sou · H2B317 · 2014-03-31 00:00:00 — Verk samhetsutövaren bör också utarbeta och, när det krävs enligt nationell lagstiftning, till den behöriga myndighe ten sända en säkerhetspolicy för att förebygga allvarliga olyckshändelser (säkerhetspolicyn), som anger verksamhets utövarens allmänna principer och åtgärder, inklusive lämpliga säkerhetsledningssystem, när det gäller att före bygga och begränsa följderna av faran för allvarliga olyckshändelser. Då verksamhetsutövarna identifierar och bedömer faran för allvarliga olyckshändelser bör hänsyn tas också till de farliga ämnen som kan bildas under en allvarlig olyckshändelse inom verksamheten. (5) EUT L 353, 31.12.2008, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 197/3 (13)I normalfallet är och rådets direktiv /35/EG av om miljöansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador (1) relevant när det gäller miljöskador som orsakats av en allvarlig olycks händelse. (14)För att minska risken för dominoeffekter bör verksam hetsutövare, om en verksamhets lokalisering och närhet till andra verksamheter är av den arten att sannolikheten för allvarliga olyckshändelser ökar, eller om följderna kan försvåras på grund av detta, samarbeta när det gäller att utbyta lämplig information och informera allmänheten, inklusive närliggande verksamheter som kan påverkas. (15)För att visa att nödvändiga åtgärder har vidtagits för att förebygga allvarliga olyckshändelser, och för att utarbeta beredskapsplaner och beredskapsåtgärder, bör verksam hetsutövaren i en verksamhet där det förekommer bety dande kvantiteter av farliga ämnen lämna information till den behöriga myndigheten i form av en säkerhetsrapport. Den säkerhetsrapporten bör innehålla detaljerade uppgif ter om verksamheten, de farliga ämnen som förekommer, anläggningar eller lager, scenarier för tänkbara allvarliga olyckshändelser, riskanalys, förebyggande åtgärder och räddningsinsatser samt tillgängliga styrsystem, i syfte att förebygga och minska risken för allvarliga olyckshändel ser och för att kunna vidta de åtgärder som behövs för att begränsa följderna av dem. Risken för en allvarlig olyckshändelse kan öka genom sannolikheten för natur katastrofer som hänger samman med verksamhetens lo kalisering. Hänsyn bör tas till detta vid förberedelse av scenarier för allvarliga olyckshändelser. (16)Som förberedelse för en nödsituation är det nödvändigt att man för de verksamheter där det förekommer bety dande kvantiteter farliga ämnen utarbetar interna och externa planer för räddningsinsatser och upprättar för faranden för att säkerställa att planerna testas, vid behov revideras och sätts i verket om en allvarlig olyckshändelse inträffar eller skulle kunna inträffa. Personalen vid verk samheten bör få lämna synpunkter på den interna planen för räddningsinsatser och den berörda allmänheten bör få möjlighet att yttra sig om den externa planen för rädd ningsinsatser. Anlitandet av underleverantörer kan på verka en verksamhets säkerhet. Medlemsstaterna bör kräva att verksamhetsutövarna beaktar detta när de ut formar en säkerhetspolicy, en säkerhetsrapport eller in terna planer för räddningsinsatser. (17)Verksamhetsutövarna bör när de behandlar frågan om val av lämpliga förfaringssätt, inbegripet de för övervakning och kontroll, beakta tillgänglig information om bästa metoder. (1) EUT L 143, 30.4.2004, s. 56. (18)För att bättre skydda bostadsområden, områden som be söks av allmänheten och naturområden, inklusive sådana som är av särskilt naturintresse eller är särskilt ömtåliga, bör medlemsstaterna i sina strategier för markanvändning eller andra relevanta strategier se till att lämpliga avstånd bibehålls mellan sådana områden och verksamheter som medför sådan fara och, när det gäller befintliga verksam heter, vid behov genomföra kompletterande tekniska åt gärder så att riskerna för människor eller miljön behålls på en acceptabel nivå. När besluten fattas bör tillräcklig information om riskerna och teknisk vägledning om dessa risker finnas tillgänglig. För att minska de administ rativa bördorna, i synnerhet för små och medelstora fö retag, bör förfarandena och åtgärderna där det är möjligt integreras med de förfaranden som gäller enligt annan relevant unionslagstiftning. (19)För att främja tillgång till miljöinformation, i enlighet med ekonomiska kommissions för konvention om tillgång till information, allmän hetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rätts lig prövning i miljöfrågor (Århuskonventionen), som godkändes på unionens vägnar genom rådets beslut /370/EG av om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar av konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i mil jöfrågor (2), bör nivån och kvaliteten på information till allmänheten förbättras. Särskilt gäller att personer som kan påverkas av en allvarlig olyckshändelse bör få till räckligt med information om hur de ska agera om en sådan olyckshändelse inträffar. Medlemsstaterna bör göra information tillgänglig om var information finns om rät tigheterna för de personer som drabbas av en allvarlig olyckshändelse. Informationen till allmänheten bör vara tydlig och begriplig. Utöver att information ska lämnas aktivt, utan att allmänheten behöver begära ut den, och utan att det utesluter andra former av spridning, bör informationen också vara ständigt tillgänglig och upp daterad elektroniskt. bör det finnas lämpliga mekanismer till skydd för konfidentialitet, bl.a. med tanke på säkerhetsrelaterade aspekter. (20)Informationen bör hanteras i överensstämmelse med ini tiativet för det gemensamma miljöinformationssystemet (Seis), som introducerats genom kommissionens medde lande av med titeln gemen samt miljöinformationssystem (Seis). Informationshante ringen bör också överensstämma med Europaparlamen tets och rådets direktiv /2/EG av om upprättande av en infrastruktur för rumslig infor mation i Europeiska gemenskapen (Inspire) (3) och dess genomförandebestämmelser, vars syfte är att göra det möjligt att dela rumslig miljöinformation mellan den of fentliga sektorns organisationer och att göra det lättare för allmänheten att få tillgång till rumslig information i hela unionen. Informationen bör hållas allmänt tillgänglig i en databas på unionsnivå, vilket också underlättar över vakning av och rapportering om genomförandet. (2) EUT L 124, , s. 1. (3) EUT L 108, 25.4.2007, s. 1. L 197/4 Europeiska unionens officiella tidning (21)Enligt Århuskonventionen krävs effektivt offentligt delta gande i beslutsförfarandena, så att den berörda allmän heten får möjlighet att yttra sig i frågor som kan vara av betydelse för besluten och så att beslutsfattaren har möj lighet att beakta dessa synpunkter, vilket ökar ansvarig heten och öppenheten i beslutsprocessen och bidrar till att öka allmänhetens miljömedvetenhet och stöd för de beslut som fattas. (22)För att säkerställa att adekvata åtgärder kan vidtas om en allvarlig olyckshändelse inträffar bör verksamhetsutöva ren underrätta den behöriga myndigheten och vidarebefordra de uppgifter som den behöver för att kunna bedöma följderna av olyckshändelsen för män niskors hälsa och miljön. (23)Lokala myndigheter har intresse av att förebygga allvar liga olyckshändelser och begränsa deras konsekvenser, och de kan spela en viktig roll. Medlemsstaterna bör ta hänsyn till detta vid genomförandet av detta direktiv. (24)För att underlätta informationsutbyte och förebygga lik nande olyckor bör medlemsstaterna förse kommissionen med information om allvarliga olyckshän delser som inträffar på deras territorium, så att kommis sionen kan analysera riskerna i samband med dessa och införa ett system för spridning av information, särskilt om allvarliga olyckshändelser och lärdomar som har dra gits av dem. Detta informationsutbyte bör även inbegripa händelser som kunde ha lett till en olyckshändelse som medlemsstaterna anser vara av särskilt tekniskt intresse för arbetet med att förebygga allvarliga olyckshändelser och begränsa följderna av dem. Medlemsstaterna och kommissionen bör sträva efter att informationen i de informationssystem som inrättats för att underlätta infor mationsutbyte om allvarliga olyckshändelser är fullstän dig. (25)Medlemsstaterna bör utse de behöriga myndigheter som ska ha ansvaret för att se till att verksamhetsutövarna uppfyller sina skyldigheter. De behöriga myndigheterna och kommissionen bör samarbeta om att ge stöd för genomförandet, såsom att utarbeta lämplig vägledning och utbyta bästa metoder. För att undvika onödiga ad ministrativa bördor bör informationsskyldigheterna där det är lämpligt integreras med motsvarande skyldigheter enligt annan relevant unionslagstiftning. (26)Medlemsstaterna bör se till att de behöriga myndighe terna vidtar de åtgärder som är nödvändiga i fall där detta direktiv inte efterlevs. För att säkerställa effektivt genomförande och verkställande bör det finnas ett sy stem för tillsyn, inklusive ett program med regelbunden rutinmässig tillsyn och icke-rutinmässig tillsyn. Där det är möjligt bör tillsynen samordnas med tillsynen enligt an nan unionslagstiftning, inbegripet och rådets direktiv /75/EU av om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) (1) när så är till lämpligt. Medlemsstaterna bör se till att det finns tillgång till tillräcklig personal med de färdigheter och kvalifika tioner som behövs för att effektivt genomföra tillsynen. De behöriga myndigheterna bör tillhandahålla lämpligt stöd med användning av verktyg och mekanismer för utbyte av erfarenheter och konsolidering av kunskap, inklusive på unionsnivå. (27)I syfte att beakta de tekniska framstegen bör befogenhe ten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kom missionen med avseende på ändring av bilagorna II till VI för att anpassa dem till de tekniska framstegen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på ex pertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar de legerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds till och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (28)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen tilldelas genomförande befogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genom förandebefogenheter (2). (29)Medlemsstaterna bör fastställa regler om sanktioner vid överträdelse av nationella bestämmelser som antagits till följd av detta direktiv, och se till att sanktionerna genom förs. Dessa sanktioner bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. (30)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprin cipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (1) EUT L 334, 17.12.2010, s. 17. (2) EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. Europeiska unionens officiella tidning L 197/5 (31)I enlighet med medlemsstaternas och kommissionens ge mensamma politiska förklaring av om förklarande dokument (1) har medlemsstaterna åtagit sig, när det är motiverat, att till sin anmälan av införlivandeåtgärder bifoga ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan ett direktivs olika delar och motsvarande delar i de nationella instrumenten för inför livande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat. (32)Direktiv /82/EG bör därför ändras och senare upp hävas. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I detta direktiv fastställs regler för att förebygga allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår och för att begränsa följderna av dem för människors hälsa och miljön, i syfte att säkerställa en hög skyddsnivå konsekvent och effektivt i hela unionen. 1.Detta direktiv ska gälla verksamheter enligt definitionen i artikel 3.1. 2.Detta direktiv ska inte tillämpas på följande: a)Militära verksamheter, anläggningar eller lager. b)Faror som är förknippade med joniserande strålning som utgår från ämnen. c)Transporter av farliga ämnen och därmed direkt samman hängande tillfällig mellanlagring vid transport på väg, järn väg, inre vattenvägar, till sjöss eller med flyg, inbegripet lastning, lossning och omlastning till eller från ett annat transportsätt vid lastkajer, kajer eller rangerbangårdar, utan för de verksamheter som avses i detta direktiv. d)Transport av farliga ämnen i rörledningar inbegripet pump stationer, utanför de verksamheter som avses i detta direktiv. e)Utvinning, nämligen provbrytning, brytning och bearbet ning, av i gruvor och dagbrott, inklusive med hjälp av borrhål. f)Provborrning och utvinning av mineraler, inbegripet kolvä ten, till havs. (1) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. g)Lagring av gas vid platser till havs under jord, inbegripet såväl särskilda lagringsplatser som platser där provbrytning och brytning av mineraler, inbegripet kolväten, också ge nomförs. h)Avfallsdeponier, inklusive lagring av avfall under jord. Utan hinder av första stycket leden e och h, ska lagring av gas under jord på land i naturliga jordskikt, akviferer, salthåligheter och nedlagda gruvor samt kemisk och termisk bearbetning och lagring i anknytning till detta, där det förekommer farliga äm nen, liksom sandmagasin i drift inklusive avfallsdammar, inne hållande farliga ämnen, omfattas av detta direktivs tillämpnings område. I detta direktiv gäller följande definitioner: 1.verksamhet: hela det område som en verksamhetsutövare råder över, där farliga ämnen förekommer vid en eller flera anläggningar, inklusive gemensamma eller därtill hörande infrastrukturer eller aktiviteter; verksamheter är antingen verksamheter på lägre nivå eller verksamheter på högre nivå. 2.verksamhet på lägre nivå: en verksamhet där det finns farliga ämnen i kvantiteter som är lika med eller större än de kvantiteter som anges i kolumn 2 i del 1 eller i kolumn 2 i del 2 i bilaga I, men som är mindre än de kvantiteter som anges i kolumn 3 i del 1 eller i kolumn 3 i del 2 i bilaga I; när så är tillämpligt ska den summeringsregel till lämpas som anges i not 4 till bilaga I. 3.verksamhet på högre nivå: en verksamhet där farliga ämnen förekommer i kvantiteter som är lika med eller större än de kvantiteter som anges i kolumn 3 i del 1 eller i kolumn 3 i del 2 i bilaga I; när så är tillämpligt ska den summerings regel tillämpas som anges i not 4 till bilaga I. 4.närliggande verksamhet: en verksamhet som befinner sig så nära en annan verksamhet att riskerna med eller kon sekvenserna av en allvarlig olyckshändelse ökar. a)en verksamhet som tas i drift eller uppförs eller senare, eller L 197/6 Europeiska unionens officiella tidning b)en plats för verksamhet som omfattas av tillämpnings området för detta direktiv, eller en verksamhet på lägre nivå som blir en verksamhet på högre nivå eller vice versa, eller senare på grund av änd ringar av dess anläggningar eller aktiviteter som leder till förändringar i dess förteckning över farliga ämnen. 6.befintlig verksamhet: en verksamhet som omfattas av tillämpningsområdet för direktiv /82/EG och som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde utan att dess klassificering som verksamhet på lägre nivå eller verksamhet på högre nivå ändras. 7.annan verksamhet: en plats för verksamhet som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde eller en verksamhet på lägre nivå som blir en verksamhet på högre nivå eller vice versa, eller senare av andra skäl än de som avses i punkt 5. 8.anläggning: en teknisk enhet inom en verksamhet, och an tingen ovanför eller under marknivå, där farliga ämnen tillverkas, används, hanteras eller förvaras och all utrust ning; det inbegriper alla konstruktioner, ledningar, maski ner, verktyg, privata industrijärnvägsspår, lastkajer, bryggor, pirar, magasin eller liknande anordningar, flytande eller fasta, som är nödvändiga för den anläggningens drift. 9.verksamhetsutövare: varje fysisk eller juridisk person som driver eller råder över en verksamhet eller anläggning eller, om det finns bestämmelser om detta i den nationella lag stiftningen, varje person som delegerats befogenhet att fatta avgörande ekonomiska beslut eller andra beslut om verk samhetens eller anläggningens tekniska funktionssätt. 10.farliga ämnen: de ämnen eller blandningar som omfattas av del 1 eller förtecknas i del 2 i bilaga I inbegripet i form av råvara, produkt, biprodukt, restprodukt eller mellanpro dukt. 11.blandning: blandning eller lösning som består av två eller flera ämnen. 12.förekomst av farliga ämnen: den faktiska eller förväntade före komsten av farliga ämnen i en verksamhet, eller av farliga ämnen som rimligtvis kan förväntas uppstå vid förlust av kontroll över processerna, inbegripet lagring, inom någon av verksamhetens anläggningar, i kvantiteter som är lika med eller överstiger de tröskelvärden som anges i del 1 eller 2 i bilaga I. 13.allvarlig olyckshändelse: en händelse, till exempel ett utsläpp, en brand eller en explosion av stor betydelse, som orsakas av okontrollerade händelseförlopp i samband med driften vid en av detta direktiv omfattad verksamhet och som medför omedelbar eller fördröjd allvarlig fara för männi skors hälsa eller miljön, inom eller utanför verksamheten, och där ett eller flera farliga ämnen ingår. 14.fara: den inneboende egenskapen hos ett farligt ämne eller en fysisk situation att kunna framkalla skador på männi skors hälsa eller på miljön. 15.risk: sannolikheten för att en viss följd uppträder eller under vissa förhållanden. 16.lagring: förekomst av en viss kvantitet farliga ämnen för magasinering, säker förvaring eller lagerhållning. 17.allmänheten: en eller flera fysiska eller juridiska personer och, i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis, sam manslutningar, organisationer eller grupper av dessa. 18.den berörda allmänheten: den allmänhet som påverkas eller som kan påverkas, eller som har intresse av beslut som fattas om någon av de frågor som anges i artikel 15.1; frivilligorganisationer som främjar miljöskydd och som uppfyller tillämpliga krav enligt nationell lagstiftning ska med avseende på denna definition anses ha ett sådant intresse. 19.tillsyn: alla åtgärder, inklusive besök på plats, kontroller av interna åtgärder, system och rapporter och uppföljnings dokument samt all nödvändig uppföljning, som genomförs av den behöriga myndigheten eller för deras räkning för att kontrollera och främja verksamhetens efterlevnad av kraven i detta direktiv. Bedömning av faran för en allvarlig olyckshändelse för ett visst farligt ämne Kommissionen ska bedöma, där det är lämpligt eller under alla omständigheter på grundval av en anmälan från en med lemsstat i enlighet med punkt 2, huruvida det är omöjligt i praktiken för ett visst farligt ämne som omfattas av del 1 eller förtecknas i del 2 i bilaga I att orsaka ett utsläpp av materia eller energi som skulle kunna åstadkomma en allvarlig olyckshändel se, både under normala förhållanden och under sådana onor mala förhållanden som rimligtvis kan förutses. Bedömningen ska ta hänsyn till den information som avses i punkt 3 och baseras på en eller flera av följande egenskaper: a)det farliga ämnets fysiska form under normala bearbetnings- eller hanteringsomständigheter eller vid oplanerad förlust av inneslutning, Europeiska unionens officiella tidning L 197/7 b)det farliga ämnets inneboende egenskaper, särskilt de som rör spridningsbeteendet vid ett scenario för allvarliga olycks händelser, såsom molekylmassa och mättat ångtryck, c)den maximala koncentrationen av ämnena när det gäller blandningar. Vid tillämpning av första stycket bör det farliga ämnets inne slutning och generiska förpackning, där så är lämpligt, också beaktas, särskilt när den omfattas av specifik unionslagstiftning. 2.Om en medlemsstat anser att ett farligt ämne inte medför fara för allvarlig olyckshändelse enligt punkt 1, ska medlems staten underrätta kommissionen tillsammans med stödjande motivering, inbegripet den information som avses i punkt 3. 3.Den information som behövs för bedömning av det farliga ämnets egenskaper i fråga om hälsofaror, fysikaliska faror och miljöfaror ska, vid tillämpning av punkterna 1 och 2, omfatta a)en uttömmande förteckning över de egenskaper som behövs för att bedöma det farliga ämnets potential att orsaka fysi kaliska skador samt skador på hälsan eller miljön, b)fysikaliska och kemiska egenskaper (exempelvis molekylmas sa, mättat ångtryck, inherent toxicitet, kokpunkt, reaktivitet, viskositet, löslighet och andra relevanta egenskaper), c)egenskaper i fråga om hälsofaror och fysikaliska faror (ex empelvis reaktivitet, brandfarlighet, toxicitet tillsammans med ytterligare faktorer såsom väg för angrepp på kroppen, kvoten skadade till dödade, långsiktiga följder och andra relevanta egenskaper), d)egenskaper i fråga om miljöfaror (exempelvis ekotoxicitet, persistens, bioackumulering, potentialen för långväga trans port i miljön samt andra relevanta egenskaper), e)när sådan är tillgänglig, unionsklassificering av ämnet eller blandningen, f)information om de för ämnet specifika driftsbetingelserna (exempelvis temperatur, tryck och andra relevanta förhållan den) under vilka det farliga ämnet lagras, används och/eller kan förekomma i händelse av en förutsebar onormal drift eller olyckshändelse såsom brand. Efter den bedömning som avses i punkt 1 ska kommis sionen, när så är lämpligt, lägga fram ett lagstiftningsförslag till och rådet om att undanta det farliga ämnet från detta direktivs tillämpningsområde. 1.Medlemsstaterna ska se till att verksamhetsutövaren är skyldig att vidta alla åtgärder som krävs för att förebygga all varliga olyckshändelser, och för att begränsa följderna av dessa för människors hälsa och miljön. 2.Medlemsstaterna ska se till att verksamhetsutövaren när som helst kan styrka för den behöriga myndighet som avses i artikel 6 att verksamhetsutövaren har vidtagit alla nödvändiga åtgärder som föreskrivs i detta direktiv, särskilt med avseende på den tillsyn och de kontroller som avses i artikel 20. 1.Medlemsstaterna ska, utan att det påverkar verksamhets utövarens ansvar, inrätta eller utse den behöriga myndighet eller de behöriga myndigheter (den behöriga myndigheten) som har ansvar för att uppfylla skyldigheterna i detta direktiv och, om det är nödvändigt, de organ som ska bistå den behöriga myn digheten med tekniska detaljer. Medlemsstater som inrättar eller utser fler än en behörig myndighet ska se till att förfarandena för att uppfylla deras skyldigheter samordnas fullt ut. 2.De behöriga myndigheterna och kommissionen ska sam arbeta i aktiviteter för att främja genomförandet av detta direk tiv, och intressenter ska delta när så är lämpligt. 3.Medlemsstaterna ska se till att de behöriga myndigheterna godtar likvärdig information som verksamhetsutövarna lämnar in i enlighet med annan relevant unionslagstiftning och som uppfyller något av kraven i detta direktiv, med avseende på till lämpningen av detta direktiv. I sådana fall ska de behöriga myndigheterna säkerställa att kraven i detta direktiv uppfylls. Medlemsstaterna ska se till att verksamhetsutövaren läm nar en anmälan till den behöriga myndigheten, med följande information: a)Verksamhetsutövarens namn och/eller firma samt fullständig adress till den berörda verksamheten. b)Verksamhetsutövarens säte och fullständiga adress. c)Namn och befattning på den person som ansvarar för verk samheten, om det rör sig om en annan person än den som avses i led a. L 197/8 Europeiska unionens officiella tidning