sou · H2B352d2 · 2014-07-03 00:00:00 — Med en gränsöverskridande koncern avses en koncern med moder- och dotterföretag inom EES. Ett individuellt institut som ingår i en koncern som omfattas av gruppbaserad tillsyn behöver inte upprätta en individuell plan om inte beslutar om det. Om det är fråga om en gränsöverskridande koncern ska ett sådant beslut fattas enligt den process som beskrivs i 8–11. En koncernåterhämtningsplan ska dock enligt andra stycket identifiera åtgärder som kan behöva vidtas såväl av moderföretaget inom EES och av ett dotterföretag som står under gruppbaserad tillsyn. När en koncernåterhämtningsplan ska upprättas och hur ofta den ska uppdateras kommer att framgå av föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndigheten regeringen bestämmer. Detsamma gäller planens närmare innehåll. En koncernåterhämtningsplan är inte bara ett internt styr- Den ska också granskas av , om inspektionen är berörd. Innan planen ges in till den samordnande tillsynsmyndigheten, se definitionen i 1 kap. 5 § ska den dock enligt bestämmelsens tredje stycke godkännas av moderföretagets styrelse. Om är den samordnande tillsynsmyndig- heten ska den sända över koncernåterhämtningsplanen berörda behöriga myndigheter och resolutionsmyndigheter (se artikel 7.3 i resolutionsdirektivet). När ansvarar för ett dotterföretag i en gränsöverskridande koncern, får den i stället planen sänd till sig. Den process som därefter följer beskrivs i det följande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 28.2.1. Paragrafen genomför delar av artiklarna 4–7 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår vilka krav som ställs på en återhämt- ningsplan. En sådan plan ska enligt första stycket innehålla de uppgifter som framgår av föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer eller som framgår av tekniska standarder beslutade av kommissionen, beroende på vad som är tillämpligt. Om planen inte innehåller dessa uppgifter är den Därutöver ska det enligt andra stycket framgå av planen att ytterligare två kriterier är uppfyllda. För att detta ska framgå av planen är det tillräckligt att det på ett tillfredsställande sätt ska kunna utläsa av planen. Av uppgifterna i planen ska det för det första framgå att de åtgärder som kreditinstitutet identifierat rimligen kan förväntas bevara eller återställa kreditinstitutets finansiella ställning och livskraft (punkten 1). Eftersom det är fråga om en bedömning av framtida scenarier behöver det dock inte föreligga full säkerhet i denna fråga. Vid den bedömningen ska hänsyn även tas till förberedande åtgärder som kreditinstitutet vidtagit eller planerar att vidta. Det är inte tillräckligt att planen anger vad kreditinstitutet ska göra Det ska också framgå att kreditinstitutet har en fungerande organisation för att åtgärdena rimligen kan förväntas ge önskat resultat. Det ska också vara möjligt att utläsa när åtgärderna, dvs. för vilka scenarier åtgärderna ska användas. åtgärder av typen om vi får problem ska vi göra en nyemission, är därför som regel otillräckliga. Av planen ska det för det andra framgå att planen och åtgärderna i den rimligen kan genomföras bl.a. snabbt och effektivt (punkten 2). Åtgärderna i planen ska inte leda till en allvarlig störning i det finansiella systemet. Eftersom störningar aldrig kan uteslutas får bedömningen göras utifrån vad som är realistiskt. Störningarna ska dock undvikas i största möjliga utsträckning. Bestämmelsen är tillämplig även för scenarier som skulle leda till att andra återhämt- ningsplaner eller koncernåterhämtningsplaner genomfördes . Enligt bestämmelsens tredje stycke får de åtgärder som planeras, inte leda till att det uppstår problem med att rekonstruera eller avveckla ett kreditinstitut. Detta är dock ett kriterium som det kan vara svårt för ett kreditinstitut att bedöma. Det är därför inte något som kreditinstitutet åläggs att beakta, men det kan få betydelse för bedömningen av en återhämtningsplan. se 4 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 28.2.2 och 28.3.2. Paragrafen genomför artiklarna 6.2–6.4 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att ska granska planen och bedöma om den uppfyller kriterierna enligt 3 §. Om inte identifierar några väsentliga brister i planen eller hinder mot att genomföra planen behöver den inte göra något. Om identifierar väsentliga brister eller hinder gäller emellertid 5–7. För koncernåterhämtningsplan för en gränsöverskridande koncern gäller en särskild process se 8–11 §§. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 28.2.5 och 28.3.4. Paragrafen genomför artikel 6.5 i resolutionsdirektivet. Av denna paragraf tillsammans med 6 och 7 §§ framgår vilka åtgärder som ska vidta om det finns väsentliga brister eller hinder i en återhämtningsplan eller en koncernåter- hämtningsplan. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 28.2.6 och 28.3.4. Paragrafen genomför artikel 6.6 första stycket i resolutions- direktivet. Bestämmelsen behandlas i avsnitten 28.2.6 och 28.3.4. Paragrafen genomför artikel 6.6 andra–fjärde styckena i resolu- tionsdirektivet. Av bestämmelsen framgår vad som gäller om ett kreditinstitut inte följer ett föreläggande från inspektionen om att göra ändringar i återhämtningsplanen eller om de ändringar i verksamheten som kreditinstitutet föreslår är otillräckliga för att bristerna eller hindren inte längre ska vara väsentliga. Om det fortfarande finns brister eller hinder men dessa är väsentliga ska dock planen godkännas. I första stycket beskrivs vilka åtgärder som får vidta mot ett kreditinstitut. De åtgärder som ägnade att komma till rätta med situationen och ska inte vara mer långtgående än vad som krävs. Till den typ av åtgärder som får förelägga ett kreditinstitut att vidta hör de åtgärder som räknas upp i artikel 6.6 i resolutions- direktivet nämligen att 1.reducera riskprofilen i institutet, även likviditetsrisken, 2.möjliggöra kapitaliseringsåtgärder i rätt tid, 3.se över institutets strategi och struktur, 4.vidta ändringar i finansieringsstrategin för att förstärka mot- ståndskraften i kärnaffärsområdena och de kritiska verksam- heterna, och 5.vidta förändringar i institutets styrningsstruktur. Av andra stycket framgår vilka åtgärder som får vidta mot ett moderföretag inom EES som inte är ett kredit- institut. Bestämmelserna behandlas i avsnitten 28.2.6 och 28.3.4. Paragrafen genomför artiklarna 8.1, 8.2 och 8.5 i resolutions- direktivet. Paragrafen behandlar, tillsammans med bestämmelserna i 9–11 §§, vad som gäller för överenskommelser mellan myndigheter om en koncernåterhämtningsplan som involverar kreditinstitut i olika länder inom EES. Av bestämmelsens första stycke framgår inom vilken tid de behöriga myndigheter som är berörda av en koncernåterhämtnings- plan ska försöka komma överens om och vad överenskommelsen om möjligt ska omfatta. En sådan överenskommelse ska föregås av samråd enligt andra stycket. Bestämmelsen är tillämplig både när är samordnande tillsynsmyndighet och när inspektionen ansvarar för tillsynen över något av dotterföretagen i gruppen. Myndigheterna kan enas om en eller flera av de frågor som räknas upp i första stycket. En överenskommelse som träffas är bindande för , se 11 §. ska också agera i enlighet med överenskommelsen, se tredje stycket. Om myndigheterna exempelvis har kommit överens om att en svensk bank ska upprätta en individuell återhämtningsplan ska fatta beslut om det och sedan utöva tillsyn över planen enligt bestämmelserna enligt 2 § första stycket. behöver inte träffa överenskommelsen med alla övriga berörda myndigheter. Om enbart några av myndig- heterna, inklusive den samordnande myndigheten, kan komma överens får dessa myndigheter fatta beslutet. Självfallet gäller ett sådant beslut i så fall bara de kreditinstitut som står under de relevanta myndigheternas tillsyn. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 28.3.4. Paragrafen genomför artiklarna 8.3 första stycket och 8.4 första stycket i resolutionsdirektivet. Paragrafen behandlar vad som gäller om myndigheterna inte kommer överens enligt 9 § (se även 11 §). Om då är samordnande myndighet ska den fatta beslut i de frågor som räknas upp i första stycket och i andra fall i de frågor som räknas upp i andra stycket. När den fattar beslutet ska den dock enligt tredje stycket beakta synpunkter och reservationer som har framförts av övriga berörda behöriga myndigheterna. Detta gäller – i överensstämmelse med direktivet – uttryckligen bara i de frågor som rör koncernåterhämtningsplaner. bör dock även i andra fall ta vederbörlig hänsyn till uppfattningar som redovisats av andra myndigheter. Enligt resolutionsdirektivet ska underrätta de övriga myndigheterna och moderföretaget och kreditinstitutet, om sitt beslut. Det sistnämnda följer av förvaltningslagen. Det förstnämnda av skyldigheten att samarbeta och utbyta information i 13 kap. 6 §. Ett sådant beslut som fattar med stöd av denna paragraf blir direkt bindande för det berörda företaget. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 28.3.4. Paragrafen genomför artiklarna 8.3 andra stycket och 8.4 andra stycket i resolutionsdirektivet. Av paragrafens första stycke framgår att om en behörig myndig- het har hänskjutit ärendet till inom tidsfristen, ska inspektionen skjuta upp sitt beslut och sedan fatta beslut i enlighet med Ebas beslut. Om inte har fattat beslut i saken inom en månad gäller dock det beslut fattar. Av paragrafens andra stycke framgår att får hänskjuta ett ärende till . Ebas bindande medling är begränsad till de frågor som anges i tredje stycket. Av det följer att inte får fatta beslut om andra får inte heller hänskjuta någon annan fråga till enligt andra stycket (se även 13 kap. 6 b §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 28.3.4. Paragrafen genomför artikel 8.6 i resolutionsdirektivet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 28.3.4. Paragrafen innehåller definitioner av ett par begrepp. Definitionen av finansiellt stöd anknyter till direktivets (artikel 19(5)(b)). Med finansiellt stöd avses således penninglån, utställande av garanti, ställande av säkerhet eller en kombination av dessa stödformer. Koncerninternt finansiellt stöd avser således sådant finansiellt stöd som utgår mellan två eller flera företag inom en och samma koncern. Paragrafen genomför artikel 19 i resolutionsdirektivet. Paragrafen behandlar vissa grundläggande krav gällande avtal om koncerninternt finansiellt stöd. Paragrafens bestämmelser återspeglar därmed artikel 19 i direktivet. I paragrafen anges vilka företag som kan vara parter till ett avtal om koncerninternt finansiellt såsom det avses i detta sammanhang. Ett avtal om koncerninternt finansiellt stöd får alltså ingås mellan å ena sidan ett moderinstitut, ett finansiellt holdingföretag, ett blandat finansiellt holdingföretag, ett holdingföretag eller ett moderholdingföretag med blandad verksamhet som är etablerade inom EES, och å den andra sidan ett dotterföretag till ett sådant företag som är etablerat i ett annat land inom eller utom EES. Vad gäller de omfattade företagens associationsform kan följande sägas. Lagen om bank- och finansieringsrörelse (LBF) omfattar banker vilka kan vara bankaktiebolag, medlemsbanker eller sparbanker (1 kap. 5 § 3 och 10 LBF), men även kreditmarknads- företag vilka bland annat kan vara sådana ekonomiska föreningar som fått tillstånd att bedriva finansieringsrörelse (1 kap. 5 § 10, 11 och 13 LBF). Kapitlets bestämmelser omfattar således bankaktiebolag, sparbanker, medlemsbanker samt sådana ekonomiska föreningar som fått tillstånd att driva finansieringsrörelse. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.3. Paragrafen genomför delar av artikel 20 i resolutionsdirektivet. Denna paragraf samt de därpå följande två paragraferna behand- lar processen för handläggning av ansökan om godkännande av ett avtal om finansiellt stöd. De motsvarande bestämmelserna återfinns i artikel 17 i direktivet. Det framgår av paragrafens första stycke att en ansökan ska göras till den samordnande tillsynsmyndigheten innan avtal om koncern- internt finansiellt stöd ingås. Av det andra stycket framgår att ansökan ska göras av moder- institutet i den koncern inom vilken avtalet om koncerninternt finansiellt stöd ingåtts, oavsett om detta företag är part till det aktuella avtalet. I sin egenskap av samordnande tillsynsmyndighet ska enligt tredje stycket vidarebefordra ansökan till de behöriga myndigheterna för varje avtalspart. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.4. Paragrafen genomför delar av artikel 20 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår vilka uppgifter som en ansökan enligt den föregående paragrafen ska innehålla. Ansökan ska innehålla uppgift om vilka företag som föreslås vara parter till avtalet, ansökan ska även innehålla texten till det föreslagna avtalet. Närmare föreskrifter om ansökans innehåll föreslås få meddelas av (se 20 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.4. Paragrafen genomför delar av artikel 20 i resolutionsdirektivet. Enligt paragrafens första stycke ska , för det fall den är samordnande tillsynsmyndighet, pröva frågan om koncerninternt finansiellt stöd ska utgå. Av det andra stycke framgår det att efter en prövning av de krav som uppställs i 7 § ska besluta att antingen godkänna eller underkänna det avtal som följer av ansökan enligt föregående paragraf. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.5. Paragrafen genomför artikel 23(1) i resolutionsdirektivet. Denna paragraf innehåller de villkor som gäller för godkännande av avtal om koncerninternt finansiellt stöd. Paragrafens första stycke innehåller villkor med avseende på själva det finansiella stödet. Ett grundläggande krav för att ett avtal om stöd ska godkännas är att det finns rimliga utsikter att det tillhandahållna stödet i betydande grad kan avhjälpa de finansiella svårigheter som finns i det mottagande företaget samt att det finansiella stödet därmed syftar till bevara eller återställa den finansiella stabiliteten i koncernen som helhet eller i något enskilt mottagande företag. Vidare får tillhandahållandet av stödet inte medföra ett hot mot den finansiella stabiliteten i ett eller flera länder inom EES. Vid sin bedömning enligt detta stycke bör även göra en prövning av stödets förenlighet med den så kallade försiktighetsregeln i 17 kap. 3 § 2 st. ABL. I paragrafens andra stycke uppställs ett antal krav gällande det givande företaget. Det första av dessa krav berör det givande före- tagets ledningsorgan. Vid implementeringen av direktivets bestäm- melser om avtal om koncerninternt finansiellt stöd anses termen ledningsorgan motsvara företagets styrelse. Det krävs inledningsvis att styrelsen för det givande företaget för beslutet om finansiellt stöd rimligen kan anta att ersättningen för stödet kommer att återbetalas samt, ifall det rör sig om ett lån, även själva kapitalbeloppet återbetalas. Samma sak gäller i förhållande till den skuld som uppkommer ifall det finansiella stödet består av en garanti eller annan slags säkerhet och den garantin eller säkerheten utnyttjas. Det företag som ger stödet ska stödet ges uppfylla de krav som kapitaltäckningsdirektivet ställer på kapitalbas och likviditet och övriga krav som ställs i artikel 104.2 i det direktivet, och ska fortsatt uppfylla dessa krav efter det att stödet har tillhandahållits. Detta inkluderar den nationella implementer- ingen av denna bestämmelse i svensk lag. Det stödgivande företaget ska också, stödet beviljas, och även efter den tidpunkt då stödet har effektuerats, uppfylla de krav som gäller för stora exponeringar och ska fortsatt uppfylla dessa krav efter det att stödet har tillhandahållits. Dessa regler återfinns främst i tillsyns- förordningen, men även i föreskrifter. Samt- liga de krav gällande stora exponeringar avseende det stödgivande företaget som vid tillfället för prövning följer av gällande rätt, ska således beaktas. möjlighet att bevilja undantag från de två sistnämnda kraven framgår av paragrafens tredje stycke. Tillhandahållandet av finansiellt stöd får inte heller medföra att likviditeten eller soliditeten i det företag som ger stödet äventyras. Slutligen får tillhandahållandet av stödet inte äventyra möjligheten till rekonstruktion av det givande företaget. Av direktivet framgår att Europeiska bankmyndigheten () ges i uppdrag att utfärda riktlinjer för att främja en enhetligare praxis för specificeringen av flertalet av dessa villkor. Mot den bakgrunden föreslås få möjlighet att utfärda föreskrifter gällande prövningen av dessa villkor (se 20 §). Av paragrafens tredje stycke framgår det att ska ha rätt att bevilja undantag från de krav som uppställs i andra stycket 4 och 5 dvs. kraven på det stödgivande företagets uppfyllelse av reglerna gällande kapitalbas, likviditet samt stora exponeringar. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.5. Paragrafen genomför artikel 22 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att ska vidare- befordra samtliga avtal om koncerninternt finansiellt stöd som den godkänt, inklusive ändringar av dessa, till resolutionsmyndigheten. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.5. Paragrafen genomför artikel 21 i resolutionsdirektivet. Paragraferna 9–13 innehåller regler gällande avtalsparternas godkännande av ett avtal om koncerninternt finansiellt stöd. De återspeglar således reglerna i artiklarna 21 och 24 i direktivet. Av förevarande bestämmelse framgår att de avtalsutkast som har godkänts av , eller av en utländsk samordnande tillsynsmyndighet, ska godkännas av bolagsstämman i respektive avtalspart. Av 8 kap. 4 § ABL följer att det är styrelsen som svarar för bolagets organisation och förvaltningen av bolagets angelägen- heter. Det följer vidare av 8 kap. 35 § samma lag att styrelsen tecknar bolagets firma. Redan av dessa bestämmelser torde det följa att styrelsen, enligt gällande rätt, har rätt att underteckna ett sådant avtal om finansiellt stöd som avses i artikel 19 i direktivet, med mindre en lagregel därigenom överträds. Att direktivet kräver att bolagsstämman ska bemyndiga styrelserna i såväl de givande som i de mottagande företagen att ge respektive ta emot stödet ifråga, utgör därmed ett ytterligare krav. Vid sin behandling av denna fråga bör de ordinarie reglerna om omröstning i 8 kap. 40 § ABL gälla. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.6. Paragrafen genomför artikel 21 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att bolagsstämmans beslut enligt 9 § ska innehålla ett bemyndigande för styrelsen att ingå själva avtalet om koncerninternt finansiellt stöd. Avtalet ska således ingås av styrel- sen efter bolagsstämmans bemyndigande. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.6. Paragrafen genomför artikel 24 i resolutionsdirektivet. I första stycket anges att det är styrelsen i det stödgivande företaget fattar beslut om det koncerninterna finansiella stödet i enlighet med bolagsstämmans bemyndigande enligt 9 §. I paragrafens andra stycke anges de uppgifter vilka ska framgå av styrelsens beslut. Styrelsebeslutet ska innehålla uppgift om det mottagande företaget eller de mottagande företagen. Styrelsen ska vidare motivera sitt beslut och uppge vilka uppgifter som beslutet grundats på och vilka överväganden som gjorts. I beslutet ska särskilt anges hur det finansiella stödet ifråga uppfyller de villkor som gäller för stödet enligt 7 §. föreslås få möjlighet att utfärda föreskrifter gällande det närmare innehållet i styrelsens beslut enligt denna paragraf (se 20 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.6. Paragrafen genomför artikel 24 i resolutionsdirektivet. Det mottagande företagets styrelse ska fatta beslut om att motta stödet. Det uppställs inga formkrav gällande detta beslut. Ett sådant beslut får dock inte fattas om styrelsen i det mottagande företaget inte fått ett bemyndigande från bolagsstämman i enlighet med 10 § ovan. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.6. Paragrafen genomför artikel 21 i resolutionsdirektivet. Styrelsen i varje företag som är part till ett avtal om koncern- internt finansiellt stöd ska rapportera till bolagsstämman om vilka åtgärder som styrelsen vidtagit med stöd av det bemynd- igande den fått enligt 9 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.6. Paragrafen genomför delar av artikel 25 i resolutionsdirektivet. Paragraferna 14–18 innehåller bestämmelser gällande rätt att invända mot ett avtal som redan godkänts. ges möjlighet att invända mot ett avtal innan det finansiella stödet betalas ut. Bestämmelserna speglar således artikel 25 i direktivet. Första stycket i denna paragraf stadgar en skyldighet för det givande företaget att göra en anmälan till samt till innan det koncerninterna finansiella stödet utgår. I det andra stycket behandlas fallet att inte även är behörig myndighet för det mottagande företaget. I sådant fall ska anmälan enligt första stycket också göras till den myndig- heten. Av paragrafens tredje stycke framgår att en anmälan enligt första stycket även ska göras till den samordnande tillsynsmyndigheten om denna myndighet inte är behörig myndighet för det givande eller mottagande företaget. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.7. Paragrafen genomför delar av artikel 25 i resolutionsdirektivet. Paragrafen innehåller bestämmelser gällande innehållet i den anmälan som avses i 13 §. Anmälan ska innehålla en detaljerad beskrivning av det avtal om koncerninternt finansiellt stöd som avses i anmälan. Till anmälan ska en kopia av det aktuella avtalet bifogas. Den närmare utformningen av en dylik anmälan föreslås bli reglerad i föreskrift beslutad av (se 20 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.7. Paragrafen genomför delar av artikel 25 i resolutionsdirektivet. Av paragrafen framgår att i sin egenskap av behörig myndighet för det givande företaget kan besluta att antingen förbjuda, begränsa eller godkänna det koncerninterna finansiella stödet enligt den anmälan som gjorts enligt 13 §. Till skillnad från vad som gäller enligt 3 § om ansökan om godkännande av ett avtal om koncerninternt finansiellt stöd, är det alltså den behöriga myndigheten för det givande företaget som har att ensam fatta beslut i frågan. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.8. Paragrafen genomför delar av artikel 25 i resolutionsdirektivet. Paragrafens första stycke stadgar en skyldighet för att efter det att den fattat sitt beslut anmäla detsamma till den samordnande tillsynsmyndigheten, den behöriga myndigheten för det mottagande företaget samt till . Av det andra stycket framgår att i sin egen- skap av antingen samordnande tillsynsmyndigheten för koncernen inom vilket stödet ska utgå, eller i sin egenskap av behörig myndighet för det mottagande företaget kan hänskjuta eventuella invändningar mot ett beslut av den behöriga myndigheten för det givande företaget till med begäran om bistånd enligt artikel 31 i förordning (EU) nr 1093/2010. Ett sådant hänskjutande ska ske från det att anmälan enligt 14 § gjorts till . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.8. Paragrafen genomför delar av artikel 25 i resolutionsdirektivet. Paragrafen innehåller en bestämmelse vilken innebär att om räknat från det att den mottog en fullständig anmälan enligt 13 §, inte har fattat ett beslut i frågan, har den därmed gått miste om sin invändningsrätt och det finansiella stödet får utgå i enlighet med villkoren i det avtal som följer av anmälan. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.8. Paragrafen genomför artikel 26 i resolutionsdirektivet. Paragrafen motsvarar artikel 26 i direktivet vilken stadgar en skyldighet för styrelsen i varje företag som ingått ett avtal om koncerninternt finansiellt stöd att offentliggöra viss information om avtalet. Av den ifrågavarande informationen ska det bland annat framgå att företaget ifråga ingått ett sådant avtal samt med vilka andra företag inom koncernen som avtalet ingåtts. Vidare ska en översiktlig beskrivning av avtalets innehåll offentliggöras. Av det andra stycket framgår att den offentliggjorda informa- tionen ska uppdateras minst en gång . Den närmare utformningen av detta offentliggörande föreslås bli reglerad i föreskrift beslutad av (se 20 §). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 27.4.9.