sou · H2B352d2 · 2014-07-03 00:00:00 — kan, genom att använda försäljnings- verktyget, broinstitutsverktyget eller avskiljandeverktyget, överföra verksamhet till en förvärvare, ett broinstitut eller ett till- gångsförvaltningsbolag. Av första stycket framgår att resolutions- myndigheten i dessa situationer får besluta att företaget under resolution ska tillhandahålla vissa tjänster till en sådan mottagare om det är nödvändigt för att den verksamhet som har överförts ska kunna drivas på ett effektivt sätt. Ett sådant behov torde främst aktualiseras om kritisk verksamhet har överförts. Det kan t.ex. handla om IT-tjänster. I andra stycket anges att resolutionsmyndigheten får besluta att även andra koncernföretag ska tillhandahålla sådana tjänster och resurser. Ett beslut enligt paragrafen kan fattas för att kräva fortsatt tillgång till sådana tjänster som företaget under resolution hade tillgång till för resolution. Beslutet kan även innebära att andra typer av tjänster ska tillhandahållas, dvs. sådana som inte tillhandahölls för resolution. Av artikel 65.5 i resolutionsdirektivet framgår att ska utarbeta riktlinjer om vilka tjänster och resurser som ska anses nödvändiga för att en mottagare ska kunna bedriva den verksamhet som överförs till den på ett effektivt sätt. För att få en fullständig bild av regleringen måste hänsyn tas till Ebas kommande riktlinjer. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen genomför delar av artikel 65.1 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att resolutionsmyndigheten får fatta ett beslut enligt 1 § utan hinder av att det företag som ska tillhanda- hålla tjänsterna är försatt i konkurs eller har gått i likvidation. Ett sådant beslut kan leda till att en konkursförvaltare tvingas fortsätta driften av verksamheten i ett konkursbolag längre än vad som annars skulle följa enligt 7 kap. 8 § första stycket konkurslagen (1987:672). Det kan också medföra att en likvidation inte kan slutföras genom skifte enligt exempelvis 25 kap. 38 § aktiebolags- lagen (2005:551) (ABL) förrän beslutet om tillhandahållande av tjänster har upphört att gälla. Paragrafen avser också den situationen att ett företag under likvidation försätts i konkurs som likvidation genom- förs (se 25 kap. 36 § ABL). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen genomför artikel 65.4 i resolutionsdirektivet. Särskilda villkor ska tillämpas på tillhandahållandet av tjänster och resurser enligt 1 §. Av första stycket framgår att om företaget under resolution redan före tidpunkten för resolution hade ingått ett avtal med ett koncernföretag om tillhandahållande av sådana tjänster eller resurser så ska de villkor som gäller enligt det avtalet gälla även vid tillhandahållandet av tjänsterna eller resurserna till mottagaren av den överförda verksamheten. I andra stycket regleras situationen att det inte finns något sådant avtal. Det kan t.ex. vara så att företaget under resolution aldrig har ingått något avtal om sådana tjänster med ett koncernföretag eller så kan avtalet ha löpt ut. Andra stycket blir också tillämpligt om det är företaget under resolution som ska tillhandahålla tjänsterna eller resurserna till mottagaren. Dessa tjänster eller resurser ska då tillhandahållas på skäliga villkor. Med detta avses bl.a. att det före- tag som tillhandahåller tjänsterna eller resurserna erhåller mark- nadsmässig ersättning. Vad som utgör skäliga villkor i det enskilda fallet får prövas utifrån de konkreta omständigheter som då föreligger. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen genomför artikel 65.2 i resolutionsdirektivet. Ett företag under resolution kan ingå i gränsöverskridande koncerner. Situationen skulle t.ex. kunna vara den att ett företag som är under resolution i har ett dotterföretag i . Dotterföretaget har tillhandahållit företaget under resolution vissa tjänster. Om den tyska resolutionsmyndigheten inom ramen för resolutionsförfarandet i har beslutat att överföra viss verksamhet till en privat köpare och därefter beslutar att det svenska dotterföretaget ska tillhandahålla den privata köparen de tjänster som den tidigare tillhandahöll företaget under resolution så gäller inte det beslutet per automatik i . Den tyska resolutionsmyndigheten måste då ansöka om att det beslut som den fattat gäller i . För att resolutionsförfarandet ska fungera effektivt även vid gränsöverskridande situationer torde resolutions- myndigheten regelmässigt godkänna sådana beslut. resolutionsmyndigheten kan framställa en motsvarande begäran till en utländsk resolutionsmyndighet inom EES. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 10.6. Paragrafen genomför delar av artiklarna 67.1 och 67.2 i resolutions- direktivet Av bestämmelsen framgår att resolutionsmyndigheten får begära att, och ytterst förelägga, den som i samband med en överföring har mottagit egendom vidtar åtgärder för att en åtgärd ska få verkan. Denne har rätt till skälig ersättning för kostnader för arbete och utlägg. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 22.5.9. Paragrafen genomför artikel 2.1.57 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår vad som menas med skuldnedskrivnings- verktyget och vilka huvudsakliga åtgärder som vidtas inom ramen för verktyget. Med berört moderföretag menas ett sådant moderföretag till det företag som är försatt i resolution som anges i artikel 2.1.79 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen behandlat i avsnitt 15.2. Paragrafen genomför delar av artikel 44 i resolutionsdirektivet. Paragrafen anger att de skulder som får skrivas ned eller kon- verteras genom skuldnedskrivningsverktyget är skulder som är övriga primärkapitalinstrument och supplementärkapitalinstrument (relevanta kapitalinstrument) eller kvalificerade enligt definitionen i 2 kap. 2 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.2. Paragrafen genomför artiklarna 43.2 och 43.3 i resolutions- direktivet. Av paragrafen framgår i vilket syfte som skuldnedskrivnings- verktyget får användas. Av första stycket 1 framgår att skuldnedskrivningsverktyget får användas för att rekonstruera företaget under resolution. En förut- sättning för att verktyget för ska få användas i detta syfte är att det finns rimliga utsikter att åtgärderna kommer att lyckas med att återge företaget dess långsiktiga livskraft. Det är ett tämligen lågt ställt krav, men det måste självfallet finnas konkreta omständig- heter som stödjer bedömningen. Av 5 § framgår det att det ska upprättas en omstruktureringsplan när skuldnedskrivnings- verktyget används för att rekonstruera företaget under resolution. Enligt första stycket 2 får skuldnedskrivningsverktyget användas tillsammans med broinstitutsverktyget. När broinstitutsverktyget används kommer tillgångar och skulder eller aktier överföras, exempelvis för att upprätthålla kritiska verksamheter. Resolutions- myndigheten får då använda skuldnedskrivningsverktyget dels för att minska kapitalbeloppet av skulder för att värdet på de tillgångar som överförs inte ska understiga beloppet av de skulder som överförs, alternativt, vid en överföring av företagets aktier, i syfte att substansvärdet i företaget under resolution inte ska vara mindre än noll (nedskrivning), dels för att kapitalisera broinstitutet (konvertering). Enligt första stycket 3 får dessutom skuldnedskrivningsverktyget användas i kombination med försäljningsverktyget och avskiljande- verktyget. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.3. Paragrafen genomför artiklarna 43.4 i resolutionsdirektivet. Av bestämmelsens första stycke framgår att resolutions- myndigheten när det tillämpar skuldnedskrivningsverktyget i syfte att rekonstruera företaget under resolution och om detta företag är en sparbank får besluta att ombildas till aktiebolag. Andra stycket anger hur ombildningen ska gå till. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 15.2. Paragrafen genomför artiklarna 51.1 och 52.4 i resolutions- direktivet. Paragrafen anger att när skuldnedskrivningsverktyget används för att rekonstruera ett företag under resolution enligt 3 § första stycket ska en omstruktureringsplan upprättas som ska beskriva de åtgärder som ska vidtas för att återge företaget dess livskraft. ska utarbeta tekniska standarder för tillsyn som närmare ska specificera innehållet i en omstruktureringsplan. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 15.4. 6–12 §§ Paragrafen genomför artiklarna 51.2, 52.1, 52.3, 52.7, 52.9 och 52.10 i resolutionsdirektivet. Bestämmelserna anger hur upprättandet av en omstrukturerings- plan ska gå till. Om resolutionsmyndigheten efter samråd med inte godkänner en omstruktureringsplan eller beslutar att det inte finns utsikter att godkänna planen kan inte resolutionen avslutas. måste i en sådan situation överväga andra resolutionsåtgärder som exempelvis en överföring av delar av företagets verksamhet till ett broinstitut. Bestämmelserna har behandlats i avsnitt 15.4. Paragrafen genomför artikel 52.2 i resolutionsdirektivet. Paragrafen anger vad som gäller särskilt för omstrukturerings- planer om skuldnedskrivningsverktyget, eller motsvarande verktyg i ett annat land inom EES, ska användas för att rekonstruera två eller flera företag inom samma koncern. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 15.4. Paragrafen genomför artiklarna 46.1, 46.2 och 59.10 i resolutions- direktivet. Av paragrafen framgår att innan resolutionsmyndigheten använder skuldnedskrivningsverktyget ska den först fastställa dels det belopp som relevanta kapitalinstrument och kvalificerade skulder behöver skrivas ned för att substansvärdet i företaget under resolution ska vara lika med noll, dels det belopp med vilket relevanta kapitalinstrument och kvalificerade skulderna behöver konverteras till aktier eller andra äganderättsinstrument. Av bestämmelsen framgår vilka kriterier som ska ligga till grund för det belopp som fastställs för ett företag under resolution och för ett broinstitut. Att omfattningen av konverteringen ska bedömas utifrån att bevara ett tillräckligt marknadsförtroende för företaget under resolution eller broinstitutet kan exempelvis handla om att dessa företag ska kunna erhålla marknadsfinansiering på likartade villkor som jämförbara företag. Ett broinstitut får driva verksamhet även om det inte uppfyller alla auktorisationskrav i början av sin verksamhet se 19 kap 14 §. Denna undantagsmöjlighet innebär inte att resolutionsmyndigheten ska låta bli att besluta om nedskrivning eller konvertering i den omfattning som behövs för att broinstitutet ska uppnå kraven. Vid bedömning av kapitalbehovet för ett broinstitut ska hänsyn tas till eventuella kapitalbidrag från resolutionsreserven. Begreppet kvalificerade skulder behandlas i 2 kap. 2 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.6. Paragrafen genomför artikel 46.2. Av bestämmelsen framgår hur bedömningen av kapitalbehovet för ett tillgångsförvaltningsbolag ska gå till. Bedömningen ska utgå från en försiktig bedömning av hur mycket kapital som tillgångsförvaltningsbolaget behöver ha för att kunna finansiera sig på marknaden och kunna genomföra avvecklingen av tillgångarna . Med försiktig bedömning avses att säkerställa att tillgångsförvaltningsbolaget inte ska få kapitalbrist och därigenom tvingas avveckla verksamheten på ett sätt som inte fullt ut uppnår syftena med bolagets bildande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.6. Paragrafen genomför artiklarna 48.1 och 48.2 i resolutions- direktivet. Bestämmelsen anger i vilken ordningsföljd som skulder ska tas i anspråk för nedskrivning och konvertering. I bestämmelsen erinras att innan någon borgenär drabbas av förluster eller får sin fordran helt eller delvis konverterad ska ägarna först bära förluster genom vidtagandet av åtgärder i 11 kap. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.7. Paragrafen genomför artiklarna 63.1 e och f och 59.2. Bestämmelsen anger vad resolutionsmyndigheten får besluta om i syfte att skriva ned eller konvertera skulder. Den sänkning som görs av kapitalbeloppet ska vara permanent. Vid en nedskrivning av kapitalbeloppet följer det också av detta att det inte får finnas några kvarstående skulder till innehavaren med anledning av nedskrivningen. Av att det är fråga om en nedskriv- ning följer också att det inte ska utgå någon ersättning för ned- skrivning som sker utan samband med konvertering. Om kapital- instrument konverteras till aktier får dock borgenärerna kom- pensation för den minskning av borgenärens fordran som sker. Hur ersättningen beräknas framgår av 20 §. En motsvarande bestämmelse finns rörande nedskrivning eller konvertering av relevanta kapitalinstrument i 6 kap 14 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 15.8 och 15.9. Paragrafen genomför artikel 49.2 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen anger att derivatavtal ska avslutas innan en skuld hänförlig till det avtalet skrivs ned eller konverteras. I 15 kap.5 § anges den rätt som resolutionsmyndigheten har att avsluta derivatavtal. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.12. Paragrafen genomför artikel 63.1 i i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att resolutionsmyndigheten får förelägga ett företag under resolution eller dess moderföretag att ge ut nya aktier eller andra äganderättsinstrument. Syftet med att företaget ska ge ut nya aktier är exempelvis för att kunna tillföra kapital från resolutionsreserven enligt 28 kap 1 § eller ge ett statligt kapitaltillskott enligt 23 kap 1 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.11. Paragrafen genomför artikel 50.2 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen anger vad som gäller för den konverteringskurs som ska tillämpas. Med konverteringskurs menas den faktor som fastställer det antal aktier eller andra äganderättsinstrument som en skuld i en särskild skuldklass ska konverteras till, med hänvisning till antingen ett enda skuldinstrument i skuldklassen i fråga eller till ett särskilt värde per enhet av en fordran. För att konverteringskursen ska innebära en kompensation för borgenärerna som är förenlig med 2 kap. 15 § andra stycket regerings- formen ska den ge full ersättning för det belopp som en borgenärs fordran minskar med till följd av konverteringen. ska utarbeta riktlinjer för fastställande av konverteringskurser. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.10. Paragrafen genomför artiklarna 50.1 och 50.3. Bestämmelsen anger under vilka förutsättningar som resolutions- myndigheten får besluta om olika konverteringskurser. ska ta fram riktlinjer om tillämpningen av olika kon- verteringskurser. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.10. Paragrafen genomför artikel 53.1 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen behandlar den rättsverkan som resolutions- myndighetens beslut om nedskrivning och konvertering enligt 17– 21 §§ har för berört företag, berörda ägare och berörda borgenärer. Av andra stycket framgår den kapitalökning som konverteringen eller ett förläggande om nyemission innebär ska, i enlighet med vad som gäller i exempelvis aktiebolagslagen, vara fastställd när den har blivit registrerad. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.11. 23 och 24 §§ Paragrafen genomför artikel 47.4 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen anger vad som sker om skuldnedskrivnings- verktyget används för att konvertera skulder till aktier i sådan omfattning att innehavet kräver tillstånd. Det sakliga innehållet motsvaras av 18 kap. 14 och 15 §§. Därför hänvisas till författningskommentarerna till de bestämmelserna. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.13. Paragrafen genomför artikel 53.2 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen behandlas utförligt i avsnitt 15.14. Paragrafen genomför artikel 44.3 första stycket i resolutions- direktivet. Av paragrafen framgår under vilka förutsättningar kvalificerade skulder får undantas från nedskrivning eller konvertering. De skulder som berörs får undantas helt eller delvis. Det betyder att de får undantas helt eller till en viss procentsats. Man kan också tänka sig att vissa skulder undantas från nedskrivning men inte från konvertering Den första punkten avser sådana fall då det helt enkelt inte är möjligt att skriva ned en kvalificerad skuld. Så kan exempelvis vara fallet om tredjelands lagstiftning förhindrar det. Andra–fjärde punkterna rör olika situationer har nära samband med resolutionsändamålen, se 8 kap. 1 §. Andra punkten handlar om att företaget som sådant inte kan tillhandahålla kritiska verksamheter eller affärsverksamhet som är viktig för företagets intjäning eller lönsamhet, om inte undantag görs. Enligt den tredje punkten får undantag göras för att undvika omfattande spridning av negativa effekter som kan ge upphov till allvarliga störningar i det finansiella systemet. Om begreppet allvarliga störningar se 8 kap 1 §. Nedskrivning av vissa kvalificerade skulder kan också ge upphov till värdeförstörelse. Om värdeförstörelsen är tillräckligt omfattande kommer det ekonomiska utfallet för borgenärerna bli sämre än om inte någon nedskrivning eller konvertering görs. I fjärde punkten finns det ett en bestämmelse som gör det möjligt att göra undantag i sådana fall. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.15. Paragrafen genomför artikel 44.9 i resolutionsdirektivet. Paragrafen anger några omständigheter som resolutions- myndigheten ska beakta när den överväger att undanta vissa skulder eller skuldslag från nedskrivning eller konvertering enligt Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.15. Paragrafen genomför artikel 44.3 andra stycket i resolutions- direktivet. Om inte något undantag görs ska samtliga kvalificerade skulder skrivas ned eller konverteras i den omfattning som behövs. Hur stor nedskrivningen eller konverteringen behöver vara framgår av 14 § som anger hur resolutionsmyndigheten ska räkna fram hur stor nedskrivningen respektive konverteringen behöver vara. Om vissa skulder undantas ska som huvudregel de andra borge- närerna bara bära sin andel av de totala skulderna. paragraf framgår emellertid resolutionsmyndigheten får besluta att de undantagna skuldernas andel helt eller delvis kan fördelas mellan en eller flera av de inte undantagna skulderna. Det senare får endast göras om det inte leder till att någon borgenär får ett sämre ekonomiskt utfall än vid en konkurs. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.15.1. Paragrafen genomför artiklarna 44.4, 44.5 och 44.8 i resolutions- direktivet. Av paragrafen framgår under vilka förutsättningar som det är möjligt att låta exempelvis ge bidrag från resolutionsreserven eller från alternativa finansieringskällor för att kompensera för undantag som har beslutats enligt 26 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.15.2. Paragrafen genomför artikel 44.4 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att det belopp som resolutionsreserven får skjuta till är begränsat i två olika avseenden. Resolutions- reserven får för det första inte bidra med ett större belopp än de undantagna fordringarna skulle ha burit. Dessutom får bidraget inte vara större än det belopp för förlustabsorbering och kapitalisering som fastställts enligt 14 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 15.15.2. 31 och 32 §§ Paragraferna genomför artiklarna 44.6 och 44.7 i resolutions- direktivet. Bestämmelserna anger förutsättningarna för resolutions- myndigheten att besluta om att resolutionsreserven ska ge ett bidrag till resolutionen av ett företag och hur detta bidrag får finansieras beroende på bidragets storlek i relation till företagets skulder och egna kapital. Bestämmelserna behandlas i avsnitten 15.15.2 och 15.15.3. Paragrafen genomför artikel 44.12 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår resolutionsmyndighetens underrättelse- skyldighet till kommissionen om den dels beslutar om att undanta kvalificerade skulder, dels beslutar om ett bidrag från resolutions- reserven enligt 29 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 15.15.2 och 15.15.3. Paragrafen genomför artiklarna 37.10, 57.1 och 58.2 i resolution- direktivet. Bestämmelsen anger vilka former som staten, genom tillämp- ning av de statliga stabiliseringsverktygen, kan tillhandahålla statligt stöd från andar källor än resolutionsreserven. Kommissionen ska, enligt skäl 57, när den bedömer om statligt stöd ska godkännas, vilket är en förutsättning för att de statliga stabiliseringsverktygens ska få användas, bedöma om det föreligger en mycket exceptionell situation med en systemkris. En systemkris definieras i artikel 2.1.30 som störningar i det finansiella systemet som skulle kunna medföra allvarliga negativa konsekvenser för den inre marknaden och realekonomin. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.2. Paragrafen genomför artiklarna 37.10, 56.2 och 56.4. Av paragrafen framgår, förutom vad som gäller enligt 1 §, förutsättningarna för att regeringen får besluta om användningen av de statliga stabiliseringsverktygen och den process varmed förut- sättningarna ska fastställas. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 16.3. 3 och 4 §§ Paragrafen genomför artiklarna 57.2, 57.3 och 58.3 i resolutions- direktivet. Bestämmelserna behandlar hur regeringen ska se till att det statliga ägandet som uppstår till följd av beslut om statligt stöd enligt 1 § förvaltas och avvecklas. Bestämmelserna behandlas i avsnitt 16.4. Paragrafen genomför artikel 2.1.97–2.1.99 och delar av artikel 76.2 i resolutionsdirektivet. Av första punkten framgår vad som avses med arrangemang om strukturerad finansiering. Med sådana arrangemang avses t.ex. avtal som omfattar säkerställda obligationer och avtal om värde- papperisering. Det centrala är att den säkerhet som har ställts för de emitterade värdepapprena avser en viss avskild säkerhetsmassa. Arrangemang om strukturerad finansiering omfattar även sådana finansiella instrument som används för att säkra tillgångar som ingår i säkerhetsmassan och som är säkrade på ett sätt som motsvarar det som gäller för säkerställda obligationer. Med sådana finansiella instrument avses t.ex. derivatavtal enligt lagen (2003:1223) om utgivning av säkerställda obligationer. Även utländska mot- svarigheter till sådana instrument omfattas. Av andra punkten framgår vad som avses med arrangemang om säkerheter. Sådana arrangemang omfattar bl.a. pantavtal och säker- hetsöverlåtelser. Även andra säkerhetsrätter omfattas av defini- tionen. I tredje punkten definieras arrangemang om säkerhetsöver- låtelser. Sådana arrangemang uppstår vanligtvis genom avtal och innebär att äganderätten till, eller en rätt att förfoga över, en viss tillgång övergår till den som tar emot säkerheten. I definitionen ingår bl.a. så kallade återköpsavtal eller repor. Sådana avtal innebär att värdepapperet säljs som säljaren förbinder sig att återköpa papperet till ett överenskommet pris. Denna typ av avtal kan användas i syfte att ge förvärvaren en säkerhet. Punkten 4 anger vad som ska avses med kvittningsarrangemang. Ett sådant arrangemang kan t.ex. ge en motpart till ett företag under resolution rätt att kvitta en fordran som företaget har på motparten mot en fordran som motparten har på företaget. Rätt till kvittning följer enligt svensk rätt av allmänna rättgrundsatser, men kan uppstå på annat sätt enligt utländska rättsordningar. I punkten 5 definieras nettningsarrangemang. Ett sådant arrangemang uppstår vanligtvis genom avtal och innebär att ett antal fordringar eller förpliktelser omvandlas till en enda netto- fordran eller nettoförpliktelse. Ett nettningsarrangemang kan också innebära att slutavräkning ska ske, dvs. att förpliktelser mellan parterna ska slutavräknas. Sådana arrangemang innebär typiskt sett att den tidpunkt vid vilken parterna ska uppfylla sina förpliktelser enligt ett avtal tidigareläggs, så att de antingen ska infrias och uttrycks som en förpliktelse att betala ett belopp som motsvarar deras beräknade aktuella värde, eller upphävs och ersätts med en förpliktelse att betala samma belopp. Det kan också uttryckas som att en beräkning görs av vad varje part är skyldig den andre med avseende på dessa förpliktelser och att en nettosumma ska betalas av den part som har den största skulden till den andra parten. Av punkten 6 framgår vad som avses med partiell överföring. En sådan överföring omfattar endast vissa av de tillgångar, rättigheter och förpliktelser som tillhör ett företag under resolution.