sou · H2B363 · 2014-09-05 00:00:00 — Vi menar därför att de omständigheter som anges i förarbeten och praxis som särskilt försvårande vid rubrice- ringen av olaga hot bör utgöra en utgångspunkt för vårt förslag. Med hänsyn till att gradindelning avser enstaka brott framstår det dock inte som lämpligt att särskilt nämna upprepade hot som en kvalifikationsgrund. Det faktum att ett hot har upprepats kan vis- serligen påverka karaktären hos de enskilda hoten, men med hän- syn till att varje hot som är avgränsat till tid och plats utgör ett särskilt brott bör det förhållandet att gärningen upprepas i första hand beaktas genom att gärningsmannen döms för flera brott. Därmed menar vi att den omständigheten att ett hot har varit all- varligt och orsakat svårt psykiskt lidande eller att hot har riktats mot någon i en särskild skyddslös ställning bör vara sådana om- ständigheter som ska anges i bestämmelsen. Om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet eller råhet kan det vara något som medför att gärningen bedöms som grov p.g.a. att hotet anses särskilt allvarligt eller att gärningen annars anses vara av särskilt farlig art (se strax nedan). Den omständigheten behöver alltså inte anges särskilt i bestämmelsen. Eftersom det – så som ovan påtalats – kan antas att hot om våld eller andra repressalier är vanliga vid organiserad brottslighet, är det vår uppfattning att exemplifieringen av kvalifikationsgrunder även bör omfatta de omständigheter som vi särskilt har pekat på i avsnitt 7.4.4 ovan. Vi menar därför att det i bestämmelsen om olaga hot Kvalifikationsgrunder för grovt brott bör läggas till att det vid brottsrubriceringen särskilt ska beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, spräng- ämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, att gärnings- mannen har anspelat på våldskapital, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Sammantaget menar vi att det i andra stycket i 4 kap. 5 § brotts- balken bör läggas till att det vid bedömningen av om ett olaga hot är grovt särskilt ska beaktas om fråga har varit om allvarligt hot som orsakat svårt psykiskt lidande eller har riktats mot någon i en särskild skyddslös ställning, om gärningen har utförts med under- stöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Hur bestämmelsen närmare ska tillämpas framgår av författningskom- mentaren (se avsnitt 10.1). Vårt förslag: Vid bedömningen av om ett rån ska bedömas som grovt ska det – utöver vad som redan nu framgår av brotts- beskrivningen – särskilt beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Av 8 kap. 6 § framgår att det som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om rånet ska bedömas som grovt är om våldet varit livsfarligt eller om gärningsmannen tillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller om gärningsmannen annars visat syn- nerlig råhet eller på ett hänsynslöst sätt utnyttjat den rånades skyddslösa eller utsatta ställning. De försvårande rekvisiten kan alltså sägas ta fasta på det hot eller våld som använts vid brottstill- fället. Vidare framgår av praxis att rån mot en bank eller annan penninginrättning med skarpladdade vapen normalt bedöms som grovt brott (se t.ex. NJA 1972 s. 323). Även om det således redan är så att användande av vapen beak- tas vid brottsrubriceringen av rån menar vi att det förhållandet Kvalifikationsgrunder för grovt brott ytterligare bör förstärkas. Det som dessutom läggs till är att även användande av vapenattrapper ska beaktas vid bedömningen. Enligt nuvarande praxis bedöms ofta rån där endast vapenattrapper har använts som rån av normalgraden. Normalt sett torde emellertid hotmomentet vid ett rån som lika allvarligt för den utsatte obero- ende av om gärningsmannen hotar med en vapenattrapp eller om vapnet är verkligt. Som framgått av de resonemang som vi har fört ovan menar vi att hot- och tvångsmoment i olika gärningar bör lyftas fram tydligare vid bedömningen och att användande av vapen eller vapenliknande föremål då bör få en mer framträdande roll vid bedömningen. Vi menar också att det bör anges i bestämmelsen att det även ska beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art eftersom den omständigheten kan fånga upp flera olika särskilt försvårande moment i rånet. Hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas framgår av författ- ningskommentaren (se avsnitt 10.1). Vårt förslag: Vid bedömningen av om en utpressning ska bedömas som grov ska det – utöver vad som redan nu framgår av brottsbeskrivningen – särskilt beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Av 9 kap. 4 § framgår att det vid bedömningen av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om gärningen innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningsmannen har visat sär- skild hänsynslöshet. Den första kvalifikationsgrunden tar sikte på situationer som har likheter med rån, men där t.ex. förmögenhets- överföringen sker . Med särskild hänsynslös- het avses att handlandet annars varit särskilt graverande, t.ex. på grund av att det riktats mot en särskilt utsatt person. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Eftersom utpressning har tydliga likheter med olaga tvång och även rån och det ibland är en ren sinkadus vilken gärning som slut- ligen utförts menar vi att de omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om en utpressning är grov i vart fall till viss del bör överensstämma med de kvalifikationsgrunder som anges vid de båda andra brotten. I likhet med vad som angetts ovan bör hot- och tvångsmomentet även vid utpressning lyftas fram. Det sagda innebär att vi menar att bestämmelsens nuvarande kvalifikationsgrunder bör kompletteras med omständigheterna att gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, att gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Den sistnämnda omständigheten bör även kunna fånga upp flera olika särskilt försvårande moment i den enskilda utpressningssituationen, såsom om fråga är om beskyddar- verksamhet. Hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas framgår av författ- ningskommentaren (se avsnitt 10.1). 7.4.5.6Grov trolöshet mot huvudman Vårt förslag: Vid bedömningen av om trolöshet mot huvudman ska bedömas som grov ska det – utöver vad som redan nu fram- går av brottsbeskrivningen – särskilt beaktas om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Enligt 10 kap. 5 § ska det vid bedömningen av om trolöshet mot huvudman ska rubriceras som grovt särskilt beaktas om gärningsmannen begagnat falsk handling eller vilseledande bokföring eller tillfogat huvudmannen betydande eller synnerligen kännbar skada. När det gäller ekonomisk brottslighet finns det klara tecken på att denna blir allt vanligare inom organiserad brottslighet (Eko- brottsmyndighetens lägesbild 2013, extern version, s. 8). Gärningar som tidigare mest utfördes enskilt och av en ensam gärningsman utförs numera på ett mer välplanerat och förslaget vis. Vid merparten av de ekonomiska brotten anges att det Kvalifikationsgrunder för grovt brott särskilt ska beaktas om en gärning annars är av särskilt farlig art (se t.ex. grov förskingring, grov oredlighet mot borgenär och grovt bokföringsbrott). Så är emellertid inte fallet med trolöshet mot huvudman och vi menar därför att den omständigheten ska läggas till i brottsbeskrivningen för att olika särskilt försvårande moment i trolöshet mot huvudman ska beaktas i större utsträckning. Hur bestämmelsen är avsedd att tillämpas framgår av författ- ningskommentaren (se avsnitt 10.1). 7.4.5.7Gradindelning och kvalifikationsgrunder för våld och hot mot tjänsteman Vårt förslag: Brottet våld och hot mot tjänsteman ska även fortsättningsvis vara indelat i två grader, men brottstypen ringa brott tas bort och brottstypen grovt brott läggs till. Straffskalan för brott av normalgraden bestäms till böter eller fängelse i högst . För grovt brott ska straffskalan vara fängelse i lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Så som har framgått av vår redovisning ovan under avsnitt 4.5.4 följer av 17 kap. 1 § att den som med våld eller hot om våld förgriper sig på någon i hans eller hennes myndighetsutövning eller för att tvinga honom eller henne till eller hindra honom eller henne från åtgärd i myndighetsutövningen döms för våld eller hot mot tjänsteman. Detsamma gäller för den som hämnas för sådan åtgärd eller som förgriper sig mot någon som har utövat Kvalifikationsgrunder för grovt brott Det finns ingen grov form av brottet utan straffskalan är angiven till fängelse i högst och om brottet är ringa döms till böter eller fängelse (se avsnitt 4.5.4 för en närmare redogörelse). Av kriminalstatistik framgår att det i 406 av totalt 2 153 fall dömdes till fängelsestraff för våld och hot mot tjänste- man. Fördelningen av straffen framgår av tabell 7.2. Tabell 7.2 Fördelningen över fängelsestraff våld och hot mot tjänsteman (2012) Av statistiken följer således att det utmätta straffet, liksom vid de flesta brott, normalt återfinns i den nedre delen av straffskalan. Den grundläggande utgångspunkten för utformning av alla straff- skalor är att skalan ska motsvara brottets allvar. Straffet mäts ut inom den tillgängliga straffskalan och straffet för den enskilda gär- ningen ska återspegla hur allvarligt och klandervärt just det brottet är. Ett allvarligare brott ska bestraffas strängare än ett mindre all- varligt brott och lika allvarliga brott ska bestraffas lika strängt. När man ska tilldela ett visst brott en straffskala måste man också göra en bedömning av vilka faktiska gärningar som ska rymmas inom straffbestämmelsens ram och av hur allvarliga dessa är (SOU 1986:14 s. 153). De överlappande delarna av straffskalorna för olika svårhets- grader är avsedda att kunna användas i sådana fall där straffvärde och gradindelning inte följs åt, dvs. när en straffvärdehöjande fak- tor inte påverkar gradindelningen. Det är emellertid mycket säll- synt att den överlappande delen av straffskalan kommer till använd- ning (se mer om överlappande straffskalor i SOU 2014:7 s. 54 ff.). Detta betyder att utrymmet för att anse att ett fall av våld eller hot mot tjänsteman utgör ringa brott är ytterst begränsat. I praktiken handlar det om brott på bötesnivå. Om gärningen bedöms ha ett SOU 2014:63 Kvalifikationsgrunder för grovt brott straffvärde på fängelsenivå döms normalt för brott av normal- graden. Behovet av ett ringa brott framstår därför redan som utgångspunkt som begränsat. Omvänt kan sägas att frånvaron av en kvalificerad form av våld eller hot mot tjänsteman gör att straffskalan för brott av normal- graden blir mycket vid. Enligt vår mening skulle förutsättningarna för en differentierad och enhetlig straffmätning förbättras om man ersatte de nuvarande svårhetsgraderna med ett brott av normalgraden och ett grovt brott och vad gäller det grova brottet anger relevanta kvalifikations- grunder. Fråga är alltså inte om att skärpa straffet som sådant för våld och hot mot tjänsteman utan om att förändra gradindelningen. En lämpligare indelning skulle enligt vår uppfattning motsvara den som finns för olaga hot, dvs. för normalgraden böter eller fängelse i högst och för grovt brott fängelse i lägst sex måna- der och högst . Skälet för att göra en sådan uppdelning är framför allt att det skulle kunna medföra en mer nyanserad straffmätning. Genom in- förande av ett grovt brott ges bättre möjligheter att utveckla håll- punkter för när gärningen är så kvalificerad att den bör bedömas ha ett straffvärde som uppgår . Av kriminalstatistiken följer att de allra flesta brott där påföljden bestäms till fängelse bedöms ha ett straffvärde i närheten av straffminimum, vilket i sig är det normala vid all straffmätning. När vi nu föreslår en uppdel- ning av straffskalan kan vi emellertid även ange exempel på sådana omständigheter som särskilt ska beaktas vid straffmätningen, vilket i sin tur gör bestämmelsen mer informativ och enklare att tillämpa. Det kan också bidra till en något mer differentierad straffmätning. Vidare skulle en sådan utformning av straffskalorna harmoniera bättre med straffskalorna för olaga hot. Våld mot respektive hot mot tjänsteman är kvalificerade varianter av olaga hot respektive misshandel med ytterligare ett försvårande moment, nämligen att angreppet sker mot en tjänsteman, och straffskalorna bör därför i vart fall inte ge intryck av att brottet är mindre allvarligt än olaga hot. En fördel med en gradindelning som den vi nu föreslår är dess- utom att en eventuell utökning av kriminaliseringen av förstadier till våld och hot mot tjänsteman kan begränsas till att avse de Kvalifikationsgrunder för grovt brott allvarligare formerna av brottet (se mer om våra resonemang om förfältskriminalisering av våld och hot mot tjänsteman ovan i av- snitt 4.5.4). Vårt förslag är således att våld och hot mot tjänsteman delas upp i två grader, brott av normalgraden och grovt brott. Brottstypen ringa brott tas bort. Straffskalan för brott av normalgraden bestäms till böter eller fängelse i högst . För grovt brott ska straff- skalan vara fängelse i lägst och högst . I linje med våra överväganden om brottsbeteckningar (se avsnitt 7.4.7 nedan) bör varje grad av brottet, dvs. varje brottstyp tilldelas en egen brottsbeteckning. Det kvalificerade brottet föreslås få rubrice- ringen grovt våld mot tjänsteman respektive grovt hot mot tjäns- teman. När det gäller de omständigheter som särskilt bör beaktas vid rubriceringen av våld och hot mot tjänsteman är det framför allt gärningar som inbegriper våld eller hot av allvarligt slag som bör kvalificera en gärning som grov. Vidare kan det faktum att ett brott begås som ett led i en organiserad verksamhet bidra till att brott rubriceras som grova. De omständigheter som särskilt ska beaktas är därför de som vi har redogjort för i avsnitt 7.4.4. Det ska sålunda beaktas om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gär- ningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Sammanfattning av vårt förslag Sammanfattningsvis är det vårt förslag att brottet våld och hot mot tjänsteman ska delas in i brott av normalgraden och grovt brott och att graderna tilldelas nya straffskalor. Vidare bör kvalifikations- grunder läggas till i bestämmelsen så att det framgår att det vid bedömande av om brottet är grovt särskilt ska beaktas om fråga har varit om våld eller hot av allvarligt slag, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på vålds- Kvalifikationsgrunder för grovt brott kapital, eller gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Hur bestämmelsen närmare ska tillämpas framgår av författningskom- mentaren (se avsnitt 10.1). 7.4.5.8Gradindelning och kvalifikationsgrunder för förgripelse mot tjänsteman Vårt förslag: Straffskalan för förgripelse mot tjänsteman ändras så att den motsvarar den som föreslås för våld och hot mot tjänsteman. Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag mot tjänstemannens närstående, om skada har drabbat egendom av betydande värde eller annars har varit särskilt kännbar, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Så som har framgått av vår redovisning ovan under avsnitt 4.5.5 följer av 17 kap. 2 § att den som, på annat sätt än vad som anges i bestämmelsen om våld eller hot mot tjänsteman, för att tvinga eller hindra någon i hans myndighetsutövning eller för att hämnas för åtgärd som en tjänsteman har vidtagit i tjänsten, otillbörligen utför eller hotar med gärning, som för tjänstemannen medför lidande, skada eller annan olägenhet, döms för förgripelse mot tjänsteman. Straffet för förgripelse mot tjänsteman är böter eller fängelse . Om brottet är grovt döms till fängelse i högst (se avsnitt 4.5.5 för en närmare redo- görelse). Kvalifikationsgrunder för grovt brott Av kriminalstatistik framgår att det inte dömdes till fängelsestraff för förgripelse mot tjänsteman i något fall. Totalt lagfördes 71 personer för förgripelse . Detta torde innebära att den övervägande delen av förgripelse mot tjänsteman utgörs av mindre allvarliga gärningar, t.ex. sådana som inte gör ont eller orsakar svårt psykiskt lidande. Det vanliga torde i stället vara att fråga är om gärningsman som t.ex. har spottat på en polis eller slagit denne på ett sätt som inte utgör sådant våld som krävs för våld mot tjänsteman (t.ex. av det skälet att slaget träffat på polisens skyddsväst eller liknande). Brottstypen omfattar dock även gärningar som är allvarliga men som därför att de riktar sig mot någon annan än den som utövar myndighet inte omfattas av regleringen i 17 kap. 1 § . Som nämnts ovan är en grundläggande utgångspunkt för utform- ning av alla straffskalor hur allvarligt brottet är. Ett allvarligare brott ska således bestraffas strängare än ett mindre allvarligt brott som lika allvarliga brott ska bestraffas lika strängt. Vid en jämförelse mellan straffskalan för våld och hot mot tjänsteman och den för förgripelse mot tjänsteman ter sig den nuvarande indel- ningen inte helt logisk mot bakgrund av hur bestämmelserna tillämpas. Våld och hot mot tjänsteman är gradindelat i ringa brott och brott av normalgraden trots att fråga kan vara om tämligen allvarliga gärningar medan förgripelse mot tjänsteman är indelat i brott av normalgraden och grovt brott trots att de gärningar som lagförs under bestämmelsen ofta är mindre allvarliga. Vi menar att det därmed finns goda skäl för en justering av de båda brottens straffskalor så att dessa korresponderar bättre med varandra. Inom de angivna straffskalorna finns det sedan utrymme att ta hänsyn till om ett enskilt brott är mer eller mindre allvarligt. Bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman är redan i dags- läget uppdelad i en straffskala för brott av normalgraden och en för grovt brott, men straffskalan är satt till böter eller fängelse för brott av normalgraden och till fängelse i högst för grovt brott. Om man anser att straffskalan för de allvarligaste brotten i en brottsart bör förbehållas de grova brotten (eller i Kvalifikationsgrunder för grovt brott förekommande fall synnerligen grova brotten) kan man tycka att straffskalan för grovt brott inte bör sättas så att straffskalan börjar vid fängelseminimum. Vi menar att det finns skäl att höja straff- maximum för brott av normalgraden till fängelse och straff- minimum för grov förgripelse av tjänsteman till fängelse . Någon egentlig straffskärpning är dock inte avsedd. En konsekvens av förslaget blir att några gärningar som enligt nu gällande lagstiftning skulle bedömas som grova i stället kommer att bedömas som brott av normalgraden. Med hänsyn till brottstypens konstruktion kan förväntas att en större andel av brotten ligger vid straffskalans botten i jämförelse med brott enligt 17 kap. 1 § . Med hänsyn till att brottstypen omfattar också mer allvarliga gärningar framstår det ändå som lämpligt att straffskalan korresponderar med den som gäller för våld och hot mot tjänsteman. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Bestämmelsen förgripelse mot tjänsteman verkar tillämpas täm- ligen sällan. För att göra den mer informativ kan det finnas anled- ning att lägga till en exemplifiering av vilka omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt i lag- rummet. Bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman är subsidiär i förhållande till våld och hot mot tjänsteman, men omfattar t.ex. våld eller hot som framförs mot tjänstemannens närstående och skadegörelse på egendom som tillhör tjänstemannen. Vi menar där- för att i princip samma kvalificerande omständigheter bör anges som vid våld och hot mot tjänsteman. En skillnad mot det brottet är dock att även skador på tjänstemannens egendom omfattas av bestämmelsen varför det vid brottsrubriceringen – förutom de omständigheter som angetts ovan för våld och hot mot tjänsteman – även bör beaktas om skadan har avsett egendomen av betydande värde eller annars varit särskilt kännbar. Kvalifikationsgrunder för grovt brott Sammanfattning av vårt förslag Sammantaget menar vi att bestämmelsen om förgripelse mot tjänsteman i 17 kap. 2 § ska ändras på så vis att straff- skalan för brott av normalgraden anges till böter eller fängelse i högst och för grovt brott fängelse i lägst och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om fråga har varit om våld eller hot av allvarligt slag mot tjänsteman- nens närstående, skada på egendom har drabbat sak av stor ekono- misk betydelse eller annars varit särskilt kännbar, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. 7.4.5.9Grovt övergrepp i rättssak Vårt förslag: I bestämmelsen om övergrepp i rättssak ska exem- pel på omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av om brottet är grovt anges uttryckligen i lagtexten. Vid bedömande av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om det har uppkommit, eller funnits risk för, betydande men för det allmänna eller enskild, om gärningen har utförts med understöd av skjutvapen, sprängämne, vapenattrapp eller annat sådant hjälpmedel, om gärningsmannen har anspelat på ett våldskapital, eller om gärningen annars har varit av särskilt farlig art. Av 17 kap. 10 § framgår att den som med våld eller hot om våld angriper någon för att denne gjort anmälan, fört talan, avlagt vittnesmål eller annars vid förhör avgett utsaga hos en domstol eller annan myndighet eller för att hindra någon från en sådan åtgärd döms för övergrepp i rättssak till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse i högst sex Kvalifikationsgrunder för grovt brott Detsamma ska gälla, om man med någon annan gärning, som medför lidande, skada eller olägenhet eller med hot om en sådan gärning angriper någon för att denne avlagt vittnesmål eller annars avgett utsaga vid förhör hos en myndighet eller för att hindra honom eller henne från att avge en sådan utsaga. Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst två och högst . I har det inte angetts några exempel på omständigheter som kan kvalificera ett brott som grovt, men av förarbetena fram- går att straffskalan för grovt brott är tänkt att vara reserverad för fall när gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet eller när betydande men för det allmänna eller enskild har uppkommit till följd av gärningen eller när det funnits risk för en sådan effekt (prop. 1981/82:141 s. 36; se mer om gällande rätt i avsnitt 4.5.6 ovan). Det finns inte så många vägledande avgöranden som gäller bedömningen av när ett övergrepp i rättssak ska bedömas som grovt och av de som finns framgår inte närmare vilka faktorer som har påverkat bedömningen.