sou · H2B373 · 2014-11-14 00:00:00 — I detta sammanhang kan även nämnas att i de fall en person med avtal för tjänstgöring i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna kallas ut för att bistå det civila samhället vid exempelvis en översvämning gäller allmän tjänsteplikt enligt lagen 5 Se regeringens proposition Totalförsvarsplikt, prop. 1994/95:6 s. 196. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid (2003:778) om skydd mot olyckor6. En arbetsgivare kan alltså inte heller i en sådan situation neka sin personal ledigt. I Försvarsmaktens föreskrifter om hemvärnet (FFS 2010:2, delvis reviderade i FFS 2010:8) regleras bl.a. hemvärnets beredskapsgrader7. Beredskapsgraderna är grundberedskap, hemvärnsberedskap och hem- värnslarm (14 §). Under grundberedskap är hemvärnssoldater efter särskilt åtagande och efter utbildning skyldiga att tjänstgöra i hemvärnet för: bevakning i samband med verksamhet enligt förordningen (1982:756) om Försvarsmaktens ingripanden vid kränkningar av territorium under fred och neutralitet m.m. (IKFN- förordningen), bevakning av skyddsobjekt enligt 5 § skyddslagen (2010:305), räddningstjänst enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor och verksamhet i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myndighet eller enskild enligt föreskrift i lag eller förordning eller efter beslut av regeringen8. 6Se 6 kap. 1 § lagen om skydd mot olyckor. Av denna bestämmelses första och andra stycke framgår att när det behövs är var och en som under kalenderåret fyller lägst arton och högst skyldig att medverka i räddningstjänst, i den mån hans eller hennes kunskaper, hälsa och kroppskrafter tillåter det. Tjänsteplikten fullgörs på anmodan av räddningsledaren. Av samma bestämmelses tredje stycke framgår att bland de som är tjänstepliktiga enligt första stycket och som är bosatta i kommunen får en nämnd som avses i 3 kap. 11 § ta ut lämpliga personer för att ingå i kommunens räddningsvärn. I första hand ska frivilliga tas ut. Den som tagits ut är skyldig att delta i övning med räddningsvärnet under högst . 7I FFS 2010:2 anges följande i 2 §: Enligt 4 § hemvärnsförordningen (1997:146) består hem- värnets personal av hemvärnsmän och personal med avtal för tjänstgöring i hemvärnet enligt förordningen (1994:524) om frivillig försvarsverksamhet samt av anställda vid makten som är krigsplacerade i hemvärnet. I denna författning benämns denna personal gemensamt för hemvärnssoldater. 8Se avsnitt 13.1.4 angående hemvärnsavtalens begränsningar beträffande denna punkt. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid Tjänstgöring i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inom ramen för stöd till samhället under grundberedskap kan bli aktuell enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor (se av- snitt 4.3.6), förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet (se avsnitt 4.3.4) och lagen (2006:343) om Försvars- maktens stöd till polisen vid terrorismbekämpning (se avsnitt 4.3.2). Exempel på kriser eller olyckor i samhället där hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna regelmässigt deltar är vid eftersök av försvunna personer, assistans vid svåra väderförhållanden som exem- pelvis vid snökaos, översvämningar, bränder och oljekatastrofer. Vid större katastrofer stödjer hemvärnet med de nationella skydds- styrkorna med personal men också med t.ex. logistik, transporter och stabsstöd. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna har även hjälpt till vid olika former av bevakningsuppgifter samt vid statsbesök. Vid höjd beredskap eller annars efter särskilt beslut av regeringen ska hemvärnet inta hemvärnsberedskap. Om Försvarsmakten hos regeringen gjort framställning om hemvärnsberedskap och landets försvar eller säkerhet kräver att hemvärnet tas i anspråk omedel- bart, får Försvarsmakten besluta om hemvärnsberedskap för tiden intill dess att regeringen meddelat beslut i frågan9. Under hemvärnsberedskap ska insatschefen i Högkvarteret eller den han eller hon bestämmer besluta om hemvärnsförbandens tjänst- och stridsberedskap (19 §). I har det endast varit hemvärnsberedskap och det var –1945. Hemvärnsberedskapen omfattade då landets samtliga hemvärnsförband. Vid hemvärnslarm ska alla hemvärnsförband grupperas för att lösa sina huvuduppgifter på det sätt som anges i de order som gäller för förbanden. Hemvärnslarm intas vid beredskapslarm eller 9 Se 7 § hemvärnsförordningen (1997:146). Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid då hemvärnsberedskap råder och efter beslut av insatschefen i Hög- kvarteret eller den som han eller hon bestämmer (20 §). 13.2Uttalanden om framtidens hemvärn Regeringen framhöll i Inriktningspropositionen (prop. 2008/09:140) att ett grundläggande krav på de som antas till hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna bör vara att de har genomgått en grund- läggande soldatutbildning. Användbarheten, tillgängligheten och flexibiliteten på hemvärnsförbanden ska öka jämfört med hur det har varit. Tjänstgöringskontrakten för de som tjänstgör i de nationella skyddsstyrkorna bör utformas så att insatser med förband inom de nationella skyddsstyrkorna ska kunna göras även om det inte råder hemvärnsberedskap eller höjd beredskap. På detta sätt kommer det att finnas hemvärnsförband tillgängliga för mili- tära och civila insatser även i fred. Denna ordning innebär att personalen från hemvärnsförbanden då har genomgått samma utbildning som övriga soldater och att soldater från hemvärns- förbanden direkt kan söka till stående eller kontraktsförband och gå in i den fas som innehåller befattningsutbildning. Vidare kan de soldater som har påbörjat sin utbildning i syfte att tjänstgöra i ett stående eller kontraktsförband, men som sedan ändrat sig och avbrutit utbildningen efter den grundläggande soldatutbildningen, söka sig till hemvärnet. Hemvärnsförbanden i de nationella skyddsstyrkorna ska kunna göra insatser även utan beslut om hemvärnsberedskap eller höjd beredskap. För övriga hemvärnsförband ska det krävas beslut om höjd beredskap eller hemvärnsberedskap för att dessa ska kunna sättas in som förband. Personalen i övriga förband bör även fortsatt frivilligt kunna delta i insatser i fred. Regeringen framhöll vidare att utvecklingen av de nationella skyddsstyrkorna innebär en betydande ambitionshöjning och att tjänstgöringen inom de mer kvalificerade nationella skyddsstyrkorna också kommer att kräva mer av den enskilde i fråga om såväl engagemang som tid. Uppdelningen i nationella skyddsstyrkor och övriga hemvärnsförband ger således en viktig möjlighet för den enskilde att välja ett åtagande efter egen vilja och förutsättning. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid I Försvarsberedningens rapport av – Starkare försvar för en osäker tid (Ds 2014:20) framhölls att för att lösa Försvars- maktens uppgifter krävs att det finns förband tillgängliga i fredstid. Samtliga stående förband samt kontrakts- och hemvärnsförband ska därför också ha krav på tillgänglighet i fredstid, utan stöd av ett beslut om höjd beredskap enligt 3 § lagen (1992:1403) om total- försvar och höjd beredskap. Tillgängligheten i fredstid kan varieras beroende på det aktuella säkerhetspolitiska läget. I första hand ska stående förband användas för uppgifter i fredstid medan kontrakts- förband och hemvärnsförband i fredstid ska kunna aktiveras för att lösa uppgifter. De enskilda krigsförbandens tillgänglighet ska i freds- tid variera över tiden och i så stor utsträckning som möjligt ska det finnas en förutsägbarhet i planeringen. Försvarsberedningen framhöll att hemvärnsförbanden ska kunna verka med huvuddelen samt med mindre delar efter ett beslut om höjd beredskap. Efter beslut av regeringen eller Försvarsmakten ska hemvärns- förbanden även i fredstid snabbt kunna lösa ålagda uppgifter inklu- sive stöd till samhället vid kris. Hemvärnsförbanden ska med delar kunna vara tillgängliga även utan särskilt beslut om aktivering, t.ex. för vissa bevakningsuppgifter eller stöd till samhället. Hemvärns- förbanden ska ha hög beredskap i händelse av beslut om höjd bered- skap. 13.3Kriser och extraordinära händelser I propositionen Stärkt krisberedskap – för säkerhets skull (prop. 2007/08:92) definierade regeringen begreppet kris som en händelse som drabbar många människor och stora delar av samhället och hotar grundläggande värden och funktioner. Med krisberedskap avsågs för- mågan att genom utbildning, övning och andra åtgärder samt genom den organisation och de strukturer som skapas före, under och efter en kris förebygga, motstå och hantera krissituationer. Regeringen framhöll även bl.a. att hoten mot säkerhet förändras och att nya risker och utmaningar ständigt tillkommer. Nutida hot och risker är ofta komplexa och kan få konsekvenser för flera samhällssektorer. Hoten kan också vara mer eller mindre Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid synliga och förutsägbara och är ofta gränsöverskridande. Samverkan och samordning över administrativa och geografiska gränser kan alltså bli aktuellt. Som exempel på några hot mot samhällets säker- het angavs i propositionen klimatförändringar, organiserad brotts- lighet, epidemier, epizootier, naturkatastrofer och terrorism. Det finns inte någon heltäckande definition av vad en svår på- frestning på samhället i fred är. Däremot uttalade regeringen i pro- positionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158, s. 72) att en svår påfrestning inte utgör en enskild händelse i sig, exempelvis en olycka, ett sabotage osv., utan det är ett tillstånd som kan uppstå när en eller flera händelser utvecklar sig eller trappas upp till att omfatta flera delar av samhället. Tillståndet vid en svår påfrestning är av en sådan omfattning att det uppstår allvarliga störningar i viktiga samhällsfunktioner eller att det hotar grund- läggande värden av olika slag i samhället och kräver att insatser från flera olika myndigheter och organ samordnas för att kunna hantera situationen och därmed begränsa konsekvenserna. Begreppet extraordinär händelse definieras i den nuvarande lagen (2006:544) om kommuners och landstings åtgärder inför och vid extraordinära händelser i fredstid och höjd beredskap som en så- dan händelse som avviker från det normala, vilket innebär en all- varlig störning eller överhängande risk för en allvarlig störning i vik- tiga samhällsfunktioner och kräver skyndsamma insatser av en kom- mun eller ett landsting (1 kap. 4 §). En definition av kris på en för svenska myndigheters, länsstyrelsers och kommuners gemensamma hemsida är att en kris hotar grundläggande funktioner och värden som exempelvis elförsörj- ningen, vår hälsa eller vår frihet och kan t.ex. handla om att väldigt många människor drabbas eller att en händelse får så stora kon- sekvenser att samhället inte fungerar som det ska10. Vidare anges extrem väderlek och elavbrott som exempel på vad som kan vara en extraordinär händelse. Om nu nämnda händelser blir att bedöma som extraordinära händelser är beroende av hur många människor som drabbas och vilka funktioner i samhället som blir lidande. Ett elavbrott skulle t.ex. kunna drabba samhället hårdare än . Som exempel på extraordinära händelser nämns de långvariga elavbrotten i Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid efter stormen , flodvågskatastrofen i , översvämningarna i och Göteborgsbranden då många ungdomar förolyckades och skadades allvarligt. Som exempel på tre händelser som skulle kunna ha utvecklats till kriser eller extraordinära händelser, men som hanterades av sam- hället utan störningar på samhällsviktiga verksamheter, anges den nya influensa som drabbade bl.a. , all- varliga störningar i tågtrafiken på grund av stora mängder snö samt askmolnet från den isländska vulkanen som påverkade flygtrafiken. Förslag: Dagens hemvärnsavtal ska uppdateras så att avtalens 4 § även föreskriver att hemvärnspersonalen efter utbildning är skyldig att tjänstgöra i hemvärnet för verksamhet i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myndighet eller enskild enligt föreskrift i lag eller förordning eller efter beslut av regeringen. Motsvarande uppdatering bör göras av frivilligavtalen för personal med tjänstgöring i hemvärnet enligt förordningen (1994:524) om frivillig försvarsverksamhet. Skillnader och likheter mellan hemvärnsavtal och anställningsavtal Värnplikten är vilande och i princip all tjänstgöring i Försvars- makten i fredstid bygger på frivillighet och på ett anställ- ningsförhållande mellan den enskilde och Försvarsmakten i stället för plikt11. Skillnaderna och gränserna mellan en anställning i För- svarsmakten och ett åtagande i form av ett frivilligt engagemang i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna, även om avsevärda skillnader kvarstår, har enligt min bedömning blivit mer svårdefini- erade. Den avgörande skillnaden är att frivilligt engagemang i hem- 11 Regeringen kan, om det med hänsyn till att den behövs för krisberedskap, besluta om att värnplikt och mönstring på nytt ska tas i anspråk. Detta framgår av 1 kap. 3 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid värnet med de nationella skyddsstyrkorna inte bygger på något arbetsrättsligt anställningsförhållande med de rättigheter och skyl- digheter som följer av detta. Merparten av de som antas till hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna genomgår en grundläggande militär utbildning som omfattar . En person som tjänstgör i hem- värnet med de nationella skyddsstyrkorna är disciplinansvarig han eller hon är tjänstgöringsskyldig enligt hem- värnsavtalet och är som sådan underkastad bestämmelserna i lagen (1994:1811) om disciplinansvar om totalförsvaret. Det råder alltså avsevärda skillnader mellan ett frivilligt engagemang i en ordinär föreningsverksamhet, idrottsrörelse eller liknande jämfört med ett frivilligt engagemang i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. I författningar som reglerar villkoren för tjänstgöringen i hem- värnet med de nationella skyddsstyrkorna används bl.a. terminologi som personal12, tjänstgöring13 och avtal för tjänstgöring14. Detta är i normalfallet en sådan terminologi som används i samband med anställningsavtal. Som tidigare nämnts har dock de som tjänstgör i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inte något arbets- rättsligt förhållande till Försvarsmakten. I normalfallet löper hemvärnsavtalen med en månads uppsäg- ningstid. Enligt avtalen kan ett hemvärnsavtal sägas upp av en chef för ett förband. Det är alltså inte en självklarhet eller rättighet för alla att vara med i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. Det förhållandet att avskiljande ska kunna ske är motiverat av att det skulle kunna vara olämpligt om en enskild person får vara kvar i hemvärnet med de nationella skydds- styrkorna exempelvis på grund av säkerhetsskäl eller bristande förtroende för den enskilde. I vissa fall kan hemvärnsavtalen anses gå längre än ett anställ- ningsavtal innebär i form av skyldigheter för den enskilde då hem- värnsavtalet föreskriver att den enskilde inte kan säga upp avtalet under hemvärnsberedskap eller hemvärnslarm15. De som tjänstgör i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna får inte lön som förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter utan bestäm- 12Se t.ex. 4 och 5 §§ i hemvärnsförordningen (1997:146) och 2 § FFS 2010:2. 13Se t.ex. 4 och 5 §§ hemvärnsförordningen och hemvärnsavtalen. 14Se t.ex. 4 och 5 §§ hemvärnsförordningen. 15Se 5 § hemvärnsförordningen och 15 § hemvärnsavtalen. Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid melser om ersättningar till de tjänstgörande regleras i förordning och i föreskrifter som meddelas av Försvarsmakten. Sammantaget är alltså hemvärnspersonalens ställning i förhåll- ande till Försvarsmaktens hemvärn med de nationella skydds- styrkorna svagare än vad den hade varit om de enskilda hade haft ett arbetsrättsligt anställningsförhållande med myndigheten. kan det framhållas att även om det inte föreligger ett arbetsrättsligt förhållande mellan den enskilde och myndigheten är hemvärns- personalens villkor och tjänstgöringsförhållanden tydligt reglerade. Detta är något som utgör en förutsättning för en stabil grund för ett frivilligt engagemang. Anledningen att ett sådant här system går att upprätthålla är troligtvis att det finns många personer som önskar ett frivilligt engagemang och att de känner att de, på frivillig grund, önskar vara med och göra skillnad i samhället. Hemvärnspersonalens frivilligengagemang kan i viss mån liknas med deltidsbrandmannasystemet med den stora skillnaden att del- tidsbrandmännen är anställda och uppbär lön och åtnjuter de övriga förmåner som ett anställningsförhållande medför och innebär. Del- tidsbrandmännen är i beredskap var tredje eller medan personalen i hemvärnet i princip är under ständig beredskap. Däremot aktualiseras inte hemvärnspersonalens beredskap i så stor omfattning som deltidsbrandmännens som i snitt har en inryckning (se avsnitt 6.6). De överväganden och förslag som jag presenterar nedan är utformade med beaktande att det är viktigt att värna om just det frivilliga engagemanget inom hemvärnet med de nationella skydds- styrkorna och att detta inte får urholkas. Det är också viktigt att hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna inte kommer att utnyttjas enbart som en ekonomiskt effektiv resurs i stället för att Försvarsmakten använder sig av anställd personal. För det fall hem- värnspersonalens åtaganden och skyldigheter ska utökas bör i stället anställningar i Försvarsmakten, exempelvis likt de anställnings- former som finns för GSS/T, övervägas. Detta då hemvärnsperso- nalens åtaganden i många fall redan nu liknar en arbetstagares men utan de fördelar som ett arbetsrättsligt förhållande mellan en anställd och en arbetsgivare normalt medför. Det kan också antas att enskilda som tjänstgör i hemvärnet med de nationella skydds- styrkorna och dessa personers arbetsgivare kan komma att ha svårt Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid att se de fördelar ett system med hemvärnspersonalens utökade tjänstgöringsskyldighet i fredstid. Hemvärnets uppgifter i fredstid bör därför vara förbehållna särskilda allvarliga kriser i samhället. Viktig reglering saknas i dagens hemvärnsavtal Av hemvärnsavtalens 2 § framgår bl.a. att en hemvärnssoldat vid beredskapshöjning eller krig är skyldig att tjänstgöra enligt rege- ringens eller överbefälhavarens bestämmande. Enligt avtalets 3 § är en hemvärnssoldat skyldig att, när beredskapstillstånd eller krig inte är för handen, fullgöra utbildning enligt hemvärns- avtalet. I avtalets 4 § regleras följande uppgifter som en hemvärnssoldat är skyldig att efter utbildning utföra: bevakning i samband med IKFN-förordningen (1982:756), bevakning av skyddsobjekt enligt 4 § 2, 4 eller 5 lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m., numera reg- lerat i skyddslagen (2010:305), och räddningstjänst enligt lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. föreskriver dock inte den ytterligare skyldighet som föreskrivs i Försvarsmaktens föreskrifter om hemvärnet (15 § FFS 2010:2, delvis reviderade i FFS 2010:8), nämligen att under grundberedskap tjänstgöra i hemvärnet för verksamhet i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myndighet eller enskild enligt föreskrift i lag eller förordning eller efter beslut av regeringen. Som redovisats i avsnitt 13.1.4 har hemsvärnets personal rätt till ledighet från sitt arbete för fullgörande av uppgifter enligt hem- värnsavtalet16. I och med att hemvärnsavtalets 4 § inte föreskriver tjänst- göringsskyldighet för tjänstgöring i hemvärnet för att under grund- beredskap tjänstgöra i hemvärnet för verksamhet i samband med att 16 Se lagen (1994:2076) om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. (avsnitt 4.2.5). Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myndighet eller enskild enligt föreskrift i lag eller förordning eller efter beslut av regeringen omfattas inte fullgörandet av dessa uppgifter av rätten till ledighet från arbete. Då just denna slags tjänstgöring skulle kunna komma att bli aktuell i samband med en kris eller extraordinär händelse i sam- hället är det min bedömning att hemvärnsavtalen även måste om- fatta sådan här tjänstgöring. Detta är viktigt för att klargöra hem- värnspersonalens rätt till ledighet från sin civila arbetsgivare men också för att möjliggöra en god uppslutning i de fall hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna får en förfrågan om att lämna stöd till en annan myndighet eller enskild i enlighet med vad som föreskrivs i ovan nämnda paragraf. Mot denna bakgrund föreslår jag att hemvärnsavtalen uppdateras så att avtalens 4 § även föreskriver att hemvärnspersonalen efter ut- bildning är skyldig att tjänstgöra i hemvärnet för verksamhet i samband med att Försvarsmakten lämnar stöd till en annan myn- dighet eller enskild enligt föreskrift i lag eller förordning eller efter beslut av regeringen. Ett sådant tillägg tydliggör hemvärnsperso- nalens skyldighet att tjänstgöra och rätt till ledighet från sin arbets- givare enligt lagen (1994:2076) om skydd för anställning vid viss tjänstgöring inom totalförsvaret m.m. (se avsnitt 4.2.5). Motsvar- ande uppdatering bör göras av frivilligavtalen för personal med tjänstgöring i hemvärnet enligt förordningen (1994:524) om fri- villig försvarsverksamhet. 13.4.2Förutsättningar för att öka hemvärnets tillgänglighet i fredstid finns i dagens regelverk Bedömning och förslag: Hemvärnets uppgifter i fredstid måste vara väl avgränsade. Beslut om hemvärnsinsatser i fredstid ska fortfarande fattas på hög nivå. Hemvärnsförordningens 1 § ändras på så sätt att det tydlig- görs att hemvärnet ingår i Försvarsmakten och att hemvärnet ska kunna delta i uppgifter som Försvarsmakten utför. Det framgår alltjämt av bestämmelsen att hemvärnet har till upp- Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkornas utökade användning i fredstid gift att skydda skyddsobjekt men tillägget av ordet särskilt betonar att detta är en specifik uppgift för hemvärnet. Ett tillägg görs i 7 § hemvärnsförordningen med innebörd att hemvärnet även vid en särskild allvarlig kris i fredstid, efter erforderliga beslut, ska inta hemvärnsberedskap. Några förslag till utökade befogenheter för hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna lämnas inte. En utökad plikttjänstgöring kan inverka negativt på rekryteringen till hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna Hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna finns repre- senterat i varje län och det finns i princip tillräckligt med hem- värnspersonal som är beredda att ställa upp med bara några timmars inställningstid vid behov vid inträffade olyckor eller kriser i sam- hället. I många fall har hemvärnets personal ställt upp utöver vad som reglerats i respektive avtal med hemvärnet med de nationella skydds- styrkorna. I sådana fall händer det att enskilda har anställts av Försvarsmakten för att delta i särskilda insatser. Dessa har då fått instruktörslön. Även om det är så att hemvärnspersonal ser ersätt- ningarna de får för sina insatser som sekundära till själva insatsen har framhållit att det måste ifrågasättas om det är en sådan ordning man vill ha. En övervägande del av hemvärnet med de nationella skydds- styrkornas övningstid läggs på att träna inför om skulle komma att utsättas för ett väpnat angrepp. I ett skarpt läge är det däremot inte lika självklart att det kommer att gå att få ihop ett tillräckligt antal hemvärnspersonal på frivillig väg, särskilt i fall av en mer komplex kris eller vid behov av insats av många personer .