sou · H2B376 · 2014-11-28 00:00:00 — Ett särskilt skäl mot att hålla muntlig förhandling kunde enligt departementschefen vara målets bagatellartade karaktär eller att kostnaderna för förhandlingen är stora i förhållande till värdet på det som tvisten gäller.23 Något formligt yrkande om muntlig förhandling är inte nöd- vändigt utan det är tillräckligt att domstolen kan tolka fram detta utifrån vad parten anför.24 Muntlig förhandling i förberedande syfte Muntlig förhandling i förberedande syfte i allmän förvaltningsdomstol I motiven till 9 § FPL angavs att det kan vara en praktisk ordning i förvaltningsdomstolsprocessen att hålla muntlig förhandling i syfte att få parternas ståndpunkter bättre preciserade. En sådan muntlig förhandling fyller då i första hand syftet att underlätta målets fortsatta handläggning, inte att möjliggöra en ny muntlig för- handling vid vilken allt som ska ligga till grund för det kommande beslutet ska tas upp. Departementschefen anförde vidare att det inte borde införas en ordning med muntlig förberedelse som ska tjäna syftet att möjliggöra genomförandet av en regelrätt huvud- förhandling i målet.25 Muntlig förberedelse i allmän domstol Vad gäller tvistemål ska enligt 42 kap. 6 § RB förberedelse i målet äga rum om stämning utfärdas. Förberedelsen har till syfte att klarlägga parternas yrkanden och invändningar samt de omständig- heter som parterna åberopar till grund för sin talan, i vad mån parterna är oense om åberopade sakförhållanden, vilka bevis som ska läggas fram och vad som ska styrkas med varje bevis, om ytterligare utredning eller andra åtgärder behövs före målets 1971:30 s. 537. 24RÅ 1995 not. 1971:30 s. 535 f. Tydligare regler om muntlig förhandling avgörande och om det finns förutsättningar för förlikning eller annan samförståndslösning. Rätten ska driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgörande av målet. Så snart det lämpligen kan ske bör rätten höra parterna angående målets handläggning. Rätten ska upprätta en tidsplan för målets handläggning, om det inte på grund av målets beskaffenhet eller av något annat särskilt skäl är obehövligt. I 42 kap. 8 § RB anges ytterligare förutsättningar för förberedelsen. Rätten ska, allt efter målets beskaffenhet, vid förberedelsen verka för att tvistefrågorna blir klarlagda och att parterna anger allt som de vill åberopa i målet. Rätten ska genom frågor och påpekanden försöka avhjälpa otydligheter och ofullständigheter i parternas framställningar. Enligt 42 kap. 9 § RB sker förberedelsen vid sammanträde eller genom skriftväxling eller annan handläggning. Vad gäller brottmål så ska rätten enligt 45 kap. 13 § första stycket RB, om det behövs för målets förberedelse eller av något annat skäl, hålla sammanträde med parter och andra som berörs. Av andra stycket framgår att om någon som kallats till sammanträdet uteblir, får detta ändå hållas, om det främjar beredningen av målet. Om den som uteblivit förelagts vite, får rätten besluta att nytt vite ska föreläggas eller att han eller hon ska hämtas till rätten. Specialbestämmelser om muntlig förhandling På vissa områden inom förvaltningsprocessen finns special- bestämmelser om muntlig förhandling. Gemensamt för de flesta av dessa specialbestämmelser är att de i stort sett innebär att det är obligatoriskt för domstolen att hålla muntlig förhandling i vissa situationer och att det alltid ska hållas en muntlig förhandling om en part begär det. När förvaltningsprocesslagen infördes fanns det inte sådana specialbestämmelser.26 Nedan följer en redogörelse för de specialbestämmelser som finns och motiven till att de införts. 1971:30 s. 537. Tydligare regler om muntlig förhandling Lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Enligt 36 § lagen om psykiatrisk tvångsvård, LPT, ska förvalt- ningsrätten i mål enligt denna lag hålla muntlig förhandling, om det inte är uppenbart obehövligt. Vid prövning av beslut om sluten psykiatrisk tvångsvård för en patient som är intagen på en sjukvårdsinrättning för frivillig psykiatrisk vård (konvertering) ska förvaltningsrätten hålla muntlig förhandling endast om patienten begär det eller om förvaltningsrätten finner skäl för det. Enligt 37 § LPT ska muntlig förhandling hållas på sjukvårds- inrättningen, om inte särskilda skäl talar för något annat. Patienten ska vara närvarande vid förhandlingen, om det är möjligt med hänsyn till hans psykiska tillstånd. Patientens stödperson har rätt att närvara vid förhandlingen och ska om möjligt underrättas om den. Chefsöverläkaren ska höras vid förhandlingen, om det inte är uppenbart obehövligt. Vidare ska, om det inte är uppenbart obehövligt, förvaltningsrätten höra lämplig sakkunnig vid muntlig förhandling. Vid förhandlingen får den sakkunnige, i syfte att få upplysning rörande omständigheter som är av betydelse för dennes uppgift, ställa frågor till chefsöverläkaren och patienten. I motiven till 36 § LPT anfördes bl.a. följande om denna bestäm- melse. Enligt 9 § FPL är förfarandet inför allmän förvaltnings- domstol skriftligt. Med hänsyn till betydelsen av ett omhänder- tagande för tvångsvård bör emellertid () länsrättens prövning av förutsättningarna för psykiatrisk tvångsvård som regel ske efter muntlig förhandling. Av bestämmelsen i förevarande paragraf framgår att länsrätten ska hålla muntlig förhandling, om det inte är uppenbart obehövligt. Presumtionen är således stark för muntlig förhandling.27 I förarbetena anfördes vidare att det kan vara uppenbart obehövligt att hålla en muntlig förhandling om en sådan hållits i ett föregående mål rörande samme patient och nya omständigheter av vikt inte tillkommit efter förhandlingen. Det- samma gäller om patienten på grund av sitt psykiska tillstånd inte kan närvara vid en muntlig förhandling eller inte vill att en sådan ska hållas.28 1990/91:58 Bilaga 1 s. 278. a. s. 278. Tydligare regler om muntlig förhandling LPT innehåller inga bestämmelser om när kammarrätt eller ska hålla muntlig förhandling. Det innebär att 9 § FPL är tillämplig vid handläggning i dessa dom- stolar, dvs. muntlig förhandling får hållas när den kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet eller om parten yrkar muntlig förhandling och en sådan inte är obehövlig eller särskilda skäl talar emot det. Lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård Enligt 21 b § lagen om rättspsykiatrisk tvångsvård, LRV, gäller i fråga om muntlig förhandling bestämmelserna i 36 och 37 §§ LPT. I fråga om mål rörande tillstånd att vistas på egen hand utanför vårdavdelningen men inom sjukvårdsinrättningens område (frigång) ska dock 36 § och 37 § andra stycket LPT inte tillämpas.29 I motiven till denna bestämmelse hänvisades till vad som anförts om 36 § LPT.30 Lagen (1990:52) om vård av unga Enligt 35 § lagen om vård av unga, LVU, ska, i mål om beredande eller upphörande av vård eller om flyttningsförbud, förvaltnings- rätten och kammarrätten hålla muntlig förhandling om detta inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas, om någon part begär det. Parterna ska upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. Vid införandet av LVU gällde denna bestämmelse enbart pro- cessen i länsrätten.31 I motiven anfördes att de mål det är fråga om ofta var av djupt ingripande art för den enskilde och att länsrättens prövning därför borde ske efter muntlig förhandling. Vidare anfördes att om länsrätten finner muntlig förhandling uppenbart obehövlig får länsrätten avgöra målet genom skriftligt förfarande. Parten ska i sådana fall underrättas innan målet avgörs och beredas 29Då ska istället 9 § FPL tillämpas. Detsamma gäller i fråga om muntlig förhandling i kammarrätten och . 1990/91:58. s. 321. 3110 § lagen (1980:621) om vård av unga. Tydligare regler om muntlig förhandling tillfälle att påkalla muntlig förhandling.32 Vidare angavs att det har stor betydelse från rättssäkerhetssynpunkt att mål om vård med stöd av LVU inte avgörs på handlingarna i den enskildes frånvaro.33 Bestämmelsen omfattar numera processen både i förvaltnings- rätten och kammarrätten och har avgränsats till att gälla mål om beredande eller upphörande av vård eller om flyttningsförbud. Denna begränsning gäller även när parten begär muntlig för- handling. Om en part begär muntlig förhandling i ett mål enligt LVU som rör en annan fråga än de nämnda ska denna begäran således behandlas enligt 9 § FPL.34 I motiven till den nu gällande bestämmelsen anfördes bl.a. följande. När det gäller mål om beredande eller upphörande av vård av unga är dessa ofta av djupt ingripande natur för den enskilde. Det har därför ansetts vara ett viktigt rättssäkerhetsintresse att målen inte avgörs på handlingarna i den enskildes frånvaro. Muntlig förhandling har därför föreskrivits för dessa mål. Men regeln är inte ovillkorlig. kan en muntlig förhandling framstå som helt onödig. Detta är t.ex. fallet när en vårdnadshavare har överklagat ett beslut om tvångsvård av sitt barn och det är uppenbart att beslutet ska upphävas. Finner rätten att en muntlig förhandling är uppenbart obehövlig, får rätten avgöra målet genom skriftlig handläggning. Skriftligt förfarande bör utnyttjas med stor försiktighet. Part ska i sådana fall underrättas innan målet avgörs och beredas tillfälle att begära muntlig förhandling.35 Lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Enligt 39 § första stycket lagen om vård av missbrukare i vissa fall, LVM, ska, i mål om beredande av tvångsvård, förvaltningsrätten och kammarrätten hålla muntlig förhandling om detta inte är uppenbart obehövligt. I andra mål enligt denna lag prövar rätten om det finns skäl att hålla muntlig förhandling. Av andra stycket framgår det att om någon part begär muntlig förhandling, ska sådan 1979/80:1 s. 108. a. s. 505. 34Vid handläggning i gäller endast 9 § FPL oavsett frågan i målet. 1989/90:28 s. 123 f. Tydligare regler om muntlig förhandling Parterna ska upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. Bestämmelsen i LVM är uppbyggd efter mönster av LVU. I motiven angavs bl.a. följande. Mål om beredande av vård oberoende av samtycke är av största betydelse för den enskildes rättssäkerhet. Det har därför ansetts angeläget att kringgärda domstolsför- farandet med regler som så långt som möjligt tillgodoser rätts- säkerhetskravet. () Av denna anledning har presumtionen för muntlig förhandling () vänts, så att länsrätten och kammarrätten åläggs att hålla muntlig förhandling, om det inte är uppenbart obehövligt.36 Presumtionen för muntlig förhandling gäller endast mål om beredande av tvångsvård. Om en part begär muntlig förhandling i ett mål enligt LVM som rör en annan fråga ska denna begäran således behandlas enligt 9 § FPL.37 Smittskyddslagen (2004:168) Enligt 8 kap. 6 § smittskyddslagen ska, i mål om isolering, fortsatt isolering eller upphörande av isolering, förvaltningsrätten och kam- marrätten hålla muntlig förhandling om detta inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas i sådana mål om någon part begär det. Parterna ska upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. Bestämmelsen om muntlig förhandling i smittskyddslagen är uppbyggd delvis efter mönster i LVU och LVM. I motiven anfördes att ett omhändertagande för tvångsisolering är ett bety- dande ingrepp i den enskildes integritet. Det ansågs därför ange- läget att domstolsförfarandet utformades så att rättssäkerhets- kraven kunde tillgodoses.38 Begränsningen till mål om isolering, fortsatt isolering eller upphörande av isolering gäller även när parten begär en muntlig förhandling. Om en part begär muntlig förhandling i ett mål enligt 1981/82:8 s. 99. 37Vid handläggning i gäller endast 9 § FPL oavsett frågan i målet. 1988/89:5, s. 145. Tydligare regler om muntlig förhandling smittskyddslagen som rör en annan fråga än de nämnda ska denna begäran således behandlas enligt 9 § FPL.39 Utlänningslagen (2005:716) Förfarandet i migrationsdomstol är skriftligt. I handläggningen får ingå muntlig förhandling beträffande viss fråga, när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. I migrationsdomstol ska muntlig förhandling hållas, om en utlänning som för talan i målet begär det samt förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det (16 kap. 5 § första – tredje stycket utlänningslagen, UtlL). Dessa bestämmelser om muntlig förhandling i utlänningslagen motsvarar således bestämmelserna i 9 § FPL.40 Utöver dessa bestämmelser, som gäller generellt för alla utlän- ningar, finns i 16 kap. 5 § fjärde stycket UtlL särskilda bestäm- melser om muntlig förhandling i migrationsdomstol som gäller för utlänningar som omfattas av eller avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer. Enligt dessa bestämmelser ska muntlig förhandling hållas i migrationsdomstol i mål som rör utvisning eller vägran att förnya ett uppehållstillstånd. Även i mål som rör avvisning eller där ansökan om uppehålls- tillstånd har avslagits ska muntlig förhandling hållas i migrations- domstol, om det begärs av en utlänning som omfattas av avtalen och som ansökt om uppehållstillstånd. I dessa fall behöver dock muntlig förhandling inte hållas, om detta skulle strida mot den nationella säkerhetens intresse. Bestämmelserna i 16 kap. 5 § fjärde stycket UtlL motsvarar enligt förarbetena med några språkliga justeringar bestämmelserna i 11 kap. 1 § tredje stycket utlänningslag.41 Bestäm- melserna infördes ursprungligen för att tillgodose de minimi- 2003/04:30, s. 242. Vid handläggning i gäller endast 9§ FPL oavsett frågan i målet. 4016 kap. 5 § tredje stycket UtlL gäller inte i Migrationsöverdomstolen på motsvarande sätt som 9 § tredje stycket FPL inte gäller i . 2004/05:170 s. 311. Tydligare regler om muntlig förhandling garantier som ställdes upp i artikel 9 i rådets direktiv /221/EEG42 och gällde då endast utlänningar som omfattas av . fanns inte möjlighet till domstolsprövning vid överklagande av beslut i utlänningsärenden utan sådana över- klaganden prövades i stället av och bestäm- melserna i 11 kap. 1 § tredje stycket utlänningslag gällde vid handläggning i . Bestämmelserna synes ha införts för att kompensera för det förhållandet att möjlighet till domstolsprövning saknades.43 gjordes bestäm- melserna tillämpliga också beträffande utlänningar som omfattas av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer.44 Rådets direktiv /221/EEG har ersatts av och rådets direktiv /38/EG av om unions- medborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (rörlighets- direktivet). Rörlighetsdirektivet gäller för de utlänningar som omfattas av men däremot inte för de utlänningar som omfattas av avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och å andra sidan om fri rörlighet för personer. Artikel 31 i rörlighetsdirektivet har följande lydelse. 42Rådets direktiv /221/EEG av om samordning av särskilda åtgärder som gäller utländska medborgares rörlighet och bosättning och som är berättigade med hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa (EGT 56, , s. 850, Celex 31964L0221). 1996/97:25 s. 297. Artikel 9 hade följande lydelse: 1. När rätt att över- klaga till domstol inte finns, eller när ett sådant överklagande endast får ske för att avgöra om beslutet har laga giltighet, eller när överklagandet inte kan resultera i ett upphävande, får ett beslut att vägra att förnya ett uppehållstillstånd eller ett beslut om utvisning från territoriet för innehavaren av ett uppehållstillstånd inte, utom i brådskande fall, fattas av den administrativa myndigheten, innan ett yttrande erhållits från den behöriga myndighet i värdlandet hos vilken personen i fråga åtnjuter de rättigheter att försvara sig och få juridisk hjälp eller juridiskt ombud som landets egen lagstiftning föreskriver. Denna myndighet skall vara en annan än den som är bemyndigad att vägra förnyande av uppehållstillstånd eller besluta om utvisning. Alla beslut att vägra ett första uppehållstillstånd eller beslut om utvisning av personen i fråga, innan tillståndet utfärdats, skall på begäran av denne underställas den myndighet som först skall avge sitt yttrande enligt punkt 1. Personen i fråga skall då ha rätt att framlägga sitt försvar personligen, utom då detta skulle strida mot den nationella säkerhetens intressen. 1996/97:25 s. 221 f. 2000/01:55 s. 47. Tydligare regler om muntlig förhandling 1.De berörda personerna skall ha tillgång till domstolsprövning och, i förekommande fall, till prövning av adminsitrativ myndighet, i den mottagande medlemsstaten för att överklaga eller begära omprövning av beslut mot dem av hänsyn till allmän ordning, säkerhet eller hälsa. 2.Om överklagande eller begäran om omprövning av beslutet om utvisning åtföljs av en ansökan om ett interimistiskt beslut om att verkställigheten av utvisningen skall skjutas upp, får den faktiska utvisningen från territoriet inte ske förrän det interimistiska beslutet har fattats, utom i de fall –beslutet om utvisning grundas på ett tidigare rättsligt avgörande, eller –de berörda personerna har beviljats rättslig prövning, eller –beslutet om utvisning grundas på tvingande hänsyn till allmän säkerhet enligt artikel 28.3. 3.Domstolsprövningen skall göra det möjligt att granska beslutets laglighet samt de fakta och omständigheter som ligger till grund för den föreslagna åtgärden. Den skall även garantera att beslutet inte är oproportionerligt, särskilt med hänsyn till kraven i artikel 28. 4.Medlemsstaterna får vägra den berörda personen tillträde till sitt territorium fram till domstolsprövningen, men de får inte hindra denne från att personligen försvara sig vid rättegången, utom om dennes närvaro kan orsaka allvarligt hot mot allmän ordning eller säkerhet eller när överklagandet eller omprövningen gäller återrese- förbud.45 Skatteförfarandelagen (2011:1244) Enligt 46 kap. 12 § första stycket skatteförfarandelagen, SFL, ska förvaltningsrätten och kammarrätten hålla muntlig förhandling i ett mål om betalningssäkring om den betalningsskyldige begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om en ansökan om 45 När rörlighetsdirektivet genomfördes i svensk rätt anfördes i förarbetena att artikel 31.4 endast har aktualitet i de fall muntlig förhandling ska hållas i migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen. 2005/06:77 s. 95. Tydligare regler om muntlig förhandling betalningssäkring kommer att avslås eller ett beslut om betalningssäkring kommer att upphävas. Enligt bestämmelsens andra stycke ska den betalningsskyldige upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. I 59 kap. 18 § första stycket SFL anges att förvaltningsrätten och kammarrätten ska hålla muntlig förhandling i ett mål om företrädaransvar om företrädaren begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om betalningsskyldighet inte kommer att fastställas. I 59 kap. 18 § andra stycket anges att företrädaren ska upplysas om sin rätt att begära muntlig förhandling. Vidare anges i 67 kap. 37 § SFL att förvaltningsrätt och kammarrätt ska hålla muntlig förhandling i ett mål om särskilda avgifter om en enskild begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om avgift inte kommer att tas ut. Tullagen (2000:1281) Enligt 9 kap. 22 § tullagen ska vid handläggningen i förvaltningsrätt och kammarrätt av mål om tulltillägg eller förseningsavgift muntlig förhandling hållas, om den enskilda parten begär det. Muntlig förhandling behöver dock inte hållas, om det inte finns anledning att anta att avgift kommer att tas ut. Lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regeringsbeslut Enligt 6 § lagen om rättsprövning av vissa regeringsbeslut, RättsprL, ska i ett mål om rättsprövning enligt 1 § samma lag hålla muntlig förhandling, om sökanden begär det och det inte är uppenbart obehövligt. Detta omfattar således de mål där en enskild ansökt om rättsprövning av ett beslut av regeringen som innefattar en prövning av den enskildes civila rättigheter eller skyldigheter i den mening som avses i artikel 6.1 i Europa- konventionen. Då RättsprL infördes fanns inte denna bestämmelse utan 9 § FPL förutsattes bli tillämplig. Efter att fällts i Europa- domstolen för otillräcklig muntlighet i ett rättsprövningsärende Tydligare regler om muntlig förhandling tillsattes en särskild utredare som fick i uppdrag att bl.a. utreda frågan om muntlig handläggning i dåvarande Regeringsrätten.46 Utredaren föreslog att det skulle införas en 9 a § i FPL med sådan räckvidd att krav kunde antas uppfyllas både avseende rättsprövning och andra mål i allmän förvaltningsdomstol.47 Fri- och rättighetskommittén avvisade dock detta förslag och föreslog att en ny bestämmelse avseende muntlig förhandling endast skulle införas i RättsprL vilket också skedde.48 Av 2 kap. 11 § andra stycket regeringsformen49 framgår att en rättegång ska genomföras rättvist och inom skälig tid samt att förhandling vid domstol ska vara offentlig.50 Enligt förarbetena ska bestämmelsens tillämpningsområde omfatta varje rättegång i dom- stol, dvs. utan begränsning till mål rörande civila rättigheter och skyldigheter eller anklagelser om brott. [] Det innebär att bestäm- melsen i regeringsformen blir tillämplig på fler typer av mål och ärenden än artikel 6.1 i . I förarbetena utta- lades vidare att detta främst torde beröra migrationsmål samt mål om beskattning som rör andra frågor än skattetillägg, som redan enligt [ord saknas i propositionen] anses falla inom ramen för konventionsbestämmelsens tillämpningsområde.51 46Fredin II mot , , Series A no. 47Förslaget i betänkandet Några frågor om Regeringsrätten (SOU 1992:138) utgick från förslag i betänkandet Domstolarna inför 2000-talet (SOU 1991:106). Det förslag som presenterades betänkande innebar att muntlig förhandling skulle hållas på begäran av en enskild part i mål som avser frihetsberövande, sanktionsavgift, äganderätt till egendom, rätt att fortsätta viss näringsverksamhet eller rätt till vårdnad om eller umgänge med barn. En parts begäran om muntlig förhandling skulle dock inte behöva bifallas om målet inte skulle prövas i sak, om avgörandet inte gick parten emot eller om sammanträdet av annan anledning var uppenbart obehövligt. Regeln skulle omfatta processen i alla instanser, både i vanliga mål och i rättsprövningsärenden (SOU 1992:138 s. 64). 1995/96:133 och SOU 1994:117. Regeringen valde således att begränsa utvidgningen till att avse endast rättsprövningsärenden. 49I dess lydelse (SFS 2010:1408). 50Bestämmelsen om att en rättegång ska genomföras rättvist och inom skälig tid hade ingen tidigare motsvarighet. 2009/10:80 s. 252. Tydligare regler om muntlig förhandling Att tvister om rättigheter och anklagelser för brott ska kunna prövas av domstol är en grundläggande rättssäkerhetsgaranti. Domstols- prövningen måste också vara utformad på ett sådant sätt att den uppfyller vissa rättssäkerhetskrav. Artikel 6 i innehåller bestämmelser om sådana rättssäkerhetskrav. Artikel 6:1 är tillämplig på förfaranden som gäller tvist om någons civila rättigheter eller skyldigheter eller anklagelse för brott. Sådana tvister och anklagelser ska alltid kunna prövas av domstol och förfarandet måste uppfylla följande krav: a)Domstolen ska vara oberoende och opartisk. b)Domstolen ska ha inrättats enligt lag. c)Förfarandet ska vara korrekt och rättvist mot den enskilde. d)Förfarandet ska i allmänhet vara muntligt och offentligt, men undantag härifrån får göras i vissa fall. e)Domstolsprövningen ska ske inom skälig tid. f)Domen ska avkunnas offentligt. När det gäller tvister om civila rättigheter och skyldigheter har fastslagit att artikel 6:1 är tillämplig under förutsättning att det föreligger en reell och seriös tvist mellan en enskild person och en annan person eller myndighet, att tvisten gäller en rättighet som har sin grund i den nationella rätten, och att denna rättighet är en civil rättighet.