sou · H2B334 · 2014-10-08 00:00:00 — Däremot hade man rätt att byta arbets- plats inom ett bestämt yrke (2010). Historikern (1995) har visat att användandet av krigsflyktingar som en extra arbetskraftsresurs under kriget senare gav impulser till att rekrytera utländsk arbetskraft för att lösa den arbetskraftsbrist som uppstod i kölvattnet av den ekonomiska expansionen efter kriget. Bland annat skriver han om hur kvinnliga flyktingar hänvisades till hem- biträdesarbete. På det här sättet menar han att flyktingpolitiken hade klara inslag av arbetsmarknadspolitik. analys påminner återigen om att det inte alltid finns vattentäta skott mellan arbetskraftsinvandring och flyktinginvandring. En tidig ansats att förenkla arbetskraftsinvandringen skedde genom en undantagslagstiftning för arbetstillstånd som infördes i syfte att tillgodose arbetskraftsefterfrågan inom områden där denna var särskilt stor (SFS 1943:716). När flyktingar inte längre kunde förse arbetsmarknaden med den arbetskraft som behövdes styrde staten på det här viset istället arbetskraftsinvand- ringen mot arbetsområden med stort behov. Utöver att arbets- marknaden öppnades för nordiska medborgare (detta alltså redan innan den gemensamma nordiska arbetsmarknaden fastslogs offici- ellt 1954) undantogs vissa arbetsområden, såsom skogsarbete, jord- bruksarbete och husligt arbete, från kravet på arbetstillstånd. Den direkta anvisningen till hembiträdesarbete för kvinnliga flyktingar under byttes därmed successivt ut mot rekry- tering av utländska kvinnor till hembiträdesyrket. Ett stort antal nordiska kvinnor kom till för att arbeta som hembiträden, men majoriteten av kvinnorna kom från . anmäldes 8 000–10 000 utländska medborgare inom gruppen husligt arbete (Calleman 2007). I min avhandling argu- menterar jag för att undantagslagstiftningen kan betraktas som bidragande till skapandet av uppdelningar mellan den inhemska och utlandsfödda arbetskraften, samt att särskilda arbetsnischer på basis av kön och etnicitet både producerades och reproducerades (Strollo 2013, se även de los 1998). Till detta återkommer jag längre fram. utgjordes av arbetskraftsinvandringen av kvinnor. Trots detta är forskningen om deras arbete och villkor mycket begränsad (de los 1998). Kvinnor från icke-nordiska länder hänvisades bland annat till hus- ligt arbete, ett yrke som svenska kvinnor börjat välja bort om de hade möjlighet. Husligt arbete präglades av dåliga arbetsvillkor och eftersläpande löner i jämförelse med andra yrkesområden. Det fanns heller inga egentliga fackliga organisationer för denna grupp av arbetare. LO – som tidigt hade börjat ifrågasätta annan arbets- kraftsinvandring då den ansågs kunna leda till lönedumpning och försämrade arbetsvillkor – hade inget att invända mot hembiträdesinvandringen under förutsättning att den skedde med arbetsmarknadsmyndigheternas goda minne. Att hem- biträdesarbetet var lågprioriterat även inom fackföreningsrörelsen avspeglades också i den obefintliga regleringen av såväl anställ- nings- som arbetsvillkor. Trots påtryckningar från , som lyckades få igenom att tyska kvinnliga immigranter vid grän- sen skulle få ett översatt exemplar av den svenska hembiträdes- lagen, visade det sig att invandrade kvinnor i tjänstesektorn på inget sätt var en prioriterad fråga för LO:s ledning (1999). De tyska hembiträdena kan jämföras med de manliga kvot- invandrare som vanligtvis – tack vare facken – fick löner som var desamma som svenskarnas (jämför 2010). Bristen på facklig närvaro skapade också tystnader i debatten. Medan det fanns stöd i medelklassen för fackföreningarnas arbete bland arbetare finns det inget som tyder på ett sådant stöd för de utländska hembiträdena (1999). ofta varit könsblind har bilden av produktivt arbete enligt de los (2000) ofta reproducerats utifrån en koppling till industri- arbete, vilket lett till osynliggörande av anställda inom offentlig sektor och servicesektorn. Den fackliga organiseringen gav visser- ligen möjlighet att lyfta fram och ifrågasätta de villkor som arbets- kraftsinvandrarna arbetade under, men forskning tyder på att denna solidaritet var begränsad. (2010) visar hur synen på (manliga) arbetare från de baltiska länderna och även sudettyskar kunde vara både rasistiskt betonad och återkoppla till föreställningar om arbetarna som nazister. På ett liknande sätt vitt- nar de kvinnor som intervjuades i min studie om förekomsten av tyskhat och anklagelser om nazism (Strollo 2013). De utlands- födda kvinnornas erfarenheter har dock genom ovan nämnda mek- anismer länge varit osynliga i den svenska migrationsforskningen. Exemplen visar hur kön och nationalitet samverkar i görandet av olika positioner och uppdelningar på arbetsmarknaden. Nästa utlänningslagstiftning fastslogs 1954 och skilde sig avse- värt från de föregående. Dels reflekterade den en anpassning till FN:s allmänna deklaration om mänskliga rättigheter och dels kon- staterades det att utlänningar skulle erhålla samma rättigheter som svenska invånare. och (2013) påpekar att det är en öppen fråga huruvida detta var ett uttryck för genuin soli- daritet eller för att fackrörelsen, som hade mycket att säga till om i denna fråga, ville skydda svenska arbetares arbetsvillkor. Som exemplet ovan med de tyska hembiträdena visar var det framförallt de manliga sektorerna som befann sig i rampljuset och i fokus för fackets ansträngningar för att skapa jämlika arbetsvillkor – trots att en så stor andel av invandringen utgjordes av kvinnor. skapades med andra ord ett slags grund för etniskt differen- tierade genusskillnader (de los 2000). de los konstaterar att uppdelningar på basis av genus och etnicitet permanentades på arbetsmarknaden . Medan svenska kvinnor gav sig ut på arbetsmarknaden i allt högre utsträckning och sökte sig till tjänsteyrken blev utlandsfödda kvin- nor kvar inom industrin och inom servicesektorn som bland annat städare. Arbetsintensiteten var också högre bland utlandsfödda kvinnor, som i större utsträckning än svenska kvinnor förvärvs- arbetade heltid (de los 2000). 6.3Flyktinginvandringen 1973–1989 Arbetskraftsinvandringen upphörde formellt 1967. Detta på ini- tiativ av både LO och AMS (). Histori- kern menar att de ekonomiska faktorer som ibland lyfts fram som en förklaring till åtstramningen inte kan anses vara tillräckliga eftersom det vid tiden för regleringen sakna- des indikationer på recession. 1970-talets ekonomiska kris hade, konstaterar hon, ännu inte brutit ut och inte heller förutsetts. Tvärtom, påpekar , så trodde man från statligt håll på ett ekonomiskt uppsving som då skulle fyllas av den outnyttjade inhemska arbetskraften, det vill säga framförallt kvinnor men även funktionshindrade. En viktigare aspekt än de ekonomiska fak- torerna menar hon är identitetspolitiska hänsynstaganden och soci- ala faktorer. Den politiska ideologin vid formulerades som ett krav på jämlikhet mellan svenskar och invandrare, ett mål som paradoxalt nog inte skulle kunna uppnås om immigrationen var allt för stor. Med denna förklaringsmodell legitimerades inskränkningen av den liberala arbetskraftsinvandringen genom att invandring utmålades som ett potentiellt hinder för välfärdens väl- mående (). Förutom dessa två förklaringsmodeller vill med sin forskning lyfta fram ett slags kulturbaserad förklaringsfaktor. Det gäller hur skärpningen av arbetskraftsinvandring motiverades genom vad som ansågs vara bäst utifrån ett integrationsperspektiv. Hon menar att de nya grupper av arbetskraftsinvandrare som kom från framförallt , , , och ansågs mer främmande för svensk kultur än tidigare arbetskrafts- invandrare från länder närmare . beskriver hur rådande föreställningar bland annat gjorde gällande att dessa grup- per därmed skulle ha svårare att anpassa sig till det svenska sam- hället. Hon menar att dessa föreställningar sedan kom att bidra till den negativa stereotypiseringen av vissa migranter. Detta ledde visserligen till att en diskussion om pluralism och kulturella rättig- heter aktualiserades, men framförallt kom fokus att hamna på pro- blemet med kulturella avvikelser (). I sin analys av differentieringsprocessen på den svenska arbets- marknaden lyfter de los frågan om åtstramningsåtgärderna innebar att jämställdhetspolitiska överens- kommelser mellan svenska kvinnor och män etablerades på samma gång som den etniska differentieringen av arbetskraften institu- Prioriteringen hade nämligen stor betydelse för svenska kvinnors arbetsvillkor, bland annat på grund av att många hinder för den kvinnliga arbetskraften undanröjdes genom utbyggd barnomsorg och andra sociala och skattepolitiska åtgärder, men också för att kvinnor kom att omfattas av den solidariska lönepoli- tiken och av politiken för full sysselsättning. blev, som redan konstaterats, uppdelningar på basis av genus och etnicitet allt vanligare (de los 2000). tillsätts en kommitté för att utreda den svenska immigrationspolicyn, som gått från att kretsa kring arbetskraftsinvandring till att framförallt fokusera på flyktinginvandring och anhöriginvandring.6 (2013) lyfter fram att liksom så framhölls upprätthållandet av välfärdsstaten liksom möjligheten till integration på lika villkor som något som inte fick hotas. I kommitténs proposition (Prop. 1983/84:144) nämndes bland annat just jämställdhet mellan kvinnor och män som ett överordnat mål i förhållande till migrationspolitiken. Även etnicitet lyftes – återigen – fram som en relevant fråga genom att den kulturella bakgrunden beskrevs som ett hinder i förhållande till att finna arbete och till att anpassa sig till den svenska arbetsmarknaden. En viktig skillnad i jämförelse med diskussionerna är dock att detta gäller flyktingar och inte arbetskraftsinvandrare. konstaterar att det i praktiken innebar att det inte bara skulle vara flyktingarnas skyddsbehov som skulle avgöra huruvida asyl medgavs, utan även föreställningar om flyktingens potential för integration i det svenska samhället. Dock dröjde det innan de restriktioner som diskuterades implementerades, vilket delvis kan förklaras av att tidsandan även rymde röster som var starkt kritiska till den mer restriktiva hållningen och som strävade efter en mer generös flyktingpolitik med ökade resurser till flyktingmottagandet. Flyktingproblematiken fick på så vis en etisk och politisk dimension där frågor om internationell solidaritet och kampen för frigörelse i flera länder också kom att engagera många svenskar och på så sätt färgade den allmänna opinionen (de los 2000:39). 6 Arbetskraftsinvandring definieras som invandring, permanent eller tillfällig, av arbetskraft till ett land. Flyktinginvandring definieras som invandring av människor på flykt från sitt hemland, enskilt eller i större grupper. Vid flyktinginvandring är det de politiska förhållan- dena i hemlandet som framkallat invandringen. Anhöriginvandring innebär att flyktingar ska kunna förenas med anhöriga som fortfarande bor eller befinner sig i ett annat land. hade utrikes födda kvinnor högre arbetsintensitet än svenskfödda kvinnor, ofta även inom slitsamma yrken, något som resulterade i en ökad andel kvinnor med förslit- ningsskador och förtidspensionering som följd (de los 2000). Problemorienterade förklaringsmodeller skapade vid en negativ bild av invandrarkvinnan. Som sociologen skriver började hon betraktas som den isolerade invandrarkvinnan, tyngd av sina traditioner och kvinno- roll, med stora familjer och förtryckande män, låg eller ingen utbild- ning och utan arbetslivserfarenhet. (Knocke 2001: 26) Trots kritik etsar sig detta kulturbaserade problemperspektiv fast i den allmänna retoriken från och med mitten av (). fattades det beslut om asylpolitiken som kommit att kallas Luciabeslutet. Även om beslutet i första hand berörde flyktingpolitiken snarare än arbetskraftsinvandringen, som hade varit i stort sett obefintlig , menar jag att det är relevant att ta upp eftersom det i sig kom att beröra den allmänna attityden gentemot invandringen i stort. Beslutet innebar en avse- värd åtstramning av asylreglerna i det avseendet att de i fortsätt- ningen bara skulle gälla så kallade FN-flyktingar, det vill säga de som uppfyllde kraven enligt och de med så kallat särskilt starka skyddsbehov.7 Det som tidigare beskrivits som humanitära skäl skulle inte längre godtas (). menar att beslutet fattades trots att det fanns behov av arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden. Det paradoxala argumentet om integration var återigen det som lyftes fram som viktigast: Immigrationen skulle minska för att integrationen skulle kunna upprätthållas. menar att beslutet enligt både den dåvarande socialdemokratiska regeringen och var en reaktion på folklig opinion, något som hon ifrågasätter. Hon menar att problemformuleringen kring asylpolitiken i första hand uttrycktes av statliga institutioner och ansvariga ministrar samt att denna slags representation av flyktingar i samband med Lucia- beslutet därmed kan ha haft en negativ effekt på attityderna gente- 7 Beslutet upphävdes 1991 av den nytillträdda borgerliga regeringen. Luciabeslutet kan i så fall betraktas som ett beslut som inte bara reproducerade utan även producerade negativa attityder gentemot flyktingar (). I detta fall blir det också extra anmärkningsvärt med tanke på att beslutet formulerats som en ansats att garantera integrationen i . Frågor som jämlik- het och jämställdhet på den svenska arbetsmarknaden ställdes på detta sätt i ett motsatsförhållande till ett alltför generöst mot- tagande av flyktingar som sökte asyl. För att återkoppla till behovet av ett intersektionellt perspektiv kan det här vara värt att uppmärksamma att normer om svenskhet hänger samman med förtrycket mot dem som bryter mot dessa normer (se vidare kapitel i denna antologi). Att exempelvis hänvisa till kulturell bakgrund som förklaring till att vissa grupper inte får arbete innebär att ansvaret för underord- ningen läggs på den redan förtryckta gruppen, vilket osynliggör hur den normativa svenskheten i det omgivande samhället i själva ver- ket utgör grunden för diskriminerande handlingar. För att komma åt diskrimineringen blir det med andra ord nödvändigt att synlig- göra de normer och regler som leder till olika slags särbehandling. Materiella effekter beroende på föreställda skillnader mellan könen är fortfarande en mycket viktig aspekt att lyfta fram, i synnerhet i förhållande till arbetslivet som trots formella likheter präglas av såväl glasväggar som glastak. Men för att jämlikhet på arbetsmark- naden och i arbetslivet ska uppstå på ett sätt som inte utesluter vissa kvinnor eller vissa män blir det alltså viktigt att inte separera, eller för den delen överordna, kön framför andra potentiella makt- ordningar. fortsatte rasismen att ta sig olika uttryck, bland annat genom det populistiska partiet Ny demokratis krav på en mer restriktiv flyktingpolitik. Detta skedde i ljuset av 1990-talskrisen med nedskärningar i den offentliga sektorn och stigande arbetslös- het. På arbetsmarknaden växte klyftorna mellan olika grupper och invandrare pekades ut som en av de svaga grupperna. Under bör- jan av började dock forskning som ifrågasatte och pro- blematiserade kulturella och problemorienterade förklaringar att ta allt mer plats. I Utredningen om strukturell diskriminering på grund av etnisk eller religiös tillhörighet (2005) ifrågasattes tidigare förklaringar om att utlandsfödda saknar de egenskaper som behövs för att komma in på arbetsmarknaden. Författarna menade att sådana modeller helt enkelt inte kan förklara vare sig skillnader när det gäller möjligheten att komma in på arbetsmarknaden eller skill- nader i villkor för dem som fått ett arbete. Istället pekades struktu- rell diskriminering ut som avgörande för exkluderingen. Dessutom konstaterades att etnifieringen8 av utlandsfödda var hierarkisk och att de som är födda utanför västvärlden drabbas allra hårdast av exkludering och diskriminering, oberoende av utbildning och vis- telsetid (SOU: 2005:56). Det visade sig också att i inter- nationella jämförelser var bland de länder där skillnaden i arbets- kraftsdeltagande var störst mellan landets infödda medborgare och utomeuropeiska invandrare (de los 1998). Forskning vid började med andra ord att peka på en utbredd rasifierad och etnifierad exkludering och diskriminering på arbetsmarknaden och i arbetslivet. Sedan trädde i kraft underlättades rörligheten för medborgare i EU- och EES-länderna. Avtalet gjorde det lättare att flytta till ett annat EU-land för att arbeta eller studera (Århammar 2004). När dessa regler utvidgades höjdes var- nande röster från bland annat LO och dåvarande statsminister om risken för social turism, det vill säga att utländsk arbetskraft skulle komma till för att ta del av den svenska välfärden (Se t.ex. DN 2004). Dessa farhågor besannades sedermera inte, utan har istället lyfts fram som exempel på att LO skulle ha ett förlegat synsätt på invandringspolitiken (se t.ex. Ekenger 2013). I och med expansionen av EU ökade den tids- begränsade arbetskraftsinvandringen successivt och infördes nya regler för arbetskrafts- invandring från tredje land (Ekonomifakta). 6.6De nya reglerna för arbetskraftsinvandring Nya regler för arbetskraftsinvandring infördes . Syftet var att underlätta för arbetsgivare att rekrytera arbetskraft från tredje land, det vill säga från länder utanför EU (Prop. 2007/08:147, s. 1). Detta åstadkoms i huvudsak genom att avskaffa den dåvarande ordningen för prövning av behov av att rekrytera från tredje land, den så kallade myndighetsbaserade arbetsmark- 8 Se antologins introduktion för en förklaring av begreppen etnifiering och rasifiering. Istället gällde att arbetsgivarens bedömning av behovet av en sådan rekrytering ska vara utgångspunkten vid handläggningen av ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd (Prop. 2007/08:147, s. 1). Syftet relaterades också till att den demografiska utvecklingen kräver en ökad invandring för att ska kunna upprätthålla sin välfärd (Prop. 2007/08:147). Sociologen (2010) har konstaterat att de nya reglerna förmodligen är den största förändringen av svensk invandrings- politik . I en anses också lagstift- ningen ge det öppnaste systemet för arbetskraftsinvandring av alla , eftersom den saknar kvalifikationskrav och lönetrösklar och inte innehåller några begränsningar av antalet arbetstillstånd (Calleman 2013:65, 2011). har jämfört de nya reglerna med perioden –1967 som också kännetecknades av en relativt öppen invandringspolitik som anpassats efter företagens efterfrågan på utländsk arbetskraft. Skillnaderna gäller, menar , de rättigheter som migranterna beviljas på arbetsmarknaden i . hade migranter från utomnordiska länder i regel rätt att byta arbetsplats som de önskade inom ett bestämt yrke. Med regler är arbetstillståndet istället bundet till en viss köpare av arbetskraft . påpekar att detta kan bidra till att göra arbetskraften mer medgörlig och därmed mer sårbar än om de har rätt att byta arbetsplats som de önskar. Rörlig- hetens begränsning kan på det här sättet sägas tjäna arbetsgivarnas intressen i större utsträckning än migrantarbetarnas (2010). Om migranten skulle bli arbetslös under arbetstillståndets gil- tighetstid får hen stanna kvar i för att söka nytt arbete. ifrågasätter dock om detta är tillräckligt för att motverka det starka beroendeförhållandet mellan arbetsgivare och arbetare (2010). En av övergripande teser är att maktutövningen gente- mot migranterna nu sker mindre i deras relation till statliga myn- digheter och i högre grad i relation till köparna av arbetskraft. På det här sättet menar han att ansvar flyttats från stat och fackföre- ningar till företagen (2010). LO menar i en rapport att om arbetsgivaren själv får avgöra om en bristsituation föreligger så medför det en risk för att dåliga arbetsgivare subventioneras, då bristen på billig arbetskraft och inte själva utbudet blir styrande. LO varnar också för att lag- förändringarna öppnat upp för en handel med arbetstillstånd, något som de tycker sig ha god kännedom om även om det saknas sta- tistik över den typen av uppgifter. Vad gäller arbetsvillkoren för arbeten inom LO-områden menar de att det ofta råder hög arbets- löshet och stor konkurrens om jobben. Det innebär i praktiken att det finns få arbetsgivare att välja mellan och att den som blir av med jobbet i hög grad riskerar att bli av med arbetstillståndet (LO 2013). LO kopplar de senaste årens allt tätare rapporteringar om utnyttjad arbetskraft, fusk och bedrägerier till de nya reglerna och de menar att ökningen nästan helt uteslutande kan förklaras av den slopade arbetsmarknadsprövningen (LO 2013:50). Hotell och restaurangfacket, HRF, rapporterar också om att migranter utnyttjas och om regler som missbrukas. Av 64 företag som hade migrantarbetare med arbetstillstånd och som besöktes vid en uppföljning bröt alla på något sätt mot kollektivavtalet. På 61 av 64 företag fanns det fel och brister i utbetalningar av löner och ersättningar till migrantarbetarna. I de allra flesta fall handlade det om för låg lön i relation till den arbetade tiden samt om att exempelvis ob-ersättningar inte betalades ut. Företagen slarvade också med regleringen av arbetstid. Personer var schemalagda i alltför hög utsträckning för en avtalsenlig heltidsanställning och arbetspassen var för långa (HRF 2012). 6.6.1Arbete i hushåll och de nya reglerna för arbetskraftsinvandring En av få forskare som har tittat närmare på effekterna av de nya reglerna för arbetskraftsinvandring är arbetsrättsjuristen som fokuserat på just arbete i privata hushåll. Detta har hon gjort genom att granska ansökningar om arbetstillstånd rörande arbete i privata hem samt genom att intervjua företrädare för , fackföreningen och arbetsgivare (2013). Arbetsgivarna i hushållssektorn är oftast företag av olika slag och majoriteten av de sökande till denna sektor är kvinnor. För att säkerställa att lönen, försäkringsskyddet och övriga anställ- ningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kol- lektivavtal eller allmän praxis i branschen ska ge arbetsgivar- och arbetsorganisationer möjlighet att yttra sig om villkoren. Av de beviljade ansökningar som Calleman granskat (ansökningar från en månads tid) hade alla kommenterats av någon , konstaterar , är det som avgör om villkoren kan anses tillräckliga och en tydlig tendens var att fackliga uttalanden om att det fanns arbetskraft i inom denna bransch ignorerades så länge vill- koren inte var sämre än kollektivavtalet (Calleman 2013). Calleman understryker att det inte är de faktiska anställnings- villkoren som kontrolleras utan enbart erbjudandena om anställ- ning och att dessa inte anses vara rättsligt bindande. Inte heller har befogenheter att göra efterhandskontroller av hur arbetsgivarna lever upp till sina åtaganden. Snarare än att ge befogenhet att kontrollera arbetsgivaren har regeringen prioriterat arbetsgivarnas behov och kravet på korta handläggningstider(Calleman 2013:77). Liksom lyfter hon fram den ojämna maktbalansen mellan arbetstagare och arbets- givare. skärptes kontrollen av vissa verksamheter, där- ibland städning, för att förhindra att människor utnyttjades på den svenska arbetsmarknaden. Calleman konstaterar att det därefter har skett en nedgång av beviljade ansökningar. Trots detta kritiserar hon bristen på ansvarsutkrävande gentemot arbetsgivarna i den arbetsgivarstyrda arbetskraftsinvandringen och menar att systemet bygger på ett antagande om arbetsgivaren som oantastlig medan det istället i huvudsak är den sökandes skötsamhet som granskas. De fackliga yttranden som har i uppdrag att hämta in blir enligt Callemans granskning i realiteten helt verk- ningslösa och verkar, som hon skriver, främst handla om att ge legitimitet åt besluten (och eventuellt åt den svenska modellen) eftersom organisationens uppgift – åtminstone i vissa branscher – i praktiken bara är att avgöra om lönen i anställningserbjudandet i fråga är i nivå med kollektivavtalet. (Calleman 2013:80)