sou · H2B372 · 2014-11-05 00:00:00 — Vid kontroller av guldringar som är graverade med namn och giftermålsdatum tar tillsynsgruppen kontakt med , som genom äktenskapsregistret kan ta fram information om de personer som har gift sig detta datum. Om båda finns i livet hör polisen av sig till någon av dem. Enligt polis- området har ett stort antal åldringsbrott klarats upp med hjälp av denna metod. har emellertid samarbetet med Polisens arbete med att förebygga och upptäcka stöldbrott upphört, eftersom verket anser att uppgiftslämnandet är alltför tidskrävande. Även polismyndigheten i har utvecklat en sär- skild metod när det gäller efterspaning av stulna guldsmycken. Polisen går kontinuerligt igenom inköpskvitton från guldhandlare och kon- trollerar om samma person har sålt smycken . , en databas som ges ut av och innehåller olika personuppgifter om avlidna svenskar, används för att se om säljaren har någon anknytning till det namn som är graverat i t.ex. en ring. uppger att de kunnat uppdaga ett flertal stölder med hjälp av metoden och att de hämtat in gods till beslag för 100 . Polismyndigheterna i län och uppger att de har genomfört särskilda kontroller av länets cykelhandlare enligt lagstiftningen. Bestämmelsen om liggetid följs upp i mindre utsträckning. Nästan hälften av polismyndigheterna uppger att detta inte kontrolleras alls och ett fåtal uppger att kontroller sker men inte rutinmässigt. Det torde hänga samman med att det vid ungefär hälften av polis- myndigheterna inte förekommer att polisen aktivt söker upp hand- larna för att exempelvis undersöka inköpta varor i annat fall än när det föreligger en konkret misstanke om brott. Vid ungefär hälften av polismyndigheterna förekommer det dock mer eller mindre rutinmässiga kontroller. Kontroll av att handlarna inte tar emot varor av okända personer som inte styrkt sin identitet eller av personer som är och inte har visat att de har rätt att förfoga över varan görs oftast genom att polisen granskar inköpsnotorna. Några polismyndigheter har påpekat att det är näst intill omöjligt att kontrollera att handlaren inte tar emot varor av en person som är berusad av alkohol eller annat medel, eftersom varje enskild affär knappast kan övervakas. Utöver polismyndigheten i , polisområde , bedriver nästan inga polismyndigheter någon regel- bunden tillsyn över auktionshandeln. i anser att auktionshandlarna väl känner till de regler som finns, medan polismyndigheten i län däremot menar att en sådan kontroll skulle behövas. Polismyndigheternas uppfattning i stort är att de handlare som är registrerade allt som oftast följer bestämmelsen om att föra an- teckningar om förvärvade eller annars mottagna varor. Polisens arbete med att förebygga och upptäcka stöldbrott myndigheterna anför dock att det förekommer brister i anteckningarna. För det mesta består bristerna i att handlarna under- låtit att ange särskilda kännetecken för en vara. Det påpekas särskilt att handlarna ibland försummar att redovisa gravyrer och andra igenkänningsmärken på smycken. Också bristfälliga beskrivningar av cyklar framhävs. 7.3Bedömningen av den nuvarande regleringens betydelse för antalet upptäckta stöld- och häleribrott Av svaren på de frågor som utredningen tillställt polismyndigheterna framkommer alltså att tillsynsarbete enligt lagen läggs ned i en mycket varierande omfattning i landet. Det finns polismyndigheter där tillsynen av butikshandeln i princip är komplett, t.ex. hos polis- myndigheterna i och . Hos dessa myndigheter görs kontroller av de inköpsnotor som sänds in, spon- tana besök hos handlarna där bl.a. gods undersöks och ett aktivt arbete med att söka upp handlare som inte är registrerade för att få dem att registrera sig. Det kan noteras att polisområdet och polismyndigheten i med hjälp av lagstift- ningen har utvecklat särskilda spaningsmetoder när det gäller stulna guldsmycken. Poliserna där arbetar inte enbart med att matcha in- komna inköpsnotor med uppgifter i register för anmälda stulna före- mål, utan har gått steget längre genom att t.ex. jämföra gravyrer med olika personuppgifter. På så vis har poliserna fått fram information om huruvida säljaren har anknytning till en tidigare innehavare av smyckena och kunnat uppdaga stölder. kan konstateras att tillsynsarbetet vid flera andra polismyndigheter är mycket spar- samt. En viktig fråga i sammanhanget är i vilken utsträckning lag- stiftningen har underlättat polisens arbete med att efterspana stulna varor och hur stor betydelse regleringen har haft för antalet upptäckta stöld- och häleribrott. Lite över hälften av polismyndigheterna har uppgett att de anser att lagstiftningen har underlättat efterspaningen av stulna begagna- de varor. Sex polismyndigheter lyfter särskilt fram att regleringen varit till hjälp när det gäller stulna guldsmycken. På frågan om polisen använder någon särskild metod när det gäller utredningsarbete avse- Polisens arbete med att förebygga och upptäcka stöldbrott ende stulna guldföremål har flera polismyndigheter bl.a. uppgett att man använder sig av de kvitton som guldhandlarna skickar in. Någon polismyndighet anser att regleringen är speciellt betydelsefull när det gäller att klara upp cykelstölder. Polismyndigheterna har däremot svårt att ange i vilken utsträck- ning brott har kunnat upp med hjälp av de möjligheter till kontroll och tillsyn som bestämmelserna ger. Myndigheterna har ingen möjlighet att mäta lagstiftningens genomslagskraft. Dessa upp- gifter grundar sig i stället på allmänna uppskattningar. Polisområde- na och utgör emellertid undantag. Dessa polisområden har kunnat uppge mer exakt i vilken utsträckning som polisen kommit stöldgods på spåren med hjälp av lagstiftningen. I polisområdet initierades 84 ären- den med ett uppskattat värde av det stulna om . initierades 70 ärenden, varav 24 stycken avsåg åldringsbrott. Det uppskattade värdet av det stulna uppgick till . initierades 72 ärenden, varav 6 åldringsbrott, där värdet av det stulna uppskattades till . i uppger att den nuvarande lagstiftningen har lika stor betydelse som tekniska brottsplatsundersökningar vid bostadinbrott när det gäller antalet uppklarade brott. Det uppskattas alltså att ungefär lika många brott som klarats upp med hjälp av sådana brottsplatsunder- sökningar har fått sin lösning tack vare lagstiftningen om handel med begagnade varor. i uppger att godsspanings- gruppen i gjorde 126 beslag av gods från pantbanker och begagnathandlare. Godsvärdet har av polisen uppskattats till . , som också är en av de myndigheter som bedriver ett löpande tillsynsarbete, uppger att lagstiftningen tveklöst underlättat polisens arbete med efter- spaning av stulet gods. Störst genomslag har regleringen enligt myn- digheten haft när det gäller handeln med ädelmetaller och smycken. i uppskattar att dess gods- spaningsgrupp, som började sin verksamhet , gjort ungefär 10–15 beslag av misstänkt stöldgods på pantbanker och auktionsverk. Beslagen har kunnat knytas till stöldanmälningar. har ytterligare stöldbrott kunnat nystas upp tack vare att man kommit säljare av misstänkt stöldgods på spåren. Polisens arbete med att förebygga och upptäcka stöldbrott i uppskattar att polisen beslagtog gods till ett värde av ca med bestäm- melserna i lagstiftningen som arbetsmetod. i är en av de polismyndigheter som kontrollerar i princip samtliga inköpsnotor som sänds in, utan att det föreligger någon konkret misstanke om brott. På så sätt har polisen kunnat klara upp brott som inte anmälts, t.ex. för att de ännu inte upptäckts. i län uppger att ett antal ärenden kunnat upp genom kontroll av inköpsnotor. Hos polismyndigheten i är det enbart två av totalt fem polisområden som anser att regleringen har haft en positiv effekt. Polisområdet Nordöstra uppger att ett mindre antal brott kunnat upp med hjälp av de möjligheter till kontroll och till- syn som regleringen ger polisen. Ett annat polisområde, Mellersta , menar att regleringen har hjälpt polisen i många fall genom möjlighet till kontroll utan husrannsakan. Polisområdet ut- trycker osäkerhet om lagstiftningens betydelse men anför att den kan ha underlättat polisens arbete när det gäller att säkra graverade guld- föremål eller speciella föremål som tillverkats i begränsad upplaga. Polisområde , som tillhör polismyndigheten i , bedömer det beslagtagna godsvärdet till 10 000–. Polismyndigheterna i och i uppskattar att brott i viss utsträckning har kunnat upp. i har dessutom anfört att antalet uppklarade brott är försumbart i förhållande till antalet icke uppklarade och att det beror dels på den alltför korta liggetiden, dels på att handlarna brister i att beskriva varan. Ett par polismyndigheter anför att regleringen i sig är bra, men att de inte kunnat prioritera arbetet i önskad omfattning på grund av begränsade resurser. i poäng- terar att polismyndigheterna måste få möjlighet att avsätta tillräck- liga resurser för att lagstiftningen ska få full genomslagskraft. An- delen brott som klarats upp med hjälp av lagstiftningen bedöms av polismyndigheten som mycket låg; det rör sig bara om enstaka ären- den . Också polismyndigheten i uppger att polisen inte utnyttjat lagstiftningen i sådan utsträckning att det går att uppskatta i vilken omfattning som bestämmelserna bidragit till att höja uppklaringsprocenten för stöld- och häleribrott. Polisens arbete med att förebygga och upptäcka stöldbrott inom polismyndigheten i utövas inte löpande utan bara i samband med brottsutredningar eller efter inkomna tips. En polismyndighet anser att det inte finns något som tyder på att lagstiftningen underlättat polisens spaningsarbete. 8Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor Syftet med regleringen av handeln med begagnade varor är att för- svåra avsättningen av stulna eller annars olovligen åtkomna varor och att underlätta polisens efterspaning av sådana varor. Genom reg- leringen har man alltså velat förebygga olika former av brottslighet i anslutning till handeln med begagnade varor. Främst gäller detta stöldbrottslighet. Kapitlet inleds med en översiktlig genomgång av bestämmelserna om stöld. Därefter följer en beskrivning av brotts- utvecklingen för vissa typer av tillgreppsbrott som ofta har samband med begagnathandeln. Slutligen redovisas hur ofta lagstiftningens straffbestämmelser har tillämpats . I 8 kap. regleras bestraffningen av olika typer av besittningskränkningar. Det inledande brottet i 1 § är stöld, där be- sittningskränkningen utmärks av att någon olovligen tar något som tillhör en annan. Bestämmelsen bygger på fyra brottsförutsättningar. Förutom att det ska vara fråga om ett olovligt tagande av ett stöld- objekt som tillhör någon annan ska gärningsmannen också ha uppsåt att tillägna sig stöldobjektet och tillgreppet ska innebära skada. Straffskalan för stöld enligt 1 § är fängelse i högst . Om ett stöldbrott med hänsyn till det tillgripnas värde och övriga omstän- digheter vid brottet är att anse som ringa, ska i stället dömas för snatteri enligt 2 §. Straffskalan för snatteri är böter eller fängelse . I praxis är det särskilt vid butiksstölder främst värdegränsen som har kommit att beaktas vid bedömningen av om Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor ett brott är att hänföra till snatteri eller till stöld. På grund av bl.a. inflationen har värdegränsen kommit att förskjutas med jämna mellanrum. ligger den på sedan HD i rättsfallet NJA 2009 s. 586 bedömde ett tillgreppsbrott som snatteri med motiveringen att varornas värde inte översteg . Även om värdet av det tillgripna är tämligen lågt kan andra om- ständigheter göra att ett brott bedöms som stöld och inte som snat- teri. HD har t.ex. bedömt ett tillgrepp av sammanlagt ur två obevakade handväskor som stöld (NJA 1995 s. 561). Avgörande var i det fallet att det var fråga om ett utnyttjande av situationen, att handväskorna lämnats utan direkt tillsyn under en dans och att tillgreppet utgjorde ett inte obetydligt integritetsintrång för väsk- ägaren. Enligt 4 § ska ett stöldbrott som är att anse som grovt rubriceras som grov stöld. Straffskalan för grov stöld är fängelse lägst och högst . Till ledning för bedömningen av om ett stöldbrott är att anse som grovt räknas i andra stycket upp flera exempel på om- ständigheter som ska beaktas. Dessa är om tillgreppet skett efter intrång i bostad, om det avsett sak som någon bar på sig, om gärnings- mannen varit försedd med vapen, sprängämne eller annat dylikt hjälpmedel eller om gärningen eljest varit av särskilt farlig eller hän- synslös art, avsett betydande värde eller inneburit synnerligen kännbar skada. Det ska sägas att exemplifieringen inte är avsedd att vara vare sig bindande eller uttömmande. Ett exempel på när en stöld kan bedömas vara av hänsynslös art är när brottet riktas mot en skydds- lös person som på grund av t.ex. ålder, sjukdom eller handikapp befinner sig i en utsatt situation (m.fl., , , Zeteo, kommentaren till 8 kap. 4 § under rubriken eller hänsynslös art). När det gäller omständigheten betydande värde anses en gräns gå vid fem prisbasbelopp (m.fl. under rubriken eller synnerligen kännbar skada). har i sitt betänkande Stärkt straffrättsligt skydd för egendom föreslagit att de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om en stöldgärning ska bedömas som grovt brott kompletteras så att vissa integritetskränkande inslag får större genomslag. Det föreslås att inte bara intrång i permanent- bostad utan även intrång i annat liknande boende, t.ex. fritidshus ska beaktas vid bedömningen. Även den integritetsskyddade zonen kring enskilda personer föreslås utvidgas. Också tillgrepp av något Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor som befinner sig i brottsoffrets omedelbara närhet, t.ex. tillgrepp av en väska som ägaren lagt bredvid sig eller vid sina fötter ska som ut- gångspunkt bedömas som grova. Detsamma bör gälla för exempelvis stöld av en handväska i en rullator som någon skjuter framför sig eller sitter på (SOU 2013:85 s. 281 ff.). För att få en bild av hur den brottslighet som har samband med handeln med begagnade varor har utvecklats har utredningen tagit del av uppgifter och underlag från (Brå).1 Underlaget bygger i första hand på dels den officiella kriminalstati- stiken, dels Nationella trygghetsundersökningen (NTU). Uppgifter- na från den officiella kriminalstatistiken kommer från rättsväsendets olika ärendehanteringsystem. Statistiken utgör en totalundersökning av de ärenden som rättsväsendet hanterar. Den innehåller uppgifter om polisanmälda brott, misstänkta och lagförda personer samt upp- klarade brott. De uppgifter som presenteras här avser brott som an- mälts till polisen. Det måste beaktas att statistiken inte visar den faktiska brottslig- heten utan den anmälda. Man får alltså räkna med ett visst mörker- tal, dvs. skillnaden mellan det faktiska antalet brott och antalet uppgivna eller anmälda brott. Hur stor andel av de faktiska brotten som anmäls varierar beroende på brottstyp. NTU är en årlig brottsofferundersökning som genomförs av Brå på uppdrag av regeringen. Det främsta syftet med undersökningen är att ta fram statistiska uppgifter om utsatthet för brott i befolkningen. NTU genomförs genom framförallt telefon- intervjuer, men även postenkäter, till ett slumpmässigt urval om 20 000 personer i åldern 16–. NTU ger bl.a. information om andelen hushåll som utsatts för vissa egendomsbrott, nämligen cykel- stöld, bostadsinbrott, bilstöld och stöld ur/från fordon. Inom ramen för undersökningen ställs bl.a. frågor om anmälningsbenägenheten för de olika brottstyperna, vilket bidrar till möjligheten att göra jäm- 1 Det underlag som utredningen framförallt har använt sig av, förutom uppgifter från Brå:s statistikdatabas för den officiella kriminalstatistiken, är rapporterna Brottsutvecklingen i –2011 (Brå rapport 2012:13) och Kortanalys – Brottsutvecklingen för vissa egen- domsbrott, rattfylleri och narkotikabrott . Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor förelser med statistiken över anmälda brott. Även vid tolkningen av NTU bör man vara medveten om vissa felkällor. En av dessa är att de svarande inte alltid vill eller har möjlighet att lämna korrekta svar. Det finns alltså risk för såväl under- som överrapportering av ut- sattheten för brott (se Brå:s rapport 2012:13, Brottsutvecklingen i –2011, s. 13 ff.). I betänkandet års skrothandelsutredning (SOU1997:89) anges att det av då ej publicerad kriminalstatistik från Brå för framgick att det under detta år anmäldes sammanlagt 1 077 149 brott till polisen. Av dessa utgjorde 661 219 brott enligt 8 kap. , dvs. 138 282 anmälningar avsåg in- brottsstöld. Av uppgifterna framkom vidare att det anmäl- des 118 525 tillgrepp av cyklar. Siffrorna för kan jämföras med framtagen statistik. Av preliminära uppgifter från den officiella kriminalstatistiken från Brå framkommer att det anmäldes totalt 1 394 598 brott. Av dessa var 524 290 brott enligt 8 kap. . Antalet inbrottsstölder som anmäldes var 85 210 och 66 097 anmälningar avsåg stulna cyklar. Enligt Brå visar statistikkällor att stöldbrotten har minskat . Antalet anmälda stöldbrott har sjunkit och var jämförbart med nivåerna i början av 1980- talet. Anmälningsnivån har varit fortsatt stabil och 2013. minskade de anmälda stöldbrotten marginellt jämfört med . Bland stöldbrotten är det bilbrotten (dvs. både biltill- grepp och stöld ur och från ett motordrivet fordon), cykelstölder och inbrottsstölder som avtagit mest . hade antalet biltillgrepp minskat och antalet stölder ur och från motorfordon hade minskat . När det gäller bilbrottens utveckling sätter Brå detta i samband med ett EU-direktiv (95/96/EC). Direktivet innebär att alla nytillverkade bilar ska förses med ett elektroniskt stöldskydd. Detta torde alltså ha påverkat så- väl tillgrepp av bilar som stölder från och ur bilar. Med hänsyn till vad som framkommit av undersökningen i NTU menar att mycket talar för att minskningen av de anmälda bilbrotten och bostads- inbrotten motsvaras av en faktisk minskning. Uppgifter talar för att minskningen av bilbrotten varit konsekvent fram , vilket är så långt fram som statistik finns att tillgå. Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor När det gäller anmälda bostadsinbrott tycks dessa däremot åter ha börjat öka successivt . Utvecklingen har varit något svårtolkad, eftersom den sett olika ut i statistiken över anmälda brott och NTU. En anledning till olikheterna är enligt Brå att även inbrott i fritidshus och i vissa andra utrymmen i viss utsträckning fångas upp i NTU men däremot inte i anmälningsstatistiken. Brås sammantagna bedömning är att utsattheten för bostadsinbrott har ökat och då särskilt villainbrotten. var antalet anmälda villainbrott högre än . Jämfört med föregå- ende år hade dock antalet anmälda inbrottsstölder minskat . Ett av de vanligaste egendomsbrotten är cykelstöld. Jämfört med ökade antalet anmälda cykelstölder . över har emellertid antalet anmälningar minskat. var antalet cykelstölder mindre än tidi- gare. Undersökningen i NTU visar att cykelstöld är det egendoms- brott som anmäls i minst utsträckning. Det är dock vanskligt att säga hur många cykelstölder som inte anmäls till polisen. Enligt Brå är försäkringsskyddet och värdet av den stulna cykeln två faktorer som vägs in när det gäller benägenheten att anmäla tillgreppet. Även förändrade försäkringsvillkor påverkar. Anmälningsstatistiken ger emellertid samma bild som undersökningen i NTU, dvs. att antalet cykelstölder har minskat. Detta talar alltså för att antalet stölder fak- tiskt har sjunkit i antal . Att ett egendomsbrott riktas mot en äldre eller handikappad person är ofta ett skäl att se särskilt allvarligt på brottet. Som anges ovan kan den omständigheten att en stöldgärning riktas mot en skyddslös person som på grund av ålder, sjukdom eller handikapp befinner sig i en utsatt situation göra att brottet bedöms som grovt. Den officiella kriminalstatistiken visar att det enligt preliminära siffror gjordes 5 435 anmälningar om stöld- eller snatteri- brott i bostad hos en funktionsnedsatt person. var siffran 3 780, vilket innebär att denna brottstyp ökat med ca 44 pro- cent. Med funktionsnedsatt person avses här en person som upp- fattas ha nedsatt motståndskraft till följd av hög ålder, fysiskt eller psykiskt funktionshinder, vilket gärningsmannen har utnyttjat. En del av polismyndigheterna har framhållit att äldre personer inte alltid märker av att egendom fattas dem. Det torde därför finnas ett visst mörkertal när det gäller den här typen av brott. Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor Den mest anmälda typen av rån är personrån. Enligt Brå står personrånen för av alla rån. Ett vanligt fall är att en ung person blir rånad av ett flertal okända ungdomar på allmän plats. Det är okänt hur många rån som aldrig kommer till polisens känne- dom. Enligt Brå står det klart att mindre än hälften av alla person- rån kommer till polisens kännedom. – 2012 låg antalet anmälda personrån på ungefär samma nivå men minskade antalet anmälda personrån jämfört med föregående år. Enligt Brå finns det indikationer på att det pågår en struktur- förändring inom brottsligheten, med en förskjutning från stöldbrott till bedrägeribrott. Antalet anmälda bedrägeribrott har ökat markant . Anmälningar om datorbedrägerier och be- drägerier som genomförs med hjälp av internet står för en stor del av ökningen. ökade antalet anmälda bedrägeribrott jämfört med . Bedrägerier med hjälp av internet ökade . Enligt 2 § tredje stycket lagen om handel med begagnade varor ska en obrukad vara anses som begagnad om den utbjuds av en privatperson till den som driver yrkesmässig handel med begagnade varor. Fabriksnya varor som snattas eller stjäls från affärer omfattas alltså av regleringen under förutsättning att det är fråga om en sådan vara som anges i förordningen och att en privatperson bjuder ut den till någon som handlar yrkesmässigt med begagnade varor. När det gäller brottsutvecklingen i fråga om stöld och snatteri från butik har antalet anmälda sådana brott enligt Brås statistik varierat . har trenden dock varit nedåtgående. låg antalet anmälda stölder och snatterier från butik högre än . minskade antalet anmälda stölder och låg då lägre än . Enligt Brå upptäcks emellertid inte de flesta butiksstölderna. Vid särskilda studier av butikshandelns svinn visade det sig att endast mellan av det totala antalet tillgrepp upptäcks och anmäls till polisen. Därför är det svårt att utifrån statistik bedöma omfattningen av snatterier och stölder i butik. Uppgifterna från Brå ger inte någon information om vilken typ av egendom/varor som anmäls stulna. Värdet av det tillgripna redo- visas inte heller i statistiken. Utredningen har frågat polismyndig- Brottslighet som kan beröra handeln med begagnade varor heterna vilka varor som enligt deras uppfattning har ökat inom be- gagnathandeln med stöldgods. Av de polismyndigheter som har svarat på frågan har de flesta nämnt föremål av guld eller andra ädelmetaller. Olika elektronikprodukter såsom datorer och mobiltelefoner har också nämnts. Undantaget är polismyndigheten i som uppfattar att stölderna av elektronik har avtagit. Polismyndig- heten i har vid sidan av mobiltelefoner, datorer och guldföremål lyft fram olika slags arbetsredskap och maskiner som en typ av vara som ökat inom handeln med stöldgods. Polismyndig- heten i har pekat på bl.a. verktyg. Några polismyndig- heter har lyft fram att möbler borde omfattas av lagstiftningen då stulna sådana varor förekommer i begagnathandeln. När det gäller värdet på det tillgripna har utredningen fått ta del av uppgifter från Svensk Försäkring som är en branschorganisation för försäkringsföretag. Svensk Försäkring sammanställer hur mycket försäkringsbolagen betalar ut i ersättning på grund av olika brott. Sammanställningarna kan i viss mån ge en bild av de ekonomiska skadeverkningarna. När det gäller inbrott betalades det för ut ca . betalades det ut för cykelstölder och ca för rån.