sou · H2B37 · 2014-02-14 00:00:00 — 2 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet a)missbrukar rätten att inneha ett skjutvapen genom att använda det för något annat ändamål än det som han eller hon är berättigad till, b)bryter mot bestämmelserna om överlämnande till förvaring hos någon annan i 5 kap. 3 § första stycket eller om transport i 5 kap. 4 § eller mot villkor i fråga om förvaring av vapen som meddelats med stöd av denna lag, c)bryter mot bestämmelserna om förvaring i 5 kap. 1–3 §§ i fråga om skjut- vapen eller ammunition som innehas av sammanslutningar, huvudmän för museer eller auktoriserade bevakningsföretag eller i fråga om skjutvapen som innehas av vapenhandlare, d)innehar ammunition utan att ha rätt till det eller inte följer ett beslut att lämna över ammunition för inlösen, e)överlåter ammunition till någon som inte har rätt att inneha ammunitionen, f)driver handel med skjutvapen utan tillstånd, g)medför skjutvapen i strid med bestämmelserna i 5 kap. 6 §, h)bryter mot föreskrifter som har meddelats med stöd av 11 kap. 1 § d genom att olovligen överföra vapen eller ammunition till ett annat land, eller i)förvarar ett skjutvapen åt någon annan utan att föreskrivet tillstånd till för- varingen finns eller bryter mot bestämmelserna om användning vid förvaring i 5 kap. 3 § andra stycket. I ringa fall ska inte dömas till ansvar för otillåtet innehav av ammunition eller överträdelse av bestämmelserna i 5 kap. 6 §. Till ansvar för otillåten förvaring av skjutvapen åt någon annan ska inte dömas om gärningen är belagd med straff enligt 1 eller 1 a §. Hänvisningen i paragrafens sista stycke har till följd av uppdelningen av 9 kap. 1 § vapenlagen i 1 och 1 a §§ ändrats till att även omfatta 1 a § (se kommentaren till 9 kap. 1 och 1 a §§). 5 § Ett vapen som har varit föremål för brott som avses i 1 §, 1 a §, 1 b § eller 2 § första stycket a ska förklaras förverkat, om det inte är uppenbart oskäligt. Det- samma gäller ammunition som har varit föremål för brott som avses i 2 § första stycket d eller e. I stället för vapnet eller ammunitionen kan dess värde förklaras förverkat. Om ett vapen förklaras förverkat får även ammunition som hör till vapnet förklaras förverkad. Vad som i första stycket föreskrivs om ett vapen ska också gälla en vapendel. Utbyte av brott enligt denna lag ska förklaras förverkat, om det inte är uppen- Hänvisningen i paragrafens första stycke har som en konsekvens av uppdelningen av 9 kap. 1 § vapenlagen i 1 och 1 a §§ samt att den tidigare 1 a § betecknas 1 b §, ändrats till att även omfatta 1 b § (se kommentaren till 9 kap. 1 och 1 a §§). 7.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:148) om straff för terroristbrott § Följande gärningar utgör terroristbrott under de förutsättningar som anges i § i denna lag: 1.mord, 3 kap. 1 § , 2.dråp, 3 kap. 2 § , 3.grov misshandel, 3 kap. 6 § , 4.människorov, 4 kap. 1 § , 5.olaga frihetsberövande, 4 kap. 2 § , 6.grov skadegörelse, 12 kap. 3 § , 7.mordbrand och grov mordbrand, 13 kap. 1 och 2 §§ , 8.allmänfarlig ödeläggelse, 13 kap. 3 § , 9.sabotage och grovt sabotage, 13 kap. 4 och 5 §§ , 10.kapning och sjö- eller luftfartssabotage, 13 kap. 5 a § , 11.flygplatssabotage, 13 kap. 5 b § , 12.spridande av gift eller smitta, 13 kap. 7 § , 13.olovlig befattning med kemiska vapen, 22 kap. 6 a § , 14.uppsåtligt vapenbrott, 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen (1996:67), 15.brott enligt 29 § tredje stycket lagen (2010:1011) om brandfarliga och explo- siva varor, 16.uppsåtligt brott enligt 25 och 26 §§ lagen (1992:1300) om krigsmateriel, som avser kärnladdningar, radiologiska, biologiska och kemiska stridsmedel, appa- rater och andra anordningar för spridning av radiologiska, biologiska eller kemiska stridsmedel samt speciella delar och substanser till sådant material, 17.brott enligt 18, 18 a och 20 §§ lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd, som avser sådana pro- dukter eller sådant tekniskt bistånd som kan användas för att framställa kärnladd- ningar, biologiska eller kemiska vapen, 18.smuggling och grov smuggling, 3 och 5 §§ lagen (2000:1225) om straff för smuggling, om brottet avser sådana varor som omfattas av 14–17, 19.olaga hot, 4 kap. 5 § , som innefattar hot om att begå någon av de gärningar som avses i 1–18. Hänvisningen i punkten 14 till 9 kap. 1 § vapenlagen har till följd av uppdelningen av 1 § i 1 och 1 a §§ ändrats till att även omfatta 1 a § (se kommentaren till 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen). 7.3Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1999:1134) om belastningsregister Myndigheter som har rätt att få uppgifter om vissa brott 14 § Uppgifter ur belastningsregistret om brott mot 3, 4, 6, 8–11, 13–15 eller 17 kap. , skattebrottslagen (1971:69), tullagen (2000:1281), lagen (2000:1225) om straff för smuggling, narkotikastrafflagen (1968:64), tobakslagen (1993:581), lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt, alkohol- lagen (2010:1622), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, lagen (1994:1776) om skatt på energi eller 9 kap. 1, 1 a eller 2 § vapenlagen (1996:67) eller dess motsvarighet enligt äldre lag ska lämnas ut om det begärs av . Uppgifterna ska lämnas ut för prövning av upplagshavare, skatteupplag och registrerade varumottagare enligt lagen om tobaksskatt, lagen om alkoholskatt eller lagen om skatt på energi, skatte- befriade förbrukare enligt lagen om alkoholskatt eller lagen om skatt på energi samt lagerhållare enligt lagen om tobaksskatt, lagen om skatt på energi eller lagen (1984:409) om skatt på gödselmedel. Om den påföljd som dömts ut även avser något annat brott än de som anges i första stycket, ska också uppgifter om det brottet lämnas ut. Hänvisningen till 9 kap. 1 § vapenlagen har till följd av uppdel- ningen av 1 § i 1 och 1 a §§ ändrats till att även omfatta 1 a § (se kommentaren till 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen). 15 § Uppgifter ur belastningsregistret om brott mot 3, 4 eller 6 kap., 8 kap. 1, 4, 5, 6 eller 7 §, 9 kap. 1, 3, 4, 6 eller 6 a §, 10 kap. 1 eller 3 §, 12 kap. 3 §, 13 kap., 14 kap. 1, 3 eller 6 §, 16 kap. 1, 2, 5 eller 8 §, 17, 18 eller 19 kap. , narkotikastrafflagen (1968:64), lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel, lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor eller 9 kap. 1, 1 a eller 2 § vapenlagen (1996:67) eller dess motsvarighet enligt äldre lag ska lämnas ut om det begärs av Totalförsvarets rekryteringsmyndighet eller Försvarsmakten, i fråga om dels totalförsvarspliktiga som skrivs in eller är inskrivna för värnplikt enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt, dels de som Försvarsmakten avser att anta eller som är antagna till militär utbildning inom myndigheten. Om uppgifter om sådan brottslighet som avses i första stycket förekommer ska också uppgifter om annan brottslighet som föranlett någon annan påföljd än penningböter lämnas ut. Hänvisningen till 9 kap. 1 § vapenlagen har till följd av uppdel- ningen av 1 § i 1 och 1 a §§ ändrats till att även omfatta 1 a § (se kommentaren till 9 kap. 1 och 1 a §§ vapenlagen). Borgeke, , Att bestämma påföljd för brott, 2:a uppl., , 2012. Ulväng, , Påföljdskonkurrens - Problem och principer, Iustus förlag, 2005. Ulväng, , Brottslighetskonkurrens: om relationer mellan regler och fall, Iustus förlag, 2013. Proposition 1992/93:141 med förslag om ändring i m.m. Proposition 1999/2000:27 En skärpt vapenlagstiftning. Proposition 2009/10:147 Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. Proposition 2011/12:109 Vissa åtgärder mot illegala vapen. Proposition 2012/13:108 Förstärkt straffrättsligt skydd vid grov frids- kränkning och grov kvinnofridskränkning. SOU 1986:14 Påföljd för brott. Om straffskalor, påföljdsval, straff- mätning och villkorlig frigivning m.m. SOU 1996:185 Straffansvarets gränser. SOU 1998:44 En samlad vapenförfattning. SOU 2008:85 Straff i proportion till brottets allvar. SOU 2010:71 Sexualbrottslagstiftningen - utvärderingen och reform- förslag. SOU 2013:7 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Promemorior i departementsserien (Ds) Ds 2010:6 Vissa frågor om vapenlagen. Dir 1995:39, En översyn av vapenlagstiftningen med syftet att före- bygga våldsbrott. Dir. 2012:19 Skärpningar i vapenlagstiftningen. Dir. 2013:30 Översyn av straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott. Rättsfall från (Nytt juridiskt arkiv, avd. I och opublicerade mål) NJA 1995 s. 48. NJA 1996 s. 27. NJA 1999 s. 25. NJA 1999 s. 380. NJA 2011 s. 89. HD slutligt beslut i mål B 2687-13. Rättsfall från Hovrätterna (publicerade och opublicerade domar) , dom , mål nr B 475–02. , dom , mål nr B 6597-04. Hovrätten för , dom , mål nr B 2439-05. , dom , mål nr B 1641–05. , dom , mål nr B 4939-12. Hovrätten över och , dom , mål nr B 908-12. Hovrätten för , dom , mål nr B 4296-12. dom , mål nr B 3977-12. Hovrätten för , dom , mål nr B 1960-13. Hovrätten över och , dom , mål nr B 597-13. , dom , mål nr B 2997-13. Hovrätten för , dom , mål nr B 2044-13. Hovrätten för , dom , mål nr B 2711-13- Hovrätten för , dom , mål nr B 528-13. Hovrätten över och , dom , mål nr B 1609-13. Samt de mål som framgår av sammanställningen i bilaga 2. Højesteret U 2011.494 H (). Brottsförebyggande rådets tidskrift, , nr 2/2011. Brottsförebyggande rådets rapport 2011:5, Det dödliga våldets ut- veckling. Brottsförebyggande rådets promemoria Brottslighet och trygghet i , och , 2012. , Kriminalpolitiska enheten, promemoria Påföljder för brott mot vapenlagen, 2013. del 4, 2012 (). Kommentaren till danska straffeloven, Jurist- og Økonomforbund- ets Forlag, 2012 (). Polisens och Tullens delredovisning av regeringsuppdrag, Minska införseln av illegala skjutvapen, 2013. rättsPM 2007:5 Utvecklingscentrum , Grovt vapenbrott – praxis och utvecklingsbehov, 2007. rättsPM 2007:6 Utvecklingscentrum , Vapenbrott – ett urval överrättsdomar och nyare underrättsdomar, Skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet En särskild utredare ska analysera om det straffrättsliga regelverket på vissa särskilt angivna områden kan skärpas för att på ett mer effektivt sätt motverka organiserad brottslighet. Utredaren ska bl.a. överväga om kriminaliseringen av brott på försöks-, förberedelse- och stämp- lingsstadiet bör utvidgas, straffskalan för förberedelse och stämpling bör förändras, straffansvaret för underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott bör skärpas för personer som har anknytning till den brottsliga verksamhet där brottet har begåtts och det, för några brott som är vanligt förekommande inom orga- niserad brottslighet, finns skäl att införa omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt eller se över eller komplettera befintliga omständigheter. Uppdraget ska redovisas . Behovet av en utredning Organiserad brottslighet – problem och tendenser Det finns i inte någon vedertagen definition av organiserad brottslighet. I stället används olika typer av beskrivningar, se t.ex. Polisens lägesbild av grov organiserad brottslighet 2012 och kart- läggningen Brottslighet och trygghet i , och (2012). Den organiserade brottsligheten kan t.ex. beskrivas utifrån de kriminella strukturer som förekommer. Det är inte länge sedan begreppet organiserad brottslighet väckte associationer främst till kriminella mc-gäng (jfr dir. 1998:66). ingår i bilden även t.ex. fängelsegäng, grupperingar som baseras på släktskap eller etni- citet samt grupperingar med anknytning till ett visst område. Ut- över olika slags varaktiga gängbildningar och nätverk förekommer tillfälliga grupperingar som bildas för att genomföra ett visst brott, t.ex. ett värdetransportrån, och som därefter upplöses. Den organi- serade brottsligheten beskrivs ofta i olika nivåer som kan, men inte behöver, samverka inom ramen för ett brottsupplägg. I toppen finns inte sällan nyckelpersoner med den ena foten i grov krimina- litet och den andra i legal verksamhet. Den mellersta nivån kan innehålla kriminella experter som utgör ett stöd för den översta nivån. Underst finns utåtagerande, våldsamma och ofta drogberoende personer som står för bl.a. skjutningar, hot mot vittnen och utpressning. Brottsligheten är i princip inriktad på vinst och kan bestå i t.ex. handel med förbjudna eller obeskattade varor, människohandel eller människosmuggling. Det har också blivit vanligare med s.k. parasitär brottslighet, t.ex. bedrägerier och utpressning, där föröva- ren kommer över pengarna direkt från brottsoffret. Ett särskilt oroande inslag i den organiserade brottsligheten är brott som begås för att underlätta eller dölja den brottsliga kärnverksamheten. Det rör sig här bl.a. om systemhotande brott som vissa typer av olaga hot och övergrepp i rättssak. Hot och våld förekommer också i syfte att bygga upp ett skrämselkapital som sedan kan utnyttjas vid andra brott eller som ett underförstått hot i samband med t.ex. en i övrigt legal inkassoverksamhet. Det finns flera orostecken i fråga om den organiserade brotts- lighetens utveckling. Ett sådant är att allt fler kriminella ägnar sig åt brottslighet med kopplingar till företag. Det handlar inte bara om brottslighet som drabbar företagare, utan även om att legal och illegal verksamhet blandas i företag som drivs av kriminella. Andra oroande tecken är de skjutningar som har förekommit inom krimi- nella kretsar samt att beväpningen inom kriminella grupperingar enligt polisens bedömning har ökat . Åtgärder för att bekämpa organiserad brottslighet Regeringen tog 2007 initiativ till en bred nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten. Mobiliseringen, som in- volverar tio myndigheter inom och utom rättsväsendet, har inne- burit ett mera omfattande och uthålligt arbete . De nya arbetsformer som utvecklats har bidragit till snabbare kommuni- kationsvägar och ett utökat informationsutbyte mellan myndighet- erna. Avsikten är att samverkan ska fortsätta och förstärkas så att den nationella ansatsen mot den grova organiserade brottsligheten får fullt genomslag. Myndigheternas verksamhet är central i kampen mot den orga- niserade brottsligheten. För att arbetet ska ge resultat krävs ett väl utvecklat internationellt samarbete samt att de brottsbekämpande myndigheterna har tillgång till effektiva metoder och straffprocessu- ella tvångsmedel. har samarbetet inom EU resulterat i nya möjligheter att utbyta information som underlättar myndigheternas arbete. Det har införts en möjlighet att söka uppgifter i andra EU-länders DNA-, fingeravtrycks- och fordonsregister (prop. 2010/11:129). Vid vissa allvarligare brott ska polisen kunna söka uppgifter i EU:s viseringsdatabas (rådsbeslut /633/RIF). Det har vidare skapats förutsättningar för bättre information om vilken brottslighet som svenska medborgare kan ha begått utomlands (prop. 2011/12:163). bereds i förslag om att per- manenta och utvidga möjligheten att använda hemlig rumsavlyss- ning (SOU 2012:44). Vidare bereds ett förslag om lagreglering av brottsbekämpande myndigheters möjligheter att i underrättelse- verksamhet och i förundersökningar avseende allvarlig brottslighet använda vissa särskilda arbetsmetoder, såsom infiltration, provoka- tion och vissa tekniska metoder (SOU 2010:103). En förutsättning för framgång är givetvis att det straffrättsliga regelverket är ändamålsenligt utformat. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att regelverket på ett mer effektivt sätt ska kunna användas för att bekämpa organiserad brottslighet. En reform, som bl.a. syftade till att höja straffen för allvarliga våldsbrott och att skärpa straffen vid återfall i brott, innebar en utvidgning av bestäm- melsen i 29 kap. 2 § 6 om att det utgör en försvårande omständighet om brottslighet har bedrivits i organiserad form (prop. 2009/10:147). För att skapa bättre förutsättningar att komma åt brottsvinster är det nu möjligt att vid vissa former av allvarlig brottslighet förverka vinster även från en inte närmare preciserad brottslig verksamhet, s.k. utvidgat förverkande (prop. 2007/08:68). Regeringen har gett en utredare i uppdrag att ut- värdera denna reglering. Med utgångspunkt i resultatet av utvärde- ringen och regeringens ståndpunkt att utvidgat förverkande ska vara ett kraftfullt redskap i kampen mot organiserad brottslighet, ska utredaren vid behov lämna förslag till författningsändringar (dir. 2013:14). Det straffrättsliga skyddet mot människohandel har förstärkts (prop. 2009/10:152) och straffansvaret för givande och tagande av muta har utvidgats (prop. 2011/12:79). Vidare har reg- lerna om grovt vapenbrott förtydligats genom att det i lagtexten anges vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömande av om ett vapenbrott är grovt, och det har även blivit straffbart att inte anmäla införsel av vapen till (prop. 2011/12:109). Regeringen förbereder också ytterligare straffrättsliga åtgärder som bl.a. syftar till att förstärka myndigheternas möjligheter att bekämpa organiserad brottslighet. En reform avseende kriminali- seringen av penningtvätt och därmed sammanhängande frågor pla- neras till 2014 (SOU 2012:12). Regeringen har mot- tagit ett betänkande med förslag om att bl.a. förändra det grova vapenbrottet så att en skärpt syn på vapenbrottsligheten ska få genomslag (SOU 2013:7). Vidare utreds frågan om ett stärkt straff- rättsligt skydd för egendom (dir. 2012:73). Inom EU pågår också förhandlingar om ett direktiv om frysning och förverkande av av brott. Direktivet syftar till att stärka och effektivisera medlemsstaternas regelverk för att förverka och åter- vinna av gränsöverskridande allvarlig och organiserad brotts- lighet. Trots tidigare och pågående reformarbete finns det skäl att över- väga om det går att skärpa den straffrättsliga regleringen så att organiserad brottslighet kan bekämpas mer effektivt. Ett utmärkande drag när det gäller organiserad brottslighet är att det alltid är flera delaktiga i den brottsliga verksamheten, även om alla inte deltar på samma sätt eller i samma utsträckning. Dessutom kan brottsligheten vara både sofistikerad och välplanerad. Detta innebär att de s.k. osjälvständiga brottsformerna, dvs. försök, för- beredelse, stämpling och medverkan till brott samt underlåtenhet att avslöja respektive hindra brott, har särskilt stor betydelse för förutsättningarna att motverka sådan brottslighet. Vidare präglas brottsligheten av att det ofta finns besvärande omständigheter kring ett brott utöver det förhållandet att brottet har ingått i ett organi- serat sammanhang. Bör försök, förberedelse och stämpling till fler brott kriminaliseras? Många av de brott som är vanligt förekommande inom organiserad brottslighet är kriminaliserade på försöks-, förberedelse- eller stämp- lingsstadiet (23 kap. 1 och 2 §§ ). Människohandel och rån är exempel på brott som är straffbara på samtliga dessa för- stadier. Stämpling är kriminaliserat mera sällan än förberedelse och framför allt försök. Eftersom stämpling avser gärningar som ligger långt från det fullbordade brottet, finns det i och för sig goda skäl till återhållsamhet vid kriminaliseringen. torde det inom organiserad brottslighet vara vanligt med sådana handlingar som omfattas av stämplingsbestämmelsen, dvs. att någon i samråd med någon annan beslutar en brottslig gärning eller att någon försöker anstifta någon annan att utföra den eller själv åtar eller erbjuder sig att utföra den. Det finns därför anledning att överväga kriminali- sering av stämpling till åtminstone olaga tvång som är grovt (4 kap. 4 § andra stycket ), utpressning som är grov (9 kap. 4 § andra stycket ) och våld eller hot mot tjänsteman som inte är ringa (17 kap. 1 § ). Förutom att dessa brott är vanliga inom organiserad brottslighet rör det sig här om brott som kan förekomma i mycket straffvärda former – straffmaximum för de två förstnämnda brotten är fängelse – eller som är av systemhotande karaktär. Även i övrigt kan det finnas anledning att överväga en utvidgad försöks-, förberedelse- eller stämplingskriminalisering. Det skulle t.ex. kunna vara motiverat att straffbelägga försök, förberedelse och eventuellt även stämpling till övergrepp i rättssak som inte är ringa (17 kap. 10 § ). Brottet har stora likheter med våld eller hot mot tjänsteman, som alltså är kriminaliserat på för- söks- och förberedelsestadiet. Utredaren ska överväga om olaga tvång som är grovt, utpressning som är grov och våld eller hot mot tjänsteman som inte är ringa bör kriminaliseras på stämplingsstadiet, övergrepp i rättssak som inte är ringa bör kriminaliseras på för- söks-, förberedelse- och eventuellt även stämplingsstadiet och det finns brott utöver dessa som bör kriminaliseras på försöks-, förberedelse- eller stämplingsstadiet. Bör straffskalan för förberedelse och stämpling skärpas? För att bestämmelserna om försök, förberedelse och stämpling ska vara effektiva i kampen mot organiserad brottslighet måste straff- skalorna vara utformade så att det är möjligt att ta hänsyn till den varierande graden av allvar vid gärningarna. Straffet för försök ska bestämmas högst till vad som gäller för fullbordat brott, vilket gör att de allra mest straffvärda försöken kan bedömas lika strängt som fullbordade brott. För förberedelse och stämpling är straffskalan annorlunda utformad. Straffet för förberedelse och stämpling ska bestämmas under den högsta och får alltid sättas under den lägsta gräns som gäller för fullbordat brott. Dessutom gäller att högre straff än fängelse får be- stämmas endast om fängelse eller däröver kan följa på det fullbordade brottet. Att straffskalan för förberedelse och stämpling skiljer sig från skalan för försök är naturligt; stämplings- och förberedelsegärningar ligger i allmänhet längre från det fullbordade brottet än försöks- gärningar och är därmed typiskt sett mindre straffvärda än sådana. Det kan emellertid sättas i fråga om straffskalan tillåter att allvaret hos de mest kvalificerade gärningarna beaktas i tillräcklig mån. Skillnaden i straffvärde behöver inte nödvändigtvis vara så stor mellan ett försök som avbryts på ett tidigt stadium och en långt framskriden förberedelse till ett brott som gärningsmannen, exem- pelvis till följd av polisens ingripande, aldrig hinner påbörja. Här uppstår en tröskeleffekt i förhållande till försök. För försöksbrottet är hela straffskalan för det fullbordade brottet tillgänglig, medan förberedelse och stämpling kan leda till högre straff än fängelse endast om straffskalan för det fullbordade brottet omfattar fängelse. När det gäller förberedelse och stämpling uppstår även en tröskeleffekt i förhållandet mellan brott som har fängelse i straffskalan och brott som inte har det. Det kan mot den bakgrunden diskuteras om tvåårsgränsen bör tas bort eller om straffskalan för förberedelse och stämpling bör skärpas eller förändras på något annat sätt. En sådan förändring skulle också utvidga möjligheterna att fullt ut beakta allvaret hos förberedelse och stämpling till andra allvarliga brott än sådana som är vanliga inom organiserad brottslighet. Utredaren ska därför överväga om straffskalan för förberedelse och stämpling bör förändras. Bör ansvaret för underlåtenhet att avslöja eller hindra brott skärpas för personer med anknytning till brottslig verksamhet? Om någon underlåter att anmäla eller annars avslöja ett brott som är å färde, döms han eller hon, om det är särskilt föreskrivet, för underlåtenhet att avslöja brottet. En förutsättning för att någon ska vara skyldig att avslöja brott är att det handlande som krävs kan ske utan fara för honom eller henne själv eller någon av hans eller hennes närmaste. Föräldrar eller andra uppfostrare eller förmyn- dare som underlåter att hindra den som står under deras vård eller lydnad från att begå ett brott döms för underlåtenhet att hindra brottet. Bestämmelsen om underlåtenhet att hindra brott är, till skillnad från bestämmelsen om underlåtenhet att avslöja brott, tillämplig i förhållande till vilket brott som helst.