sou · H2B356 · 2014-08-27 00:00:00 — I det första nya stycket stadgas att om tillsynsmyndigheten i värdlandet – efter en sådan begäran – inte kan medverka vid en undersökning, kan till- synsmyndigheten i hemmedlemsstaten hänskjuta frågan till Eiopa som i enlighet med artikel 19 i förordningen om inrättandet av Eiopa kan ålägga den behöriga myndigheten att vidta en specifik åtgärd. I FRL bör införas en bestämmelse om att får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Eiopa för tvistlösning i det fall som framgår av artikel 38 i Solvens II-direktivet. I det andra nya stycket hänvisas till artikel 21 i förordningen om inrättande av Eiopa när det gäller rätt för Eiopa att delta i behöriga myndigheters inspektioner på plats. Eftersom regeln följer redan av EU-förordningen, och för sin tillämpning inte tycks vara beroende av tillkommande regler, bör den inte genomföras nationellt. Stadgandet i Solvens II-direktivet är således endast av upplysnings- karaktär (se prop. 2011/12:70 s. 56). 5.7Nya krav på riskhanteringen Förslag: Ett försäkringsföretag ska regelbundet utvärdera före- tagets känslighet för de antaganden som ligger till grund för fastställandet av den ränta som används vid beräkningen av den bästa skattningen. Ett försäkringsföretag som använder matchnings- eller volatili- tetsjustering ska upprätta en särskild likviditetsplan och ska regel- bundet utvärdera användningen av justeringar. I ett försäkringsföretag som använder volatilitetsjusteringen ska styrdokument för riskhantering innehålla riktlinjer för vola- tilitetsjusteringen. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om innehållet i en särskild likviditetsplan, de närmare kraven på regelbundna utvärderingar och om inne- hållet i styrdokument för volatilitetsjustering. Skälen för förslaget och bedömningen: Enligt artikel 41.1 i Solvens II-direktivet ska ett försäkringsföretag ha ett företagsstyr- ningssystem, och enligt artikel 44.1 ska företaget ha ett riskhante- ringssystem. Enligt artikel 41.3 ska företaget bl.a. ha styrdokument för riskhantering, och enligt artikel 44.2 tredje stycket ska styr- dokumentet för riskhantering innehålla riktlinjer för ett antal olika områden, bl.a. matchningsrisker (eng. asset-liability management, ). I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås dessa bestämmelser genomföras i lag. Likviditetsplan vid användning av volatilitets- eller matchningsjustering Genom artikel 2.10 a i Omnibus II-direktivet införs det genom ett nytt stycke efter tredje stycket i artikel 44.2 i Solvens II-direktivet, krav på att försäkringsföretag som använder volatilitets- eller matchningsjustering ska upprätta en likviditetsplan. Likviditets- planen ska innehålla prognoser över ingående och utgående kassa- flöden i relation till de tillgångar och åtaganden som omfattas av justeringarna. Kravet på likviditetsplan vid användning av volatilitets- eller matchningsjustering får anses vara av samma art som kraven på vissa styrdokument och riktlinjer, och den nya bestämmelsen bör därför tas in i lag och placeras tillsammans med övriga bestäm- melser om styrdokument. Av lagen behöver dock inte framgå att likviditetsplanen ska innehålla en prognos över ingående och utgå- ende kassaflöden i relation till de tillgångar och åtaganden som omfattas av justeringarna. Detta kan med fördel meddelas genom föreskrifter på lägre nivå. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Utvärdering av känslighet för antaganden bakom den s.k. extrapoleringen Genom artikel 2.10 b i Omnibus II-direktivet införs det i en ny artikel 44.2a a) i Solvens II-direktivet krav på att alla försäkrings- företag inom ramen för deras riskhanteringsarbete på det s.k. ALM-området, regelbundet ska utvärdera känsligheten hos de för- säkringstekniska avsättningarna och medräkningsbara kapitalbas- medel för de antaganden som ligger till grund för extrapoleringen av den relevanta riskfria räntestrukturen. Bestämmelserna utgör i praktiken en detaljreglering kring vissa av de åtgärder som ska genomföras inom ramen för ett av flera riskhanteringsområden, vilket talar för att bestämmelserna ska genomföras genom en övergripande bestämmelse i lag i kombi- nation med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter (jfr den uppräkning av policies inom ALM-området som finns i EU- förordningen på nivå II, artikel 252 SG4.) Utvärdering vid användning av matchningsjustering Genom artikel 2.10 b i Omnibus II-direktivet införs det i en ny artikel 44.2a b) i Solvens II-direktivet krav på att försäkringsföretag som använder matchningsjustering – inom ramen för sitt riskhante- ringsarbete på det s.k. ALM-området – regelbundet ska utvärdera i)känsligheten hos de försäkringstekniska avsättningarna och medräkningsbara kapitalbasmedel för de antaganden som ligger till grund för matchningsjusteringen, inkluderande beräkningen av den grundläggande räntedifferensen (spreaden) och de möjliga effekterna på medräkningsbara kapitalbasmedel av en fram- tvingad försäljning av tillgångar, ii)känsligheten hos de försäkringstekniska avsättningarna och med- räkningsbara kapitalbasmedel för ändringar i sammansättningen av portföljer med avsatta tillgångar, och iii)effekten av minskningen av matchningsjusteringen till noll. I likhet med vad som anförts ovan under rubriken av känslighet för antaganden bakom den s.k. extrapoleringen kan det konstateras att bestämmelserna i praktiken utgör en detaljreglering Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet kring vissa av de åtgärder som ska genomföras inom ramen för ett av flera riskhanteringsområden. Därför bör bestämmelserna genom- föras genom en övergripande bestämmelse i lag, i kombination med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter om detta. Utvärdering vid användning av volatilitetsjustering Genom artikel 2.10 c i Omnibus II-direktivet införs det krav i artikel 44.2a c) i Solvens II-direktivet på att försäkringsföretag som använder volatilitetsjustering – inom ramen för sitt riskhanterings- arbete på det s.k. ALM-området – regelbundet ska utvärdera i)känsligheten hos de försäkringstekniska avsättningarna och medräkningsbara kapitalbasmedel för de antaganden som ligger till grund för volatilitetsjusteringen och de möjliga effekterna på medräkningsbara kapitalbasmedel av en framtvingad försälj- ning av tillgångar, ii)hur en reduktion av matchningsjusteringen till noll skulle på- verka företaget. I likhet med vad som anförts ovan under rubriken av känslighet för antaganden bakom den s.k. extrapoleringen kan det konstateras att bestämmelserna i praktiken utgör en detaljreglering kring vissa av de åtgärder som ska genomföras inom ramen för ett av flera riskhanteringsområden. Därför bör bestämmelserna genom- föras genom en övergripande bestämmelse i lag i kombination med ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter. Av artikel 2.10 b andra stycket i Omnibus II-direktivet införs nya bestämmelser i artikel 44.2a c) andra stycket i Solvens II-direktivet om att försäkringsföretagen – inom ramen för den s.k. tillsyns- rapporteringen – till tillsynsmyndigheten ska rapportera de olika typer av utvärderingar som behandlats ovan. Av den nu aktu- ella bestämmelsen framgår vidare att om en reducering av match- nings- eller volatilitetsjusteringen skulle medföra att företaget inte skulle uppfylla solvenskapitalkravet ska försäkringsföretaget också Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet lämna in en analys av de åtgärder företaget kan vidta i en sådan situation för att återställa nivån på medräkningsbara kapitalbas- medel till täckande av solvenskapitalkravet eller för att minska riskprofilen i syfte att återigen uppfylla kraven på efterlevnad av solvenskapitalkravet. De nya bestämmelserna om rapportering kräver inga lagstift- ningsåtgärder, jfr bedömningen i avsnitt 5.4.2 när det gäller begräns- ningar och undantag från kraven på rapportering. Av artikel 2.10 b tredje stycket i Omnibus II-direktivet framgår att det styrdokument för riskhantering som avses i artikel 41.3 i Solvens II-direktivet i ett försäkringsföretag som använder volatili- tetsjustering även ska innehålla riktlinjer med de kriterier som används för tillämpningen av volatilitetsjusteringen. Enligt utredningens bedömning är kravet på riktlinjer vid användning av volatilitetsjustering av samma art som kraven på riktlinjer för olika riskområden. Därför bör den nya bestämmelsen tas in i lag och placeras bland övriga bestämmelser om styrdoku- ment. Av lagen behöver dock inte framgå att riktlinjerna ska inne- hålla de kriterier som används för tillämpningen av volatilitets- justeringen. Detta kan med fördel meddelas genom föreskrifter på lägre nivå. 5.8Användande av externa kreditvärderingsinstitut Förslag: Ett försäkringsföretag som använder bedömningar från externa kreditvärderingsinstitut vid beräkningen av de försäk- ringstekniska avsättningarna eller solvenskapitalkravet ska göra en egen bedömning av de externa bedömningarna. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges bemyndigande att meddela föreskrifter om hur ett försäkrings- företag ska göra en sådan egen bedömning. Skälen för förslaget: I artikel 44 i Solvens II-direktivet finns grundläggande bestämmelser kring riskhanteringen i ett försäkrings- företag. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet direktivet föreslås artikel 44 genomföras genom bestämmelser i lag, se 10 kap. 4 och 5 §§. Genom artikel 2.10 c i Omnibus II-direktivet införs en ny bestämmelse genom artikel 44.4a om att ett försäkringsföretag som använder information från externa kreditvärderingsinstitut vid beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna eller vid beräkningen av solvenskapitalkravet – inom ramen för sitt risk- hanteringsarbete och närhelst det är praktiskt möjligt – ska bedöma lämpligheten i de externa bedömningarna genom att göra ytter- ligare bedömningar i syfte att undvika olämpligt (automatiskt) beroende av externa bedömningar (första stycket). Av artikel 44.4a andra stycket framgår det att Eiopa ska ta fram förslag till tekniska standarder för genomförande när det gäller krav på processer vid bedömning av externa bedömningar. Den nya bestämmelsen i artikel 44.4a första stycket ska tas in i lag, men bör lämpligen formuleras som ett mer övergripande krav på att ett försäkringsföretag som använder bedömningar från externa kreditvärderingsinstitut vid beräkningen av de försäkrings- tekniska avsättningarna eller solvenskapitalkravet ska göra en egen bedömning av de externa bedömningarna. Hur den egna bedöm- ningen ska ske i praktiken torde till stor del komma att regleras genom tekniska standarder för genomförande, men det kan också komma att finnas behov av kompletterande föreskrifter från Finans- inspektionen. Mot denna bakgrund föreslås att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer ges bemyndigande att meddela föreskrifter om hur ett försäkringsföretag ska göra en sådan egen bedömning. 5.9Särskilda krav på ett försäkringsföretags egen bedömning av solvensbehov () Förslag: Ett försäkringsföretag som använder matchnings-, volatilitetsjustering eller de särskilda övergångsreglerna för den riskfria räntestrukturen ska inom ramen för sin egen bedömning av solvensbehov () göra en bedömning av om företaget lever upp till solvenskapitalkravet såväl med som utan tillämp- ning av matchnings-, volatilitetsjustering eller de särskilda övergångsreglerna. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Skälen för förslaget: I artikel 45 i Solvens II-direktivet finns bestäm- melser om att ett försäkringsföretag ska göra en egen bedömning av företagets solvensbehov. Inom ramen för den egna bedöm- ningen ska bl.a. göras en jämförelse mellan förstagets solvensbehov och solvenskapitalkravet enligt standardformeln eller en intern modell. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet genomförs bestämmelserna i artikel 45 i lag. Enligt artikel 2.11 i Omnibus II-direktivet införs det i artikel 45.2a i Solvens II-direktivet en bestämmelse om att ett försäkrings- företag som använder matchnings-, volatilitetsjustering eller de särskilda övergångsreglerna för den riskfria räntestrukturen i sin egna bedömning av solvensbehov () ska göra en bedömning av om företaget lever upp till solvenskapitalkravet respektive bestämmelserna om de försäkringstekniska avsättningarna såväl med som utan tillämpning av matchnings-, volatilitetsjustering eller de särskilda övergångsreglerna. Bestämmelsen bör tas in i lag, och placeras bland övriga bestäm- melser om den egna risk- och solvensbedömningen. 5.10Särskild information i solvens- och verksamhetsrapporten Bedömning: Ett försäkringsföretag som använder matchnings- justering ska i sin solvens- och verksamhetsrapport beskriva matchningsjusteringen och den portfölj av åtaganden och mot- svarande tillgångar på vilka justeringen används, samt kvantifiera effekterna av en slopad matchningsjustering på företagets finan- siella position. Beskrivningen ska även innehålla information om huruvida företaget använder volatilitetsjustering och en kvantifiering av effekterna av en slopad volatilitetsjustering på företagets finansiella position. Skälen för bedömningen: I artikel 51 i Solvens II-direktivet finns bestämmelser om att försäkringsföretag ska offentliggöra en solvens- och verksamhetsrapport. Enligt artikel 51.1 andra stycket d ska rapporten bl.a. innehålla en beskrivning av tillgångar och försäk- ringstekniska avsättningar och värderingen av dessa. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II-direktivet föreslås Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet bestämmelserna i artikel 51 bli genomförda genom lagbestäm- melser i kombination med bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om bl.a. innehållet i rapporten. Genom artikel 2.13 a i Omnibus II-direktivet införs det genom en ny artikel 51.1a i Solvens II-direktivet krav på särskild informa- tion i solvens- och verksamhetsrapporten för ett försäkringsföretag som använder matchningsjustering. Enligt artikel 51.1a första stycket ska de aktuella företagen i sin beskrivning av tillgångar och försäkringstekniska avsättningar inkludera en beskrivning av matchningsjusteringen och den port- följ av åtaganden och motsvarande tillgångar på vilka justeringen används, samt en kvantifiering av effekterna på företagets finan- siella position av en förändring av matchningsjusteringen till noll. Av den nya artikel 51.1a andra stycket framgår det att beskriv- ningen även ska innehålla information (statement) om huruvida företaget använder volatilitetsjustering, och en kvantifiering av effekterna på företagets finansiella position av en förändring av volatilitetsjusteringen till noll. Bestämmelsen bör tas in i lag. Enligt utredningen kan en för- ändring av matchnings- eller volatilitetsjusteringen till noll bättre uttryckas som en slopad matchnings- eller volatilitetsjustering. 5.11Försäkringsföretagens offentliggörande av kapitaltillägg och användning av företagsspecifika parametrar Bedömning: Bestämmelserna om övergångsvisa undantag från kraven på offentliggörande av eventuella kapitaltillägg och effek- ter av användningen av förestagspecifika parametrar kräver inga lagstiftningsåtgärder. Skälen för förslaget: Enligt artikel 51.1 andra stycket e i Solvens II- direktivet ska ett försäkringsföretags solvens- och verksamhets- rapport bl.a. innehålla en beskrivning av solvenskapitalkravet. Enligt artikel 51.2 andra stycket ska beskrivningen av solvens- kapitalkravet innehålla en separat redovisning av eventuellt beslutat kapitaltillägg och en separat redovisning av effekten av använd- ningen av s.k. företagsspecifika parametrar. I utkastet till lagråds- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet remiss om genomförande av Solvens II-direktivet föreslås artik- larna genomföras genom en kombination av bestämmelser i lag och ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om innehållet i solvens- och verksamhetsrapporten. Genom artikel 2.13 b i Omnibus II-direktivet får medlems- länderna, genom ett nytt tredje stycke i artikel 51.2 i Solvens II- direktivet, möjlighet att avstå från att införa krav på separat redovisning av kapitaltillägg och separat redo- visning av effekten av användningen av företagsspecifika para- metrar. Övergångsperioden får som längst pågå till den 31 decem- ber 2020. Det har inte framkommit några skäl som talar emot att ska utnyttja denna möjlighet. Bestämmelsen bör kunna genomföras inom ramen för det normgivningsbemyndigande beträff- ande innehållet i solvens- och verksamhetsrapporten som har före- slagits i utkastet till lagrådsremissen. Här bör särskilt noteras att övergångsbestämmelsen endast innebär en lättnad i rapporteringskraven för försäkringsföretagen, och inte någon möjlighet att dölja eventuella beslut om kapital- tillägg eller användning av företagsspecifika parameterar för mark- naden eller bolagets olika intressenter. Enligt svensk rätt blir even- tuella beslut om kapitaltillägg och eventuella beslut om tillstånd att tillämpa företagsspecifika parametrar offentliga i samband med att beslut fattas. 5.12Samarbete med Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten Förslag: Den allmänna bestämmelsen i försäkringsrörelselagen som innebär att i sin tillsynsverksamhet ska samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och Europeiska kommissionen i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen utvidgas till att även omfatta Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndig- heten. Skälen för förslaget: I artikel 52 i Solvens II-direktivet finns bestäm- melser om att tillsynsmyndigheterna till Eiopa ska lämna vissa uppgifter kring användningen av kapitaltillägg. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Genom artikel 2.14 i Omnibus II-direktivet utvidgas informa- tionskraven i artikel 52 i Solvens II-direktivet till att även omfatta uppgifter kopplade till eventuella lättnader i tillsynsrapporteringen till Eiopa. Genom artikel 2.17 i Omnibus II-direktivet införs en ny arti- kel 65 a i Solvens II-direktivet som innebär att medlemsstaterna ska se till att tillsynsmyndigheterna samarbetar med Eiopa vid tillämp- ningen av det direktivet och även ser till att tillsynsmyndigheterna förser Eiopa med uppgifter som den behöver för att utföra sina uppgifter enligt förordningen om inrättandet av Eiopa. De nya bestämmelserna i bör medföra en ändring i 14 kap. 3 § FRL. Enligt gällande lydelse ska Finansinspek- tionen i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och Europeiska kommissionen i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II-direktivet föreslås ingen ändring av den bestämmelsen. I bestämmelsen bör nu infogas att samarbete och utbyte av information även ska ske med Eiopa i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen. Beträffande sekretess vid uppgiftslämnande mellan Finans- inspektionen och Eiopa, se prop. 2011/12:70 s. 76 och 77. 5.13.1Extrapolering av den riskfria räntestrukturen Bedömning: De nya bestämmelserna om att den riskfria ränte- strukturen ska bygga på information från relevanta finansiella instrument, och att extrapolering av räntestrukturen ska ske för de löptider där marknaderna för de finansiella instrumenten eller för obligationer inte är tillräckligt djup, likvid eller transparent kräver inga lagstiftningsåtgärder. Bestämmelserna om vilka uppgifter kring de riskfria ränte- satserna som ska fastställas och offentliggöras av Eiopa kräver inga lagstiftningsåtgärder. Skälen för bedömningen: Av artikel 77.2 första stycket i Solvens II- direktivet framgår att bästa skattningen ska fastställas med tillämp- ning av riskfria räntesatser för relevanta durationer (löptider). Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II-direk- tivet föreslås att de mer detaljerade bestämmelserna kring bl.a. beräkningen av den bästa skattningen ska meddelas genom före- skrifter på lägre nivå än lag. Detta innebär bl.a. att bestämmelserna i artikel 77.2 första stycket har tagits in i lag utan någon uttrycklig hänvisning till den riskfria räntestrukturen. Genom artikel 2.23 i Omnibus II-direktivet införs det bestäm- melser i Solvens II-direktivet om principerna för hur den riskfria räntan närmare ska bestämmas, särskilt vid långa löptider. Enligt de nya bestämmelserna – artikel 77a första stycket i Solvens II-direk- tivet – ska förfarandet för fastställandet av den relevanta riskfria räntestrukturen utnyttja och vara förenlig med information som erhålls från relevanta finansiella instrument. Vid fastställandet ska hänsyn tas till relevanta finansiella instrument för aktuella löptider där marknaderna för såväl finansiella instrument som obligationer är djupa, likvida och transparenta. För löptider där marknaderna för de relevanta finansiella instrumenten eller för obligationer inte är djupa, likvida och transparenta ska de riskfria räntesatserna extra- poleras. Enligt den nya artikel 77a andra stycket ska den extrapolerade delen av den riskfria räntestrukturen bygga på terminskurser som konvergerar smidigt från en eller flera räntesatser i förhållande till de längsta löptiderna för vilka de relevanta finansiella instrumenten och obligationerna kan observeras på en djup och likvid marknad, till en slutlig terminskurs. Av artikel 2.23 i Omnibus II-direktivet framgår att Eiopa kvar- talsvis och för varje relevant valuta ska fastställa och offentliggöra riskfria räntesatser för relevanta löptider, jfr nya artikel 77e1a i Solvens II-direktivet. De nya bestämmelserna – som är riktade till såväl Eiopa som till försäkringsföretagen – kring fastställandet av de riskfria ränte- satserna är av sådan teknisk karaktär att de inte behöver framgå av lag, utan i stället kan meddelas genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Mot bakgrund av att det i utkastet till lagrådsremiss föreslagits ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de försäkringstekniska avsättningarnas innehåll och beräkning, kräver de nya bestäm- melserna i artikel 77a inga ytterligare lagstiftningsåtgärder. I detta sammanhang kan göras en jämförelse med förslaget till genomförande av artikel 77.5 andra och tredje styckena i Solvens II- direktivet, som handlar om fastställandet av den räntesats som ska Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet användas vid beräkningen av riskmarginalen. I utkastet till lagråds- remiss har det förutsatts att dessa mer tekniska bestämmelser med- delas genom föreskrifter på lägre nivå än lag. Bestämmelserna i den nya artikel 77e är riktade till Eiopa och kommissionen och kräver därför inga lagstiftningsåtgärder. 5.13.2Matchningsjustering av den riskfria räntestrukturen Förslag: får i ett enskilt fall besluta att ett försäkringsföretag ska använda en matchningsjusterad riskfri räntestruktur vid beräkningen av den bästa skattningen. Ett försäkringsföretag som har fått tillstånd att använda en matchningsjusterad riskfri räntestruktur får inte återgå till att använda en riskfri räntestruktur utan matchningsjustering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka krav som ska vara uppfyllda för att ett försäkringsföretag ska få tillstånd att använda match- ningsjustering. Skälen för förslaget: Av artikel 77.2 i Solvens II-direktivet framgår att beräkningen av bästa skattningen ska ske med tillämpning av riskfria räntesatser för relevanta durationer (löptider).