sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — Bestämmelsen riktar sig emellertid mot annat än mycket allvarliga olyckor, med sådana lik- ställda olyckor eller en allvarlig sjöolycka samt under förutsättning av att utredningens resultat inte kan bidra till att förhindra framtida olyckor och tillbud. Avseende sådana olyckor och tillbud som bestämmelsen omfattar ska utredningsmyndigheten för att över huvud taget utreda händelsen just pröva om en utredning kan bidra till att förhindra framtida olyckor och tillbud (dvs. att en utredning är av betydelse från säkerhetssynpunkt). Bestämmelsen kan därmed inte komma till någon egentlig användning och bör därför utgå. 13 d § andra meningen FUO. Bestämmelsen har ersatts av den mer allmänt gällande bestämmelsen om säkerhetsrekommenda- tioner i 6 kap. 4 och 5 §§ LSU samt 1 kap. 10 och 11 §§ FSU. 15 a § andra meningen FUO. rappor- ter är offentliga och något behov av maskning föreligger därför inte. 18 § andra stycket FUO. Bestämmelsen avser en beskrivning av arbete med återupptagen utredning. Beskrivningen återges i kom- mentaren till 1 kap. 15 § FSU. 21 § tredje stycket FUO. Genom 5 kap. 11 § FSU föreskrivs en rapporteringsskyldighet för . agerar inte på sjön och bör därför utgå från regleringen. 23 § första stycket FUO. Bestämmelsen motsvarar i stort det- samma som regleras i 7 § förordningen (1991:1379) om hand- läggning av sjöfartsärenden vid utlandsmyndigheterna. 1 kap. Allmänna bestämmelser 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser som kompletterar lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. Bestämmelsen är ny och anger att förordningen innehåller kom- pletterande bestämmelser till LSU. 2 § En säkerhetsutredning av olyckor eller olyckstillbud enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning ska göras av Statens haverikom- mission (utredningsmyndigheten). ska representera vid en säker- hetsutredning av en olycka eller ett tillbud utanför territorium om en svensk myndighet ska göra eller delta i en sådan utredning, såvida inte ansvaret för utredningen har överlåtits till någon annan svensk myndighet. Har utredningsansvaret överlåtits till en utländsk myndighet eller deltar i en utredning av en olycka eller ett tillbud utanför territorium, fullgör utredningsåtgärder som behöver genomföras i . Första stycket innehåller bestämmelsen från 1 § i FUO och inne- fattar regeringens föreskrift om att är den utredningsmyndighet som anger i LSU. Andra stycket kommer i huvudsak från 12 § första meningen i FUO, men har fått en ändrad utformning. 12 § första meningen i FUO avser enbart representation vid luftfartsolyckor. Den bestäm- melsen ska enligt utredaren gälla mer allmänt. Om t.ex. en sjöfarts- utredning eller en olycka i annat trafikslag ska utredas i en annan stat så ska det även då vara som utpekas som utredningsmyndighet. Ett undantag måste emellertid göras för de fall där har delegerat utrednings- ansvaret med stöd av bestämmelserna i 8 kap. 1 § LSU. Om t.ex. skulle delegera ett utredningsansvar av- seende en svensk militär luftfartsolycka i en annan stat till För- svarsmakten, ska naturligtvis inte heller längre vara den utpekade utredningsmyndigheten. Tredje stycket är nytt och rör de situationer då en säkerhets- utredning antingen genomförs av flera stater eller av en utländsk stat. Sådana situationer är vanligt förekommande inom luftfarts- och sjöfartsområdena och kan undantagsvis förekomma även inom andra områden. Enligt de internationella regler som finns inom luftfart, sjöfart och spårtrafik ska som huvudregel endast en säker- hetutredning genomföras. Att i sådana fall överlåter genomförandet eller ledningen av en säkerhetsutred- ning till en haveriutredningsmyndighet i en annan stat innebär i egentlig mening inte att förvaltningsuppgifter överlåts till den andra staten. I den mån utredningsåtgärder behöver vidtas i ska detta göras av även om ansvaret för utredningen i övrigt ligger på en motsvarande myndighet i en annan stat. 3 § Olyckor eller tillbud som inte är av den art som anges i 2–5 kap. lagen (2016:00) om säkerhetsutredning ska ändå utredas enligt lagen, om det är motiverat från säkerhetssynpunkt att utredningen görs. Bestämmelsen motsvarar 3 § i FUO. Överväganden avseende bort- tagandet av bestämmelserna om att Försvarsmakten och Transport- styrelsen ska kunna genomföra vissa utredningar enligt LSU och FSU finns i avsnitt 4.3. Eftersom Förvarsmakten och Transportstyrelsen i FSU har tagits bort som utpekade utredningsmyndigheter har bestämmelsen blivit nedkortad. Regleringen innebär att det nu som en utgångs- punkt ska vara som genomför alla säker- hetsutredningar enligt LSU och FSU, dvs. såväl de som är obliga- toriska enligt LSU som de som inte är obligatoriska, men som från säkerhetssynpunkt ändå bedöms vara motiverade att genomföra enligt 3 § FSU. Enligt 3 § FUO gäller att Transportstyrelsen ska utreda olyckor och tillbud som berör vägtrafiken eller annan luftfart än militär luftfart, om det är motiverat från säkerhetssyn- punkt och händelsen inte faller under Statens obligatoriska utredningsansvar enligt LUO. Enligt 3 § FUO gäller också att Försvarsmakten ska utreda olyckor eller tillbud som berör den militära luft- eller sjöfarten, om det är motiverat från säkerhetssynpunkt och händelsen inte faller under Statens haveri- kommissions obligatoriska utredningsansvar enligt LUO. Det ska emellertid noteras att den möjlighet som Statens haverikom- missions har att med stöd av 2 § FUO överlåta utrednings- ansvaret till någon myndighet eller någon annan, föreslås vara kvar även i FSU, i form av 6 kap. 1 §. Det innebär att även om genom den nya bestämmelsen i 1 kap. 3 § FSU får det huvudsakliga utredningsansvaret för de områden som ligger på Transportstyrelsen respektive Försvarsmakten, så kan utredningsansvaret i enskilda fall i praktiken ändå komma att över- låtas till Transportstyrelsen eller Försvarsmakten, eller annan, om bedömer att skäl föreligger för ett sådant överlåtande. Inledande av en säkerhetsutredning 4 § En säkerhetsutredning ska inledas så snart det är möjligt efter det att olyckan eller tillbudet inträffat. En säkerhetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss ska dock inledas senast efter det att olyckan eller tillbudet inträffat, eller kommit till Statens kännedom. Paragrafen motsvarar 13 a § FUO, vilken emellertid endast rör utredning av sjöolyckor eller tillbud till sjöss. Genom den nya bestämmelsen enhetliggörs regleringen för alla säkerhetsutred- ningar i syfte att dels få bort så många särregleringar som möjligt, dels skapa en enhetlig startpunkt för alla utredningar. slutpunkt framgår nu av 1 kap. 8 § FSU. Det har emellertid inte funnits skäl att enhetliggöra även den striktare reglering som fram- går av bestämmelsens andra stycke och som bygger på artikel 5.5 i direktiv /18/EG, för utredningar utanför sjöfartens område. Bestämmelsens andra stycke gäller därför bara för utredningar inom sjöfarten. 5 § ska, om möjligt, se till att en under- rättelse om säkerhetsutredningen sänds till dem som berörs av säkerhetsutredningen. I första hand ska underrättelser sändas till 1.den som har blivit skadad genom olyckan, 2.någon efterlevande till den som har avlidit genom olyckan, 3.den kommunala organisationen för räddningstjänst, 4.i fråga om luftfarts- eller sjöolycka, tredje man vars egendom har skadats genom olyckan samt luftfartygets eller fartygets ägare, inne- havare och försäkringsgivare, 5.i fråga om olycka med spårbunden trafik, tredje man vars egen- dom har skadats genom olyckan, spårfordonets eller spåranläggningens ägare, innehavare, försäkringsgivare och tillverkare samt företrädare för personal och användare, 6.i fråga om andra allvarliga olyckor, ägaren eller innehavaren av sådan egendom som har skadats genom olyckan. Har olyckan medfört omfattande skador i miljön, ska underrättas. Den som ska underrättas om utredningen ska möjligt få meddelande om när han eller hon första gången får närvara vid utred- ningsarbetet. Bestämmelsen motsvarar 7 § FUO. Skyldigheten att informera den kommunala organisationen för räddningstjänst har emellertid gjorts tillämplig för alla säkerhetsutredningar och inte enbart för utredningar om järnvägsolyckor, eftersom den regleringen lämp- ligen bör gälla vid alla typer av säkerhetsutredningar. 6 § Om leder eller medverkar i en utred- ning med internationell anknytning, ska underrätta om detta. Regleringen motsvarar dagens 12 § andra stycket och 12 c § FUO avseende luftfarts- och järnvägsutredningar. I 12 § FUO talas om deltagande i en undersökning av olycka i en främmande stat. I 12 c § talas om medverkan i järnvägsutredningar såväl i som i utlandet. bör informeras när Statens haverikom- mission medverkar i utredningar i utlandet såväl som när utländska myndigheter utför eller deltar i utredningar på svenskt territorium, oavsett vad säkerhetsutredningen avser för typ av olycka eller till- bud. 7 § Tillsynsmyndigheter ska ställa experter till Statens haverikom- missions förfogande för utredningar av olyckor eller tillbud som berör myndigheternas ansvarsområde, om detta inte äventyrar myndig- heternas möjlighet att fullgöra andra angelägna uppgifter. Tillsynsmyndigheterna har rätt till insyn i Statens haverikom- missions utredningar, om utredningen berör deras ansvarsområden. Bestämmelsen motsvarar 6 § FUO. Eftersom begreppet tillsyns- myndighet i FSU inte enbart innefattar Försvarsmakten och Trans- portstyrelsen, nämns Myndigheten för samhällsskydd och bered- skap inte särskilt i 7 § FSU, utan ingår där i begreppet tillsyns- myndighet. Eftersom även utreder andra allvarliga olyckor och tillbud än sådana som inträffar inom trans- portsektorn bör även andra tillsynsmyndigheter omfattas av bestämmelsen. Tid för genomförande av säkerhetsutredningen 8 § ska slutföra en säkerhetsutredning möjligt, och om möjligt för olyckan eller tillbudet. Bestämmelsen motsvarar 13 § första meningen FUO. 9 § ska inom den tid som anges i 8 § upp- rätta en rapport med redogörelse för utredningen och utlåtande i de avseenden som anges i 1 kap. 5 § lagen (2016:00) om säkerhetsutred- ning. I rapporter som tas fram med anledning av olyckor eller tillbud ska berörda personers namn inte anges. Bestämmelsen motsvarar 13 § första stycket andra meningen samt andra stycket FUO. 10 § Utredningsrapporten ska, om det är lämpligt, innehålla säker- hetsrekommendationer. En säkerhetsrekommendation ska formuleras på ett sådant sätt att den belyser säkerhetsbrister som behöver av- hjälpas. En säkerhetsrekommendation ska utformas på ett sådant sätt att den inte ger upphov till en förmodan om skuld eller ansvar i samband med en olycka eller ett tillbud. Bestämmelsen motsvarar 17 § FUO, men tydliggör mer allmänt regleringen avseende säkerhetsrekommendationer. Bestämmelsen bygger därmed vidare på bemyndigandet i 8 kap. 6 § LSU. 11 § Om under utredningens gång identi- fierar allvarliga säkerhetsbrister som behöver åtgärdas, får säkerhetsrekommendationer lämnas även innan utredningen har av- slutats och rapporten färdigställts. Uppgift om en sådan säkerhets- rekommendation ska tas in i rapporten. Beträffande sjöolyckor och tillbud till sjöss som inte berör svenska statsfartyg ska , om den anser att det krävs ett snabbt ingripande på gemenskapsnivå för att förebygga uppkomsten av nya olyckor, utan dröjsmål till Europeiska kommissionen anmäla behovet av en förvarning. Bestämmelsen motsvarar 17 § FUO, men tydliggör mer allmänt regleringen avseende säkerhetsrekommendationer. Bestämmelsen bygger därmed vidare på bemyndigandet i 8 kap. 6 § LSU. Bestämmelsen i andra stycket motsvarar 17 a § andra stycket FUO. 12 § eller den myndighet vars ansvarsområde olyckan eller tillbudet berör, den som en säkerhetsrekommendation riktas till och den som enligt 5 § har underrättats om att en olycka eller ett tillbud utreds ska ges möjlighet att yttra sig över ett utkast till rapport. Bestämmelsen motsvarar 13 d § tredje meningen FUO och har gjorts tillämplig även för andra utredningar än vid järnvägsolyckor. 13 § När en säkerhetsutredning avslutas ska Statens haverikom- mission lämna rapporten till dem som anges i 12 §. En rapport om en olycka eller ett tillbud som berör militär luft- eller sjöfart ska även lämnas till tillsynsmyndigheten för motsvarande civil verksamhet. Bestämmelsen motsvarar 14 § FUO samt enhetliggör även regle- ringen i första delen av 15 a § första meningen FUO. 14 § ska även lämna en rapport till: 1.myndigheter och organisationer som med stöd av 2 kap. 1 § har getts tillfälle att närvara vid utredningen, om utredningen avser en luftfartsolycka eller ett tillbud till sådan olycka, 2.Europeiska kommissionen, om utredningen avser en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss som inte berör statsfartyg, 3.säkerhetsutredningsmyndigheten i en stat där det berörda farty- get är registrerat, om utredningen avser en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, 4.säkerhetsmyndigheten i den andra staten, om utredningen avser en olycka som rör ett danskt, finskt eller norskt fartyg eller luftfartyg, samt 5.Europeiska järnvägsbyrån och berörda organ och parter i andra länder, om utredningen avser en olycka eller ett tillbud som berör järnvägstrafiken. Rapporteringsskyldigheten enligt första stycket 2 gäller såväl utred- ningsrapport som delrapport enligt 3 kap. 2 §. Bestämmelsen motsvarar delvis 15 § samt andra delen av 15 a § första meningen FUO. Bestämmelsen i 15 § första stycket samt 15 a § andra meningen FUO har tagits bort eftersom Statens rapporter är offentliga och det därför inte kan strida mot lag att skicka dem samt då skyldigheten att skicka en rapport till Europeiska kommissionen redan framgår av artikel 16 i förordningen (EU) nr 996/2010. Bestämmelsen i 15 § fjärde stycket FUO motsvaras nu av 1 kap. 14 § 3 FSU. Återupptagande av en utredning 15 § En säkerhetsutredning som har avslutats får återupptas om det kommer fram nya omständigheter som kan antas ha betydelse för utredningsresultatet. Bestämmelsen motsvarar 18 § första stycket FUO. En rapport från en återupptagen utredning kan begränsas till en redogörelse för vad som har kommit fram efter den första utred- ningen och till de ändringar som detta innebär i fråga om ett tidigare utlåtande. 16 § De myndigheter eller offentliga organ till vilka en säkerhets- rekommendation riktas, ska underrätta om vilka åtgärder som vidtagits eller planeras att vidtas till följd av rekommendationen. Statens med säkerhetsrekommenda- tioner ska innehålla uppgift om den underrättelseskyldighet som gäller enligt första stycket. Bestämmelsen motsvarar 15 b § FUO men har gjorts allmänt tillämplig även utanför järnvägsområdet. Överväganden finns i avsnitt 8.5. 2 kap. Luftfartsolyckor och tillbud inom luftfarten 1 § I fråga om underrättelser till utländska myndigheter och inter- nationella organisationer om utredning av en olycka eller ett tillbud som berör ett luftfartyg samt sådana myndigheters och organisationers medverkan vid utredningen, ska beakta sådana bestämmelser i om den civila luftfarten som är bindande för och, om det inte strider mot lag eller är olämpligt på annat sätt, även andra bestämmelser i konventionen. Bestämmelsen motsvarar 8 § FUO. 3 kap. Sjöolyckor och tillbud till sjöss 1 § Om vid en preliminär bedömning enligt 3 kap. 7 § lagen (2016:00) om säkerhetsutredning beslutar att inte genomföra en utredning, ska ange skälen för sitt beslut och göra en anmälan till Europeiska kom- missionen i enlighet med artikel 17.3 i Europarlamentets och rådets direktiv /18/EG av om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om änd- ring av rådets direktiv /35/EG och och rådets direktiv /59/EG. ska även i övrigt angående sjöolyckor och tillbud till sjöss ansvara för inrapporte- ring av de uppgifter till kommissionen som krävs enligt direktivet. Första stycket gäller inte i fråga om statsfartyg. Bestämmelsen motsvarar 13 c § FUO. 2 § Statens rapporter om säkerhetsutredningar som avser sjöolyckor eller tillbud till sjöss och som inte rör statsfartyg ska upprättas i enlighet med en av framtagen mall. Den ska innehålla relevanta avsnitt av bilaga I till Europa- parlamentets och rådets direktiv /18/EG. Om en rapport inte är färdigställd inom den tid som anges i 1 kap. 8 § ska i stället en delrapport offentliggöras. Bestämmelsen motsvarar 13 b § första och tredje styckena FUO. Olyckor och tillbud med internationell anknytning 3 § Om en olycka eller ett tillbud som berör ett fartyg ska utredas enligt lagen (2016:00) om säkerhetsutredning, ska Statens haverikom- mission i fråga om samarbete med utländska myndigheter beakta den av Internationella sjöfartsorganisationen antagna resolutionen MSC.255(84) (IMO-koden för utredning av olyckor), om det inte strider mot lag eller är olämpligt på annat sätt. Bestämmelsen motsvarar 8 c § FUO. 4 § När leder en utredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss som inte berör ett svenskt statsfartyg, ska en annan medlemsstat i Europeiska unionen med väsentligt intresse i olyckan eller tillbudet ha samma tillgång till vittnesmål och bevis som , samt ha rätt att få sina ståndpunkter beaktade av . Bestämmelsen motsvarar 8 e § FUO. 5 § Vid undersökning av sjöolyckor eller tillbud till sjöss som inbegriper fler än en medlemsstat i Europeiska unionen ska stå för sina kostnader. Om bistånd begärs från en medlemsstat som inte är inblandad i undersökningen ska komma överens med de inblandade medlems- staterna om fördelningen av de kostnader som detta medför. Bestämmelsen motsvarar 8 h § FUO. 6 § ska delta i den permanenta samarbets- struktur som anges i artikel 10 i och rådets direk- tiv 2009/18/EG. Bestämmelsen motsvarar § FUO. 7 § När en säkerhetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss genomförs ska följa de särskilda bestäm- melser för utredningens genomförande som återfinns i bilagan till kommissionens förordning (EU) nr 1286/2011 av om antagande av en gemensam metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss enligt artikel 5.4 i och rådets direktiv /18/EG. Bestämmelsen är en omskrivning av 7 § tredje stycket LUO, men där förordningen (EU) nr 1286/2011 tydligt anges. Bestämmelsen har även flyttats till FSU och därmed inte intagits i LSU. 4 kap Olyckor och tillbud med spårbunden trafik 1 § När ska avgöra om ett tillbud till en olycka med spårbunden trafik enligt 4 kap. 2 § lagen (2016:00) om säkerhetsutredning eller en olycka eller ett tillbud enligt 1 kap. 3 § denna förordning som berör spårtrafiken ska utredas ska, utöver det som anges i dessa paragrafer, följande beaktas: 1.olyckans eller tillbudets omfattning, 2.om olyckan eller tillbudet utgör en del av en serie olyckor eller tillbud av betydelse för systemet som helhet, 3.olyckans eller tillbudets inverkan på järnvägssäkerhet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och , samt 4.framställningar från infrastrukturförvaltare (spårinnehavare), järnvägsföretag, Transportstyrelsen eller från någon annan stat inom EES eller . Bestämmelsen motsvarar 3 a § FUO. 2 § ska inom från det att ett beslut fattats om att inleda en utredning av en olycka med spårbunden trafik eller ett tillbud till en sådan olycka, meddela Europeiska järnvägs- byrån att en utredning har inletts. Underrättelsen ska innefatta upp- gifter om datum, tid och plats för olyckan eller tillbudet samt om vilken typ av olycka eller tillbud det är fråga om och dess följder i fråga om dödsfall, personskador och materiella skador. Bestämmelsen motsvarar 8 a § FUO. 3 § En rapport om en olycka med spårbunden trafik eller ett tillbud till en sådan olycka ska utformas på ett sätt som lämpar sig för olyckans eller tillbudets typ och omfattning och för resultatets bety- delse. Rapporten ska i så stor utsträckning som möjligt struktureras i enlighet med vad som fastställs i bilaga V till och rådets direktiv /49/EG av om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv /18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv /14/EG om till- delning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägs- säkerhetsdirektivet). Bestämmelsen motsvarar 13 d § första meningen FUO. 4 § ska , , offentliggöra en årsrapport från föregående kalenderår om olyckor och tillbud som berör spårtrafiken. Rapporten ska innehålla uppgifter om genomförda utredningar, utfärdade säkerhetsrekommendationer och åtgärder som vidtagits med anledning av tidigare utfärdade rekom- mendationer. Bestämmelsen motsvarar 15 c § FUO. Olyckor och tillbud med internationell anknytning 5 § Om genomför en utredning med til- lämpning av 4 kap. 3 § lagen (2016:00) om säkerhetsutredning, ska motsvarande myndighet i annan berörd stat erbjudas att delta i utred- ningen och även ha rätt att ta del av alla resultat från utredningen. 6 § får, om den bedömer att det finns skäl för det, delta i en utredning av en järnvägsolycka eller ett tillbud till en sådan olycka som har inträffat i en annan stat inom EES eller i om: 1.ett järnvägsföretag som är etablerat i och har tillstånd att utföra trafik här är berört av händelsen och 2.ett erbjudande om deltagande har lämnats från den andra staten. Bestämmelserna i 5 och 6 §§ motsvarar 12 a § FUO. 7 § Det organ som ansvarar för utredningar av järnvägsolyckor och tillbud till sådana olyckor i en annan stat inom EES eller i ska erbjudas att delta i en utredning här i om ett järnvägs- företag som är etablerat och har tillstånd att utföra trafik i den andra staten är berört av olyckan eller tillbudet. Bestämmelsen motsvarar 12 b § FUO. 8 § får vid utredningar av järnvägsolyckor och tillbud till sådana olyckor be om stöd från motsvarande myndig- heter i andra stater inom EES eller eller från Europeiska järn- vägsbyrån i fråga om sakkunskaper, inspektioner, analyser eller ut- värderingar. ska utbyta åsikter och erfarenheter med de myndigheter som avses i första stycket, i syfte att utveckla gemen- samma utredningsmetoder och utarbeta gemensamma principer för uppföljning av säkerhetsrekommendationer. Bestämmelsen motsvarar 8 b § FUO. 1 § Om får kännedom om att det har inträffat en olycka ska underrätta: Transportstyrelsen, om olyckan är sådan som avses i 2 kap. 1 §, 3 kap. 3 § eller 4 kap. 1 § lagen (2016:00) om säkerhetsutredning, eller , om olyckan är sådan som avses i 5 kap. 1 § lagen (2016:00) om säkerhetsutredning. Om olyckan berör ett militärt fartyg eller luftfartyg, ska Polis- myndigheten underrätta Försvarsmakten i stället för Transportstyrelsen. Bestämmelsen motsvarar 21 § första stycket FUO. Försvarsmakten och Transportstyrelsen har emellertid uttryckligen angivits i bestäm- melsen. 2 § Om får kännedom om att en olycka med ett fritidsfartyg har inträffat, ska myndigheten underrätta Transportstyrelsen, om olyckan har medfört att någon har avlidit eller fått svår kroppsskada. Bestämmelsen motsvarar 21 § andra stycket FUO. 3 § ska underrätta om olyckor som anges i 1 § och tillbud till sådana som Statens haverikom- mission utreder. Bestämmelsen motsvarar delvis 24 § FUO. Den bestämmelsen var dock utformad så att det var Transportstyrelsen respektive För- svarsmakten som skulle underrätta . Under- rättelseskyldigheten omfattade uppgift om att en olycka eller ett tillbud inträffat och vem som utreder det. Förslaget till LSU och FSU innebär bl.a. att bestämmelserna om Transportstyrelsens och Försvarsmaktens behörighet att utföra säkerhetsutredningar utan delegation från utmönstras ur lagstift- ningen. Det framstår mot den bakgrunden som lämpligt att det i stället åligger att underrätta Polis- myndigheten om sådana olyckor och tillbud som kommissionen utreder. Det finns då inte längre anledning att underrätta Polis- myndigheten om vem som genomför utredningen. Vidare om- fattade den tidigare underrättelseskyldigheten endast luftfarts- olyckor, sjöolyckor och järnvägsolyckor samt tillbud till sådana. Vägtrafikolyckor och andra allvarliga olyckor omfattades inte. saknas skäl begränsa underrättelseskyldigheten till vissa kategorier av olyckor och tillbud.