sou · H2B362 · 2014-08-29 00:00:00 — En ansökan av det allmänna ombudet hos rörande en fråga som avses i 1 § första stycket 6 ska ha kommit in till senast efter utdelningstillfället. Paragrafen har ändrats för att såsom gällande 9 § anpassa bestäm- melsen utifrån de tillkommande skatter och avgifter som det blir möjligt att ansöka om förhandsbesked för. Paragrafen har dock också ändrats för att ge allmänna ombudet möjlighet att ansöka om förhandsbesked under efterbeskattningsfristen och som en anpass- ning till att skattskyldigheten vid import i vissa fall är kopplad till skyldigheten att betala tull snarare än en viss händelse. Övervägandena gällande efterbeskattning finns i avsnitt 6.4. Meningen är att allmänna ombudet hos ska kunna in- komma med en ansökan om förhandsbesked även efter att tids- fristerna för ordinarie omprövning löpt ut. Framförallt är det frågor som framkommer vid revision som åsyftas. 17 § För ett förhandsbesked får ta ut en avgift av en enskild sökande enligt föreskrifter som regeringen meddelar. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att avgift ska tas ut även på förhandsbesked som gäller mervärdesskatt och punktskatter. I övrigt har bestämmelsen ändrats redaktionellt. Övervägandena finns i avsnitt 8. 21 § Om en fråga i ett mål vid en allmän förvaltningsdomstol har samband med en fråga om förhandsbesked som är anhängig i eller , får domstolen förordna att målet helt eller delvis ska vila till dess att förhandsbeskedet vunnit laga kraft. Efter att målet vilandeförklarats föreligger inte hinder mot att pröva frågan om förhandbesked även om målet och ansökan gäller samma fråga. Paragrafen har ändrats på så sätt att den fått ett nytt andra stycke. Övervägandena återfinns i avsnitt 6.2. Innebörden av bestämmelsen är att om ett mål i allmän förvalt- ningsdomstol vilandeförklarats så utgör processen i domstolen inget hinder mot att pröva ansökan om förhandsbesked. Såsom tidigare måste dock ansökan om förhandsbesked inkomma till innan överklagandet inkommer till förvalt- ningsrätten. Vilken fas besvärsprocessen befinner sig i hos Skatte- verket, dvs. om t.ex. skickat ut ett övervägande eller fattat ett obligatoriskt omprövningsbeslut, när ansökan om för- handsbesked inkommer till saknar betydelse för möjligheterna att pröva ansökan. 13.2Förslaget till lag om ändring i Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 27 kap. 1 § Sekretess gäller i verksamhet som avser bestämmande av skatt eller fastställande av underlag för bestämmande av skatt eller som avser fastighetstaxering för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. 1.i verksamhet som avser förande av eller uttag ur beskattnings- databasen enligt lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har tillförts databasen, och 2.hos för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har lämnat i ett ärende om särskild sjukförsäkringsavgift. Med skatt avses i detta kapitel skatt på inkomst och annan direkt skatt samt omsättningsskatt, tull och annan indirekt skatt. Med skatt jämställs arbetsgivaravgift, prisregleringsavgift och liknande avgift, avgift enligt lagen (1999:291) om avgift till registrerat trossamfund, skattetillägg och förseningsavgift samt expeditionsavgift och tilläggs- avgift enligt lagen (2004:629) om trängselskatt. Med verksamhet som avser bestämmande av skatt jämställs verksamhet som avser bestäm- mande av pensionsgrundande inkomst. Första och andra styckena gäller inte om annat följer av 3, 4 eller 6 §. För uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . För uppgift om avgift enligt lagen om avgift till registrerat trossamfund gäller dock sekretessen i högst . Bestämmelsens andra stycke har ändrats på så vis att den tidigare punkten två har tagits bort. Punkten innehöll sekretessbestäm- melser till skydd för hos kommun eller landsting för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som har lämnat i ett ärende om förhandsbesked i en skatte- eller taxeringsfråga. Eftersom kommuner eller landsting kan få del av sådana uppgifter är bestämmelsen obsolet. 13.3Förslaget till förordning om ändring i förordningen (2007:785) med instruktion för . 4 § Sakkunniga får kallas att närvara vid överläggningen men får inte delta i nämndens beslut. Detsamma gäller ersättare, även om ingen av ledamöterna har förhinder, om det finns behov av det. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att möjligheten att generellt kalla ersättare till sammanträdena har tagits bort. I normalfallet ska ersättare kallas när ordinarie ledamot har förhinder. Det kan finnas behov av att kalla en eller flera specifika ersättare även om en leda- mot inte har förhinder. Ett behov kan vara att ersättaren har sär- skilda kunskaper om ett rättsområde som kommer att avhandlas vid sammanträdet och ersättaren kan då närvara som en form av sakkunnig. Behov får anses föreligga även när en ny ersättare till- träder som kan behöva se hur nämndens sammanträden fungerar. 5 § För en ansökan om förhandsbesked tas ut en grundavgift och en tilläggsavgift. 1.5 000 kronor för fysiska personer, 2.10 000 kronor för a) fysiska personer om frågan avser närings- verksamhet och b) små företag, 3.30 000 kronor för juridiska personer som inte är små företag, 4.50 000 kronor om ärendet är särskilt utredningskrävande eller avser större belopp. Om det finns särskilda skäl, får tilläggsavgiften bestämmas till ett lägre belopp. Med små företag avses fristående företag och företag som tillsammans med partnerföretag eller anknutna företag, som vid tiden för ansökan, 1.har färre än 50 anställda, och 2.antingen har en omsättning eller en balansomslutning som motsvarar högst . Paragrafen har ändrats på så sätt att den tidigare ansöknings- avgiften har delats upp i två delar. Det tidigare spannet har ersatts med fasta intervall. Avgifterna har även höjts. Övervägandena finns i avsnitt 8. Grundavgiften ska alltid betalas för att ansökan alls ska hand- läggas och kan inte återbetalas, se 5a §. Tilläggsavgiften fungerar på samma sätt som dagens ansökningsavgift, dvs. den betalas i sam- band med att förhandsbeskedet meddelas och återbetalas om undanröjer ett meddelat förhands- besked. Indelningen i fyra nivåer följer ett mönster som i olika varianter finns i flera andra länder. Den största svårigheten ligger i att skilja mellan näringsverksamhet som bedrivs av fysiska personer och verksamhet som bedrivs av juridiska personer men som är av mindre omfattning. Dessa verksamheter har mycket gemensamt och det kan anses oskäligt att skillnaden i avgift ska vara så stor som följer av de fasta intervallen. Små företag ska därför betala samma avgift som enskilda näringsidkare. Med små företag avses här företag som sysselsätter färre än 50 personer och vars om- sättning eller balansomslutning inte överstiger . Definitionen motsvarar EU:s definition av s.k. små företag, se kommissionens rekommendation 2003/361/EG (1) om defini- tionen av mikroföretag samt små och medelstora företag. Enligt denna definition är anknutna företag sådana som är skyldiga att upprätta eller inräknas i konsoliderade räkenskaper enligt rådets direktiv /349/EEG. avses ett sådant företag som kontrollerar mellan i ett annat företag, vilket då kan avse både att det sökande företaget kontrollerar en sådan andel i ett annat företag eller att ett annat företag kon- trollerar en sådan andel i det sökande företaget. 5 a § Om ansökan om förhandsbesked avvisas tas endast grund- avgiften ut. Handläggningen av ärendet påbörjas först när grundavgiften är betald. Om grundavgiften inte betalas från anmodan ska ansökan om förhandsbesked avskrivas från vidare handläggning varvid grundavgiften förfaller. Tilläggsavgift ska betalas tillbaka om förhandsbeskedet undanröjs av . Paragrafen är ny och innehåller processuella regler rörande ansök- ningsavgiften. Övervägandena återfinns i avsnitt 8. handläggning av ansökan om förhands- besked ska inte påbörjas innan grundavgiften betalats. Om grund- avgiften inte betalas ska ansökan avvisas, varvid avgiften förfaller. I praktiken innebär detta att bör skicka ut en anmodan om betalning av avgiften genast efter att ansökan inkom- mit. Konsekvensen för sökanden vid en avvisning till följd av att grundavgiften inte betalas är endast att denne får återkomma med en ny ansökan. Av 3 § andra stycket FHBL följer att beslut om avgift kan fattas av ordförande eller vice ordförande ensam. 5 b § Beslut om avgift får inte överklagas Paragrafen är ny. Övervägandena återfinns i avsnitt 8. Särskilt yttrande av experten Av 4 § förordningen (2007:785) med instruktion för följer att ersättare får kallas att närvara vid överlägg- ningen även om ingen av ledamöterna har förhinder, men de får inte delta i nämndens beslut. Med stöd av instruktionen kallas alla ersättare till nämn- dens sammanträden. Ersättaren får i samband med kallelsen handlingarna till sammanträdet och avgör sedan själv om han eller hon önskar delta. Utredningen föreslår att 4 § ändras så att ersättare får kallas att närvara vid överläggningen, även om ingen av ledamöterna har för- hinder, om det finns behov av det. Som tidigare gäller att ersättaren inte får delta i nämndens beslut. Ändringen avser att spegla utredningens principiella ståndpunkt att det inte finns skäl för en ersättare att delta vid nämndens sam- manträden annat än då han eller hon är kallad att ersätta en leda- mot. Utredningen vill därför ta bort möjligheten att generellt kalla ersättare till sammanträdena och införa en behovsprövning. Enligt utredningen bör en ersättare kunna få närvara om det vid ett sammanträde finns ärenden som ersättaren har en särskild expert- kunskap om och ersättaren därmed är närvarande som en form av sakkunnig. Likaså skulle ett behov kunna anses föreligga när en ny ersättare tillträder som kan behöva se hur sammanträden fungerar. Den förslagna ordningen kan enligt utred- ningens uppfattning ske utan påtaglig nackdel för nämnden. Utredningen förutsätter således att det inte finns något behov av att generellt kalla ersättare och att den ordning som tillämpas inbegriper kallelser till ersättare som inte behövs för nämndens arbete. Jag delar inte det synsättet och inte heller uppfattningen att en ändrad praxis kan genomföras utan påtaglig nackdel för . Utredningens förslag innebär att kansliet inför varje samman- träde måste göra en prövning av om det bland ersättarna vilka alla kan anses ha expertkunskaper inom skatteområdet finns någon som kan anses ha sådan särskild sakkunskap i ett ärende på dagord- ningen som skulle motivera att ersättaren kallas. Ersättarna tillför nämnden sakkunskap från skilda skatterättsliga områden och även värdefulla allmänna synpunkter. Ersättarna bidrar därigenom till den höga kvalitet som eftersträvar i sin verksamhet. Med förslaget riskerar nämnden att gå miste om den breda kompetens som ersättarna sammantaget besitter. Ett tungt vägande skäl för den nuvarande ordningen är också att en hög närvaro i nämnden gör att ersättaren löpande kan hålla sig á jour med utvecklingen inom skatteområdet och få en inblick i de olika ärenden som är föremål för bedömning i nämnden. På det sättet får ersättaren en kunskap som gör det möjligt för honom eller henne att utföra sitt uppdrag som beslutande vid förhinder av en ledamot på bästa sätt. Som exempel kan nämnas att nämnden inte sällan har att bedöma komplicerade ärendekategorier under en följd av samman- träden, såsom ärenden om de skärpta ränteavdragsbegräns- ningsreglerna. Att en ersättare i sådana fall varit närvarande under de löpande diskussionerna gör att denne enkelt kan träda in som beslutande. Jag vill också framhålla att kansliet, när en ledamot anmäler förhinder, strävar efter att så långt möjligt ersätta denne med någon inom samma sfär ersättare inom den statliga sektorn ersätter regel- mässigt ledamöter från exempelvis myndigheter, näringslivs- representanter ersätts med någon annan från näringslivet, etc. Syftet är att på det sättet bibehålla den representation av besluts- fattare som regeringen avsett. Att så många ersättare som möjligt löpande deltar vid sammanträdena behövs således också mot den bakgrunden. En ordning där ersättaren kallas att närvara endast som ny- tillträdd för att se hur sammanträden fungerar och därefter i princip inte kallas annat än vid förhinder av ledamot är inte ändamålsenlig sett till behovet av kontinuiteten i besluts- fattandet. Enligt utredningen är avsikten inte att förbjuda ersättarna att närvara vid sammanträdena. Som jag ser det är dock kallelse det naturliga sättet för ersättaren att få del av handlingarna till sam- manträdet och arvode. Utredningen har inte framfört någon omständighet som visar att dagens ordning inneburit någon olägenhet. Enligt min upp- fattning har utredningen inte heller anfört något hållbart argument för en förändring. Den allmänna principen att fler inte ska delta i ett beslut än vad som behövs, saknar här relevans eftersom ersät- tarna inte deltar i besluten. De besparingar som förslaget kan förväntas medföra är försumbara. Enligt min uppfattning bör ersättarna även fortsättningsvis kallas generellt och inte bara undantagsvis. Avsteg bör bara göras då det kan anses obehövligt att alls kalla ersättare, exempelvis när ärenden avgörs i en sammansättning av tre ledamöter. På så vis behandlas alla ersättare lika. Kansliet måste liksom kunna presumera att ersättarna vilka utnämnts av regeringen såsom särskilt meriterade inom skatteområdet alla är behövliga i arbete. Den särskilda bestämmelsen i 4 § instruktionen ger enligt min mening uttryck för detta och för ett önskemål från regeringens sida om att tillföra bästa möjliga förutsättningar för beslutsfattandet bl.a. mot bakgrund av de komplicerade skatte- juridiska frågor som nämnden hanterar. Utredningens inställning att ersättare endast undantagsvis bör delta i nämndens sammanträden försvårar för ersättarna att träda in i rollen som beslutande när en ledamot fått förhinder och leder till sämre villkor för beslutsfattandet i stort. Förslaget ligger enligt min mening inte i linje med utrednings- direktivens syfte att förbättra förhandsbeskedsinstitutet. Avslutningsvis vill jag kort kommentera det föreslagna tillägget i 7 § andra stycket lagen (1998:189) om förhandsbesked i skatte- frågor enligt vilket de av sökanden angivna förutsättningarna får läggas till grund för prövning av ansökan om de är sannolika och Tillägget framstår närmast som en kodifiering av gällande rätt och är enligt min mening obehövligt. Särskilt yttrande av experten Experten har i sitt särskilda yttrande angående förhandsbesked i skatteärenden lämnat en redogörelse rörande värdet av att ersättarna medverkar på nämndens sammanträden. I min egenskap av och utifrån mina erfarenheter som skatteexpert på delar jag hennes synsätt och även hennes upp- fattning om att det förslag som utredningen lägger i denna del ger sämre villkor för beslutsfattandet i nämnden. Som kanslichef, ordförande i avdelningen för indirekt skatt samt som vice ordförande i avdelningen för direkt skatt har en betydande erfarenhet från verksamhet. Mot denna bakgrund kan hennes redogörelse av den betydelse som ersättare har för nämndens verksamhet förutsättas vara mycket välgrundad. I sitt yttrande framför att ersättarna tillför nämndens ledamöter breda kunskaper från skilda skatterättsliga områden och att de därmed bidrar till den höga kvalitet som eftersträvar i sin verksamhet. När det gäller de skäl som utred- ningen anfört för en begränsning av möjligheten att kalla ersättare, framför uppfattningen att dessa skäl inte utgör några hållbara argument för en förändring. Jag delar denna uppfattning. Försämrade förutsättningar för nämndens beslutsfattande skulle förstås inte bara drabba nämnden utan bl.a. även de skattskyldiga. Detta inte bara genom att kvaliteten i besluten kan komma att på- verkas, utan även att handläggningstiderna i vissa fall kan förväntas bli längre i frånvaro av ersättare. Det senare med anledning av att det inte är enkelt att i förväg förutse vilka frågor som kan komma att aktualiseras i ett ärende under ett sammanträde och att det därmed även blir svårt att förutse vilket behov det finns av att kalla ersättare. Det är därför min bedömning att en förändring enligt förslagen riskerar att leda till ett ökat antal bordläggningar av ärenden. Jag delar även uppfattning att den särskilda bestäm- melsen i 4 § förordningen med instruktion för ger uttryck för ett önskemål från regeringens sida om att tillföra bästa möjliga förutsättningar för sitt besluts- fattande. Med tanke på att skattelagstiftningen kommit att bli allt mer komplicerad och svårtillämpad kan denna möjlighet enligt min uppfattning förutsättas ha ett än högre värde än vad den haft tidigare. Mot bakgrund av ovanstående anser jag att utredningen borde ha avstått från att föreslå förändringar i möjligheterna att kalla och låta ersättare medverka vid sammanträdena i . Förbättrade möjligheter till förhandsbesked i skattefrågor En särskild utredare ska göra en översyn av förhandsbeskeds- institutet enligt lagen (1998:189) om förhandsbesked i skatte- frågor. Utredaren ska också analysera om det finns behov av någon kompletterande form av bindande besked i förväg i skattefrågor i enskilda fall. Syftet är att skapa stärkta förutsättningar för ökad förutsägbarhet och stärka rättssäkerheten ytterligare för enskilda på skatteområdet. göra en utvärdering av nu gällande ordning för förhandsbesked enligt lagen om förhandsbesked i skattefrågor, utifrån utvärderingen utreda och lämna förslag på förbättringar av förhandsbeskedsinstitutet med utgångspunkt i ytterligare stärkt rättssäkerhet för enskilda, och analysera om det finns behov av någon kompletterande form av bindande besked i förväg i skattefrågor i enskilda fall och, om det bedöms möjligt och lämpligt, föreslå hur en sådan ordning kan utformas. Uppdraget ska redovisas . Uppdraget att se över förhandsbeskedsinstitutet Bindande förhandsbesked i skattefrågor Det har varit möjligt för enskilda att få bindande förhandsbesked i olika beskattningsfrågor. infördes en möjlighet att få bindande förhandsbesked i stämpelskatte- ärenden. infördes möjligheten att få förhandsbesked i taxeringsfrågor. Möjligheten att få bindande förhandsbesked har sedermera utvidgats till att omfatta bl.a. punktskatter och mer- värdesskatt. gäller lagen (1998:189) om förhands- besked i skattefrågor. Förhandsbesked lämnas av Skatterättsnämn- den efter ansökan av en enskild eller det allmänna ombudet hos . Efter ansökan av en enskild får förhandsbesked lämnas i en fråga som avser den sökandes skattskyldighet eller beskattning om det är av vikt för sökanden eller för en enhetlig lagtolkning eller rätts- tillämpning. Efter ansökan av det allmänna ombudet hos får förhandsbesked lämnas endast om frågan angår en enskild, om (eller i förekommande fall ) har fattat beslut i saken och beslutet har gått den enskilde emot. Vidare krävs att det är av vikt för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämpning att för- handsbesked lämnas. I ansökan ska sökanden lämna de uppgifter som behövs för att förhandsbesked ska kunna lämnas. får anmoda sökanden att komma in med de ytterligare upplysningar som nämnden anser sig behöva för att pröva ansökan. I förhands- beskedet ska i den omfattning som nämnden anser lämplig ange hur den fråga som förhandsbeskedet avser ska bedömas. Ett förhandsbesked ges alltid på de förutsättningar som framgår av handlingarna. Förhandsbesked överklagas till , utan krav på prövningstillstånd. Ett för- handsbesked som vunnit laga kraft är bindande för och de allmänna förvaltningsdomstolarna i förhållande till den en- skilde om denne begär det. med hänsyn till ansökans innehåll finner att förhandsbesked inte bör lämnas ska ansökan avvisas. Ett sådant avvisningsbeslut kan inte överklagas. Skäl för avvisning kan exempelvis vara att ansökan kräver att ställning tas till bevis- eller värderingsfrågor, att den utredning som den sökande har presterat är ofullständig, att ansökan brister i något formellt hänseende eller att angelägenhetskravet om vikt för sökanden eller för en enhetlig lagtolkning eller rättstillämpning inte är uppfyllt. Behovet av en översyn Med hänsyn till den globaliserade omvärlden och det svenska EU- medlemskapet har den materiella skatterätten med tiden blivit allt- mer komplex. Detta gäller särskilt de regler som berör företags- beskattningen och koncernbeskattningen, men också mervärdes- skattesystemet. Många företag, såväl svenska som utländska, bedri- ver omfattande gränsöverskridande verksamhet. Även om förhandsbeskedsinstitutet ursprungligen i första hand syftade till att bereda enskilda en möjlighet att inför förestående affärer eller andra rättshandlingar få klarhet i hur dessa skulle kom- ma att bedömas i beskattningshänseende, har förhandsbeskeds- institutet också kommit att få en allt mer betydelsefull roll för pre- judikatbildningen på skatteområdet. Det är inte möjligt att utforma skattelagstiftningen så att alla olika tänkbara situationer och detal- jer förutses och regleras. Prejudikatbildningen inom skatterätten utgör därför ett mycket viktigt komplement till lagstiftningen. Det är inte ovanligt att oklara rättsfrågor påverkar ett stort antal enskilda personers situation och i många fall avser frågorna dess- utom betydande belopp. Möjligheten att få snabba bindande för- handsbesked i en viss skattefråga ökar förutsägbarheten och stärker därmed rättssäkerheten för den skattskyldige. Minskad ovisshet om beskattningskonsekvenserna av olika transaktioner och andra rätts- handlingar är av betydelse för bedömningen av planerade investe- ringar och andra utvecklingsåtgärder i näringsverksamheten. Den skattskyldige torde även slippa dyra och tidskrävande skatte- processer. Detta är också till stor fördel för och de allmänna förvaltningsdomstolarnas verksamheter. Nuvarande ordning har gällt utan större förändringar sedan ikraftträdandet av lagen om förhandsbesked i skattefrågor. Enligt regeringens mening finns det anledning att göra en översyn av för- handsbeskedsinstitutet. Utvärdering och förbättring av förhandsbeskedsinstitutet Översynen ska inledas med en utvärdering av den nu gällande ord- ningen. Utvärderingen ska t.ex. omfatta handläggningstider, grunder för avvisningsbeslut och överklagande- och ändringsfrekvens. Utifrån utvärderingen ska det utredas på vilket sätt förhands- beskedsinstitutet kan förbättras. Förbättringsförslagen bör ha som utgångspunkt att de ska stärka rättssäkerheten ytterligare för en- skilda. Det kan t.ex. tänkas att fler skatter eller avgifter bör om- fattas av lagens tillämpningsområde. Utredaren ska även undersöka om förutsättningarna för att lämna förhandsbesked bör förtydligas och eventuellt utvidgas. I sammanhanget ska konsekvenserna för belysas. Även inom själva för- farandet kan det finnas förbättringsmöjligheter. Det finns risk för att förhandsbeskedsförfarandet utnyttjas för s.k. aggressiv skatteplanering. Detta är inte önskvärt. Utredaren måste därför analysera denna risk och utforma förslagen med beak- tande av detta, t.ex. när det gäller frågan om under vilka förutsätt- ningar en ansökan om förhandsbesked bör kunna avvisas. Bestämmelser om sammansättning och beslutförhet finns i 2 och 3 §§ lagen om förhandsbesked i skatte- frågor. Ytterligare bestämmelser om nämndens organisation och arbetssätt finns i förordningen (2007:780) med instruktion för och förordningen (2007:785) med instruktion för . Utredaren ska utreda om regleringen är ända- målsenlig och föreslå de eventuella ändringar som utredaren finner lämpliga. I uppdraget ingår vidare att överväga om de avgiftsnivåer som gäller för förhandsbesked bör ändras. Det ska särskilt övervägas om den högsta avgiftsnivån är tillräcklig när det gäller frågor som rör komplicerade transaktioner m.m. som är kopplade till bolags- sektorn. Utredaren ska föreslå de ändringar som bedöms lämpliga.