sou · H2B327d2 · 2014-05-07 00:00:00 — Mina båda missioner var inte direkt i någon krigshärd men ändå var det vissa situationer som kunde bli tillspetsade och mängder med mindre incidenter än rena krigshandlingar." "Med tanke som förflutit har jag inga synpunkter och vissa frågor blir därför ej längre relevant för min del. Alltid bra med information. Uppskattar de personer som engagerar sig och informerar via Kongoveteranerna liksom via Fredsbaskrarna." "har ni glömt kongoveteranerna? t ex , ,mfl?!" "Tack för att ni lyssnar och försöker att finna vägar till en lösning av de problem som uppstår pga våra insatser inom Freds bevarande uppdrag När jag gjorde 'patron ur' efter min första turn i fanns i stort sett inget som hette uppföljning dagen då vi lämnade . var vi ju en underhålls bataljon och inte på långa vägar i närheten av vad som sker och har skett i våra andra insatser tex så som och . Men även inom underhåll sker saker som behöver luftas efter att man kommit hem och kommit in i de dagliga rutinerna. PåL116 fick vi dock besök aven menig om var med i incidenten mellan Campet och gränsen.Här visade försvars makten klart att hjälp coch stöd fanns. Detta kändes mycket bra för oss andra som hamnade mitt i Operation accountibility" "Otroligt att det skall ha tagit så för försvarsmakten att göra ngt. Säkert tur för många att det har funnits kamratföreningar med organisationer för kamratstöd . Vill vi ha vettiga och duktiga mäniskor som åker ut på fredsuppdrag med risk för bestående fysiska eller psykiska skador alt. förlorar livet så borde det vara självklart att den makt som sänt ut dom, också tar hand om dom vid hemkomsten. [NN]" "När jag kom hem efter mina missioner efter mina utlandstjänstgörningar. Jag fick aldrig någon kontakt eller någon inom försvaret som hörde av sig till mig. Och detta var åren 1961 6264." "Viktigt med bättre uppföljning" "Efter hemkomst BA01 har det aldrig funnits nån kontakt eller intresse att fråga hur man mår, skitdåligt uruselt." "Uppfattar det som om jag nu har gjort mitt och sen är allt klart, ingenting mer finns att säga eller diskutera. Jag har kontaktat FNorganisationer i vår närhet och är medlem i den. Har också haft besök av won som hälsat på mej och andra som han känner i området. Har också bilat ner till på en årsträff . Hittade en del gamla bekanta. " "Har inte varit i kontakt med dem sedan jag lämnade försvarsmakten . Förutom ett årsmöte med Kongoveteranerna i ." "Då det är jag kom hem från FN uppdrag har jag inga kommentarer." "Ett ex. på värre än dålig kommunikation från Fmakten är det faktum att ex postadress till posteringen kom 2v efter avfärd (FS24). Det säger en del...Däremot var breven från chefen 24 mycket bra. Jag skulle kunna skriva en essä om detta, men efter två omgångar som anhörig känner jag att det inte spelar nån roll. Vi anhöriga är och förblir ett förbisett bihang 66 (80) både innan, under och efter våra anhörigas missioner. Ni gör skillnad o jag hoppas ni fortsätter o orkar strida för rättigheter som borde vara självklara!" "Veteranerna behöver synas mer och få mer uppskattning. Mer information om att de finns." "Veterandagen bör skrivas med i kalendrar. Då allmänheten har bättre koll när kanelbullens dag är en att vi har en veterandag och när den är." "Utmärkelser och medaljer är måste men slår konstigt då det delas ut retroaktivt men bara till ett fåtal ifrån tidiga missioner. Vilket mina forna kollegor upplever som sista spiken i kistan. Själv fick jag öBs medalj för utlandstjänst efter systemstöd vilket i sig själv är märkligt men när det väl kom till kritan blev det ingen medalj utan en siffra att fästa på ett släpspänne jag fått tidigare... Fick nöja mig med "medaljens baksida" kanske...;)" "Jag tycker att det är höjden av bedrövelse att regering och riksdag samt försvarsmakten börjar prata om veteraner, att inte funderat över grabbarna som kom hem från kriget i hur de mådde, att allt vi fick var några provrör för blod och bajs, vad liknade det? 19 man miste vi,ett flyktingläger med interna uppgörelser, med lemlästade barn och vuxna satte sina spår och som inte dök upp förrän ... fy skäms politiker och militär sända ner ärtbössor och slangbellor till oss, tack ändå för de flygande Tunnorna utan deras insats hade det nog varit mer än 19 döda och stupade. Tack och lov för att jag har haft en fantastisk hustru utan henne hade jag inte varit så här gammal. " "Innan, under och efter insats bör Försvarsmakten vara tydliga och skapa enkelhet avseende vilka ramar försäkringar omfattar, vilka försäkringar som gäller, tillse att försäkringarna gäller i praktiken, skyndsamt stötta enskild i sitt sökande på hjälp i primärvården." "Det är bra att vi veteraner kommit fram i ljuset och att de av oss som har problem får det stöd dom förtjänar!" "Jag tycker att en kontakt med person som gjort utlandstjänst vore på sin plats, inte lägga detta ansvar enbart på berörd individ. " "Samla ihop alla fysikt eller psykiskt skadade/såreade till ett årlig träff (är inte helt fel när veteranerna har sin årliga träff). Som gammal FNyxa vet jag vad denna träff betyder. Ta till vara på de skadades kunskaper och erfarenheter på ett konstuktivt sätt. Ge dem en möjlighet att fortsätta sitt "jobb" inom FM (~ge dem ett menigsfullt arbete inom FM, "sparka" ut "civilisterna" och ge våra skadade ungdommar dessa arbeten, vi är skyldiga dem det. Eller blir det fel signaler till de nya ungdommarna, när de får se vad de kan råka ut för? Ta tag i den heta potatisen NU. Ta proffisionell hjälp av andra skadade inom samhället t.ex. "BrandLasse", ett lysande exempel på hur en posit anda kan skapas för de yngre (även de äldre, givetvis). Vi är många äldre som har drabbats av både fysiska och psykiska åkommer men som inte är med i statistiken(tropiska sjukdommar, magåkommor, infektioner av olika slag, traumatiska upplevelser som flyttit upp till ytan decinier efter utlandstjänstgöringen). Många av oss har klarat oss helt själva men vi finns där och jag lovar att jag med flera kommer att ställa upp för våra yngre kamrater. Men det är som "vanligt" inom FM att ingen frågar oss äldre utan man ska som "vanligt" uppfinna hjulet på nytt. Hyra in en massa utomstående som har NOLLKOLL på vad det innebär att tjänstgöra under den blågula fanan utomlands eller som skadat sig i tjänsten hemma och under "blåljusut ryckningar", gagnar inte oss inom FM eller blåljusutryckningar utan det är som "vanligt" att pengarna bara flödar ut. [NN], en som inte tröttnar trots alla konstiga "hittapå övningar" av folk som inte vågar, kan eller vill ta sitt ansvar i FMledning." 67 (80) "Efter uppdraget 1962,vi fick ingen som helst hjälp vid hemkomsten, det var några som inte kunde leva efter uppdraget." "just nu upplever jag allmänhetens respekt och förståelse för veteraner som väldigt låg i . De nyckelpersoner i samhället som borde stötta veteraner har gjort precis tvärtom . Politiker vill göra lätta politiska poänger på soldaters bekostnad genom att misstänkliggöra dem och deras insatser. Detta fenomen e så utbrett att tom politiker i försvarsutskottet gör dessa tanklösa utspel. Det finns redan ett utbrett hat i journalistkåren mot oss där vi kallas natos yrkesmördare osv. Då politiker "som dessutom skickat iväg oss till platser där det e krig" försöker spela på denna hatiska mediabild med populistiska uttalanden och lögner är det svårt som veteran att inte bli synisk och kanske i de mer extrema fallen kanske tom börja se dessa politiker som sin fiende. Jag känner även en besvikelse till vår monark som inte uppmärksamma 2 fallna officerare 2010 när de anlände i kistor på flygplatsen. Kungahuset ska vara den makt vi alla kan samlas kring och hmk är vår överbefälhavare och dennes roll är väldigt viktig om vi i ska ha en veteranpolitik. Jag tror att det finns en stor bitterhet hos många av veteraner. Första åtgärden tror jag är att få med kungen på tåget och få politiker att sluta ljuga. " "Anser att hanteringen av soldater på plats under insats alltid har fungerat ganska väl (fysiskt/psykiskt). Hanteringen i samband med hemkomst har blivit bättre, mer professionell än under ex 90 talet. Dock "försvinner" man bort och info etc slutar att komma. De flesta initiativ till träffar etc tas dock av privatpersoner utan stöd från försvarsmakten. finns återträffar inplanerade . Kanske skall man följa upp en sådan träff med ytterligare träffar efter 5 och . De kamrater som inte mår bra tenderar att, med ofta dåliga ursäkter, inte dyka upp på de träffar som arrangeras utom försvarsmakten. Om försvarsmakten "ställer krav" på närvaro kanske dessa kamrater dyker upp alt kamrater med problem kan identifieras och få hjälp." "Tack för ett bra arbete med veteranfrågor." "Uppföljning när vi kommer hem och ett brev där frågor rörande hälsa och allmänt välbefinnande ställs och information rörande kontaktgrupper. De kontamisioner som vi utsattes för, av mögliga tält undermåliga fotogenbrännare som sotade ned allt i tälten och luftrören. Zinkdamm och asbestdamm återsällandet av sprängda bunkrar med utarmat uran. Ständigt på sin vakt mot opålitliga våldsgrupperingar. Har inte en enda gång fått frågan hur min hälsa påverkats av de uppdrag förvarsmakten ställde på oss. Mörkandet av information var stort och vi belades med yttrandeförbud. Dags att ta ett större ansvar gentemot vi skattebetalande medborgare som frivilligt ställt upp bakom beslut som sömniga och ansvarslösa regeringstjänstemän och politiker tagit och inte följt upp. " "Mina flesta svar baserar sig på tjänstgöring i utlandet perioden 1982. Under min period, 1991 2002, som ordförande i Fredsbaskrarna, var det svårt att få Försvarsmakten att förstå behovet av veteranbegreppet och en veteranutredning värd namnet." "Månadsträffarna som kommer igång i allt fler städer tycker jag är riktigt bra bl.a. Soldathemmet i och den årliga Ös träffen." "fanns inte mycket av "omhändertagande" ur psykologiskt perspektiv. Det var många som hade problem efter hemkomsten. Det fysiska omhändertagandet var nog bättre. Jag fick inälvsparasiter efter 18k (tror det hette protosoer). Detta följdes upp bra och jag fick 68 (80) Efter första läkarundersökningen när jag kom hem och proverna visade på något kände jag mig lite utlämnad. Jag visste inte var det var. Jag fick inte åke hem. Mina kompisar åkte hem och jag var ensam kvar i ett i övrigt tomt logement. Det kändes inte riktigt bra. Jag fick dock åka hem . Den kommande behandlingen var inte att klaga på." "Lyssna på hemvändande soldater och låta deras åsikter komma fram i ljuset. Göra det lättare för skadade soldater att få skadestånd. Inte romantisera tjänstgöringen under utbildningen." "Det är nu jag tjänstgjorde i en fredsbataljon. När bataljonen avmönstrade i fick vi på sin höjd ett enkelt tack och allt skulle gå snabbt att lämna in persedlarna och avmönstra. Jag upplevde aldrig att representanter från försvarsmakten gjorde något extra för att vi skulle känna oss välkomna hem och ej heller ställde några frågor om hur vi mådde. De undersökte aldrig hur vi hade upplevt stridshandlingarna som vi varit med om i och gjorde heller inte någon uppföljning. Så här i efterhand kan man nog påstå att försvarmakten totalt svek oss. Hoppas att det nu blir en ändring till det bättre och att man tar hand om veteranfrågorna som gynnar soldaterna som kommer hem. Förslag: Se till att de hemvändande tas emot på ett värdigt sätt. Anordna träffar där de hemvändande får möjlighet (givetvis frivilligt) att diskutera och prata om sina upplevelser med varandra och med personal från försvarsmakten. Föja upp olika frågor och vad man beslutat. Framförallt visa att man bryr sig om hemvändarna. Kanske stöd till nära anhöriga." "Uppföljning av skadade eller personer med psykiska problem skulle vara bättre speciellt efter hemkomst." "Min åsikt är att många av oss har glömts bort. Syns man inte i lokalpressen finns man inte . Stora rubriker när man skriver om sig själv men inget om man valt att ligga lågt. Har efter 50år drygt fått distans till upplevelserna i 12:an. " "Bättre hjälp till anhöriga. Bättre försäkringsvillkor för anhöriga. Bättre uppföljning dom som har tjänstgjort utomlands." "Jag är mycket tacksam att försvarsmakten äntligen fått upp ögonen att prioritera veteranerna som tjänstgjort i oroliga länder och upplevt PTSD med sår i själen ." "En del av soldaterna skulle aldrig ha tagits ut till tjänstgöring i utlandet. Det skulle ha varit bättre gallring." "Det behövs ett försäkrings och hälsoskydd för de tjänstgörande och deras närmaste, så att åtminstone det ekonomiska blir omhändertaget. Talar utifrån egna erfarenheter då en dålig ekonomi på grund av PTSD snarare försämrat mina chanser att bli bättre, då jag förutom PTSD med den obefintliga stresströskeln, även får symptom för utbrändhet i slutet av när räkningarna skall betalas. Den nedsatta betalningsförmågan i och med sjukpenningen är förödande för hälsan. " "Arbetade mellan 19741990 med fn frågor vid FNavd P 10 och vid AST/FN och upplevde givet verteranhanteringen som obefintlig. Att den existerar numera men att personaluppföljningen från jag tjänstgjorde (både för personal som jag hanterade hemmifrån och även vid egen tjg utomlands) är I stort sett obefintlig. När frågan om medalj för sårade kom upp fick jag själv kontakta FM för att uppmärksamme ett fall." 69 (80) "Uppföljningssamtal och stöd måste utgå från individens perspektiv och den befattning/upplevelser han/hon upparbetat och inte utifrån HRC och dess anställdas/kontrakterades möjlighet/intresse att utveckla stöd" "Är länge sedan jag tjänstgjorde och fanns inte mycket till briefing" "Jag tjänstgjorde i 8 missioner åren 19601965 3 mån. upplevde tågöverfall, decemberstriderna i Katanga m.m. Första året efter hemkomsten hade jag ett behov av att prata om upplevelserna, men sedan har jag tystnat som en mussla. pratar jag endast med andra veteraner om våra upplevelser. Jag åkte ut som 20åring, kom hem som 25åring men kände mig som 50 bland mina gamla vänner som stannat hemma. Upplevde mina jämnåriga vänner härhemma som "småpojkar" " "Ingen kommentar" "Inga speciella kommentarer utom vad som redan är besvarat: [NN]" "Jag uppfattar inte att tar sitt fulla ansvar för soldater som tjänstgjort i internationella insatser. Med detta menar jag allmänhetens bild av vad det innebär med en insats och de konsekvenser det har för den enskilde. Jag vill påstå att regeringen måste arbeta betydligt mer för att öka allmänhetens förståelse för vilka uppoffringar som somliga måste göra för att kunna genomföra en insats och de ärr en insats kan bära med sig. Jag kan inte påstå att det är en merit att ha genomfört en insats. Att jag inte kan känna stolthet för det arbete som jag utfört. De känslor/ upplevelser som jag bär med mig kan jag endast förmedla till de inom den grupp av människor som genomgått det samma som mig. Jag tycker inte att försvarsmakten tar tillräckligt väl hand om anhöriga . Försvaret har några anhörighetsträffar, men det krävs ofta betydligt mer än så. Det krävs ett djupare engagemang. En av frågorna i den här enkätundersökningen var gällande hur jag ställde mig till veteranmonumentet och den årliga veteranceremonin. Monumentet är en hedersbetydelse och jag uppskattar den väldigt mycket, för vad den står för och vad den betyder för mig med flera. Gällande ceremonin så är det en vacker tanke. Men då jag ser eller närvara vid den upplever jag det som att närvarande statshuvuden, ÖB m.fl. är där under tvång. Ett "nödvändigt ont" att närvara på för att sedan inte engagera sig mer i saken tills igen. Vi kan bli bättre på att ta hand om de som genomfört insatser, vi måste bli bättre. " "Se o lära av varandra i länder och ta till sig av erfarenheter. Inte ligga på undersökning i hur som helst. För att ändra och förbättra. " "Ett veterancentrum är önskvärt." "Jobbade under FS 19 på A 9 i . Efter hemkomsten skedde ett infört "återanpassningsprogram" med bl a obligatoriskt psykologsamtal och utsedda faddrar (med int. erfarenhet) på förbandet. Saknar dock möjligheterna till uppföljning av FS 19personalen genom återträffar. Störst behov finns på grupp och plutonsnivån (de närmaste). Skälet till det är att endast FS 19personal som kan relatera till FS 19händelser. Inte ens personal på hemmaförbandet som är internationellt erfarna kan förstå bakgrund till vissa saker som kan skapa grubbleri. Man måste ha varit med." "Det vore bra om anhörigstödet till veteraner, dom som avslutat tjänstgöring, uppmärksammades mer både i media och personligen, till veteranen och till anhöriga. Jättebra att en veteranutredning kommit till stånd, lycka till, hoppas på bra beslut. " 70 (80) "har det gått 4år sedan min sista insats. händer det att jag har mardrömmar kopplade till min senaste mission. Att hantera stress utan att bli irriterad/arg är väl det mest påtagliga som är kvar som jag inte lyckats bearbeta fullt ut. För att må bättre håller jag mig sysselsatt, aktiv inom Röda Korset, träning flera gng/v och långlöpning för att rensa tankar. Lycka till med Er utredning känner flera som inte mår bra efter mission och jag hoppas de får hjälp tillslut. " "Det är bara veteraner som kan ta hand om veteraner. " "2000 så har FM inte tagit några kontakter. Vår planerade återträff saknade ekonomiska medel. Åtgärderna efter 2008 har inte förändrat situationen. Min son deltog i FS 19 och verkar få samma erfarenheter avseende kontakten med veteraner och att en utlandstjänst inte är meriterande för karriär inom Försvarsmakten. Skolsystemet är inte anpassat för den som varit "försvunnen" från hemortsförbandet och inte varit tillgänglig för t ex en kaptenskurs." "frivillig kamratförening uppvisande av uppskattning borde ha kommit veteransoldaterna till del i stället för riksdagsledamötena" "Jag anser att det är synnerligen anmärkningsvärt hur lågt samhället värderar de insatser vi gjort och det generellt sett låga intresset från ledande politiker att ta hela ansvaret från "ax till limpa". Den signaleffekten eller snarare avsaknaden av signal visar för resten av samhället att givna insatser saknar värde. , både dess framtagningsprocess, nonsensutförande samt hur det hanteras skickar samma signaler. Veterandagen blir allt bättre till sitt genomförande och form vilket är glädjande men behöver utvecklas ytterligare för att bli hedrande men ändå allmän och inkluderande. Kopplingen till allmän sjukvård, social och försäkringsskydd är skrämmande dålig, samordning sker bäst genom befäl/högre chef dvs riksdag och regering ger i uppdrag till alla berörda myndighetschefer att samverka, därmed tvinga in de andra att deltaga i koordineringen med Försvarsmakten, FM har till del haft en omöjlig uppgift då ansvaret läggs utan att resurserna tilldelas från de andra myndigheterna." "Ivaretagelse av og informasjon til pårørende under soldaters utenlandstjeneste har etter min oppfatning vært altfor dårlig fra det svenske . " "Bra och öppen kontakt försvarsmakt anhörig. Dålig information om försäkringsfrågor före, under och efter tjänstgöringen. Soldaterna måste vara mycket bra och generöst försäkrade då de utför ett riskabelt uppdrag för vårt land. Jag anser också att de ska ha fler förmåner t.ex. förtur vid ansökan till utbildningar då de avslutat tjänstgöringen." "Se bifogat brev med 4 bilagor (finns hos ) [Återfinnes sist i detta Appendix]" "inget att tillföra" "Hoppas att veteraner fortsatt följs upp noggrant , även efter en mission." "Min son tog sitt liv den . efter hans sista tjänstgöring." "Anhörigstöd är viktigt där Försvarsmakten äger frågan. Jag är inte säker att Individ zonen är det mest optimala då det inte riktigt vänder sig till alla anhöriga. Deras stöd från Försvarsmakten blir då ganska tveksamt. Anhörigstödet går att utveckla ytterligare och då viktigt att det når alla, annars "politiskt" fel." 71 (80) "Större uppskattning av hemvändande fredssoldater, t ex genom uppmötande av svenskt flyg vid passering av luftrummet, mottagande av statsminister och försvarsminister vid hemkomst och liknande." "Det är angeläget att ett Veterancentrum i likhet med Bareira(vid Elverum) byggs upp och finansieras av staten." "Stödet till anhöriga måste förbättras så att man under insats kan känna att det är tryggt för dem, dvs att vardagslivet kan fungera när man själv inte är där och kan ställa upp för familjen. Informationen för anhöriga kan utvecklas så att den når ut bättre. Man kan kanske tänka sig någon form av "obligatorium" för anhöriga till de som skall delta i insatser." "mina medaljer och papper försvann vid ett inbrott !!! har förgäves försökt att få hjälp med detta. men inge vill hjälpa??? " jag har varit i FN tjänst i . Blev beskjuten en gång 1985. När jag har kommit hem har det aldrig varit en fråga hur jag har mått psykiskt. 1978 var jag med UNIFILS början i . Där var ju spänt med minor,skotlosning och en svensk som dog. Jag var med och tog hand om kroppen. Inte en fråga när jag kom hem hur det hade varit! har det ju blivit mycket bättre med hemkomstsamtalen. Under har jag arbetat som samtalsledare vid hemkomstsamtal. fick jag inte fortsätta som det. Det förvånar mig att FM inte tagit tillvara min kompetens vad gäller kulturkompetens och terapeutisk kompetens utan istället anställer psykologer. Som ÖV säger i programmet Tendens i P! : När psykologen frågar" Vad är en PBV?" så sjunker hennes trovärdighet. Inte konstigt att det blir kritik mot FMs sätt att hantera omhändertagandet av veteraner. [NN]" "Ge alla som gjort mer än 5 BAT ett Superyxdiplom med märke, samt över 3 BAT. Yxdiplom med nål." "Vid hemkomsten var det bara att lämna in persedlarna och åka hem." "Har inga kommentarer, var länge sedan jag gjorde min FNtjänst och tog ingen skada av tjänstgöringen även om en del saker hända den första FNkontingenten på ." "Samma som . Lätt att ge uppgift åt exvis Invidzon och SMKR som inte har helhet utan ensidig erfarenhet. Tyvärr har FM sålt sig till en trend, men frågorna har mycket längre livslängd än så. Vad innebär exvis livslångt ansvar. Vem vet vem soldaten är och behöver hjälp. Det egna ansvar som FM har borde administreras centralt så att samma erbjudande ges till alla, medans nyttjandet variera efter behov." "Jag gjorde mina 5 missioner mellan 9195. Jag har varit under direkt beskjutning samt utfört stridshandlingar under mina missioner. Några incidenter i men flertalet under BA01 i Vares där jag var stationerad på 8psk. Efter min hemkomst (BA04) så dog min bror i en bilolycka . Detta var en helt otroligt osannolik händelse med tanke på allt som hänt när jag var iväg. De efterföljande åren i det civila var rent ut sagt ett helvete. skulle man integreras in i samhället igen vilket tog . Inte en enda gång fanns försvarsmakten där. De enda riktiga kontakter man hade var med dom kamrater man varit iväg med. Jag fick även en ögonskada i Bosnien men den civila läkaren i sa att det går inte hänvisa den enskilda händelsen till den nedsatta synen i höger öga. Jag har sett att det börjar hända lite saker för veteraner och att försvarsmakten tar ansvar för de soldater som varit iväg vilket är mycket positivt. 72 (80) det är inte många av mina bekanta som känner till det jag skrivit och jag vill inte på något sätt bli utpekad. Jag vet att mina kamrater kan säkert gissa vem det handlar om så jag ber er vara diskreta med denna information. Ville bara ge er lite feedback på hur det var att komma hem efter FN tjänsten." "Frågorna är korkat utformade. Jag är forskare och skulle underkänna det upplägg som ni har. När tjänstgjorde du? Hur menar ni när vi ska välja mellan insats och insats from 2008? Om vi har deltagit i insatser både före och efter 2008 då? Intressant att ni inte vill veta om vi som deltagit i insats from 2008 är kvar i FM eller ej. Vad menar ni med "arbeta kvar i FM" och "lämnat FM"? En reservofficer som är anställd men inte tjänstgör för tillfället, är hen kvar i FM? En YO som gått över till reserven, är hen "kvar i FM " eller har hen "lämnat"? I vilken insats ingick du i? Fel svenska, lite för många "i" vad?