sou · H2B325 · 2014-04-25 00:00:00 — Om eller domstolen finner skäl för det får verket eller domstolen begära att dödsboförvaltningen i förskott betalar kostnaden för sökt åtgärd innan beslut om åtgärden fattas. Handlingar som är avfattade på finska eller isländska språket ska vara åtföljda av styrkt översättning till danska, norska eller svenska språket. 4 § Har en nordisk medborgare avlidit under vistelse i och har den avlidne hemvist i , , eller , ska den avlidnes egendom i , till dess att den omhändertas av dödsboförvaltningen, omhändertas och vårdas enligt svensk lag. Det ska dock inte ankomma på den som tar hand om och vårdar egendomen att se till att bouppteckning görs. 5 § Är ett dödsbo som avses i 2 § föremål för behandling av bobe- styrer i eller offentligt skifte i eller och hör till boet egendom i , ska vad som i den andra statens lag föreskrivs om inskränkning i borgenärs rätt att utmätningsvis få betalning ur dödsbo tillämpas på egendomen i . Vad som har sagts gäller dock inte om det är fråga om utmätning för skatt eller annan allmän avgift, som pålagts i . Det gäller inte heller om fordran ska tas ut ur egendom som häftar som pant eller som får kvarhållas till säkerhet för fordringen. Vad som föreskrivs i första stycket gäller endast om svensk domstol eller myndighet enligt EU:s arvsförordning är behörig. 6 § Vad lagen i annan nordisk stat föreskriver om att inskrivning i fastighetsbok eller domstolsprotokoll (tingslysning) utgör förut- sättning för att rätt som uppkommit genom avtal eller annan rätts- handling eller genom utmätning (utlegg eller utpantning) ska gälla emot dödsbo, ska inte tillämpas beträffande egendom som vid dödsfallet fanns i . 7 § Vid tillämpning av de föreskrifter denna lag innehåller om egendoms befintlighet i viss nordisk stat ska fordran som är grundad på löpande skuldebrev eller annat fordringsbevis, vars företeende utgör villkor för rätt att utkräva fordringen, anses befintlig där handlingen finns, men annan fordran betraktas som befintlig i den stat, enligt vars lag boutredningen ska ske. Registrerat fartyg eller luftfartyg ska anses finnas i den stat, där det har hemort. 8 § Har domstol i , , eller fattat beslut att dödsbo efter medborgare i nordisk stat som vid sin död hade hemvist i , , eller ska omhän- dertas av domstolen, arvsdomstol, boutredningsman, bobestyrer eller testamentsexekutor, eller att boet ska bli föremål för utred- ning och skifte genom delägarnas försorg eller skiftas under medverkan av skiftesman, ska beslutet gälla i . 9 § I fråga om formen för testamente och återkallelse av testamente efter den som vid sin död var medborgare i en nordisk stat och hade hemvist i en sådan stat gäller vad som sägs i 2 kap. 4 § denna lag. 10 § I fråga om erkännande och verkställighet av dom eller förlik- ning om rätt på grund av arv eller testamente, efterlevande makes rätt, boutredning eller skifte med anledning av dödsfall eller ansva- righet för den dödes gäld gäller bestämmelserna i lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privat- rättens område. Erkännande och verkställighet i förhållande till stater som inte är bundna av EU:s arvsförordning eller den nordiska arvskonventionen 1 § Ett lagakraftvunnet avgörande som avser arv eller testamente av en utländsk domstol, annan myndighet eller särskilt förordnad skiftesman i en stat som inte är bunden av EU:s arvsförordning eller den nordiska arvskonventionen gäller i , om det med- delats i en stat där den avlidne vid sin död hade hemvist. 2 § Det utländska avgörandet gäller dock inte i , om 1.avgörandet har meddelats mot en part som inte har gått i svaromål och som inte har fått kännedom om den väckta talan för att kunna svara i saken eller mot en part som annars inte har fått rimliga möjligheter att föra sin talan i det utländska för- farandet, 2.avgörandet strider mot ett svenskt avgörande, 3.avgörandet strider mot ett utländskt avgörande som gäller här iett förfarande som påbörjades tidigare än det andra utländska avgörandet, 4.det i pågår ett förfarande som kan leda till ett motstridigt avgörande, såvida det svenska förfarandet påbörjades innan det utländska avgörandet meddelades eller 5.det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna avgörandet. 3 § Ett utländskt domstolsavgörande som är verkställbart i dom- stolslandet och som gäller i får verkställas, om avgörandet har förklarats verkställbart här. En ansökan om att ett utländskt avgörande ska förklaras vara verkställbart i ska göras hos den tingsrätt som regeringen föreskiver med hänsyn till var motparten har sin hemvist. Till ansökan ska bifogas avgörandet i original eller av behörig myndighet bestyrkt kopia och de ytterligare handlingar som tings- rätten behöver för sin prövning. Vid handläggningen i domstol tillämpas bestämmelserna i lagen (1996:242) om domstolsärenden. 4 § Om ett utländskt domstolsavgörande förklaras verkställbart, verkställs avgörandet enligt utsökningsbalken på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft. Föreskrifter om tvångs- medel i det utländska avgörandet ska inte tillämpas. 5 kap. Övriga frågor Beaktande av utländsk förrättning 1 § Vid boutredning eller arvskifte i ska beaktas vad som vid motsvarande förrättning efter den döde i en stat som inte är bunden av EU:s arvsförordning eller den nordiska arvskon- ventionen tillkommit eller kan antas tillkomma borgenär, efter- levande make, arvinge eller testamentstagare. Formkrav för utländskt arvskifte 2 § Utländskt arvskifte ska anses giltigt till formen om det upp- fyller formkraven enligt –lagen i den stat där skiftet förrättades, –lagen i den stat där den avlidne vid sin död hade hemvist eller var medborgare, eller –den lag som var tillämplig på arvet. 3 § Har egendom genom försorg överförts till för att utlämnas till någon som är berättigad enligt ett arvskifte utomlands, får den inte utmätas eller beläggas med kvarstad innan den har utlämnats. 4 § Boutredningsman får för införskaffande av handlingar från ut- ländsk förrättning avseende boutredning eller arvskifte anlita . 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo, lagen (1935:44) om dödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här m.m., lagen (1935:45) om kvar- låtenskap efter den som hade hemvist i , , eller och lagen (1935:46) om tillsyn i vissa fall å oskiftat dödsbo efter medborgare i , , eller ska upphöra att gälla. 2.Äldre bestämmelser tillämpas på arv efter personer som avlidit före , om inte annat följer av EU:s arvsförordning. 3.Äldre bestämmelser tillämpas på förfaranden som inletts vid före ikraftträdandet. Härigenom föreskrivs att 20 kap. 2 och 5 §§ jordabalken ska ha följande lydelse. Lagfart skall sökas inom tre Lagfart ska sökas inom tre månader efter det att den handl- månader efter det att den handl- ing på vilken förvärvet grundas ing på vilken förvärvet grundas (fångeshandlingen) upprättades. (fångeshandlingen) upprättades. Tiden för sökande av lagfart Tiden för sökande av lagfart 1. för förvärv som beror av 1. för förvärv som beror av eller annan sådan omständighet, eller annan sådan omständighet, från det förvärvet fullbordades, från det förvärvet fullbordades, avses i 1 § andra stycket, från avses i 1 § andra stycket, från om bouppteckning då ej registr- om bouppteckning då ej registr- 3. för den som är ensam del- 3. för den som är ensam del- ägare i dödsbo, från det boupp- ägare i dödsbo, från det boupp- om han först därefter blivit om han först därefter blivit ensam delägare, från det så ensam delägare, från det så skedde, dock, om boets för- skedde, dock, om boets för- valtning omhänderhas av bout- valtning omhänderhas av bout- exekutor eller om boet är exekutor eller om boet är avträtt till konkurs, ej i något avträtt till konkurs, ej i något fall tidigare än från det egen- fall tidigare än från det egen- domen utgavs till delägare, domen utgavs till delägare, Den som söker lagfart ska ge in fångeshandlingen och de övriga handlingar som är nöd- vändiga för att styrka förvärvet. Om ett dödsbo eller en arvinge som är ensam delägare i ett dödsbo söker lagfart på förvärv av egendom från den döde, anses en inregistrerad boupp- teckning efter denne som fångeshandling. Ett för ända- målet utfärdat europeiskt arvs- intyg kan också ligga till grund för lagfartsansökan. 4.för testamentstagare som tillagts egendom i legat, från det testamentet vann laga kraft och legatet utgavs eller, om boupp- teckning då ej registrerats, från det registreringen skedde, 5.när talan väckts om åter- gång eller hävande av förvärv innan tiden för sökande av lag- fart utgick, från det dom vari- genom talan ogillades vann laga kraft. 4.för testamentstagare som tillagts egendom i legat, från det testamentet vann laga kraft och legatet utgavs eller, om boupp- teckning då ej registrerats, från det registreringen skedde, 5.när talan väckts om åter- gång eller hävande av förvärv innan tiden för sökande av lag- fart utgick, från det dom vari- genom talan ogillades vann laga kraft, 6.för den som åberopar ett europeiskt arvsintyg till grund för sitt förvärv, från den dag då arvsintyget utfärdades. Den som söker lagfart skall ge in fångeshandlingen och de övriga handlingar som är nöd- vändiga för att styrka förvärvet. Om ett dödsbo eller en arvinge som är ensam delägare i ett dödsbo söker lagfart på förvärv av egendom från den döde, anses en inregistrerad boupp- teckning efter denne som fångeshandling. Om en ansökan om lagfart Om en ansökan om lagfart görs av flera sökande gemen- görs av flera sökande gemen- samt, skall den innehålla uppgift samt, ska den innehålla uppgift om hur stor andel av fastig- om hur stor andel av fastigheten heten som varje sökande har som varje sökande har för- Om det saknas sådana sådana uppgifter och sökandena inte följer ett föreläggande att komplettera ansökan, skall den anses avse andelar efter huvud- anses avse andelar efter huvud- Denna lag träder i kraft . 1.3Förslag till ändring i 19 kap. 3 § och 23 kap. 5 § ska ha följande lydelse. Val av boutredningsman ska skall så träffas att uppdraget kan göras så att uppdraget kan för- förväntas bliva utfört med den väntas bli utfört med den insikt som boets beskaffenhet kräver. Särskilt avseende ska fästas vid fästas vid förslag av dem, vilkas förslag av dem, vilkas rätt är rätt är beroende av utredningen. beroende av utredningen. Delägare må förordnas till boutredningsman. Är testamentsexekutor utsedd, skall förordnandet meddelas honom, om ej skäl äro däremot. Delägare får förordnas till boutredningsman. Har någon utsetts till testa- mentsexekutor, ska denne för- ordnas till boutredningsman om det inte finns skäl som talar emot det. Till särskild boutredningsman förordnas den som inte är döds- bodelägare eller på annat sätt beroende av utredningen. På en delägares begäran skall rätten förordna någon att vara skiftesman. Vad som föreskrivs i 17 kap. 1–4 och 6–9 §§ äkten- skapsbalken om bodelning, bodel- ningsförrättare och make skall gälla i fråga om arvskifte, skiftes- man och delägare i boet. Arvode och ersättning till skiftesmannen skall dock betalas av dödsboet. Ställs boet under förvaltning av testamentsexekutor, är denne utan särskilt förordnande skiftes- man. Detta gäller dock ej, om någon annan redan har förord- nats som skiftesman eller om testamentsexekutorn är delägare i boet. På en delägares begäran ska rätten förordna någon att vara skiftesman. Vad som föreskrivs i 17 kap. 1–4 och 6–9 §§ äkten- skapsbalken om bodelning, bo- delningsförrättare och make ska gälla i fråga om arvskifte, skiftes- man och delägare i boet. Arvode och ersättning till skiftesmannen ska dock betalas av dödsboet. Ställs boet under förvaltning av testamentsexekutor, är denne utan särskilt förordnande skiftes- man. Detta gäller dock inte, om någon annan redan har för- ordnats som skiftesman eller om testamentsexekutorn är delägare i boet. Dödsbodelägare får inte för- ordnas till skiftesman. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (1990:272) om internationella frågor rörande makars och sambors förmögenhetsförhållanden Härigenom föreskivs att 2 och 5 §§ lagen (1990:272) om internationella frågor rörande makars och sambors förmögen- hetsförhållanden ska ha följande lydelse. En fråga om makars för- En fråga om makars för- upp av svensk domstol, upp av svensk domstol, 1. om frågan har med ett äktenskapsmål i , med ett äktenskapsmål i , 2. om svaranden har hemvist 2. om svaranden har hemvist 3. om käranden har hemvist i 3. om käranden har hemvist i och svensk lag enligt 3 och svensk lag enligt 3 eller 4 § är tillämplig på makar- eller 4 § är tillämplig på makar- 4. om frågan rör egendom i 4. om frågan rör egendom i 5. om svaranden i en upp- kommen fråga har godtagit att kommen fråga har godtagit att saken prövas i eller har saken prövas i eller har gått i svaromål i saken utan gått i svaromål i saken utan invändning om domstolens be- invändning om domstolens be- Särskilda bestämmelser om svensk domstols behörighet i frågor om bodelning med anled- ning av en makes död finns i lagen (1937:81) om internatio- nella rättsförhållanden rörande dödsbo. En sådan fråga får tas upp av svensk domstol även i fall som anges i första stycket 2, 3 och 5. En fråga om bodelning med anledning av makes död får också, på begäran efterlevande make, tas upp av svensk domstol om domstolen är behörig att ta upp en fråga om arv enligt och rådets förordning (EU) nr 650/2012 av om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i sam- band med arv och om inrät- tandet av ett europeiskt arvs- intyg3 . En rättshandling mellan makar avseende deras förmö- genhetsförhållanden är giltig, om den stämmer överens med den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsför- hållanden när rättshandlingen företas. Företas rättshandlingen före äktenskapet, är den giltig, om den stämmer överens med den lag som blir tillämplig när makarna ingår äktenskap. Rättshandlingen skall vidare anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt lagen i den stat där den företas eller där makarna då har hemvist. En rättshandling mellan makar avseende deras förmö- genhetsförhållanden är giltig, om den stämmer överens med den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsför- hållanden när rättshandlingen företas. Företas rättshandlingen före äktenskapet, är den giltig, om den stämmer överens med den lag som blir tillämplig när makarna ingår äktenskap. Rättshandlingen ska vidare anses giltig till formen, om den uppfyller formkraven enligt lagen i den stat där den företas eller där makarna då har hemvist. 3 EUT L 201, 27.7.2012, s. 107. makar som har hemvist i makar som har hemvist i företas blir dock gällande här i företas blir dock gällande här i makar som har hemvist i makar som har hemvist i när gåvan ges blir gäll- när gåvan ges blir gäll- endast om vad som föreskrivs endast om vad som föreskrivs för sådan giltighet i 8 kap. 1 § för sådan giltighet i 8 kap. 1 § anledning av makes död ska anses giltig till formen om den – lagen i den stat där den – lagen i den stat där den avlidne vid sin död hade hemvist eller var medborgare, eller – den lag som var tillämplig Vid en bodelning skall mak- skulder i och utomlands skulder i och utomlands beaktas, om inte något annat beaktas, om inte något annat följer av den lag som är till- följer av den lag som är till- lämplig på makarnas förmögen- lämplig på makarnas förmögen- ningen bör en make i första hand ningen bör en make i första hand honom eller henne utomlands. honom eller henne utomlands. Finns det egendom i ett främ- mande land och kan det antas att bodelningen inte kommer att gälla i det landet, får bodel- ningen begränsas till att gälla en viss del av makarnas egendom. En sådan begränsning får dock inte göras, om någon av mak- arna med rimliga skäl motsätter sig det. Finns det egendom i ett främmande land och kan det antas att bodelningen inte kommer att gälla i det landet, får bodelningen begränsas till att gälla en viss del av makarnas egendom. En sådan begränsning får dock inte göras, om någon av makarna med rimliga skäl motsätter sig det Vid bodelning som görs i med anledning av makes död ska beaktas vad som vid motsvarande förrättning efter den döde i annan stat tillkommit eller kan antas tillkomma efterlevande make Denna lag träder i kraft . 2Uppdraget och utredningens arbete antogs och rådets förordning (EU) nr 650/2012 om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verk- ställighet av domar samt godkännande och erkännande av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg (arvsförordningen).1 Internationellt privaträttsliga frågor om arv i förhållande till länder utanför har reglerats genom svenska, i huvudsak, autonoma regler i lagen (1937:81) om internationella rättsförhållanden rörande dödsbo (IDL). I förhållande till nordiska länder har tre andra lagar gällt för inter- nationella arvsfrågor; lagen (1935:44) om dödsbo efter dansk, finsk, isländsk eller norsk medborgare, som hade hemvist här i riket, m.m., lagen (1935:45) om kvarlåtenskap efter den som hade hemvist i , , eller och lagen (1935:46) om tillsyn i vissa fall å oskiftat dödsbo efter medborgare i , , eller . Lagarna införlivar konventionen den 19 novem- ber 1934 mellan , , , och om arv, testamente och boutredning (den nordiska arvskonventionen).2 Arvsförordningen innebär att internationella arvsfrågor för och del faller inom EU:s exklusiva kompetens. Under förhandlingarna om arvsförordningen begärde och ett undantag för att få fortsätta att tillämpa den nordiska arvskonventionen i en reviderad lydelse. Arvsförordningen kom också att innehålla ett undantag för de nordiska reglerna. Undan- taget innebär att och får tillämpa arvskonventionen 1Arvsförordningen finns intagen som bilaga 2 till detta betänkande. Arvsförordningen är publicerad i EU:s officiella tidning, EUT L, 27.7.2012, s. 107. 2SÖ 1935 nr 17. Den nordiska arvskonventionen finns intagen som bilaga 3 till detta betänk- ande. I bilaga 4 finns överenskommelsen om ändring , SÖ 1975 nr 56. Uppdraget och utredningens arbete på det sätt som den ändrats genom en mellanstatlig överenskom- melse mellan de nordiska länderna, i den utsträckning konven- tionen föreskriver regler avseende dödsboförvaltningen, medverkan av myndigheter i de fördragsslutande staterna samt enklare och snabbare förfaranden för erkännande och verkställighet av domar i samband med arv. Överenskommelsen har utarbetats av den nor- diska expertgruppen för familjerättsfrågor, där samtliga nordiska länder är representerade. Expertgruppen har haft i uppdrag att modernisera den nordiska arvskonventionen. När det stod klart vad arvsförordningen skulle få för konsekvenser för tillämpningen av den nordiska arvskonventionen anpassade expertgruppen sitt arbete efter det. Regeringen beslutade att den föreslagna överenskommelsen om en reviderad arvskonvention skulle under- tecknas, med förbehåll för ratifikation. Överenskommelsen under- tecknades av samtliga nordiska länder . Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att föreslå de författningsändringar som de ovan nämnda instrumenten (arvsförordningen och överenskommelsen om ändring av den nordiska arvskonventionen) ger anledning till.3 I uppdraget ligger att utredaren ska analysera arvsförordningen, varvid likheter och skillnader i förhållande till framför allt I-förordningen och underhållsförordningen ska belysas. Utredaren ska vidare undersöka vilka kompletterande författningsbestämmel- ser som behövs med anledning av förordningen och föreslå sådana. I arbetet ingår att bedöma vilka myndigheter och rättstillämpare i som bör anses falla in under arvsförordningens domstols- begrepp. Utredaren ska också överväga om ett nytt institut bör in- föras, t.ex. genom att uppgifterna för boutredningsmän och skiftes- män slås ihop. Vidare ska utredaren undersöka konsekvenserna av att den enligt arvsförordningen tillämpliga lagen, till skillnad från vad som gäller, även ska reglera förfarandefrågor. Härvid ska utredaren klargöra gränsdragningen gentemot rent processuella frågor. Analysen ska också innefatta en bedömning av på vilket sätt kan omhänderta sådana uppgifter som enligt främ- mande rättsordningar tillkommer en för svenska rättsförhållanden okänd aktör, t.ex. en notarie. Även vilken betydelse arvsförord- ningen får när det gäller kravet på ingivande av bouppteckningar ska utredas. Enligt direktiven ska utredaren analysera det av bland annat framförhandlade undantaget om tillämpning av 3 Direktiven, dir. 2012:106 bifogas som bilaga 1 till betänkandet. Överenskommelsen om ändring i den nordiska arvskonventionen finns intagen som bilaga 5 till betänkandet. Uppdraget och utredningens arbete domstolslandets lag för utseende av och befogenheter för boutred- ningsmän i vissa fall, trots att utländsk lag i övrigt ska tillämpas på arvet. Om det därvid visar sig att de nationella bestämmelserna inte är tillräckliga för en fullgod tillämpning av undantaget får utredaren föreslå kompletterande regler. Utredaren ska analysera innebörden av arvsförordningens bestäm- melser om erkännande och verkställighet av domar samt godkän- nande och verkställighet av officiella handlingar samt i samband därmed uppmärksamma skillnader mot gällande svenska regler. Härvid ska beaktas att det i förhållande till stater utanför EU bör finnas kvar bestämmelser om erkännande och verkställighet. I uppdraget ingår också att lämna förslag på vilken myndighet i som bör anförtros uppgiften att utfärda europeiska arvsin- tyg samt redovisa vilken kompetens och vilka resurser som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra uppdraget. Utredaren ska överväga om ska tillträda överenskommelsen om ändring av den nordiska arvskonventionen. Enligt direktiven ska utredaren analysera vilken inverkan arvsförordningen har på den nordiska regleringen och lämna de förslag till författningsändringar som behövs för att införliva överenskommelsen med svensk lag. Om utredaren under arbetets gång skulle finna att någon ankny- tande internationellt familjerättslig fråga behöver tas upp står det utredaren fritt att göra det. Om förslagen påverkar kostnader för staten, ska en beräkning av kostnaderna redovisas. Finansiering för kostnadsökningarna ska föreslås. Uppdraget ska redovisas . Utredningens arbete inleddes . Utredningen har hållit åtta sammanträden med experter och sakkunnig. Enligt direktiven ska utredaren följa övriga nordiska länders arbete med den nordiska arvskonventionen och arbete med arvsförordningen. Vikt ska fästas vid intresset av nordisk rättslikhet. Av denna anledning har utredningen haft kontakt med berörda tjänstemän i , , och . Från har inhämtats uppgifter om departementets arbete med internationella arvsfrågor. Under arbetet har också lagstiftningsarbetet med anledning av I-förordning och frågan om ett generellt överflyt- tande av exekvaturprövningen från till tingsrätt beaktats. Uppdraget och utredningens arbete Arvsförordningen är, såsom en EU-förordning, antagen på alla medlemsstaters språk och alla språkversioner är jämställda. Under arbetets gång har uppkommit en del frågeställningar beträffande vissa skrivningar i den svenska språkversionen. En del av skrivning- arna i den svenska språkversionen ger bestämmelserna en annan materiell innebörd än vad som torde vara avsett. Dessa felöver- sättningar kommenteras i betänkandet. Den svenska språkver- sionen rymmer också i några fall skrivningar som språkligt kan utryckas på ett enklare och tydligare sätt. Utredningen har lämnat en förteckning med förslag till rättelser till . Betänkandet är indelat i sex delar. Den första delen (del I) omfattar ett inledande kapitel med utredningens uppdrag och arbete samt språkfrågor (kapitel 2), ett avsnitt om gällande rätt (kapitel 3) och ett om allmänna utgångspunkter (kapitel 4).