sou · H2B350 · 2014-06-24 00:00:00 — Vi vill också öka andelen ekologiska livsmedel i offentlig upphandling till till 2020. Att offentliga såväl som privata konsumenter är beredda att välja svenska livsmedel är avgörande, och därför är det välkommet att beredningen lyfter fram vikten av ursprungsmärkning och offentlig upphandling. Enligt bör minst lika höga miljö- och djurskyddskrav ställas i offentlig upphandling som vi ställer på de svenska bönderna. I övrigt är dock beredningens skrivningar om hållbar konsumtion onödigt svaga. Visst är frågan om vilka livs- medel som är bäst för miljön komplex, men redan nu har vi kun- skapen för att peka ut riktningen för en mer hållbar konsumtion. sammanfattar läget i fem handfasta råd: Minska mängden kött, välj hållbart fiskad/odlad fisk, välj frukt och grönt som kan lagras eller är i säsong, dra ner på godis och liknande som påverkar miljön utan att tillföra nämnvärd näring, samt minska svinnet. Dessa råd får inte stanna vid pekpinnar, utan vi behöver en politik som understödjer hållbara matval, både genom offentlig upphandling och genom förutsättningarna för enskildas matval. Vikten av en politik som understödjer en hållbar livsmedels- konsumtion hade med fördel uttrycks i ett etappmål eller åtmin- stone en bedömning. Så länge livsmedlens miljöpåverkan inte speglas i priset blir kon- sumentens val snedvridet, med en ökad konsumtion av mer miljö- skadliga alternativ som följd. Därför behöver vi från politiskt håll se till att såväl positiva som negativa miljöeffekter speglas i priset. Beredningens förslag om värdebaserade ersättningar i kap. 9.1 är ett mycket viktig förslag för att beakta positiva miljöeffekter i jordbruket, men om detta ska bli kostnadseffektivt så är det just positiva miljöeffekter som ska ersättas, medan undvikande av negativa miljöeffekter styrs bättre genom att dessa beskattas eller på annat sätt prissätts i enlighet med förorenaren betalar-principen. Detta blir normalt mest träffsäkert i produktionsledet, t.ex. genom skatter på bekämpningsmedel och energi, men av konkurrensskäl kan ibland punktskatter i konsumtionsledet vara att föredra, såsom skatter på animaliska och ev. andra utsläppstunga livsmedel. Detta är något som beredningen borde ha utrett närmare för att på allvar kunna uppnå en mer hållbar konsumtion. 14.1Etappmål om bättre förutsättningar för anpassning till ett förändrat klimat Det är angeläget att en myndighet får ett tydligt huvudansvar för klimatanpassningsarbetet. Jag menar dock att Myndigheten för samhällsskydd och beredskap sannolikt är bättre lämpat för detta än . 16.1Direkta utsläpp av farliga ämnen till vatten bör åtgärdas Beredningen bedömer att det finns behov av åtgärder som tar sikte på direkta utsläpp av farliga ämnen till vattenmiljöer och räknar upp en rad sådana som redan är utredda, men föreslår inga av dem. Faktum är att beredningen inte föreslår någonting alls, trots att farliga ämnen som påverkar vattenmiljön uttryckligen ingick i utredningsdirektivet. Här vore det på sin plats med ett etappmål om att utsläpp av farliga ämnen direkt till vatten ska upphöra till 2020. Beredningen borde åtminstone ha kunna lämna förslag till begränsningar av tydliga och redan utredda utsläppskällor som blyhagel, blyhaltiga fiskeredskap och äldre utombordsmotorer. Försäljning av blyhagel och blysänken borde kunna förbjudas relativt omgående, medan det för äldre utombordsmotorer snarare behövs ett stoppdatum varefter de inte längre får användas, ev. i kombination med en övergångsperiod då de bara får användas med alkylatbensin. I särskilt känsliga områden som vattentäkter bör begränsningar kunna införas mer omgående. 18.1Ytterligare åtgärder är nödvändiga för att uppnå en hållbar näringsbelastning I beredningens utredningsplan för vårt arbete med en samman- hållen och hållbar vattenpolitik frågar vi oss hur vi uppnår en hållbar näringsbelastning på vatten när det gäller utsläpp från svenska källor, samt vilka frågor som är särskilt angelägna att driva inom EU och i andra internationella samarbeten för att uppnå en hållbar näringsbelastning på vatten i och omkring . Svaret som ges i det här betänkandet är: det ska vi svara på 2017. Bered- ningen konstaterade redan i utredningsplanen att flera av miljö- kvalitetsmålen, såsom Ingen övergödning, Levande sjöar och vatten- drag, Grundvatten av god kvalitet och Hav i balans samt levande kust och skärgård, kommer inte att nås till 2020 helt eller delvis på grund av övergödning. Ändå föreslår beredningen alltså att vänta till och se om något behöver göras. Redan nu finns saker som kan göras. Havs- och vatten- myndighetens underlag om avloppsfrågor innehåller värdefulla för- slag att arbeta vidare med, men därutöver är det svårt att blunda för jordbrukets påverkan. En högre andel ekologisk produktion bidrar till att sluta kretsloppen i stället för att ständigt föra in ny näring i systemet i form av handelsgödsel. Handelsgödselskatten bör återinföras, och intäkterna gå till miljöåtgärder i jordbruket. Med tanke på den vikt som beredningen lägger vid internation- ella samarbeten kring hållbar näringsbelastning, som onekligen är mycket viktiga, vore det också lämpligt att förhålla oss till de åtaganden vi gjort inom Helcom. I den senaste överenskommelsen lovade och de andra bl.a. att tillämpa årlig näringsbalansberäkning på gårdsnivå1, något det ännu inte finns några planer på att införa i utöver frivilliga initiativ. På det internationella planet kan det också behövas ett ökat samarbete om kvävefrågor inom FN-systemet, t.ex. en sär- skild konvention liknande de som finns för bl.a. klimat och bio- logisk mångfald. Slutligen borde övergödningsproblematiken ha speglats tydligare i kap. 20 om vattenbruk, t.ex. genom att konsta- terandet att det i princip inte finns något miljöutrymme 1 8 (N). WE AGREE to promote and advance towards applying by 2018 at the latest annual nutrient accounting at farm level taking into account soil and climate conditions giving the possibility to reach nutrient balanced fertilization and reduce nutrient losses at regional level in the countries, noting the positive examples of mandatory requirements on nutrient bookkeeping in some HELCOM countries and with an aim to apply it region-wide, as a first step, in areas critical to nutrient losses;. för fiskodling i kassar i med nuvarande teknik också utmynnar i en översyn av det regelverk som ger tillstånd till just sådan kassodling i . 22.2Etappmål om god status för vattenförekomster Jag delar uppfattningen att det finns vissa frågor som behöver ses över för att förbättra förutsättningarna för att yt- och grundvattenförekomster uppnår god status. Med nuvarande politik är risken stor att inte når upp till målen i ramdirektivet för vatten. Den kritik riktat mot för genomförandet av direktivet måste också tas på allvar. Beredningen har identifierat ett antal viktiga frågeställningar om bör övervägas för att stärka åtgärdsprogrammens ställning, såsom åtgärdsprogrammens rättsliga status. Jag menar att alternativet där åtgärdsprogrammen ges rättsverkan gentemot enskilda och myn- digheter ges befogenheter att meddela bindande föreskrifter bör studeras noga. Däremot är jag tveksam till om det vattenpolitiken mest behöver nu är en stor översyn av terminologin kring miljö- kvalitetsnormer, i synnerhet då den inte begränsar sig till god ekologisk status som expertgruppen förespråkade. Reservation av ledamoten (S) Miljömålsberedningens uppgift är att lämna förslag på åtgärder för att nå miljömålen. Beredningen har ganska omfattande behandlat jordbruksmarkens betydelse för att nå miljömålen och hur livs- medelsproduktionen kan utvecklas för att öka måluppfyllelsen för en rad av miljömålen. Jag anser därför att när Miljömålsberedningen diskuterar användningen av jordbruksmarken är det märkligt att den inte tydligare markerar den uppenbara möjligheten att med en ökad ekologisk odling få större måluppfyllelse för flera av miljömålen. I den bedömning som beredningen gör kring ett livskraftigt svenskt jordbruk så likställs den konventionella odlingen och den ekologiska. Detta menar jag är direkt felaktigt. Det svenska konventionella lantbruket kan i många fall innebära att det svenska variationsrika och öppna landskapet bevaras vilket gynnar måluppfyllelse för flera av miljömålen. Men det är uppen- bart att en ökad andel ekologisk odling skulle ytterligare öka möjligheterna att nå målen, och det bortser betänkandet från på ett för mig svårbegripligt sätt. Jag vill därför reservera mig mot betänkandet i denna del. Jag ser fördelar med ekologisk odling av två skäl. För det första, den ekologiska odlingen minskar jordbrukets miljöpåverkan. Det handlar om minskad användning av kemikalier vilket både är bra för vår egen hälsa och för den biologiska mångfalden. Det handlar om jordbrukets klimatpåverkan som är betydligt mindre med den ekologiska odlingen främst på grund av att det där inte används handelsgödsel vilken påverkar klimatet genom utsläpp av den mycket starka växthusgasen dikväveoxid (lustgas). Ökad ekologisk odling minskar alltså, i alla fall kortsiktigt, trycket på omställning i andra sektorer i samhället. Jag menar inte att de ekologiska odlingsmetoderna helt kan ta över men de kan utgöra en större andel av produktionen än de gör . För det andra anser jag att ekologiska produkter kan vara den typ av specialisering som kan göra svenskt jordbruk mer konkur- renskraftigt. Den svenska efterfrågan har ökat men har inte kunnat följas upp av svensk produktion. En ökad konkurrenskraft minskar nedläggningen av svenskt jordbruk och ökar bevarandet av det svenska variationsrika och öppna landskapet. Det visar inte minst ökningen av ekologisk Få bedömare skulle påstå att de företag som gått över till ekologiskt skulle kunna ha fortgått som konven- och konkurrerat i . Istället hade deras produktion troligen ersatts av importerade produkter. En ökad efterfrågan på ekomjölk som kunnat följas upp av ökad svensk produktion har således bidragit både till att vi kunnat behålla jobb på den svenska landsbygden och ökad uppfyllelse av miljömålen. Vi har en lång tradition och erfarenheter av ekologisk odling i . En stabil och ökande efterfrågan från offentlig sektor gör också att den ekologiska odlingen kan utvecklas. Ekologisk odling är ett mervärde och en konkurrensfördel som den borgerliga regeringen tappat bort. Vi tror att den ekologiska odlingen behöver fortsatt hjälp och stöd för att växa. Till skillnad för beredningens majoritet så menar jag att beredningen borde göra bedömningen att andelen ekologisk odling ska öka och att styrmedel för att uppnå detta ska införas. Ekologisk odling ger bättre måluppfyllelse för miljömålen Begränsad klimatpåverkan, Ingen övergödning, Ett rikt växt- och djurliv och Giftfri miljö. Därför menar jag att det för Miljömåls- beredningen vore naturligt att sätta ett mål för ökad ekologisk odling. Mitt förslag är att den ekologiska odlingen 2020 ska utgöra av jordbruksmarken. Det hade varit en djärv men självklar bedömning för beredningen att göra. Reservation av ledamoten (V) Flera delar i detta betänkande är bra steg på vägen för att nå miljömålen inom mark och vattenområdet. Men uppdraget om att nå miljömålen uppfylls inte med dessa förslag. Ambitionerna är för låga och mer resurser behövs då det råder resursbrist inom en rad olika åtgärdsområden. Fler av bedömningarna inom viktiga områden bör bli etappmål för att säkerställa arbetet för att nå miljömålen. Särskilt bedömningen om en hållbar näringsbelastning. Detta är en omfattande problematik och det är också en av de planetära gränser som vi överskrider. Det är mycket angeläget att få ett etapp- mål på detta område, endast en bedömning räcker inte för få den styreffekt som vi från vill se. Strategin för en långsiktigt hållbar markanvändning Bedömningen om att behålla ett öppet och variationsrikt landskap är så grundläggande för den biologiska mångfalden i jordbruks- landskapet och behöver därför bli ett etappmål. En ökad betoning är nödvändig på att det behövs ett mosaikartat landskap med en mångfald av biotoper. För att öka den biologiska mång- falden måste det finnas tillgång på landskapselement som gynnar arters etablering. Det är viktigt att motverka ett ensartat landskap där få arter överlever eller etablerar sig. Det generella biotop- skyddet behöver därför stärkas och stöd ges till bevarande av kultur- och naturmiljöer. Etappmålet för grön infrastruktur har en bra inriktning till stora delar. Men för att gynna grön infrastruktur bör också en utökad kunskap om hur vi brukar för att skapa nya ekosystemtjänster på de stora brukade arealerna i landskapet utvecklas. Det är viktigt för att skapa spridningsmöjligheter och förhindra att det brukade landskapet bidrar till fragmentering och för att berika landskapet vid brukandet istället för att utarma det. kan behöva ses över vad gäller skyddet av värdefull grön infrastruktur och mer resurser bör tillkomma för skötsel av grön infrastruktur. När de hålls på en för låg nivå riskerar de att inte ge avsedd effekt. Till exempel bör ekodukter och andra skötselmetoder värderas efter den ökade bärkraften de bidrar till för ekosystemen och mer medel behöver tillkomma än vad som föreslås, för att upprätthålla den biologiska mångfalden i fragmenterade landskap. Ekologisk produktion är bra för den Därför skulle vi velat se att beredningen föreslog nationella mål för att styra utvecklingen mot mer ekologisk produktion. vill att riksdag och regering antar följande mål: av jordbruksmarken ska vara certi- fierat ekologisk och av de konsumerade livs- medlen i offentlig sektor ska vara ekologiska till 2020. En vägled- ning till kommunerna för att nå detta ska utarbetas. ska regleringen för kemikalieanvändningen i det konventionella jord- bruket stärkas och inte luckras upp på det sätt som görs av den nuvarande regeringen. Lokal livsmedelsproduktion är också ett viktigt område och detta bör vara ett etappmål. vill se ett mål för att nå en minskad köttkonsumtion. Vi vill också att djurbidraget endast går till betesdjur som garanterat går utomhus och betar och upprätthåller marker med höga naturvärden. Det är viktigt att styra över fler djurbesättningar till betesbruket både för att bevara det öppna landskapet och för en bra djurhållning. Regional utveckling är något vi behöver satsa på mer, men att balansera behovet av regional utveckling mot råden om en mer miljövänlig konsumtion av livsmedel är att krångla till det i onödan och kan leda till att motverka bra miljöval. Mer strategier för att gynna en resurseffektiv konsumtion är absolut nödvändigt att få fram då konsumtionen driver på miljöförstöringen. Vi måste nå en kretsloppsbaserad resurshushållning som håller sig inom de planetära gränserna för vår konsumtion. Här krävs förutom informations- satsningar en strategi för en kretsloppsbaserad produktion t.ex. med effektiv återföring av näring, att styra om till resurseffektivitet genom minskad köttkonsumtion och ett minskat matsvinn. Etappmålet att skydda jordbruksmark är nödvändigt för vår framtida livsmedelsförsörjning. Det behöver klargöras att för att nå målen om ett rikt växt- och djurliv i jordbrukslandskapet måste andra åtgärder till, då större monokulturer som brukas med konstgödsel och bekämpningsmedel inte bidrar till en ökad mångfald. Detta är missvisande i betänkandet då biologisk mång- fald kopplas direkt till skydd av . Skydd av är endast ett steg på vägen. Bedömningen om kolinlagring i mark är också ett mycket vikt- igt område och bör vara ett etappmål. Det är angeläget att minska växthusgasutsläppen från jordbruks- och skogsbruksmark. Upp- draget att redovisa åtgärder bör inte vänta till 2017 utan vi vill se en snabbare utredning för att påbörja arbetet. Det är viktigt att inte räkna in kolinlagring i mark i klimatmålen men att sköta markerna för en ökad kolinlagring, då ambitionerna måste höjas totalt sett. Det är i så fall bättre att ha separerade klimatmål för kolinlagring i mark och utsläpp från fossil energianvändning. Strategin för en sammanhållen och hållbar vattenpolitik Bedömningen en hållbar näringsbelastning behöver blir ett etapp- mål och tydliga styrmedel för att nå ett kretsloppsamhälle måste tas fram. Mer resurser behövs till forskning om nya metoder för att återföra näring. Bedömningen om utsläppen om farliga ämnen till vattenmiljöer bör också göras om till ett etappmål och tydliga begränsningar föreslås för farliga ämnen så som t.ex. användning av bly i fiskeredskap och ammunition, samt skarpa begränsningar av utsläpp av dioxiner. Massaindustrins klorblekning utgjorde tidigare huvudkällan till dessa utsläpp och efter en intensiv miljödebatt tog industrin på svenskt initiativ fram klorfria blekmetoder, som drastiskt minskade utsläppen. Denna förändring lyfts med rätta ofta fram som det mest lyckade exemplet på hur samspelet mellan brukare och industri leder till stora miljöförbättringar. Det är viktigt att inte återgå till klorblekning och ha tydliga begränsningar för utsläppen av dioxiner. Det behövs mer medel till kalkning av sjöar och andra miljö- åtgärder för att restaurera miljön i sjöar och vill se en ökad resurstilldelning till detta. Skyddet av miljöer bör bli ett etappmål och inte vara endast en bedömning och tydliga stopp för bottentrålning i känsliga områden måste till. Det behöver också utredas hur man ska hantera fosforläckaget från syrefria bottnar. Om inte detta görs för så får övriga åtgärder inga synliga effekter. Bottnarna står för av fosfortillskottet. Åtgärder för att restaurera försurade sjöar i permanent försurade marker behöver också utredas. Det stigande havet inklusive riskanalyser måste hanteras med goda marginaler för att kunna planera samhället för klimatanpassning. Ansvaret för klimatanpassning bör ligga på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap istället för för att få en bättre koordinering. Sammantaget så måste vi öka ambitionerna för att nå miljömålen ytterligare. Att nå miljömålen måste få belasta statsbudgeten betyd- ligt mycket mer än . Därför har också år i våra alternativa budgetar anslagit många miljarder mer till detta viktiga område än regeringen. Det är viktigt att mer resurser till- kommer då behoven är stora och det räcker inte med bedömningar från Miljömålsberedningen på viktiga områden där det skulle behövas konkreta etappmål. Naturens begränsningar måste respek- teras och vill se en ökad tydlighet i våra prioriter- ingar och resurstilldelningen för att bevara naturen och säkerställa vår framtid. Särskilt yttrande av ledamoten (S) Det kommer att krävas betydligt högre ambitioner för att nå miljö- målen än de som redovisas i detta betänkande. På det sättet har beredningen inte klarat sitt uppdrag. För flera av miljömålen som innefattas i en hållbar användning av mark och vatten saknar bered- ningen konkreta förslag. För miljömålet Ingen övergödning blir det dock extra tydligt eftersom betänkandet så grundläggande disku- terar jordbruket i samband med en hållbar mark- och vattenan- vändning. Jag delar beredningens problembeskrivning om omfatt- ningen av övergödningen. har vi stora områden med döda bottnar i och problem med ekosystem i och . Beredningen konstaterar också att jordbrukets utsläpp av kväve och fosfor är den största enskilda orsaken till övergödning i hav, sjöar och andra vattendrag. Just därför menar jag att det blir ett tydligt svaghetstecken att betänkandet inte mäktar med att föreslå åtgärder på detta område. Vi skulle i behöva ta fram en rad nya åtgärder för att sam- mantaget få en plan för minskad övergödning och ökad möjlighet för måluppfyllelse av miljömålet Ingen övergödning. Det kan handla om styrmedel för minskade kväveläckage, olika metoder för att binda kväve i havet och på land samt restaureringsåtgärder för att åter- skapa miljöer. Förslag finns från miljömyndigheterna som bered- ningen har haft möjlighet att utveckla. Jag står bakom beredningens intentioner att bevara bruknings- värd jordbruksmark och långsiktigt bevara och stärka ett öppet och variationsrikt odlingslandskap. Men jag är inte övertygad om att den metod som beredningen föreslår är den rätta. De förslag på ändringar i som beredningen föreslår i betänkandet kan uppfattas som ett sätt att bakvägen delvis införa ett riksintresse för jordbruksmarken. Detta trots att bered- ningen konstaterar, liksom regeringen och flera utredningar, att det inte finns ett behov av att göra jordbruksmarken till riks- intresse. En utredning arbetar också just nu med frågan om bostadsförsörjning i relation till riksintresset. I grunden anser vi att det är bra att riksintressen ses över. Att i detta läge lägga ett förslag som i princip innebär att skyddet av jordbruksmarken jämställs med riksintresse är för mig ologiskt. Jag anser inte heller att det är uppenbart att beredningens lag- förslag enbart handlar om ökad måluppfyllelse av miljömålet Ett rikt odlingslandskap eftersom det inte endast gäller mark med höga natur- och kulturvärden. Det finns , menar jag, ett starkt skydd för jordbruks- marken i och med 3 kap. 4 § . Vi socialdemokrater står bakom detta lagstadgade skydd av jordbruksmarken. I teorin inne- bär inte förslagen om ändringar i en skärpning av skyddet och inte heller en inskränkning i kommunernas själv- bestämmande över planeringen, utan bara ett förtydligande och en noggrannare rapportering och kontroll av att det följs. Men i prak- tiken kan det dock innebära en inskränkning av självbestämmandet eftersom staten ska utöva en större granskningsmakt. Jag menar att beredningen noggrannare hade behövt analysera om förslaget innebär att kommunerna kan styras till att göra ett av miljömålen mer betydelsefullt. Det kan t.ex. handla om att en kom- mun hindras att bygga nära kommunikationer för att minska koldioxidutsläpp (miljömålet Begränsad klimatpåverkan) om detta inkräktar på jordbruksmark. Eller att en kommun som vill bevara tätortsnära skog (miljömålet Levande skogar) för att ge skolelever möjlighet till att utnyttja skogen i undervisningen hindras från detta för att alternativet är att bygga på jordbruksmark. Enligt ska kommunerna i översiktsplanen ange vilken effekt på miljömålen planen har. De ändringar som före- slås, skulle kunna tolkas så att de tvingar kommunen att värdera skyddet av jordbruksmark före andra miljömål. Förslaget kan då få en felaktig effekt. Jag skulle snarare vilja förstärka kraven på att kommunerna ska ange i översiktsplanen hur kommunens utveckling ska anpassas till miljömålen. På så sätt kan kommunerna själva få ansvaret att väga effekter från olika miljömål mot varandra. Det är inte något staten ska göra. Särskilt yttrande av sakkunniga Målet för arbetet med grön infrastruktur är att säkerställa att olika naturtyper och strukturer finns i landskapet och fördelas på ett sätt som säkerställer både en långsiktig överlevnad för viktiga natur- typer och arter, och ekosystemens förmåga att leverera ekosystem- tjänster. Detta ska enligt betänkandet uppnås genom att regeringen ger i uppdrag att i vägledning om översikts- planering ta upp att kommunerna i sin översiktsplan bör ta hänsyn till strukturer och funktioner i landskapet av betydelse för den gröna infrastrukturen samt till stora orörda mark- och vattenområden och mark- och vattenområden som är särskilt känsliga från ekologisk synpunkt. Enligt betänkandet är det möjligt att minimera konsekvenserna av exploatering genom att beakta behovet av grön infrastruktur i arbete med den kommunala översiktsplanen och lokalisera exploa- teringar till områden där det inte riskerar att leda till ökad frag- mentisering och försvagningar av grön infrastruktur. Jag anser att kommunerna har ansvar att ta miljö- och naturhänsyn i sin planering enligt och beakta riks- intressen. Dessa nya förslag blir ytterligare pålagor utan att befintliga regler för hänsynstagande ses över. Åtgärderna tynger den kommunala planprocessen som kommunerna försöker arbeta fram planer snabbare.