sou · H2B374 · 2014-11-21 00:00:00 — Man bör beakta att nedan redovisning kan vara en missvisande bild av hur män och kvinnor valt inom andra avtalsområden. (i) kommun- och landstingsanställda (med kollektivavtal KPA-KL) Källa: Data från KPA Pension. Uppgifterna för de kommun- och landstingsanställda bygger på mellan 112 000 utskickade valpaket till 71 100 utskickade valpaket . Av dessa skickades cirka en tredjedel till män och två tredjedelar till kvinnor. I Figur 8.7 visas hur stor procent av män och kvinnor som gjort aktiva val . Figu- ren visar att andelen aktiva män och kvinnor är relativt låg men ungefär lika för män och kvinnor. Kvinnor var aktiva väljare i något högre utsträckning än männen . För båda könen har andelen sjunkit . valde av männen och av kvinnorna att aktivt placera sin tjänstepension medan 2012 valde av männen och av kvinnorna detsamma. I Figur 8.8 visas procenttalen av de aktiva väljarna som valde fondförsäkring (alternativet med högre risk) jämfört med tradi- tionell försäkring för män och kvinnor. Figuren visar att valde av de aktiva männen en fondförsäkring, vilket innebär att av männen valde en traditionell försäkring . Av de aktiva kvinnorna valde av kvinnorna en fondförsäkring och en traditionell försäkring . Bland både män och kvinnor ökade andelen som valde fondförsäk- ring istället för traditionell försäkring då andelarna valde av männen mot av kvinnorna en fondförsäkring. Om man beräknar ett genomsnitt för de nio åren, har av de aktiva männen valt en fondförsäk- ring mot av kvinnorna. Källa: Data från KPA Pension. Det finns också intresse att veta om män och kvinnor valt olika förvaltare. I Figur 8.9 och 8.10 visas de procent av män och kvinnor som valt en av de tre mest populära förvaltarna för uppdelat på om de valt traditionell försäkring eller fondförsäkring. Den mest populära förvaltaren beräknas som den som fått flest väljare totalt. Därefter beräknas andelen av män och kvinnor som valt den för- valtaren. Källa: Data erhållen från KPA Pension. Källa: Data erhållen från KPA Pension. Från figurerna 8.9 och 8.10 kan vi se att män och kvinnor även väljer samma förvaltare i stor utsträckning. Av de som valt tradi- tionell försäkring valde av männen och av kvinnorna den mest populära förvaltaren. Av de som valt fondför- säkring är det större variation i vilken förvaltare man väljer. Detta beror på att man har fler förvaltare att välja på. Där har den mest populära förvaltare valts av en fjärdedel av männen och kvinnorna. Därutöver är det större spridning i valet av förvaltare för såväl kvin- nor som män. Dock är män och kvinnor relativt lika även när vi ser till den andra och tredje mest populära förvaltaren.5 Sammantaget är det intressant att se att kommun- och lands- tingsanställda kvinnor varit mer aktiva och valt något lägre risk än männen, ett resultat som liknar det vi såg för premiepensionsvalet (se Tabell 8.3). (ii) statligt anställda (kollektivavtal PA 03) Figur 8.11 visar att bland de statligt anställda har kvinnor oftare valt placering (ljusgrå) än männen i genomsnitt över , men skillnaden är liten. Av de aktiva väljarna var kvinnor och män. Källa: Data från SPV. Figur 8.11 visar också att av de aktiva väljarna valde männen oftare att placera pensionspremien i en fondförsäkring (mörkgrå) jämfört med andelen kvinnor som aktivt valt placering. Av männen som var aktiva väljare valde att placera i en fondförsäkring jäm- fört av kvinnorna som var aktiva väljare igenom- snitt . och (2002) visar att färre kvinnor än män valde placering bland privatanställda arbetare (med avtal SAF-LO) 5 Statistik (2003 till 2011) visar också att mäns och kvinnors val av förvaltare är lika. Den populäraste förvaltaren om man valt traditionell förvaltare har valts av runt hälften av både männen och kvinnorna. Bland de som valt fondförsäkring är det större variation i vilken förvaltare man valt men inte någon stor skillnad mellan könen. Av männen gjorde ett aktivt placeringsval jämfört av kvinnorna. Vidare valde männen en högre risk än kvinnorna där runt två tredjedelar av männen valde en fondförsäkring jämfört med runt hälften av kvinnorna. Studien visar dock att bland privatanställda tjänstemän (som fått välja mellan fondförsäkring och traditionell försäkring för sin ITPK-premie ) var män och kvinnor aktiva i samma utsträckning av männen och av kvinnorna. Män och kvinnor valde också fondförsäkring i samma utsträckning med runt hälften av båda könen. Sammanfattningsvis visar detta kapitel att det inte finns några väsentliga skillnader i investeringsvalen mellan män och kvinnor i premiepensionsvalet. Såväl kvinnor som män har varit aktiva initialt och inaktiva i liknande utsträckning. För det stora flertalet har också män och kvinnor valt relativt lika risk i sina placeringar, men en större andel av männen har valt högre risk än kvinnorna. Dessa mönster fanns i valet 2000. Mot bakgrund av att män och kvinnor varit lika inaktiva i att ändra dessa placeringar är mönstret liknande även . Den pro- centuella avkastningen i pensionsplaceringarna är därför ungefär densamma för båda könen. En viss skillnad finns eftersom de män som tagit högre risk också har haft en högre avkastning. Men skill- naden i avkastningen beror också mycket på vilket år man väljer att utvärdera. Studien visar även att vi ser liknande mönster i aktivitetsgrad och val av risk också inom tjänstepensionsområdet. Här råder det dock brist på könsuppdelad statistik varför resultaten måste tolkas med försiktighet. Det är dock intressant att se att uppgifter över val från kommun- och landstingsanställda och statligt anställda män och kvinnor liknar de mönster vi ser inom valen för premie- pensionen. Kvinnor har varit något mer aktiva än män och män har valt högre risk i något högre utsträckning, men skillnaderna är små. Man bör dock beakta att dessa resultat inte har tagit hänsyn till könsskillnader i olika ekonomiska, demografiska eller finansiella bakgrundsegenskaper som skulle kunna förklara skillnaderna i pla- ceringsvalen. Agarwal, Sumit och Bhashkar Mazumder (2013), Cognitive Abili- ties and Household Financial Decision Making, American Eco- nomic Journal: Applied Economics, 5(1), s. 193–207. Agnew, , och (2003), Portfolio Choice, Trading and Returns in a Large 401(k) Plan, , 93(1), s. 193–215. Almenberg, och (2011), Financial literacy and retirement planning in , , 10(4), s. 585–598. Almenberg, och (2011), Numeracy, Financial Literacy and Participation in Asset Markets, Working paper. Ameriks, , och (2003), Wealth accumulation and the propensity to plan, , 118(3), s. 1007–1047. , (2007), All Guts, No : Trading and Diversification among Online Investors, , 13(3), s. 448–471. Bajtelsmit, . och (1997), Risk Aversion and Choices, i , S. , och . Twinney (red.) Positioning pensions for the twenty-first century, s. 45–66, : . Barber, och (2001), Boys will be boys: gender, overconfidence and common stock investment, Quar- terly , 116(1), s. 261–292. Barber, och (2013), The Behavior of Individual Investors, i . Constantinides, och . Stulz (red.) Handbook of Economics and Finance, s. 1533–1570, North , . Benartzi, och (2007), Heuristics and Biases in Retirement Savings Behavior, , 21(3), s. 81–104. , (2011), New Perspectives on Gender i Orley Ashenfelter och (red.) Handbook of Labor Econo- mics, 4B, s. 1543–1590, North , . Bucher-Koenen, , , , och (2012), How financially literate are women? Some new perspectives on the gender gap, Netspar Panel Papers, nr. Cesarini, , , , Sandewall och (2010), Genetic variation in Financial Decision Making, , 65(5), s. 1725– 1754. , och (2004), Design choices in privatized social-security systems: Learning from the Swedish experience, , 94(2), s. 424–428. Croson, och (2009), Gender differences in preferences, , 47(2), s. 448–474. Dohmen, , , , Uwe Sunde, och . (2011), Individual Risk Attitudes: Measurement Determinants and Behavioral Conse- quences, , 9(3), s. 520–550. , och (2003), Which Individu- als Decisions in the New Swedish ?, , 2(3), s. 225–245. , (2013), Vägval för premiepensionen, Departe- mentsserien 2013:3. , och (2002), De nya avtals- och tjänstepensionerna: Ökad jämställdhet – men fort- farande sämre pension för kvinnor. (2004), Identifying Heuristic Choice Rules in the Swedish Premium Pension, , 5(1), s. 32– 42. Hinz, ., och . (1997), Are women conservative investors? Gender differences in par- ticipant directed pension investments, i , och . Twinney (red.) Positioning pensions for the twenty-first century, s. 91–103, : . Jianakoplos, . och (1998), Are Women , Economic Inquiry, 36, s. 620-630. Lusardi, , och (2008), Planning and financial literacy. How do women fare? , 98(2), s. 413–417. Lusardi, , och (2011), Financial lite- racy around the world: An overview, nomics and Finance, 10(4), s. 497–508. Lusardi, , och (2009), Debt literacy, financial experiences and overindebtedness, NBER Working Paper, nr 14808. Madrian, . och (2001) The power of suggestion: inertia in 401(k) participation and savings behavior, , 116(4), s. 1149–1187. (2013), Avtalsrörelsen och lönebildningen , . , och (2004), Premiepensionen i det reformerade pensionssystemet – är det önskvärt att kunna välja mellan 663 fonder?, Ekonomisk Debatt, 32(3), s. 6–15. , , och (2007), How do individual accounts work in the Swedish pension system? , 5(2–3), s. 636–646. (2010), Premiepensionen: Pensionsspararna och pensionärerna 2010. (2009), Analytiskt testamente: 11 ½ år med premiepensionssystemet och PPM. , och (2005), Inte bara socialförsäkringar – kompletterande ersättningar vid inkomst- bortfall, Rapport till ESS, 2005:2. , och . Surette (1998), Gender differences in the allocation of assets in retirement savings plans, , 88(2), s. 207–211. , (2012), Self-directed pensions: gender, risk and portfolio choices, , 114 (3), s. 705–728. van Rooij, , and (2012), Financial literacy, retirement planning, and households wealth, , 122(5), s. 449–478. A.1.1 Valbarhet för premiepensionen Av de som arbetsgivaren betalar in till pensionsavsätt- ningar går till individens premiepension. har de som hade en arbetsinkomst som översteg ett bas- belopp mellan 1995 och 19986 fått möjlighet att välja placering för premiepensionen, dvs. för av de pensionsinbetal- ningar som arbetsgivaren betalar. Valet innebär att man kan välja mellan en och fem fonder från ett stort urval av olika fonder. Vid lanseringen av premiepensions- systemet var urvalet mellan 450 och 600 fonder (antalet fonder varierar för att det tillkom fonder succesivt och fram- åt). Antalet fonder är nära 800. För varje fond man valde kunde man också välja vilken andel av portföljen som skulle inves- teras i fonden. Vid lanseringen av det nya premiepensionssystemet skickades valpaket ut med information om valet men också om fonderna. Där angavs för varje fond vilken typ av fond det var uppdelat på aktie- fond, blandfond, generationsfond, räntefond. Varje fond var också beskriven utifrån förvaltare, avgift och vilken placeringsprofil fonden hade såsom etisk, bransch eller specifikt land eller världsdel. Det fanns även information om relationen mellan risk och avkastning. Liknande information ges men huvudsakligen via myndighetens hem- sida. Där finns också möjlighet att ta del av mycket information om hur man väljer och på olika språk. Alla fonder är också markerade utifrån risk, både utifrån ett siffermått och genom en illustration med färger som indikerar graden av risk. Det siffermått som används var ett viktat riskmått beräknat som den genomsnittliga standardavvikelsen i avkastningen för de tre föregående åren. Måttet går mellan 0 och 57. Utifrån detta mått är sedan fonderna indelade i fem olika risknivåer som också illustrerades med färg, se Appendix Figur 1. 6 För att kunna välja behövde arbetsinkomsten vara , , och . A.1.2 Valbarhet för tjänstepensioner Majoriteten av alla som arbetar har tjänstepension genom kollek- tivavtal. En typisk avsättning till tjänstepensionen som arbets- givaren betalar är av lönen för en anställd upp till 7,5 inkomstbasbelopp, vilket motsvarar en årsinkomst på eller en månadslön på cirka 35 000 , och för de med högre inkomster avsätts av den del av lönen som överstiger 7,5 inkomstbasbelopp. Första premien betalas in från 21, 23 eller beroende på avtal. Kollektivavtalen är olika utformade för hur man får välja place- ring av sina . Appendix Tabell 1.2 visar vilka valmöjligheter som finns för den avgiftsbestämda delen av premien inom de olika avtalen. Notera att utöver den avgiftsbestämda delen innehåller avtalen en del som är förmånsbestämd. Tabellen visar att avtalen varierar i hur stor andel av den avgiftsbestämda premien som är valbar där privatanställda arbetare och kommun- och landstingsanställda har störst valfrihet. Antalet förvaltare skiljer sig också åt mellan avtalen och beroende på om man väljer traditionell försäkring eller fond- försäkring. Statligt anställda har störst valfrihet vad gäller förvaltar- valet. De kommun- och landstingsanställda har störst valfrihet vad gäller fondutbud. Valmöjligheten har funnits olika länge, där privat- anställda arbetare har kunnat välja medan privatanställda tjänstemän har kunnat välja . I alla fyra tjänstepensions- avtal hamnar soffliggare (inaktiva väljare) i en traditionell försäk- ring. Källa: Valcentralerna och (2013). Källa: Egen data från Premiepensionsvalet . Not: Standardfel ges i parentesen. ***/**/* anger statistiskt signifikant könsskillnad inom vardera gruppen på 1/5/10 procentsnivån. 9.Kvinnor, lönearbete, inkomstkompensation och egenskapen att föda barn I ett marknadsekonomiskt samhälle finns det fyra rättsligt god- kända sätt för människor att försörja sig; via kapital, via maka/maka eller familj, via lönearbete och via statliga välfärdssystem (jfr Stang- , 1985). Dessutom finns mindre legitima sätt att skaffa de nödvändiga pengarna till sitt uppehälle; framför allt prostitution och kriminalitet. De sistnämnda kommer inte ytterligare att berö- ras här. Inte heller inkomster av kapital kommer att behandlas, även om det mesta av den västerländska rätten är uppbyggd kring att skydda äganderätten och rätten att förmera sitt ägande. I finns en relativt begränsad möjlighet till försörjning via familj eller make/maka. Visserligen är makar skyldiga att bidra till varandras försörjning enligt 6 kap. 1–2 §§ (1987:230) (ÄktB), men det är inte en rättighet för den missgyn- nade maken/makan som är utkrävbar i domstol. Inte heller har make/maka rätt till underhåll vid skilsmässa. Huvudregeln är att vardera maken försörjer sig själv efter en skils- mässa, 6 kap. 7 § ÄktB. Det finns visserligen en möjlighet att få underhåll, men bara under en övergångstid, 6 kap. 8 § ÄktB. Det finns inte heller någon rättslig möjlighet för t.ex. en åldrande mor/mormor att kräva underhåll eller bidrag från sina vuxna barn. Den främsta möjligheten för kvinnor att ha rätt till pengar är följaktligen lönearbete. Det är i sig, i , politiskt och juridiskt okontroversiellt att kvinnor och män konkurrerar om arbete på arbetsmarknaden. Eftersom arbetsmarknaden i är starkt könssegregerad torde konkurrensen i praktiken vara ganska liten, om än inte till kvinnors fördel. På arbetsmarknaden arbetar kvinnor på samma villkor som män; det vill säga att de är bundna av arbetskontraktet och det rättsliga tvånget att arbeta. Bara i vissa särskilt angivna fall är det rättsligt möjligt att inte infinna sig på arbetsplatsen som arbetsgivaren bestämt. De flesta av dessa situationer är s.k. sociala risker. Med sociala risker i detta sammanhang avses risker som är gemensamma för alla, eller nästan alla, i det rådande produktions- systemet (Rosanvallon 2000, s. Systemet är upplagt kring ett kontrakt, med ömsesidiga men begränsade förpliktelser för båda kontraktsparterna. Till skillnad från det tidigare statusförhållandet mellan husbonde och hjon finns följaktligen ingen skyldighet för arbetsgivaren att försörja arbets- tagaren när hon eller han blir gammal eller sjuk. Om arbetaren inte kan arbeta, befrias arbetsgivaren automatiskt från sin skyldighet att betala lön. Och arbetstagaren får inte tillgång till de pengar som är nödvändiga för att ha någonstans att bo eller att köpa mat. Det blev en av nationalstaternas främsta uppgifter att skapa socialförsäkringssystem som ger ersättning när en arbetare råkar ut för en social risk; blir gammal eller sjuk, råkar ut för en arbetsskada eller invalidiseras. Under mellankrigs- och efterkrigstiden utveck- lades socialförsäkringssystemet som fler risker som för- hindrade arbete definierades. Det största och vanligaste problemet var förstås sjukdom eller olycksfall som förhindrade att den arbe- tande uppfyllde sina kontraktsenliga förpliktelser mot arbetsgiva- ren – motparten. Dessutom ansågs ålderdom och åldrande vara faktorer som borde ge möjlighet till försörjning utan att den åld- rade personen av ekonomiska skäl tvingades till arbete. Sociala risker är oftast inte försäkringsbara på en privat försäk- ringsmarknad; det är allmänna risker som alldeles för många råkar ut för och riskspridningen tenderar att vara ganska låg. Det krävs avsevärda ekonomiska resurser och en hög soliditet för att garan- tera att de som drabbas av ett försäkringsfall, t.ex. blir sjuka, får den ersättning de har rätt till. De försäkringar som infördes runt om i kännetecknas därför av att de är obligatoriska och att staten står som garant för ekonomin. Försäkringar för de tradition- ella sociala riskerna byggdes ut , och ersätt- ningen för förlorad arbetsinkomst blev generösare. Den enskildes levnadsstandard garanterades genom att ersättningen relaterades till den inkomst som gick förlorad. Ersättningen i relateras till den inkomst den försäkrade kan antas komma att få under det närmaste året. Det är en kon- struktion som är möjlig i med sina starka fackföreningar och kollektivavtal, till skillnad från många andra länder där den sjukpenninggrundande inkomsten bara kan kontrolleras i efterhand genom taxerade inkomster. Den risk för inkomstförluster som kunde uppstå för kvinnliga arbetstagare i samband med graviditet och förlossning, reglerades i form av moderskapshjälp som med tiden utvecklades till att bli en (låg) flat rate-ersättning utan koppling till den förvärvsarbetande kvinnans inkomster. Beloppet var så lågt att det inte kunde utgöra ett alternativ till lönearbete, utan förutsatte ytterligare inkomstkällor; familjen – maken eller från lönearbete. Moderskapsersättningen fanns kvar till 1974, då den välkända svenska föräldraförsäkringen infördes med inkomstrelaterad ersättnings- nivå. I och med det tog staten ett ansvar för kvinnors inkomster från förvärvsarbete. Lönearbetet accepterades som en fullödig inkomstkälla och rätt till pengar för kvinnor, som behövde kunna garanteras på samma sätt som för mer könsneutrala sociala risker. Det märks också på den sjukpenninggrundande, och därmed föräldrapenninggrundande, inkomsten. Den räknas framåt i tiden också för kvinnor som är gravida och inte kan antas komma att arbeta i följd innan förlossningen, jfr 25 kap. 4 § Socialförsäkringsbalken (2010:110) (SFB). Rättspraxis på detta område har legat fast , se bl.a. Försäkringsöver- domstolens domar 1982:13 och 1988:50. I det tidigare fallet sägs att det vid beslut om sjukpenninggrundande inkomst ska tas hänsyn till situationen för den enskilda kvinnan. Eftersom det var fråga om en kvinna som arbetat, ansågs det att av tjänstledighet i samband med en tidigare graviditet och förlossning skulle ge rätt till sjukpenninggrundande inkomst när hon återgått i arbete beräknad förlossning för nästa barn. I det senare fallet hade en kvinna blivit arbetslös efter att hon fött sitt första barn. Hon fick ett beredskapsarbete några månader, men skulle bara kunna arbeta cirka nästa förloss- ning. I domen tas hänsyn till att hon avsåg att söka arbete igen efter föräldraledigheten. I det följande ska undersökas den allmänna risk som föreligger för kvinnliga lönearbetare att bli gravida, att föda barn och att amma barn. Ersättningsbehov som uppstår på grund av att barn behöver omsorg och tillsyn ska också kort behandlas. Men vi börjar med att utreda möjligheterna för gravida kvinnor att lösas från det rättsliga tvånget att fullfölja sin kontraktsförpliktelse att arbeta. Kontraktet förutsätts dock bestå. Ledigheten befriar i normalfallet arbets- givaren från dennes kontraktuella skyldighet att betala lön och möjligheten att få ersättning för förlorad arbetsinkomst och där- med till pengar behandlas också. Utgångspunkten i denna del är ersättning från den svenska socialförsäkringen, men också vissa kollektivavtalsreglerade försäkringar/ersättningar från arbetsgiva- ren kommer att nämnas. slogs det fast att en havande kvinna inte hade rätt till sjukpenning. Sjukpenning utgår vid sjukdom som sätter ned arbets- förmågan, och sjukdom definieras som varje onormalt kropps- eller själstillstånd, vilket icke sammanhänger med den normala livsprocessen. [] Ett kroppslyte bör [] ej anses som sjukdom. Å andra sidan bör icke endast själva sjukdomsprocessen såsom sådan utan även en efter sjukdomsprocessen kvarstående ned- sättning eller rubbning av det fysiska eller psykiska tillståndet kunna räknas såsom sjukdom. De störningar och fysiologiska förändringar som sammanhänga med det naturliga åldrandet eller med havandeskap och barnsbörd äro tydligen icke att betrakta såsom sjukdomar, enär de stå i samband med den normala livsprocessen (SOU 1944:15, s. 162). Det är naturligtvis inte önskvärt att en graviditet betraktas som något onormalt eller sjukt. Däremot kan en graviditet innebära risker för såväl den blivande mamman som för fostret. Eftersom inte skyddas av svensk lagstiftning är det mammans hälso- problem som får stå i förgrunden. Just detta diskuteras i en dom från dåvarande Försäkringsöverdomstolen, FÖD 1985:7. Det handlar om en kvinna vars barn löpte risk för Rh-immunisering. I målet inkom med ett yttrande och menade att (i) likhet med många andra komplikationer under graviditet hotar alltså Rh-immunisering inte den gravida kvinnans hälsa direkt utom i den mån sjukdom eller skada hos barnet kan innebära psykisk påfrest- ning för henne. Komplikationen gör henne inte heller arbetsoför- mögen men i de mest komplicerade fallen måste regelbunden provtag- ning av fostervattnet ske för att man skall kunna följa tillståndet, vilket givetvis medför att den gravida kvinnan tillfälligt inte kan arbeta. Enligt mening bör Rh-immunisering jämställas med andra komplikationer under graviditet som hotar kvinnans eller fost- rets hälsa och berättiga till sjukvårdsersättning och sjukpenning i den mån detta är befogat med hänsyn till tillståndets svårighetsgrad och den behandling som krävs. Tillståndet bör alltså vara jämställt med t ex hotande missfall, hotande för tidig förlossning eller tvillinggraviditet, som ju ofta utgör orsak till såväl sjukskrivning som långa vårdtider utan att man kan säga att kvinnans egen hälsa primärt är hotad. Försäkringsöverdomstolen anslöt sig till yttrande, utan närmare diskussion i den rättsliga frågan. Det är en praxis som ligger fast; onormala graviditeter ses som sjukdom och grundar rätt till sjukpenning för de kvinnor som skaffar sig pengar genom förvärvsarbete. Att graviditet är ett normalt tillstånd i ett (kvinnligt) livslopp, gjorde att det var svårt för kvinnor som drabbades av ryggsmärtor eller andra vanligt förekommande gravi- ditetskrämpor att få sjukpenning. Det har kraftigt ifrågasatts och strikt juridiskt är det tveksamt om sådan rättstill- lämpning är korrekt. Rygginsufficiens kan drabba vem som helst och av vilka orsaker som helst och berättigar då till sjukpenning, utan att eller någon annan frågar varför den för- säkrade har fått sina problem. I den svenska sjukförsäkringen utgår nämligen sjukpenning vid sjukdom, oavsett orsak till sjukdomen. Den enskilde försäkrade har ingen sjukförsäkringsrättslig plikt att vara aktsam eller att vårda sin hälsa.