sou · H2B369 · 2014-10-02 00:00:00 — Paragrafen genomför tillsammans med 2 och 3 §§ artikel 38.1 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 7.8. Leverantörers utnyttjande av andra företags kapacitet 4 § En leverantör får vid behov och för fullgörandet av en specifik koncession utnyttja andra företags kapacitet för att uppfylla tillämpliga krav för val av leverantörer som avser yrkesmässig och teknisk kapa- citet samt ekonomisk och finansiell ställning enligt 2 §. Andra företags kapacitet får utnyttjas enligt första stycket oavsett den rättsliga arten av förbindelserna mellan leverantören och företa- gen. Förbindelserna ska dock visa att leverantören kommer att kunna förfoga över de nödvändiga resurserna under fullgörandet av kon- cessionen. Paragrafen genomför artikel 38.2 första meningen i direktivet. Den motsvarar delvis 14 kap. 9 § och 14 kap. 16 § LUF. 5 § En leverantör kan till stöd för att denne uppfyller tillämpliga krav enligt 2 § genom utnyttjande av andra företags kapacitet lämna ett dokument av vilket det framgår att företagen åtar sig att ställa nöd- vändiga resurser för koncessionens fullgörande till leverantörens förfo- gande. Paragrafen genomför artikel 38.2 andra meningen. Den motsvarar 15 kap. 17 § . 2–5 §§ ska läsas i ljuset av skäl 63 i direktivet. De avser sam- mantagna en upphandlande myndighets och enhets möjlighet att ställa krav på en leverantör yrkesmässighet och tekniska kapacitet samt finansiella och ekonomiska ställning. I skäl 63 betonas vidare särskilt vikten av att leverantörer ska kunna visa att de uppfyller kraven genom hänvisningar till andra företags kapacitet. Paragra- ferna är utformade med utgångspunkt i ordalydelsen av artikel 38.1 Artikeltexten synes dock endast avse kontroller av de krav som ställts, medan skäl 63 tydligt avser vilka krav som får ställas. Utredningen finner därför sammanfattningsvis att förevarande direktivtext och paragrafer ska tolkas så att det av dem följer att myndigheten eller enheten har att ställa krav på ekonomisk och finansiell ställning m.m. men att dessa får utformas efter myndig- hetens eget skön så länge de är relevanta och proportionerliga i förhållande till koncessionsföremålet. I paragraferna anges uttryckligen att myndigheten eller enheten ska kontrollera att kraven uppfylls och anger vidare vad som ankommer på leverantören för att visa detta. Uppenbart har unionslagstiftaren fäst extra vikt vid att en leverantör ska kunna visa sin kapacitet med stöd av andra företag. Dock anges inte spe- cifikt i direktiven eller i förevarande paragrafer vad villkoren ska gälla. Det finns inte några hinder för leverantörer att åberopa andra företags kapacitet. Visserligen anges i skäl 63 att ett sådant hinder skulle kunna finnas under exceptionella omständigheter. Men eftersom det citerade uttrycket inte återfinns i artikeltexten har utredningen avstått från att tynga lagtexten med detta begrepp. För kommentarer i övrigt till 2–5 §§, se kommentarerna till 52, 73 och 74 §§ i avsnitt 14.1 och till 54 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. För överväganden, se även i tillämpliga delar avsnitt 7.3, 7.8 och 8.4 i samma betänkande. 6 § Myndigheten eller enheten får besluta att leverantörerna och de företag vars kapacitet leverantören avser att utnyttja ska vara solida- riskt ansvariga för fullgörandet av kontraktet, om kapaciteten som ska utnyttjas avser ekonomisk och finansiell ställning enligt 2 §. Paragrafen genomför artikel 38.2 tredje meningen i direktivet och motsvarar 15 kap. 19 § andra stycket och 14 kap. 18 § LUF, se vidare kommentarerna till 76 § andra stycket i av snitt 14.1 och till 52 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 7 § Under de villkor som följer av 4–6 §§ kan också en grupp av leverantörer enligt 4 kap. 7 § åberopa kapaciteten hos deltagarna i gruppen eller andra företag. Paragrafen genomför artikel 38.3 i direktivet och motsvarar 14 kap. 19 § LUF, se vidare författningskommentarerna till 57 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 1 § En upphandlande myndighet eller enhet ska tilldela en koncession på grundval av de tilldelningskriterier som anges i 2 §. Paragrafen genomför tillsammans med 2 § artikel 41.1 i direktivet. Den har ingen motsvarighet i och men kan jämföras med 16 kap. 1 § och 15 kap. 1 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 7.9. Av paragrafen framgår att en koncession ska tilldelas med utgångspunkt i de kriterier som fastställs i enlighet med 2 §. Det finns till skillnad från bestämmelserna i och LUF inget angi- vet krav på att det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet på grundval av pris eller kostnad ska väljas. Detta innebär emellertid inte att tilldelningen kan ske helt fritt. De tilldelningskriterier som ställs upp i enlighet med 2 § måste vara uppfyllda. I skäl 73 i direk- tivet framhålls att kriterierna för tilldelning, i syfte att säkerställa öppenhet och likabehandling, bör uppfyllda vissa normer. Dessa normer kan hänvisa till faktorer som i och för sig inte är rent eko- nomiska, men som ändå påverkar värdet av ett anbud ur den upp- handlande myndighetens eller enhetens synvinkel. Normerna ska dock vara sådana att det är möjligt att fastställa allmänna ekono- miska fördelar för myndigheten eller enheten. Vidare ska, enligt angivna skäl, kriterierna möjliggöra effektiv konkurrens och åtföl- jas av krav som kan styrkas och kontrolleras på ett effektivt sätt. Det finns dock inget som hindrar att den upphandlande myndig- heten eller enheten anger att det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet ska antas. Tilldelningskriterierna ska anges i koncessionsmeddelandet eller något annat koncessionsdokument, vilket framgår av punkt 9 i bilaga V till direktivet. 1.ska vara förenliga med de principer som anges i 4 kap. 1 §, 2.ska säkerställa att anbuden bedöms i konkurrens med varandra i syfte att fastställa allmänna ekonomiska fördelar för den upphand- lande myndigheten eller enheten, 3.ska ha koppling till koncessionsföremålet, och 4. får inte ha en sådan utformning att myndigheten eller enheten får en obegränsad valfrihet vid utvärderingen av anbuden. Tilldelningskriterierna ska också innehålla krav som gör det möj- ligt för myndigheten eller enheten att med stöd av 3 § kontrollera de uppgifter som lämnas. De får innefatta miljökriterier, sociala kriterier eller kriterier avse- ende innovation. 3 § Den upphandlande myndigheten eller enheten ska kontrollera om anbuden uppfyller tilldelningskriterierna. Paragraferna genomför tillsammans med 1 § artikel 41.1 och 41.2 i direktivet. De motsvarar delvis 16 kap. 5 § och 15 kap. 5 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 7.9. I 2 § första stycket anges hur tilldelningskriterierna ska utformas. De framgår av punkterna 1–4 att syftet med reglerna är att kriteri- erna ska ge myndigheten eller enheten möjligheten att uppnå en effektiv upphandling inom regelverkets ram. Sålunda inleds upp- räkningen i första stycket med en hänvisning till de allmänna prin- ciperna för upphandling och följs upp av den andra punkten som betonar vikten av att konkurrens verkligen uppnås. I punkt 2 görs också en hänvisning till att kriterierna ska bidra till att fastställa allmänna ekonomiska fördelar för den upphandlande myndigheten eller enheten. Det framstår för utredningen som oklart vad preci- seringen till allmänna egentliga innebär. Det förefaller som en överflödig precisering som inte bidrar till bestämmelsens tydlighet. Men eftersom den finns i direktivtexten, och det inte kan uteslutas att den kan få någon betydelse, har utredningen valt att använda den. Vidare finns en hänvisning i direktiven att anbuden ska säker- ställa verklig konkurrens. Just den preciseringen synes överflödig och kan knappast medföra något mervärde i sak. Den behöver alltså inte införas. I punkt 3 sägs att kriterierna ska ha en koppling till konces- sionsföremålet. I direktivtexten anges att det ska finnas ett sam- band. Såvitt utredningen kunnat finna är dock begreppet kopp- ling det som oftast används av . Därför och då det har en tydligare innebörd har utredningen valt detta begrepp. I punkt 4 betonas att kriterierna inte får ge utrymme för god- tycke. I andra stycket anges att kriterierna ska utformas så att de kan kontrolleras. Bestämmelsen hänger samman med den skyldighet som en myndighet eller enhet har att kontrollera uppställda villkor. Den skyldigheten anges i 3 §. Frånsett att denna skyldighet slås fast redan i artikel 41.2 måste konstateras att en sådan kontroll stämmer överens med vanligt affärsmässigt beteende. 4 § De upphandlande myndigheterna och enheterna ska ange tilldel- ningskriterierna i fallande prioritetsordning. Om det i ett anbud föreslås en innovativ lösning med funktionella prestanda på en synnerligen hög nivå, som den upphandlande myndigheten eller enheten inte hade kunnat förutse får myndigheten eller enheten ändra prioritetsordningen om det finns särskilda skäl för detta. En sådan ändring ska medföra att de nya möjligheter som den innovativa lösningen föreslår kan beaktas. Ändringen av prioritetsordningen får inte göras på ett sätt som leder till diskriminering. Paragrafen genomför tillsammans med 5 § artikel 41.3 i direktivet. Den har ingen direkt motsvarighet och . Övervägandena finns i avsnitt 7.9. ILUK-direktivet finns inga bestämmelser om viktning av till- delningskriterier. I stället ska kriterierna anges i fallande prioritets- ordning enligt den angivna artikeln som genomförs i första stycket Bestämmelsen motsvarar vad som i undan- tagsfall kan tillämpas vid upphandling enligt eller LUF, när det inte är möjligt att ange kriteriernas inbördes vikt (16 kap. 9 § och ). Iandra stycket lämnas en möjlighet för den upphandlande myn- digheten eller enheten att ändra prioritetsordningen. Det är uppen- bart att en sådan ändring får göras endast efter en restriktiv pröv- ning eftersom den berör något av de grundläggande momenten i en upphandling. Det förutsätts således i direktivet dels att behovet av ändringen beror på att något anbud ger anledning till detta, dels att ändringen får göras endast i undantagsfall. Vad först gäller anbudets innehåll sägs att detta ska innefatta en lösning med funktionella prestanda på en exceptionell nivå. Detta uttryck används också i den engelska och franska versionen. Med ledning av den tyska versionen har utredningen valt det tydligare uttrycket synnerligen hög nivå. Det räcker dock inte att detta krav är uppfyllt. I direktivet sägs att prioritetsordningen i så fall visserli- gen får ändras men endast i undantagsfall. Vilka dessa kan vara sägs inte. Utredningen har valt att låta den avsedda restriktiviteten komma till uttryck genom att här använda särskilda skäl. Vilka sådana skäl kan vara får rättstillämpningen avgöra. I tredje stycket anges att ändringen inte får leda till diskrimine- ring, vilket motsvarar vad som anges i direktivet. Upplysningen synes dock onödig eftersom i fall en ändring skulle leda till diskri- minering skulle den stå i strid med de allmänna principerna för upphandling. 5 § Om den upphandlande myndigheten eller enheten ändrar priori- tetsordningen enligt 4 § andra stycket ska myndigheten eller enheten informera samtliga anbudsgivare om ändringen och utfärda en ny inbjudan att lämna anbud. Vid anbudsinbjudan ska de minimitids- frister som anges 9 kap. 2 § andra stycket beaktas. Om tilldelningskriterierna offentliggjorts vid annonseringen av koncessionsmeddelandet ska den upphandlande myndigheten eller enheten annonsera ett nytt koncessionsmeddelande med den nya prio- ritetsordningen. Vid annonseringen av koncessionsmeddelandet ska de minimitidsfrister som anges 9 kap. 2 § första stycket beaktas. Paragrafen genomför tillsammans med 4 § artikel 41.3 i direktivet. Några motsvarande bestämmelser i och LUF finns inte Övervägandena finns i avsnitt 7.9. Av paragrafen framgår att den upphandlande myndigheten eller enheten efter en ändring av prioritetsordningen enligt 4 § måste informera anbudsgivarana om den nya prioritetsordningen och låta dem komma in med nya anbud. Vid denna anbudsinbjudan gäller samma minimitidsfrist som för att komma in med anbud när förfa- randet sker i successiva steg, dvs. från den dag informa- tionen med en ny anbudsinbjudan avsändes. Om tilldelnings- kriterierna offentliggjorts genom annonseringen av koncessions- meddelandet måste en ny annonsering av koncessionsmeddelandet med den nya prioritetsordningen göras efter en ändring av aktuellt slag. Tidsfristen för mottagande av anbud ska då vara minst från den dag koncessionsmeddelandet skickades. När en leverantör anlitar underleverantörer för att fullgöra en koncession 1 § En leverantör får för fullgörandet av en koncession som denne har tilldelats anlita underleverantörer som ska fullgöra koncessionen i enlighet med de skyldigheter som avses i 4 kap. 4 §. Paragrafen genomför artikel 42.1, 42.4 och 42.6 i direktivet och motsvarar 17 kap. 2 § och 16 kap. 2 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Av bestämmelsen framgår att en leverantör som tilldelats en koncession får anlita underleverantörer för utförandet av konces- sionen. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som de motsva- rande bestämmelserna i och LUF, se vidare kommentarerna till 95 § i avsnitt 14.1 och till 90 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Uppgifter om hur leverantören planerar att koncessionen ska fullgöras 2 § En upphandlande myndighet eller enhet får begära att leveran- törer ska lämna in uppgifter om hur stor del av koncessionen som leverantören kan komma att fullgöra genom att anlita underleveran- törer enligt 1 §, och de underleverantörer som leverantören avser att anlita för att fullgöra koncessionen i den delen. Paragrafen genomför tillsammans med 3 § artikel 42.2 i direktivet och motsvarar 17 kap. 3 § och 16 kap. 3 § LUF. Över- vägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller regler om vilka uppgifter den upphand- lande myndigheten eller enheten kan begära att anbudsgivaren lämnar in när en del av koncessionen kan komma att fullgöras genom anlitande av underleverantörer. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som de motsvarande bestämmelserna i och LUF, se vidare kommentarerna till 96 § i avsnitt 14.1 och till 91 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 3 § Myndigheten eller enheten ska i något av koncessionsdokumenten ange de uppgifter leverantörerna ska lämna in till myndigheten eller enheten enligt 2 §. Paragrafen genomför den del av artikel 42.2 i direktivet som avser offentliggörande och motsvarar delvis 17 kap. 5 § och 16 kap. 5 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen anger att den upphandlande myndigheten eller enheten ska offentliggöra vilka uppgifter som ska lämnas rörande anlitande av underleverantörer. Paragrafen har utformats på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se kom- mentarerna till 98 § i avsnitt 14.1 och till 93 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Uppgifter som ska lämnas innan fullgörandet av en koncession påbörjas 4 § En upphandlande myndighet eller enhet ska ställa krav på att koncessionshavaren ska lämna in sådana uppgifter som avses i 5 § innan fullgörandet av koncessionen påbörjas, om koncessionen avser 1.färdigställande av en byggentreprenad eller 2.en tjänst som ska tillhandahållas vid en anläggning under direkt tillsyn av myndigheten eller enheten. Paragrafen genomför tillsammans med 5 § artikel 42.3 första stycket i direktivet och motsvarar 17 kap. 6 § och 16 kap. 6 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen anger vid vilka koncessioner den upphandlande myndigheten eller enheten ska ställa krav på att koncessions- havaren ska ge in uppgifter om underleverantörer före fullgörandet Vilka uppgifter som ska ges in framgår av 5 §. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se kommentarerna till 99 § i avsnitt 14.1 och till 94 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 5 § Myndigheten eller enheten ska enligt 4 § ställa krav på att kon- cessionshavaren anger namn på och kontaktuppgifter för sådana underleverantörer som anlitas enligt 1 §. Samma uppgifter ska lämnas för legala ställföreträdare för dessa underleverantörer. Myndigheten eller enheten ska också ställa krav på att koncessions- havaren ska underrätta myndigheten eller enheten om varje ändring av sådana uppgifter som avses i första stycket som görs under konces- sionens löptid. Bestämmelserna i första och andra styckena gäller inte om under- leverantören är en varuleverantör. Paragrafen genomför tillsammans med 4 § artikel 42.3 första och tredje styckena i direktivet och motsvarar 17 kap. 7 § och 16 kap. 7 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilka uppgifter om underleverantörer som den upphandlande myndigheten eller enheten ska kräva att koncessionshavaren lämnar. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som de motsvarande bestämmelserna i och LUF, se kommentarerna till 100 § i avsnitt 14.1 och till 95 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Ändring av kontrakt utan att en ny upphandling genomförs 6 § En koncession får ändras under dess löptid utan att den upp- handlande myndigheten eller enheten genomför en ny upphandling, endast om ändringarna är sådana som avses i 7–12 §§. Paragrafen genomför artikel 43.5 och motsvarar 17 kap. 8 § och 16 kap. 8 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om när en koncession får ändras utan att den upphandlande myndigheten eller enheten genomför en ny upphandling. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare kommentarerna till 114 § i avsnitt 14.1 och till 109 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Mindre ändringar av kontraktsvärdet 7 § En ändring av koncessionens värde medför inte att upphand- lingen ska göras om i fall den är lägre än de värden som följer av andra stycket och den inte medför att koncessionens övergripande karaktär ändras. Värdet av ändringen ska bedömas på grundval av det samlade nettovärdet av flera ändringar, om ändringarna har genomförts som successiva ändringar. Värdet av ändringen enligt första stycket ska vara lägre än 1.tröskelvärdet enligt 5 kap. och av den ursprungliga koncessionens värde. Paragrafen genomför artikel 43.2 och motsvarar 17 kap. 9 § och 16 kap. 9 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Av paragrafen framgår att mindre ändringar av koncessionens värde inte behöver leda till att upphandlingen ska göras om. Bestämmelsen är utformad på samma sätt som de motsvarande bestämmelserna i och LUF, se vidare kommentarerna till 115 § i avsnitt 14.1 och till 110 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Ändringar i särskilda fall 8 § En ändring är tillåten om den görs enligt en sådan ändrings- klausul som avses i andra stycket och den inte medför att konces- sionens övergripande karaktär ändras. En ändringsklausul ska klart, exakt och entydigt beskriva under vilka förutsättningar den kan tillämpas. Den ska också ange omfatt- ningen och arten av ändringarna som kan komma att göras. Paragrafen genomför tillsammans med 14 § artikel 43.1 a och mot- svarar 17 kap. 10 § och 16 kap. 10 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om ändringsklausuler. I artikel 43.1 a i direktivet finns exempel på vad en ändringsklausul Bestämmelsen är utformad på samma sätt som mot- svarande bestämmelser i och LUF, se vidare kommentarerna till 116 § i avsnitt 14.1 och till 111 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 9 § En ändring genom en sådan kompletterande beställning som avses i andra stycket är tillåten oberoende av beställningens värde. En beställning får göras som en kompletterande beställning av tjänster eller byggentreprenader som inte ingick i den ursprungliga upphandlingen från koncessionshavaren, om 1.beställningen har blivit nödvändig att göra, 2.ett byte av koncessionshavare inte kan göras av ekonomiska eller tekniska skäl, och 3.ett byte av leverantör skulle medföra betydande olägenheter eller betydligt större omkostnader för den upphandlande myndigheten eller enheten. Om upphandlingen genomförs av en upphandlande myndighet och koncessionen avser annan verksamhet än sådan verksamhet som avses ibilaga 2 är en ändring genom en sådan kompletterande beställning som avses i tredje stycket tillåten endast om den inte innebär att värdet ökar med av värdet på den ursprungliga konces- sionen. Om flera ändringar genomförs successivt, ska begränsningen i fråga om ökningen av värdet tillämpas på varje enskild ändring. Paragrafen genomför artikel 43.1 b och motsvarar delvis 17 kap. 11 § och 16 kap. 11 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om kompletterande beställ- ningar. Första och andra styckena gäller generellt för upphandlande myndigheter och enheter, men begränsas för en upphandlande myndighet i enlighet med vad som anges i tredje stycket. Paragrafen är utformad med utgångspunkt i motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare kommentarerna till 117 § i avsnitt 14.1 och till 112 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 10 § En ändring är tillåten om behovet av den har uppstått till följd av omständigheter som den upphandlande myndigheten eller enheten inte har kunnat förutse och om den inte medför att koncessionens övergripande karaktär ändras. Om upphandlingen genomförs av en upphandlande myndighet för bedrivande av annan verksamhet än sådan verksamhet som avses i bilaga 2 är en ändring är tillåten under de förutsättningar som anges i första stycket och om den inte innebär att värdet ökar med av värdet på den ursprungliga koncessionen. Om flera ändringar genomförs successivt, ska begränsningen i fråga om ökningen av värdet tillämpas på varje enskild ändring. Paragrafen genomför artikel 43.1 c och motsvarar delvis 17 kap. 12 § och 16 kap. 12 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om kompletterande beställ- ningar. Första stycket gäller generellt för upphandlande myndig- heter och enheter, men begränsas för en upphandlande myndighet i enlighet med vad som anges i andra stycket. Paragrafen är utformad med utgångspunkt i motsvarande bestämmelser i och LUF, se vidare kommentarerna till 118 § i avsnitt 14.1 och till 113 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. 11 § Byte av den koncessionshavare som ursprungligen har tilldelats koncessionen till en annan leverantör är en tillåten ändring om 1.det inte finns skäl att utesluta den nya leverantören med stöd av 11 kap. och denne uppfyller tillämpliga krav för val av leverantörer i den ursprungliga upphandlingen enligt 12 kap. 2 och 3 §§, 2.den nya leverantören helt eller delvis inträder i den ursprungliga koncessionshavarens ställe till följd av företagsomstruktureringar, och 3.omstruktureringarna inte medför andra väsentliga ändringar av kontraktet. Om den upphandlande myndigheten eller enheten övertar den ursprungliga leverantörens skyldigheter gentemot leverantörens underleverantörer, ska det också anses vara ett byte av leverantör och en tillåten ändring. När ett byte av koncessionshavare gjorts är den nya leverantören att anse som koncessionshavare. Paragrafen genomför artikel 43.1 d och motsvarar delvis 17 kap. 13 § och 16 kap. 13 § LUF. Övervägandena finns i avsnitt 8. Paragrafen innehåller bestämmelser om byte av koncessions- havare. Paragrafen är i princip utformad på samma sätt som mot- svarande bestämmelser i och LUF, men begreppet konces- sionshavare används i stället för leverantör som ursprungligen har tilldelats eftersom definitionen av koncessionshavare är leverantör som har tilldelats en koncession. Begreppet leverantör används för att markera situationer då denne ännu inte är godkänd som koncessionshavare. När ett sådant godkännande finns är leveran- tören att anse som koncessionshavare, vilket anges i tredje stycket. För ytterligare kommentarer se kommentarerna till 119 § i avsnitt 14.1 och till 114 § i avsnitt 14.2 i SOU 2014:51. Övriga ändringar som inte är att anse som väsentliga 12 § En ändring som inte omfattas av bestämmelserna i 7–11 §§ ska ändå anses vara en tillåten ändring om den inte är väsentlig enligt andra stycket. En ändring ska anses vara väsentlig om