is clear from all the circumstances of the case that, at the time of death, the deceased was manifestly more closely con- nected with a State other than the State of habitual , the law of that other State shall apply instead. The Succession Regulation introduces an option for individuals to choose which law shall apply to their succession. An individual can indicate by a special choice of law declaration that the law of the State of which the individual is a national at the time of choice or of death shall apply to the succession. When an individual is a national of more than one country, the rules mean that they can choose the law of one of the States of which they are a national at the time of choice or of death. A choice of law must be made ex- plicitly. This shall be done in a declaration in the form of a disposi- tion of property upon death (usually a will) or shall be demon- strated by the terms of such a disposition. Under the Succession Regulation, the principle of universality applies and the law that is applicable under the terms of the dispo- sition applies irrespective of whether it is the law of a or the law of a third State. The rules of the Succession Regulation on applicable law re- place, to begin with, the general rule on applicable law in the Act on Conflict of Laws in Regard to Succession. In this act, the de- ceaseds nationality governs which countrys law applies to the succession (the principle of nationality). The Succession Regula- tion entails that, in the absence of a choice of law declaration, the principle of habitual will instead apply to the issue of applicable law on succession. The Succession Regulation allows the Member States (including ) that are parties to the Hague Convention of 5 October 1961 on the Conflict of Laws Relating to the Form of Testamen- tary Dispositions to continue to apply the Convention instead of the rule in the Succession Regulation with regard to the formal validity of wills and joint wills. The Inquiry therefore proposes that a provision incorporating the Hague Convention be retained in the new act. Under the Succession Regulation, in principle the law applicable to the succession (the succession statute) shall regulate the suc- cession in its entirety, i.e. including procedural matters. The provi- sions in the Succession Regulation concerning the scope of the succession statute entail a change compared with the rules that have previously applied in . In cases where has in- ternational jurisdiction and foreign law is to apply to the succes- sion, the Succession Regulation entails that foreign rules apply to the estate administration and succession. The Inquiry proposes certain supplementary rules concerning estate administration and related issues and rules requiring independent administrators in certain cases. For inter-Nordic relations, the Succession Regulation allows ex- ceptions, given certain conditions, for special Nordic rules con- cerning the administration of the estate and the involvement of authorities in the States parties. The Inquiry proposes that the new act contain rules on which law shall apply to procedural issues in inter-Nordic relations. The law that is to apply to succession in other respects will in future be governed by the provisions of the Succession Regulation, in Nordic as in other situations. In this connection, it should be noted that as a result of the intergovern- mental agreement on amendments to the Nordic Convention on Succession, the special Nordic rules that is unable to apply because of the Succession Regulation will, in many respects, be in line with the rules in the Succession Regulation. Under the Succession Regulation, decisions on succession from Member States shall be recognised without any special procedure being required. For enforcement, the decision must have been de- clared enforceable in the where enforcement is re- quested. According to the Succession Regulation, the procedure for ap- plying for enforcement is to be regulated by law in the enforcing , unless otherwise provided by the Regulation. The Inquiry proposes that, in general, the procedure for an application for enforceability (exequatur proceedings) should be in line with equivalent procedures under other international instruments. In light of legislative proposals on new rules for recognition and en- forcement of judgments of foreign courts in the area of civil law, the Inquiry proposes that applications for enforcement should be made to the district courts prescribed by the Government. A European Certificate of Succession The Succession Regulation establishes a European Certificate of Succession. The rules on Certificate of Succession are intended to facilitate the management of succession cases with cross-border implications in the EU. A European Certificate of Succession is intended for use by heirs, legatees, executors of the will or administrators of the estate to demonstrate their status, rights and powers in another , for instance in a Mem- ber State in which succession property is located. Certificate of Succession does not replace national documents used for similar purposes in the Member States and use of the Certifi- cate is not obligatory. However, a European Certificate of Succes- sion has legal effects in all Member States, without any special pro- cedure being required. No authority or person that has received a Certificate of Succession issued in another should have the right to demand that a person produce a decision, an offi- cial document or a settlement before a court instead of a Certifi- cate of Succession. The Inquiry proposes that the be entrusted with the task of issuing Certificates of Succession in . Agreement on amendment of the Nordic Convention on Succession Accession to the Nordic agreement A prerequisite for (and ) to be able to apply certain provisions in the Nordic Convention on Succession is that the Convention is amended in the agreed by the Nordic coun- tries in an intergovernmental agreement. has signed the agreement, subject to ratification. One of the effects of the agreement is to bring the choice of law rules in the Nordic Convention on Succession into line with the rules in the Succession Regulation. This is to enable the outcome of applying the choice of law rules in the Nordic countries to be es- sentially the same, even though and are obliged to apply the choice of law rules in the Succession Convention, while , and will apply the choice of law rules in the Nordic Convention. The Inquiry proposes that accede to the Nordic agree- ment on amendment of the Nordic Convention on Succession. The Nordic derogation means that , notwithstanding the Succession Regulation, is allowed to apply a revised Nordic Con- vention on Succession with regard to rules on the administration of the estate and involvement of authorities in the States parties, and simpler and faster procedures for recognition and enforcement of decisions. The Inquiry proposes that the rules in the revised Nordic Con- vention on Succession that is allowed to continue to apply be incorporated in Swedish law through provisions in the new act. Matrimonial property relations in the event of a spouses death The Act on Conflict of Laws in Regard to Succession regulates not only matters of succession but also matters concerning matrimo- nial property relations in the event of a spouses death. These mat- ters relate to jurisdiction in the event of a dispute regarding the surviving spouses rights in the estate, when distribution of prop- erty upon the death of a spouse is to take place in , recog- nition of a foreign distribution of property upon the death of a spouse or of a foreign decision regarding such distribution of prop- erty, and enforcement of a foreign decision that rules on a dispute on distribution of property upon the death of a spouse. In the case of partners who are not married, these issues are now regulated in the Act on Questions relating to Married Peoples Property. The Inquiry proposes that the issues mentioned here concern- ing matrimonial property relations in the case of a spouses death should be regulated by the Act on Questions relating to Married Peoples Property. Autonomous rules on recognition and enforcement The rules in the Succession Regulation on recognition and en- forcement are only applicable in relation to decisions from other Member States that take part in the adoption of the Succession Regulation and are not parties to the Nordic Convention on Suc- cession (i.e. all Member States except , , the UK and ). For decisions from Nordic countries, the rules incor- porating the provisions of the Nordic Convention on Succession regarding recognition and enforcement apply. There is a need for rules on recognition and enforcement of decisions from States that are not bound by the Succession Regulation or the Nordic Con- vention on Succession. The current rules in the Act on Conflict of Laws in Regard to Succession involve a very restrictive approach to recognition and enforcement of foreign decisions. The Inquiry proposes new rules on recognition and enforcement of decisions from States that are not bound by the Succession Regulation or the Nordic agreement. The rules contain basic requirements for recognition and en- forcement, together with certain special circumstances that con- stitute impediments to recognition and enforcement. Even if the foreign decision satisfies the basic requirements, the decision shall not be recognised or enforced in if impediments to recog- nition exist. Impediments to recognition exist if the foreign deci- sion does not satisfy reasonable requirements for due process, such as the right not to be judged without a hearing. is a foreign decision applicable in if the foreign decision is manifestly incompatible with the principles of the Swedish legal order (public policy). The existence of a competing Swedish or foreign decision, or ongoing proceedings in that may lead to a contrary deci- sion, can also lead to the foreign decision not being recognised in . Entry into force and transitional provisions The Inquirys proposal on supplementary provisions in the Succes- sion Regulation and provisions on incorporating the (revised) Nordic Convention on Succession should enter into force at the same time as the Succession Regulation begins to apply, i.e. on 17 2015. Transitional provisions are proposed to the effect that older provisions, unless otherwise provided by the Succession Regulation, shall apply to succession to persons deceased before 17 2015. The transitional provisions also propose that older provisions should apply to exequatur proceedings initiated before the entry into force. lag om internationella rättsförhållanden rörande arv m.m. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser i anslutning till Europa- parlamentets och rådets förordning (EU) nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställig- het av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg1 (EU:s arvsförordning). För bedömande av testamentens formella giltighet gäller dock vad som föreskrivs i 2 kap. 4 § denna lag i stället för artikel 27 i EU:s arvsförordning. Regler om svensk domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av avgöranden i frågor om bodelning med anledning av makes eller sambos död finns i lagen (1990:272) om internationella frågor rörande makars och sambors förmögen- hetsförhållanden. 2 § I förhållandet till , , och gäller vad som föreskrivs i 3 kap. denna lag, om inte annat följer av EU:s arvsförordning. 1 EUT L 201, 27.7.2012, s. 107. 3 § I förhållande till stater som inte är bundna av EU:s arvsför- ordning eller konventionen mellan , , , och om arv, testamente och bo- utredning2 (den nordiska arvskonventionen) gäller vad som före- skrivs i 4 kap. denna lag för frågor om erkännande och verk- ställighet av avgöranden. Kompletterande bestämmelser till EU:s arvsförordning 1 § Vid avträdande av egendom till förvaltning av boutredningsman efter någon som vid sin död inte hade hemvist i ska sådan särskild boutredningsman som avses i 19 kap. 3 § fjärde stycket ärvda- balken förordnas. Detsamma gäller när boutredningsman förordnas enligt svensk lag med stöd av artikel 29 i EU:s arvsförordning. 2 § Finns det inte någon behörig person som tar hand om egendom i efter någon som vid sin död inte hade hemvist här, ska socialnämnden, om det behövs, ta hand om egendomen och vidta nödvändiga åtgärder. Dödsfallet ska anmälas till socialnämnden av den som är närmast till det. Är egendomen av ringa värde och består den huvudsakligen av kontanter, kläder och andra lösören för personligt bruk, får social- nämnden överlämna egendomen till anhörig till den avlidne eller, om den avlidne var utländsk medborgare, till utlandsmyndighet för den främmande staten. Omfattas egendomen inte av andra stycket ska socialnämnden anmäla dödsfallet till rätten, som efter omständigheterna har att förordna att egendomen ska avträdas till provisorisk förvaltning av sådan särskild boutredningsman som avses i 19 kap. 3 § fjärde stycket . 3 § Ska utländsk lag tillämpas på ett arv som handläggs i får registrering av utländsk bouppteckning eller motsvarande för- teckning som enligt den på arvet tillämpliga lagen ska ges in till viss domstol eller myndighet ske hos . 2 SÖ 1935 nr 17. Utan hinder av att utländsk lag är tillämplig på ett arv som handläggs i ska vad som sägs i svensk lag om bouppteckning gälla om det i kvarlåtenskapen finns fast egendom i . 4 § Testamente ska anses giltigt till formen, om testamentet uppfyller vad som i det hänseendet föreskrivs i lagen på den ort där testamentet upprättades eller den ort där testator vid upprättandet eller vid sin död hade hemvist eller lagen i den stat där testator vid upprättandet eller vid sin död var medborgare. Såvitt testamentet avser fast egendom ska det också anses giltigt till formen, om testamentet uppfyller vad som i det hänseendet föreskrivs i lagen på den ort där egendomen finns. Vad som föreskrivs i första stycket ska tillämpas också på fråga om återkallelse av testamente. En återkallelse ska också anses giltig till formen, om återkallelsen i det hänseendet uppfyller vad som föreskrivs i någon av de lagar enligt vilka testamentet enligt första stycket var giltigt till formen. Vid tillämpning av första eller andra stycket ska som testators hemvist räknas även främmande ort där testator enligt lagen på den orten hade domicil. 5 § Om det enligt den på arvet tillämpliga lagen inte finns någon arvinge eller testamentstagare till sådan egendom som finns i , ska egendomen tillfalla Allmänna arvsfonden. 6 § En ansökan om att ett utländskt avgörande ska erkännas eller förklaras vara verkställbart i enligt EU:s arvsförordning ska göras hos den tingsrätt som regeringen föreskriver. 7 § En ansökan om ändring enligt EU:s arvsförordning av ett beslut med anledning av en ansökan enligt 6 § görs hos den tingsrätt som meddelat beslutet. Om en sådan ansökan görs av den som har gjort ansökan enligt 6 §, ska den ha kommit in till tingsrätten från den dag då beslutet meddelades. 8 § Vid handläggningen i domstol av ärenden som avses i 6 och 7 §§ tillämpas bestämmelserna i lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av EU:s arvsförordning. 9 § Om en ansökan om verkställbarhetsförklaring bifalls, får det utländska avgörandet verkställas enligt utsökningsbalken på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte annat följer av EU:s arvsförordning. 10 § Om tingsrätten vid det förfarande som avses i 6 § bifaller en ansökan om verkställbarhetsförklaring, ska tingsrättens beslut anses innefatta ett beslut om kvarstad eller någon annan åtgärd som avses i 15 kap. . 11 § är behörig myndighet för utfärdande av euro- peiska arvsintyg enligt EU:s arvsförordning. 12 § beslut avseende ett europeiskt arvsintyg får överklagas till tingsrätten i den ort där den avlidne hade hemvist vid sin död. Saknade den avlidne hemvist i , är behörig. Vid överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden, om inte annat följer av EU:s arvsförordning. Bestämmelser rörande internordiska förhållanden Förfarandet vid boutredning, bodelning och arvskifte 1 § Boutredning, bodelning och arvskifte efter medborgare i , , eller ska förrättas enligt svensk lag, om den avlidna personen vid sin död hade hemvist i . Har en efterlevande make, som är medborgare i en sådan stat, suttit i oskiftat bo och boet ska delas, ska det ske i enlighet med svensk lag, om maken har eller vid sin död hade hemvist i . Vid bodelning som avses i första stycket ska i fråga om den efterlevande makens rätt att ta ut viss egendom tillämpas svensk lag. Vad som föreskrivs i annan nordisk stats lag om rätt för en efterlevande make att i visst fall innehålla vad som vid bodelning tillskiftas arvinge ska inte tillämpas vid bodelning som sker i . 2 § Boutredning, bodelning och arvsskifte efter en nordisk med- borgare som vid sin död hade hemvist i , , eller ska förrättas enligt lagen i den stat där den avlidna personen hade hemvist. Om inte annat följer av EU:s arvs- förordning, ska förfarandet i sådana fall omfatta även till boet hörande egendom som finns i . Svensk domstol får, såvida inte annat följer av EU:s arvsförordning, inte ta befattning med kvarlåtenskapen i vidare mån än som framgår av 3 och 4 §§. 3 § I fall som avses i 2 §, ska , om egendom som hör till boet finns i , på begäran av dödsboförvaltningen förordna en lämplig person att förrätta bouppteckning. I bouppteckningen ska tas upp dödsboets tillgångar här i med uppgift om värdet och sådana skulder som på grund av pantbrev eller av annat skäl särskilt belastar den egendomen. På begäran av dödsbo- förvaltningen ska domstol förordna en god man att omhänderta förvaltningen av egendomen i avvaktan på att den kan tas om hand av dödsboförvaltningen. Om egendomen är utsatt för förstörelse eller det finns risk för hastigt fallande värde eller om egendomen fordrar alltför kostsam vård, får den förordnade gode mannen låta sälja egendomen.