sou · H2B381 · 2014-12-02 00:00:00 — Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Gapet beräknas som 1 inkomstkvinnor Källor: SCB, , egna beräkningar. 5.4Löner, kvalifikationer och deltidsarbete I detta avsnitt undersöker vi ett antal olika möjliga förklaringar till könsgapet i svenska 45-åriga kvinnors och mäns årsinkomster. Det uppenbara är att könsskillnader i årsinkomster reflekterar köns- skillnader i månadslöner, och således börjar vi med att studera utvecklingen av kvinnor och mäns månadslöner i avsnitt 5.4.1 En annan möjlig förklaring till förändrade inkomstgap är att kvinnors och mäns kvalifikationer har förändrats över perioden. Vi under- söker därför i avsnitt 5.4.2 hur mäns och kvinnors kvalifikationer utvecklats. Vi mäter kvalifikationer som predicerade löner på basis av utbildningsnivå och inriktning, födelseregion och invandringsår såsom beskrivs i avsnitt 5.2. Kvinnors och mäns ackumulerade arbetslivserfarenhet kan också ha förändrats. Detta kommer vi inte att kunna studera här, men det är viktigt att ha i åtanke att månadslönen är en funktion inte bara av formella meriter utan också av hur mycket man har arbetat under sin karriär. Det är dock uppenbart att arbetstiden vid 45 direkt påverkar års- inkomsten. Om arbetstiden vid 45 också speglar hur mycket man har arbetat kan vi också se den som ett mått på individens arbetslivserfarenhet. Vi kommer därför att presentera hur före- komsten av deltidsarbete mitt i karriären har utvecklats i avsnitt 5.4.3. Analysen är begränsad till 1990-2010 när vi studerar löner och arbetstid. Eftersom uppgifter från privat sektor endast finns för ett 50 procentigt urval har beräkningarna viktats för att mot- svara hela populationen 45-åringar som arbetar. Skillnaden mellan att studera årsinkomsten och heltidsekvivalenta månadslöner är att det senare mäter värdet man tillskriver en indi- vids arbete under en månad, givet att denne arbetar heltid. Månads- lönen mäter således inte faktiska ekonomiska skillnader mellan kvinnor och män utan de skillnader som skulle ha varit om kvinnor och män hade samma arbetstid. Intressant nog är den könsspecifika utvecklingen av månadslöner för de olika kvalifikationsgrupperna mycket lik utvecklingen årsinkomster . I den bemärkelsen går det att konstatera att könsgapet i årsinkomster till stor del förklaras av från könsgapet i löner. Det är väl känt att könslönegapet är störst i den övre delen av lönefördelningen (m.fl., 2003; , 2013). Detta mönster återfinns även när vi undersöker det ojusterade lönegapet i de olika kvalifikationsgrupperna i Figur 5.4. I början är lönegapet störst bland de högst kvalificerade (topp) och lägst i den lägst kvalificerade (låg) gruppen. Mot slutet av peri- oden vi studerar har dock skillnaderna mellan våra olika kvalifika- tionsgrupper minskat något och gapet är inte längre störst i toppen. Gapet i den absoluta toppen av fördelningen var relativt kon- stant . har gapet mellan de toppkvalificerade kvinnorna och männen sjunkit från att ha legat till att vara . Inom gruppen av högt kvalificerade kvinnor och män har könsgapet legat stabilt fram då man kan skönja en minskning så att gapet 2010 är . I den nedre delen av kvalifikationsfördelningen har könsgapet varierat mellan över perioden. Det kan tyckas som att könsgapet på arbets- marknaden är litet bland de minst kvalificerade när vi endast beaktar heltidsekvivalenta månadslöner. Det är viktigt att påminna sig om att skillnaderna är större när vi ser till inkomster som fram- gick av Figur 5.3. Vi ska se att en viktig förklaring är skillnader i hur mycket män och kvinnor arbetar. Sammanfattningsvis tjänar kvinnor betydligt mindre än män i motsvarande kvalifikationsgrupp. I nedre delen av fördelningen är könsgapet i månadslön 10–, medan det i övre delen av kvalifikationsfördelningen är . Positivt nog kan tecken på konvergens i könslönegapet skönjas mot 10–. är det tydligt att även om könsskillnader i månadslöner utgör en väsentlig del av förklaringen till könsgapet i årsinkomster är de långt ifrån hela förklaringen. Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Gapet beräknas som 1 lönkvinnor Källor: SCB, , egna beräkningar. Förutom att studera faktiska månadslöner (heltidslöner), kan vi även studera utvecklingen av 45-åriga mäns och kvinnors kvalifi- kationer. Här beskriver vi alltså de predicerade månadslöner (se beskrivning av hur dessa tas fram i avsnitt 5.2) som vi har använt för att skapa våra kvalifikationsgrupper. Dessa predicerade månadslöner anger vad en individ skulle tjäna priser, givet sin årskull, utbildning, födelseregion och tid i landet om den fick den genomsnittliga avkastningen till sina egenskaper som andra individer i samma årskull. Som utgångspunkt vet vi att svenska kvinnor i genomsnitt har fler års utbildning än svenska män (se t.ex. Boschini m. fl., 2011) och att utbildningsgapet, sett till utbildningsår, har blivit större till kvinnors fördel. Detta innebär dock inte nödvändigtvis att kvinnor med automatik också får högre predicerade löner och kvalifikationer som vi mäter dem här, eftersom de predicerade lönerna beror på hur olika utbildningar, både med avseende på nivå och inriktning, betingar olika lön på arbetsmarknaden. Om kvin- nor, i större utsträckning än män, väljer utbildningsinriktningar som ger låg lön, kommer vårt kvalifikationsindex att fånga upp detta. Intressant nog är det genomsnittliga könsgapet i kvalifikationer (dvs. predicerad lön) över lag stabilt och ligger ; om något faller det till . Trots att de i genomsnitt har lägre utbildning, har män- nen alltså utbildningar som betingar ett högre marknadsvärde än de utbildningar som kvinnor investerar i. Ser vi till kvalifikationsgapet i de olika kvalifikationsgrupperna i Figur 5.5, har gapet blivit allt mindre bland de högst kvalificerade (topp). har gapet minskat även bland de högkvali- ficerade männen och kvinnorna (hög), medan det minskade för de medelkvalificerade (medel) i början av perioden för att sedan t.o.m. öka något mot slutet. I nedre halvan av kvalifikationsfördelningen (låg) har kvalifikationsgapet ökat stadigt . Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Källor: SCB, , egna beräkningar. Sammanfattningsvis ser det ut som att kvalifikationerna hos de mest kvalificerade männen och kvinnorna har blivit mer likartade. Detta är sannolikt en följd av kvinnors ökade utbildning, men också en följd av att kvinnor i större utsträckning väljer tidigare mansdominerade prestigefyllda utbildningsinriktningar. Konver- gensen i kvalifikationer i toppen av fördelningen kan vara en del- förklaring till minskningen i könslönegapet i den gruppen. Även för de högkvalificerade kan minskningen i kvalifikationsgapet mot slutet vara en bidragande orsak till det minskade lönegapet . 5.4.3Arbetstid: heltid och deltid En viktig förklaring till inkomstskillnader mellan män och kvinnor är skillnader i arbetskraftsdeltagande och arbetstid, det vill säga om man alls jobbar, och hur mycket man jobbar givet att man jobbar. Andelen som jobbar heltid (av de som arbetar) och andelen som jobbar överhuvudtaget är båda intressanta att studera. Könsskill- naderna i heltidsarbete bland de som arbetar är stora, såsom fram- går i Figur 5.6. Män har en mycket hög andel heltidsarbete oavsett kvalifikationsnivå. För kvinnorna varierar andelen som arbetar hel- tid mellan hälften och tre fjärdedelar beroende på kvalifikations- nivå. Andelen som jobbar heltid ökar svagt bland dem med låg- och medelkvalifikationer. Bland de högst kvalificerade ligger heltids- arbetet relativt konstant.7 Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. En individ definieras här som heltidsarbe- tande om hens huvudsakliga inkomstkälla är en heltidsanställning. Källor: SCB, , egna beräkningar. 7 Om vi istället mäter arbetstid bland de som jobbar finns en ökning bland kvinnor med minst utbildning, men inte någon stark trend i den övriga fördelningen. Heltid eller deltid är en trubbig kategorisering eftersom hur mycket man jobbar kan variera. Vi undersöker istället därför könsgapet i arbetstid, där vi uppskattar arbetstiden genom att jämföra en för- väntad årslön, givet individens månadslön, med den faktiska års- inkomsten. Figur 5.7 visar att skillnaderna i arbetstid mellan män och kvinnor generellt sett har minskat. I början av studieperioden var minskningen störst i den nedre delen av fördelningen, men har minskningen varit som störst bland de högst kvalificerade. Det är intressant att notera att gapet till och med ökade något bland de högt kvalificerade, för att sedan minska mot slutet av perioden. Skillnaden i arbetstid bland de mest kvalificerade är nu mycket liten, medan skillnaden hur mycket män och kvinnor jobbar i de övriga grupperna ligger på dryga 5 procent.8 Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Arbetstid mäts här som kvoten mellan årsinkomster och 12 månadslöner. När denna kvot överstiger 1 (heltid) sätts den till 1. som 1 arbetstidkvinnor män arbetstidmän Källor: SCB, , egna beräkningar. 8 En vanlig bild i debatten är att det finns stora skillnader i andelen heltidsarbetande mellan privat och offentlig sektor. Även vi finner att skillnaderna i arbetstid mellan de olika utbildningsgrupperna är störst inom den offentliga sektorn, där deltidsarbetet är vanligare, men skillnaden mellan sektorer är i arbetstid inte särdeles stor och vi kommer därför inte att gå närmare in på denna skillnad. För att förstå genomsnittliga inkomstskillnader måste man dock också beakta att andelen 45-åringar som inte jobbar alls inte är för- sumbar. ligger andelen på runt 10 procent.9 Andelen som inte arbetar ökade rejält i samband med 1990-talskrisen då framförallt kvinnor och män med låga kvalifikationer förlorade fästet på arbets- marknaden. har skillnaderna mellan män och kvinnor varit mycket små. Däremot är det intressant att notera att det bland de högkvalificerade kvinnorna, men däremot inte bland de toppkvalificerade, finns en ökning av andelen som inte jobbar alls och att denna grupp faktiskt har en något högre andel () som inte jobbar än kvinnorna med medelkvalifikationer (). Detta kan vara en bidragande förklaring till varför högkvalificerade kvin- nor inte uppvisar den minskning i könsgap vad gäller årsinkomster som finns bland andra utbildningsgrupper. Sammanfattningsvis har mäns deltidsarbete varit över perioden, medan kvinnors generellt sett har minskat något. Detta stämmer väl överens med den bild som tecknas i Lanninger och (2013) som finner att deltidsarbetande bland svenska kvinnor i åldern 25–har sjunkit från att vara år enligt statistik från . För mot- svarande grupp män finner de att deltidsarbetandet varit relativ . Vidare visar Halldén et al (2012) baserat på ett mindre men representativt urval av svenskar att det finns betydande skillnader mellan de som arbetar och de som arbetar 30– . Den senare gruppen tenderar – precis som de som hel- tidsarbetar – att vara universitetsutbildade. De som arbetar färre än tenderar enligt Halldén et al (2012) att ha högst gymnasial utbildning och även ha mindre kvalificerade arbeten. Ett vedertaget resultat, som bekräftas i ovan nämnda studie, är att de deltidsanställda är mindre kvalificerade samt har lägre lön än de heltidsarbetande. I internationella jämförelser av villkoren för barnafödande och arbete lyfts ofta fram att barnafödandet i har varit relativt stabilt , medan det trendmässigt sjunkit i 9 Vi mäter detta som att inte ha vare sig löneinkomst eller inkomst från näringsverksamhet. många andra utvecklade länder. (2006) föreslår att ett skäl till detta är den svenska familjepolitiken. Det är även välkänt att det både i och i andra länder finns skillnader i om och hur många barn man har beroende på utbildningsnivå och att sam- banden ser olika ut för män och kvinnor. För kvinnor minskar barnafödande och antal barn med utbildning och för män är det typiskt sett tvärt om. I Boschini m.fl. (2011) kunde vi visa att det fortsatt har sett ut så, men att barnmönstret mellan olika utbild- ningsgrupper ser ut att konvergera för kvinnorna födda –1962. Detta mönster av konvergens verkar dock delvis bero på att kvin- nors utbildningsfördelning förändras för dessa årskullar i och med att kvinnor utbildar sig alltmer. Figur 5.8 visar att det endast finns viss konvergens i andelen kvinnor som inte har barn när kvinnors utbildningsfördelning konstanthålls. När vi nu studerar kan vi notera att andelen kvinnor som inte får barn ökar i mitten och i botten av kvalifika- tionsfördelningen (precis som vi fann tidigare), men att minsk- ningen i andelen som inte har barn främst gäller toppen av fördel- ningen. Bland de toppkvalificerade 45-åriga kvinnorna har andelen utan barn minskat från att vara till en nivå som ligger nära kvinnorna i mitten och botten av kvalifikationsfördelningen, på . Bland de hög- kvalificerade kvinnorna ser andelen utan barn i stället ut att öka fram till alldeles . Barnlösheten är störst i denna grupp. För männen står sig den slutsats som vi drog i Boschini m.fl. (2011). Andelen män som inte blir pappor ökar över hela kvalifi- kationsfördelningen. Lägst är andelen i toppen av fördelningen och högst i mitten och botten. Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Källor: SCB, , egna beräkningar. Hur har det totala barnafödandet sett ut i dessa grupper? Det är intressant att notera att hur många barn en kvinna får fluktuerar med konjunkturen för kvinnorna i nedre hälften av kvalifikations- fördelningen, men är inte cyklisk bland kvinnor med högre kvalifi- kationer. För dessa grupper är fruktsamheten relativt och en ökning i antal barn sker bland de toppkvalificerade kvinnorna medan det istället sker en minskning bland kvinnorna med höga kvalifikationer. Det finns en stor litteratur som visar att barn tenderar att påverka kvinnors inkomster negativt, medan det för män ofta ser ut att vara tvärt om. Det är naturligtvis svårt att skilja på vad som är en kausal effekt av att få barn och vad som beror på selektion, dvs. att vissa män (med höga inkomster) och kvinnor (med låga inkomster) helt enkelt är mer benägna att skaffa barn. Det är också känt att inkomst och löneskillnader mellan annars lika kvalificerade män och kvinnor tenderar att växa efter att de har fått barn (Angelov och Karimi, 2013 och m.fl., 2010). (2014) visar också att tidskostnaden, dvs. kostnaden i termer av minskat arbets- utbud för att ha barn, skiljer sig mycket åt mellan män och kvinnor vilket på lång sikt kan få konsekvenser både för löner och inkomster och förankring på arbetsmarknaden. Goldin (2014) konstaterar att kvinnor utan barn i har betydligt högre inkomster än kvinnor med barn och att sista pusselbiten för att åstadkomma ett jämställt arbetsliv med likvärdiga karriärmöjligheter delvis handlar om att möjliggöra för kvinnor (och män) att förlägga sin arbetstid så att de kan förena också heltidsarbete med att ha barn (se även , 2013). Vi undersöker därför hur 45-åriga mäns och kvinnors inkomster ser ut beroende på om de har yngre (under ) eller äldre barn eller om de inte har några barn samt per kvalifikationsgrupp genom att separat redovisa dessa gruppers faktiska inkomstutveckling – se Figur 5.9 a (män) och b (kvinnor). Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Källor: SCB, , egna beräkningar. Vi kan konstatera att inkomstutvecklingen för män med och utan barn har divergerat kraftigt , speciellt för de hög- och toppkvalificerade männen. Skillnaderna mellan män med olika gamla barn är relativt små även om de vars yngsta barn börjat skolan tjänar något mer. För kvinnor skulle vi på basis av resultat från andra länder, kanske vänta oss att de som inte har barn vid 45 har den högsta årsinkomsten, medan de som har små barn skulle ha de lägsta årsinkomsterna pga. av deltidsarbete (eller för- äldraledighet). I figur 5.9b kan vi istället notera att skillnaderna mellan kvinnor utifrån föräldraskap är mycket mindre än för männen. Kvinnor utan barn tjänar ungefär som kvinnor med barn i alla utbildningskategorier . Ju närmare vi kommer 2010, desto tydligare blir det att det är kvinnor med barn över 7 som har den högsta årsinkomsten, vilket är förvånade givet tidigare litteratur såsom till exempel (2000) samt Ejrnæs och Kunze (2013). Skillnader i årsinkomster mellan 45-åriga kvinnor utan barn och med barn i olika åldrar förblir små under hela perio- den, men det är intressant att barn (åtminstone om de är tillräckligt stora) kan vara positivt korrelerade med inkomst även för kvinnor. Framtida forskning får utvisa orsakerna till detta. De lägre inkomsterna för småbarnsföräldrar hänger sannolikt samman med att man arbetar mindre när man har små barn. När vi undersöker hur genomsnittlig arbetstid hänger samman med familjesituationen visar det sig att kvinnor utan barn och de vars yngsta barn har börjat skolan i genomsnitt jobbar ungefär lika mycket och att de högkvalificerade kvinnorna i snitt jobbar , de övriga något mindre. Bland småbarnsmödrarna är arbetstiden betydligt lägre även om den har ökat både bland hög- och lågkvalificerade. De 45-åriga småbarnsmödrarna jobbar dock mer än tidigare enligt egna beräkningar (som finns tillgängliga från författarna). Det är påtagligt att mäns och kvinnors arbetstid påverkas mycket olika av att ha småbarn i hemmet och att det finns tecken på att man fortfarande specialiserar sig inom hushållet. Vi frågar oss här hur specialiseringen inom hushållet förändrats om vi mäter specialisering som kvinnans bidrag till parets sammanlagda inkomst i familjer med barn. Vi redovisar detta i Figur 5.10 nedan. Allteftersom kvinnor blivit relativt mer utbildade jämfört med sina partner skulle vi vänta oss att kvinnan i genomsnitt står för en större del av parets inkomster. vet vi utifrån vår analys av könsgapet i kvalifikationer att kvinnor, trots genomsnittligt fler utbildningsår, väljer utbildningar med ett lägre marknadsvärde. Not: topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94 i kvalifikationsfördelningen, medel=percentil 50–79 i kvalifikationsfördelningen och låg=percentil 0–49. Kvinnans andel beräknas som Källor: SCB, , egna beräkningar. För 45-åriga män, oavsett kvalifikationer, har kvinnans andel av familjeinkomsten varit mycket svagt ökande. För 45-åriga kvinnor däremot är det tydligare att kvinnans andel av familjeinkomsten (beräknad som föräldrars gemensamma årsinkomst), beroende på hennes egna kvalifikationer, har ökat under den studerade tids- perioden. För 45-åriga kvinnor i toppen av fördelningen närmar sig andelen från att ha legat . Det går också att visa att kvinnans andel av familjens inkomst är större om barnen är äldre.10 Figuren avslöjar att skillnaderna mellan kvalifikations- grupperna har växt något. Intressant nog beror detta mönster inte på att de toppkvalificerade kvinnorna har yngre barn utan gäller oavsett barnens ålder. Notera att diskrepansen i kvinnans andel av 45-åriga kvinnors och mäns familjeinkomster i huvudsak beror på skillnader i familjestruktur mellan dessa grupper. 10 För par som inte längre sammanbor, men där man ändå mäter vad kvinnans andel hade varit av den gemensamma inkomsten om de hade hållit ihop, ser vi att trenden är densamma. åriga mäns familjer är i genomsnitt med något lägre utbildningsnivå och inkomst jämför med kvinnan i de 45-åriga kvinnornas familjer. är männen i 45-åriga kvinnors familjer i genomsnitt något , mer utbildade och med högre egen inkomst. 5.6Går det att kombinera karriär och familj? I en avslutande analys undersöker vi hur avvägningen mellan karriär och barn har utvecklats genom att mäta styrkan i samban- det mellan inkomst och barn . Vi studerar hur års- inkomster vid 45 samvarierar med att ha barn över huvudtaget. Detta görs separat för kvinnor och män, för de olika kvalifikations- grupperna och för respektive kohort.11 Resultaten redovisas gra- fiskt i en kurva där det skattade värdet för sambandets styrka är sammanlänkat till en kurva (de gråa zonerna runt varje kurva visar ett 95-procentigt konfidensintervall). Notera att detta inte ska tol- kas som den kausala effekten av att ha barn eller ej utan just som ett beskrivande mått som mäter styrkan i samvariationen. I Figur 5.11 rapporterar vi sambandet mellan karriär och barn (där vi definiera barn som att ha eller inte ha barn) . För både kvinnor och män ser sambandet olika ut beroende av ens kvalifikationer; ju högre kvalifikationer desto mer positivt/mindre negativt är sambandet. Generellt sett blir samban- det också alltmer positivt/mindre negativt . För låg- och medelkvalificerade kvinnor är det fråga om en avvägning mellan barn och karriär: sambandet är negativt ända fram till runt 2005 då det blir icke-signifikant. Däremot blir den skattade koeffi- cienten för hög och toppkvalificerade kvinnor till och med positiv , vilket innebär att det finns ett positivt samband mellan årsinkomster och ha barn eller inte ha barn för denna grupp . För män är sambandet mellan barn och inkomster alltid positivt och växer dessutom i styrka . Sambandet är också starkare för mer kvalificerade män. Om vi jämför storleken på estimaten med mäns genomsnittliga inkomster för medel- och högkvalifice- rade motsvarar estimaten i början av perioden och mot slutet. Det innebär att ha barn i genomsnitt är förknippat med cirka 25 procents högre inkomst för dessa män. 11 Se Boschini m fl (2011) för en mer ingående beskrivning av metoden. Men återigen ska detta inte tolkas som en effekt av att ha barn. Kausaliteten kan lika gärna vara den omvända, dvs. att män med högre inkomster väljer att skaffa barn. Not: y-axeln visar storleken på regressionskoefficienten från en regression av log(inkomst) mot en dummyvariabel barn={0,1} (dvs. att ha barn eller inte) och mäter procentuell inkomstförändring för- knippat med att ha barn. Topp=5 % mest kvalificerade, hög=percentil 80–94, medel=percentil 50–79 och låg=percentil 0–49 i kvalifikationsfördelningen. Källor: SCB, , egna beräkningar. Vi har undersökt hur 45-åriga svenska kvinnor och mäns inkomster har utvecklats och vilken roll löner, kvali- fikationer och deltidsarbete har haft i detta. Eftersom föräldraskap är ett viktigt skäl till att kvinnor deltidsarbetar mer än män, stude- rar vi även hur många som har barn och hur familjesituation hänger ihop med inkomster och deltidsarbete för män och kvinnor med olika kvalifikationer. Vår utgångspunkt är att hög produktivitet på arbetsmarknaden förvisso kan möjliggöra att en individ har råd att skaffa en stor familj, men innebär också den höga pro- duktiviteten att alternativkostnaden av att ha barn blir hög. Speci- ellt för kvinnor kan detta resultera i ett negativt samband mellan inkomster och antal barn. I ett relativt jämställt land som är det viktigt att veta hur denna avvägning mellan karriär (i ekono- miska termer) och familj har utvecklats under de senaste decenni- erna. Det genomsnittliga könsgapet i årsinkomster för svenska män och kvinnor mitt i karriären har krympt från år . Att kvinnor i genom- snitt bara har 3/4 av männens årsinkomster är inte tillfredställande, men det är en förbättring. Inkomstgapet kan bero på skillnader i lön, men också på skill- nader i kvalifikationer och hur mycket man arbetar. En viktig för- till utvecklingen under är föränd- ringen i löner.