sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Yrkesutövaren behöver enligt denna huvudregel inte anmäla sin avsikt att utöva yrket i och behöver inte ansöka om och beviljas legitimation eller annat behörighetsbevis. Bestämmelsen är emellertid endast tillämplig vid tillfälligt tillhandahållande av tjänster. För de fall då yrkes- utövaren mer stadigvarande vill utöva yrket tillämpas i stället lagens bestämmelser om etablering i . Bedömningen av om ett till- handahållande av tjänster är tillfälligt ska bedömas från fall till fall, i synnerhet på grundval av tjänstens varaktighet, frekvens, periodi- citet och kontinuitet. Tjänstens tillfälliga karaktär utesluter inte att yrkesutövaren förser sig med en viss infrastruktur, till exempel ett kontor, i den mån detta är nödvändigt för att kunna fullgöra tjänsten. Om en yrkesutövare tillfälligt vill tillhandahålla sina tjänster i inom ett yrke som är reglerat här, men som inte är reglerat i yrkesutövarens etableringsstat, gäller enligt andra stycket att yrkes- utövaren ska ha utövat yrket under i en eller flera stater inom EES eller i som föregår tillhandahål- landet av tjänsten i . I denna situation krävs alltså att yrkes- utövaren har en viss yrkeserfarenhet. Av tredje stycket framgår att det krav på yrkeserfarenhet som anges i andra stycket inte gäller, om utbildningen för yrket är regle- rad i etableringsstaten. Vad som avses med begreppet reglerad utbildning anges i 6 § 5. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om förutsättningarna för tillfälligt tillhandahållande av tjänster, inklusive krav på förhandsunder- rättelse och förhandskontroll i enlighet med artikel 7 i yrkeskvalifi- kationsdirektivet. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om förut- sättningarna för tillfälligt tillhandahållande av tjänster, vilket inklu- derar föreskrifter om undantag från 8 § i form av krav på förhands- underrättelse och förhandskontroll. Övervägandena finns i avsnitt 8.4 och 8.7. En yrkesutövare som avses i 2 § första stycket som tillfälligt till- handahåller tjänster i står under samma tillsyn som andra utövare av yrket här i landet. En sådan yrkesutövare kan även bli föremål för samma disciplinära åtgärder avseende yrkesutövningen som andra utövare av yrket här i landet. Paragrafen, som har sin grund i artikel 5.3 i yrkeskvalifikations- direktivet, reglerar rätten för svenska myndigheter att utöva tillsyn över och möjligheten att vidta disciplinära åtgärder mot yrkesutövare som tillfälligt tillhandahåller tjänster i . Övervägandena finns i avsnitt 8.4. Bestämmelsen innebär att yrkesutövare som tillfälligt tillhanda- håller tjänster i står under samma tillsyn som etablerade utövare av yrket här i landet, såvitt avser efterlevnaden av den svenska yrkesregleringen. Detta gäller oavsett om tillhandahållan- det sker med stöd av den nya lagens bestämmelser eller inte. Vidare anges i bestämmelsen att sådana yrkesutövare kan bli föremål för samma disciplinära åtgärder som andra utövare av yrket. Det bör noteras att disciplinärt ansvar saknas inom den svenska hälso- och sjukvården. För denna sektor saknar således den andra meningen i paragrafen relevans. Bestämmelserna i 12 och 13 §§ gäller för alla reglerade yrken som inte omfattas av automatiskt erkännande enligt 14, 16 eller 17 § samt för de yrkesutövare som inte uppfyller de villkor för automa- tiskt erkännande som anges i de föreskrifter som avses i 16–20 §. Paragrafen anger i vilka fall den generella ordningen för erkännande av yrkeskvalifikationer ska tillämpas. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.1. Innebörden av bestämmelsen, som har sin grund i artikel 10 i yrkeskvalifikationsdirektivet, är att den generella ordningen för erkännande av yrkeskvalifikationer ska tillämpas för alla yrken som inte omfattas av någon av ordningarna för automatiskt erkännande samt i de fall förutsättningarna inte är uppfyllda för automatiskt erkännande på grundval av samordning av minimikraven för utbild- ning eller gemensamma utbildningsprinciper. Den generella ordningen ska således tillämpas även ifråga om tillträde till exempelvis läkaryrket, om yrkesutövaren har genomgått en läkarutbildning som inte uppfyller minimikraven enligt yrkeskvalifikationsdirektivet och därmed inte listas i bilaga V till direktivet, förutsatt att inte heller direktivets regler om förvärvade rättigheter är tillämpliga. En yrkesutövare som avses i 2 § första stycket har rätt att få tillträde till ett reglerat yrke och rätt att utöva det i , på samma villkor som gäller för dem som har förvärvat sina yrkeskvalifikationer i , om yrkesutövaren innehar det kompetensbevis eller bevis på formella kvalifikationer som krävs av en annan stat inom EES eller i för tillträdet till eller utövandet av yrket inom dess territorium. Tillträde till yrket och rätt att utöva det i , på samma vill- kor som gäller för dem som har förvärvat sina yrkeskvalifikationer i , ska också beviljas om yrkesutövaren på heltid eller på deltid har utö- vat yrket i en stat inom EES eller i som inte reglerar detta yrke, om yrkesutövaren har ett eller flera kompetensbevis eller handlingar som intygar formella kvalifikationer. Krav på yrkeserfarenhet enligt andra stycket får inte ställas om yrkesutövarens kompetensbevis avser en reglerad utbildning i ursprungsstaten. I paragrafen anges de grundläggande förutsättningarna för erkännande av yrkeskvalifikationer enligt den generella ordningen. Undantag från denna bestämmelse får enligt 13 § göras genom föreskrift på lägre normnivå. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.1. Bestämmelsen motsvarar artikel 13.1–2 i yrkeskvalifikations- direktivet. I huvudregeln i första stycket anges att en yrkesutövare som har de yrkeskvalifikationer som krävs för tillträde till eller utövande av ett reglerat yrke inom en annan stats territorium, har rätt att få tillträde till och rätt att utöva samma yrke i , på samma villkor som om yrkeskvalifikationerna hade förvärvats i . Om yrkesutövarens utbildning motsvarar de krav på yrkeskvalifikationer som ställs i ursprungsstaten för utövande av ett visst yrke, ska alltså utbildningen godtas som tillräcklig även i för utövande av samma yrke. Behörighet att utöva yrket i ursprungsstaten ger däremot inte någon automatisk rätt till till- träde till yrket eller rätt att utöva det i . Förekommande krav i på exempelvis god vandel, legitimation eller annat behörighetsbevis ska också vara uppfyllda, jfr kommentaren till 3 §. Om en yrkesutövare vill etablera sig i inom ett yrke som är reglerat här, men som inte är reglerat i ursprungsstaten, gäller enligt andra stycket samma rätt, om yrkesutövaren har utövat yrket under som föregår tillhandahållandet av tjänsten i . I denna situation får alltså krävas att yrkesutöva- ren har en viss yrkeserfarenhet. Dessutom krävs att yrkesutövaren har ett eller flera kompetensbevis eller handlingar som intygar for- mella kvalifikationer. Av tredje stycket framgår att det krav på yrkeserfarenhet som anges i andra stycket inte får ställas, om yrkesutövarens kompe- tensbevis avser en utbildning som är reglerad i ursprungsstaten. Vad som avses med begreppet reglerad utbildning anges i 6 § 5. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om erkännande av yrkeskvalifika- tioner enligt den generella ordningen, inklusive undantag från 12 § enligt artikel 13.4 i yrkeskvalifikationsdirektivet och genom krav på anpassningsperiod och lämplighetsprov. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela ytterligare föreskrifter om erkän- nande av yrkeskvalifikationer enligt den generella ordningen, vilket inkluderar föreskrifter om undantag från 12 §. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.1 och 8.7. Automatiskt erkännande av yrkeserfarenhet Om det i författning ställs krav på kunskap och förmåga av allmän, affärsmässig eller yrkesmässig art för tillträde till eller utövande av någon av de verksamheter som anges i bilaga IV till yrkeskvalifi- kationsdirektivet, ska utövande av denna verksamhet i en annan stat inom EES eller i beaktas vid bedömningen av om kraven är uppfyllda. I paragrafen, som motsvarar artikel 16 i yrkeskvalifikationsdirek- tivet, regleras ordningen för automatiskt erkännande av yrkeser- farenhet. Bestämmelsen aktualiseras om ett yrke skulle komma att regleras i genom krav på kunskap och förmåga av allmän, affärsmässig eller yrkesmässig art. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.2. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om automatiskt erkännande av yrkeserfarenhet i enlighet med yrkeskvalifikationsdirektivet och de genomförandeakter som Europeiska kommissionen antagit med anledning av detta direktiv. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om automatiskt erkän- nande av yrkeserfarenhet. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.2 och 8.7. Automatiskt erkännande på grundval av samordning av minimikraven för utbildning Yrkeskvalifikationer som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i och som ger rätt att där utöva yrkesverksamhet som apotekare, barnmorska, läkare, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård eller tandläkare, ska erkännas automatiskt i de fall som anges i föreskrifter som har meddelats i anslutning till patientsäkerhetslagen (2010:659). Paragrafen reglerar det automatiska erkännandet av vissa yrkes- utbildningar avseende hälso- och sjukvård. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.3 och 8.7. I bestämmelsen, som har sin grund i artikel 21.1 i yrkeskvalifi- kationsdirektivet, anges att yrkeskvalifikationer som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i och som ger rätt att där utöva yrkesverksamhet som apotekare, barnmorska, läkare, sjuk- sköterska eller tandläkare, ska erkännas automatiskt i de fall som anges i föreskrifter som har meddelats i anslutning till patientsä- kerhetslagen. De materiella förutsättningarna för erkännande, dvs. vilka utländska utbildningar som omfattas av denna ordning, fram- går således av sektorsförfattning. Prövningen av om yrkesutövarens kvalifikationer ska erkännas ska dock i formell mening ske enligt denna lag, i enlighet med de förfarandebestämmelser som meddelas i anslutande föreskrifter. Yrkeskvalifikationer som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i och som ger rätt att där utöva yrkesverksamhet som veterinär, ska erkännas automatiskt i de fall som anges i föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen (2009:302) om verksam- het inom djurens hälso- och sjukvård. Paragrafen reglerar det automatiska erkännandet av vissa utländska veterinärutbildningar. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.3 och 8.7. I bestämmelsen, som har sin grund i artikel 21.1 i yrkeskvalifi- kationsdirektivet, anges att yrkeskvalifikationer som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i och som ger rätt att där utöva yrkesverksamhet som veterinär, ska erkännas automatiskt i de fall som anges i föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård. De materi- ella förutsättningarna för erkännande, dvs. vilka utländska utbild- ningar som omfattas av denna ordning, framgår således av sektors- författning. Prövningen av om yrkesutövarens kvalifikationer ska erkännas ska dock i formell mening ske enligt denna lag, i enlighet med de förfarandebestämmelser som meddelas i anslutande föreskrifter. Automatiskt erkännande på grundval av gemensamma utbildningsprinciper En yrkesutövare som avses i 2 § första stycket har rätt att få till- träde till ett reglerat yrke och rätt att utöva det i , på samma villkor som gäller för dem som har förvärvat sina yrkeskvalifika- tioner i , om yrkesutövaren innehar ett bevis på yrkeskvali- fikationer som har förvärvats i en annan stat inom EES eller i på grundval av en gemensam utbildningsram som har fast- ställts i en delegerad akt, antagen av Europeiska kommissionen enligt artikel 49a i yrkeskvalifikationsdirektivet. Första stycket gäller endast om har infört den gemen- samma utbildningsramen. Paragrafen reglerar det automatiska erkännandet av yrkeskvalifi- kationer som har förvärvats på grundval av gemensamma utbild- ningsramar. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.4. Bestämmelsen, som har sin grund i artikel 49a i yrkeskvalifika- tionsdirektivet, aktualiseras om kommissionen i en delegerad akt fastställer en gemensam utbildningsram avseende ett specifikt yrke och inför denna utbildningsram. En yrkesutövare som avses i 2 § första stycket har rätt att få till- träde till ett reglerat yrke och rätt att utöva det i , på samma villkor som gäller för dem som har förvärvat sina yrkeskvalifika- tioner i , om yrkesutövarens yrkeskvalifikationer har god- känts i en annan stat inom EES eller i vid ett gemensamt utbildningsprov vars innehåll har fastställts i en delegerad akt, antagen av Europeiska kommissionen enligt artikel 49b i yrkes- kvalifikationsdirektivet. Första stycket gäller endast om det gemensamma utbildnings- provet anordnas även i . Paragrafen reglerar det automatiska erkännandet av yrkeskvalifi- kationer som har förvärvats på grundval av gemensamma utbild- ningsprov. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.4. Bestämmelsen, som har sin grund i artikel 49b i yrkeskvalifi- kationsdirektivet, aktualiseras om kommissionen i en delegerad akt fastställer innehållet i ett gemensamt utbildningsprov och anordnar detta prov. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om automatiskt erkännande på grundval av gemensamma utbildningsprinciper i enlighet med yrkeskvalifikationsdirektivet och de delegerade akter och genom- förandeakter som Europeiska kommissionen antagit med anledning av detta direktiv. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om automatiskt erkän- nande av på grundval av gemensamma utbildningsprinciper. Över- vägandena finns i avsnitt 8.5.4 och 8.7. En yrkesutövare som avses i 2 § andra stycket 2 får begära att den behöriga myndigheten utfärdar ett europeiskt yrkeskort, förutsatt att Europeiska kommissionen har antagit genomförandeakter rörande detta yrke i enlighet med artikel 4a i yrkeskvalifikations- direktivet. Om yrkesutövaren avser att etablera sig i en annan stat inom EES eller i ska den behöriga myndigheten endast förbereda ett utfärdande av ett europeiskt yrkeskort. Detsamma gäller om yrkesutövaren avser att i en sådan stat tillfälligt tillhandahålla tjänster inom ett yrke som har konsekvenser för säkerhet eller folkhälsa och som inte omfattas av automatiskt erkännande enligt 14–20 §. I paragrafen regleras rätten till yrkeskort för yrkesutövare som är etablerade i . Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Av första stycket framgår att en yrkesutövare som har förvärvat yrkeskvalifikationer i eller fått dem erkända här får begära att den behöriga myndigheten utfärdar ett yrkeskort, förutsatt att kommissionen har antagit genomförandeakter om yrkeskort rörande detta yrke. Bestämmelsen, som har sin grund i artikel 4a i yrkeskvalifikationsdirektivet, aktualiseras således inte om sådana genomförandeakter saknas. Av andra stycket framgår att myndigheten inte ska utfärda ett yrkeskort, utan endast förbereda utfärdandet av ett yrkeskort, om yrkesutövaren avser att etablera sig i en annan stat eller där tillhan- dahålla tjänster inom ett säkerhetsyrke eller ett hälso- och sjuk- vårdsyrke som inte erkänns automatiskt. Den behöriga myndigheten ska utfärda ett europeiskt yrkeskort till en yrkesutövare som avser att etablera sig i och som inne- har en yrkeskvalifikation som ska erkännas enligt denna lag. Det- samma gäller om yrkesutövaren avser att tillfälligt tillhandahålla tjänster i inom ett yrke som har konsekvenser för säkerhet eller folkhälsa och som inte omfattas av automatiskt erkännande enligt 14–20 §. Första stycket gäller endast om Europeiska kommissionen har antagit genomförandeakter rörande detta yrke i enlighet med arti- kel 4a i yrkeskvalifikationsdirektivet. I paragrafen regleras rätten till yrkeskort för yrkesutövare som inte har förvärvat sina yrkeskvalifikationer i eller fått dem erkända här. Övervägandena finns i avsnitt 8.6. Bestämmelsen har sin grund i artikel 4d i yrkeskvalifikations- direktivet. I första stycket regleras den behöriga myndighetens skyldighet att utfärda ett yrkeskort med anledning av en begäran som har överförts från yrkesutövarens ursprungsstat. Av andra stycket framgår att bestämmelsen endast aktualiseras om kommissionen har antagit genomförandeakter om yrkeskort rörande ett specifikt yrke. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs om europeiskt yrkeskort. I paragrafen bemyndigas regeringen eller den myndighet som rege- ringen bestämmer att meddela föreskrifter om yrkeskort. Övervä- gandena finns i avsnitt 8.6 och 8.7. Kunskaper i det svenska språket Föreskrifter om krav på yrkesutövares kunskaper i det svenska språket får inte tillämpas på ett sätt som inskränker rätten till erkännande av yrkeskvalifikationer eller europeiskt yrkeskort enligt denna lag. Om det av särskild anledning i det enskilda fallet kan antas att en yrkesutövare, vars yrkeskvalifikationer har erkänts enligt denna lag eller som innehar ett europeiskt yrkeskort, saknar för yrket nödvändiga kunskaper i det svenska språket, får den behöriga myndigheten besluta att kontrollera kunskaperna innan tillträde till yrket beviljas. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om att kontroller av språkkunskaper för utövare av yrken inom hälso- och sjukvården får ske utan att kravet i andra stycket om särskild anledning i det enskilda fallet är uppfyllt. Paragrafen avser språkkrav och anger förutsättningarna för att behöriga myndigheter ska få genomföra språkkontroller. Över- vägandena finns i avsnitt 8.3.2. Bestämmelsen har sin grund i artikel 53 i yrkeskvalifikations- direktivet. I första stycket anges att föreskrifter om krav på yrkes- utövares kunskaper i det svenska språket inte får tillämpas på ett sätt som inskränker rätten till erkännande av yrkeskvalifikationer eller europeiskt yrkeskort enligt denna lag. Detta innebär att även om det i sektorsförfattning ställs krav på språkkunskaper för att tillträde till ett visst yrke ska beviljas, får sökandens brister i detta avseende inte beaktas vid prövningen av om yrkeskvalifikationerna ska erkännas eller yrkeskort utfärdas. Det måste dock i samman- hanget poängteras att bestämmelsen inte hindrar eller påverkar prövningen av krav på yrkeskvalifikationer som i sig avser just språkkunskaper, t.ex. avseende tolkar och lärare i ämnet svenska. Vidare bör det noteras att krav på kunskaper i svenska inte alls ställs för tillträde till alla reglerade yrken. Inom de sektorer där sådana krav inte ställs saknar denna bestämmelse relevans. I andra stycket begränsas myndigheternas möjligheter att genomföra språkkontroller till sådana situationer då det av särskild anledning i det enskilda fallet kan antas att en yrkesutövare saknar tillräckliga språkkunskaper. Uttrycket för yrket nödvändiga kun- skaper innebär att krav på språkkunskaper måste vara anpassade och proportionerliga i förhållande till det faktiska behov av sådana kunskaper som föreligger inom respektive yrke. Därmed tydliggörs att de bestämmelser om språkkunskaper som återfinns i vissa sektorförfattningar rörande reglerade yrken inte får tolkas och tillämpas på ett sätt som innebär att högre krav ställs än vad som är faktiskt är nödvändigt. Språkkontroller får således, enligt denna huvudregel, inte ske regelmässigt eller slentrianmässigt, utan endast om det under handläggningen av ärendet har framkommit särskilda omständigheter som tyder på att yrkesutövaren inte uppfyller språkkravet, till exempel om sökanden trots anmodan inte har gett in något intyg som styrker nödvändiga språkkunskaper. Det fram- går vidare av bestämmelsen att en myndighet, om förutsättningarna är uppfyllda, får besluta att kontrollera kunskaperna. En språk- kontroll får således inte genomföras enbart inom ramen för myn- dighetens faktiska handlande, utan ska först manifesteras i ett skriftligt, överklagbart beslut. Slutligen anges i bestämmelsen att ett sådant beslut får fattas först när yrkesutövaren har erhållit ett yrkeskort eller dennes yrkeskvalifikationer har erkänts. Ett beslut om språkkontroll får således inte fattas innan frågan om yrkeskort respektive yrkeskvalifikationerna har avgjorts, se även första stycket. Det finns däremot ingenting som hindrar att ett beslut om språkkontroll meddelas som beslutet om yrkeskort eller beslutet rörande yrkeskvalifikationerna. I tredje stycket bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om att kontroller av språkkunskaper för utövare av yrken inom hälso- och sjukvården får ske utan att kravet i 7 § andra stycket om särskild anledning i det enskilda fallet är uppfyllt. Bestämmelsen tydliggör att det i patientsäkerhetsförordningen och föreskrifter kan finnas undantag från förbudet i andra stycket mot mer regelmässiga språkkontroller, jfr artikel 53.3 första meningen i yrkeskvalifika- tionsdirektivet. Sådana föreskrifter får dock inte stå i strid med vad som anges i första stycket. Ett beslut om språkkontroll får således inte heller med stöd av sådana föreskrifter fattas innan frågan om sökandens yrkeskvalifikationer har avgjorts. Bestämmelser om sekretess finns i offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). I paragrafen lämnas en upplysning om att bestämmelser om sekre- tess finns i offentlighets- och sekretesslagen. Övervägandena finns i avsnitt 8.7 och 8.8. Beslut enligt denna lag gäller , om inte annat anges i beslutet. Paragrafen anger när beslut enligt lagen börjar gälla. Övervägan- dena finns i avsnitt 8.9. Beslut enligt denna lag får överklagas till allmän förvaltningsdom- stol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen reglerar rätten att överklaga beslut. Övervägandena finns i avsnitt 8.9. 14.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen Erkännande av utländska yrkeskvalifikationer Sekretess gäller för uppgift om en enskilds ekonomiska eller per- sonliga förhållanden som hänför sig till ärende enligt lagen (20xx:x) om erkännande av yrkeskvalifikationer, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller inte beslut i ärendet. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen, som är ny, reglerar sekretess för vissa uppgifter som hänför sig till ärenden enligt lagen (20xx:x) om erkännande av yrkeskvalifikationer. Övervägandena finns i avsnitt 8.8. Av första stycket framgår att sekretess gäller under vissa omstän- digheter för uppgifter om enskildas ekonomiska eller personliga förhållanden som hänför sig till ärende enligt lagen om erkännande av yrkeskvalifikationer. Uttrycket hänför sig till innebär att sekretessen inte endast gäller i det ärende om erkännande och hos den myndighet där uppgifterna har samlats in. Bestämmelsen är tillämplig även i andra sammanhang där uppgifterna därefter före- kommer, t.ex. i ärenden om legitimation eller annat behörighets- bevis eller hos en annan myndighet dit uppgifterna överlämnats. Sekretessen gäller med ett rakt skaderekvisit, nämligen endast om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Detta innebär en presumtion för offentlighet. Av andra stycket framgår att sekretessen inte gäller beslut i ären- det. Vidare framgår att sekretesstiden är högst . 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen om bevakningsföretag En enskild person som tillfälligt bedriver bevakningsverksamhet eller utbildning i har, utan hinder av 3 §, auktorisation för verksamheten om han eller hon 1.har gett in en fullständig förhandsanmälan,