sou · H2B386 · 2014-12-19 00:00:00 — Det är bara i sådana brottmål där ett måls- ägandebiträde har förordnats redan från början och ett enskilt an- språk sedan avskilts som målsägandebiträdet kan bistå målsäganden 1993/94:26 s. 22. 1987/88:107 s. 26. 1989/90:158 s. 8. 1993/94:26 s. 22. Offentlig försvarare och målsägandebiträde med ett enskilt anspråk.60 I de fall där skadeståndsanspråket hand- läggs för sig redan från början eller i s.k. småmål har målsägande- biträdet inte behörighet att företräda målsäganden. Något nytt för- ordnande krävs inte för att målsägandebiträdet ska kunna bistå måls- äganden med det avskilda anspråket i tvistemålsdelen. Bestämmelser om målsägandebiträdets behörighet vid överklagande av dom finns i 1 och 3 §§ lagen om målsägandebiträde. Enligt bestämmelsen i 1 § sista stycket lagen om målsägande- biträde kan ett målsägandebiträde förordnas i högre rätt om åklag- aren eller den tilltalade överklagar i ansvarsdelen. Målsägandebiträde får alltså förordnas i hovrätt för mål som gäller ansvar, påföljd och skadestånd oavsett utgång i tingsrätten, dock inte om bara måls- äganden överklagat domen. Om åklagaren avstår från att föra målet vidare i ansvarsdelen och överklagande bara sker av frågan om skade- stånd, upphör målsägandebiträdets behörighet.61 Enligt § 3 sista stycket lagen om målsägandebiträde kan måls- ägandebiträdet bistå målsäganden med överklagande som sker endast i skadeståndsdelen. Möjligheten finns oavsett vem det är som över- klagat domen. Den gäller både för de fall där skadeståndstalan kumu- leras med brottmålet eller då en skadeståndstalan avskilts för att handläggas som tvistemål. Bestämmelsen tar sikte på de fall där ett målsägandebiträde redan är förordnat i lägre instans.62 6.4.5Förordnande och val av målsägandebiträde I 4 § lagen om målsägandebiträde finns bestämmelser om bl.a. för- ordnande av och behörighet för målsägandebiträde. När det gäller målsägandebiträdets kvalifikationer hänvisas i para- grafen till 26 § första stycket rättshjälpslagen som anger vilka som kan utses till rättshjälpsbiträde. Samma regler gäller för förordnande av målsägandebiträde. Utgångspunkten är att ett målsägandebiträde 1993/94:26 s. 26. 1987/88:107 s. 26 och 1993/94:26 s. 27 f. 62Se t.ex. rättsfallet NJA 1999 s. 781. Offentlig försvarare och målsägandebiträde ska vara advokat eller biträdande jurist. Det är dock möjligt att för- ordna även annan lämplig person. Några formella krav ställs inte på målsägandebiträdets behörighet men uppdragen ska enligt lagstift- aren tilldelas dem som uppfyller högt ställda krav på juridisk kompe- tens och personlig lämplighet.63 I rättshjälpslagens bestämmelser ställs dock ett allmänt krav på lämplighet för rättshjälpsbiträden. Fjärde stycket i 4 § rättshjälpslagen hänvisar till regler om behörighet för rättegångsombud och rättegångsbiträde, dvs. 12 kap. 22 § RB som hänvisar till 12 kap. 2–5 §§ RB och 6 § andra stycket RB. Reglerna gäller rättegångsombuds lämplighet, redbarhet och skicklighet. Hänvisningen till reg- ler om rättegångsbiträde betyder bl.a. att ett målsägandebiträde kan avvisas av rätten om hon eller han visat oredlighet, oskicklighet eller oförstånd. En begäran om målsägandebiträde kan göras formlöst. Den van- ligaste situationen är att en framställning görs av åklagaren för måls- ägandens räkning. Åklagaren är enligt 23 kap. 5 § RB skyldig att vidarebefordra en begäran om målsägandebiträde. Om det av annan anledning finns skäl att förordna målsägandebiträde ska förunder- sökningsledaren göra en anmälan om det till domstolen. I övrigt finns ingen ledning i lag eller förarbeten om hur och när en fram- ställning om målsägandebiträde ska göras. I ett beslut från Justitie- ombudsmannen (JO), 4547-2002, uttalade dock JO att åklagaren inte kan avvakta med att till rätten vidarebefordra en framställan om målsägandebiträde av det skälet att utredningen är i ett initialt skede. Åklagaren kan däremot bifoga sina synpunkter på frågan om ett biträde bör förordnas. Som tidigare angetts (avsnitt 6.2.4) togs, vid en reform , en begränsning bort som innebar att den som föreslagits till offent- lig försvarare av den misstänkte inte skulle förordnas, om det med- förde avsevärt ökade kostnader. Reformen omfattade även måls- ägandebiträden och rättshjälpsbiträden.64 På samma sätt som för offentliga försvarare gäller alltså att om den person som en måls- ägande föreslår som målsägandebiträde är behörig för uppdraget får domstolen avvika från förslaget bara om det finns särskilda skäl 1987/88:107 s. 28. 2008/09:232 s. 19. Offentlig försvarare och målsägandebiträde mot ett förordnande av den som föreslagits.65 Begränsningen av rätten till ersättning av allmänna medel för merkostnader på grund av att biträdet har sin verksamhet på avlägsen ort och möjligheten för den enskilde att få förhandsbesked i frågan om ersättningen får avse sådana merkostnader gäller även för målsägandebiträden. Möjligheterna att föra särskild talan mot rättens beslut angående ett förordnande av målsägandebiträde framgår av 49 kap. 5 § första stycket punkterna 4, 5 och 7 RB. 6.4.6Byte, entledigande och substitution av målsägandebiträde I 4 § lagen om målsägandebiträde regleras frågan om byte, entledig- ande och substitution av målsägandebiträde. Paragrafen hänvisar, såvitt gäller byte och substitution, till 26 § andra och tredje styckena rättshjälpslagen (1996:1619). Enligt 26 § andra stycket rättshjälpslagen får byte av biträde ske efter särskilt tillstånd och bara om det finns särskilda skäl. Om byte av biträde har skett en gång, får nytt byte ske endast om det finns synnerliga skäl. Möjligheten att byta rättshjälpsbiträde infördes 1979. Byte av biträde hade dock redan tidigare tillåtits enligt praxis. Vid införandet av den nya bestämmelsen i rättshjälpslagen anfördes att tidigare restriktiv praxis borde bibehållas av kostnads- skäl, att prövningen om förutsättningarna för byte var uppfyllda måste ske med noggrannhet samt att det åligger den som begär byte att visa att det föreligger skäl för detta.66 Byte av målsägandebiträde kräver särskilt tillstånd av domstolen och målsäganden måste kunna redovisa särskilda skäl för ett byte. En helhetsbedömning ska alltid göras av omständigheterna i det enskilda fallet.67 Om det uppstått djupgående motsättningar mellan klient och ombud bör detta tillmätas stor betydelse men även or- saken till motsättningarna bör beaktas och denna förutsättning bör inte ensam vara tillräcklig för att byte ska medges.68 Har mot- 2008/09:232 s. 31. 1978/79:90 s. 175 f. 1996/97:9 s. 154 f. 1996/97:9 s. 154 f. Offentlig försvarare och målsägandebiträde sättningarna uppstått på grund av skäl som kan hänföras till måls- äganden ska ett byte inte nödvändigtvis medges.69 Skälen mot ett biträdesbyte väger också tyngre ju mer kostnaderna därigenom skulle öka.70 Vid prövningen av om ett byte av biträde ska tillåtas ska be- aktas den tid biträdet dittills har lagt ned i ärendet och den tid den fortsatta handläggningen kan förväntas ta.71 Mot detta får dock ställas att tidsåtgången kan bli längre om det finns motsättningar mellan biträde och huvudman. Har byte skett en gång måste skälen för att ytterligare ett byte ska tillåtas vara mycket starka. För att markera detta krävs synner- liga skäl för biträdesbyte mer än en gång. Kravet på synnerliga skäl innebär att det för att ett ytterligare byte ska medges det måste vara närmast omöjligt för biträdet att fullgöra sin uppgift. Det kan t.ex. vara fråga om att biträdet insjuknat, att en jävsituation har uppstått eller att mycket djupgående motsättningar har uppstått mellan den rättssökande och biträdet, vilka den rättssökande inte kan lastas för. Som redan angetts ska en helhetsbedömning av situationen göras där både motsättningarna och orsakerna till dessa ska beaktas. Enligt 26 § tredje stycket rättshjälpslagen får ett rättshjälpsbiträde sätta en advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå i sitt ställe (substitution) om det inte medför en beaktansvärd ökning av kostnaderna. I övrigt får substitution endast ske efter särskilt till- stånd. Den som sätter annan i sitt ställe upphör inte att vara rätts- hjälpsbiträde åt den rättssökande. Substitution är avsedd att använ- das vid kortare förhinder, t.ex. under en kortare tids sjukdom.72 När det är fråga om mera långvariga eller permanenta förhinder bör ett biträdesbyte ske.73 Om det beslutats om substitution ska det framgå av kostnadsräkningen (se 20 § sista stycket rättshjälpsförord- ningen [1997:404]). I 4 § tredje stycket lagen om målsägandebiträde anges att måls- ägandebiträdet ska entledigas, om det är påkallat med hänsyn till förhållandena i målet eller om det annars finns skäl för det. 1996/97:9 s. 154 f. 1996/97:9 s. 57. 71Se RH 128:83. 72Se Renfors m.fl., Rättshjälpslagen och annan lagstiftning om rättsligt bistånd – en kommentar, tredje upplagan, s. 139. 73Se Renfors m.fl., Rättshjälpslagen och annan lagstiftning om rättsligt bistånd – en kommentar, tredje upplagan, s. 139. Offentlig försvarare och målsägandebiträde målsägandebiträde ska t.ex. kunna entledigas om åklagaren lägger ner åtalet i en viss del, om det visar sig att målsäganden inte ska höras eller om ett överklagande endast görs beträffande viss del av målet.74 Vidare kan ett målsägandebiträde entledigas om ett brott får en ny brottsrubricering och det inte längre existerar sådana för- hållanden som kan motivera målsägandebiträde enligt den nya brotts- rubriceringen.75 I övrigt ska biträdet entledigas om det finns skäl för det. Regeln ger bl.a. möjlighet till entledigande om biträdet missköter sitt uppdrag.76 6.4.7Brottsförebyggande rådets rapport om målsägandebiträden gav regeringen i uppdrag åt () att analysera förordnanden om och ersättning till måls- ägandebiträden. I uppdraget ingick även att studera hur lagstift- ningen användes och hur ofta och vid vilka typer av brott målsägandebiträden förordnandes. Vid sin redovisning77 av uppdragets frågor konstaterade BRÅ att den övergripande bilden är att brottstyperna i de ärenden där målsägandebiträde förordnas i stort är desamma oavsett om det rör sig om ett eller flera brott. Om man i stället ser till hur vanligt det är att målsäganden har ett biträde i fall där det anmälda brottet leder till rättegång blir bilden en annan. Den skattning BRÅ har gjort talar för att de flesta måls- ägande i rättegångar som rör sexualbrott har ett målsägandebiträde. Två tredjedelar har målsägandebiträde när det gäller brott mot frid och frihet och nästan hälften av målsägandena har målsägande- biträde när åtalet rör våldsbrott. BRÅ angav vidare att de inte kunnat få in statistiska uppgifter om i vilken utsträckning begäran om målsägandebiträden avslås men att mycket tyder på att det inte är särskilt vanligt med avslag. Av rapporten framgår vidare att i prak- tiken har utvecklingen blivit så att i de fall där en målsägande med målsägandebiträde har skadeståndsanspråk så är det denne som för 1987/88:107 s. 39. 1987/88:107 s. 40. 1987/88:107 s. 40. 77Rapport 2009:4, Målsägandebiträde, . Offentlig försvarare och målsägandebiträde talan om skadestånd, trots att det är åklagaren som har den formella skyldigheten att föra talan om skadestånd. 6.5Statens kostnader för målsägandebiträde Kostnader för målsägandebiträden utgör den näst största posten i anslaget för rättsliga biträden. Kostnaden för målsägandebiträden uppgick till . Det är en ökning med eller . Beträffande målsägandebiträden och kostnadsutvecklingen för dessa anger att utgifterna uppgick till , vilket är en ökning med eller jämfört med . anger vidare att antalet förordnanden har minskat med . Den debiterade tiden per förordnande har ökat jäm- fört med med . Prognosen över utfallet för målsägandebiträden för blir enligt beräkningar och för perioden –2017 , respektive 301 mil- joner kronor exklusive framtida ökning av timkostnadsnormen. Som framgått av avsnitt 3.5 har den procentuella ökningen, så- vitt gäller kostnaderna för målsägandebiträde i tingsrätt, varit större än antalet avgjorda brottmål . Ökningstakten har varit kraftig och relativt stabil och den måste i vart fall delvis förklaras av den ökande andelen mål där målsägandebiträde förordnats. Utvecklingen i hovrätt följer, i stort, samma linjer som utvecklingen vid tingsrätt. Offentlig försvarare och målsägandebiträde 6.6.1Rätten till offentlig försvarare Bedömning: Bestämmelserna om i vilka fall som en offentlig försvarare ska förordnas är väl avvägda. Några ändringar föreslås därför inte. Kostnadsökningen och dess orsaker Vårt uppdrag är att överväga vilka åtgärder som kan vidtas och som kan få en kostnadsdämpande effekt på anslaget för rättsliga bi- träden. I uppdraget ingår att se över om det i någon mån är befogat att begränsa rätten till offentlig försvarare för vissa fall. Av den statistik vi inhämtat (se avsnitt 3.5) framgår att antalet avgjorda brottmål vid tingsrätterna –2013 har ökat från drygt 57 300 mål till drygt 75 200 mål. Antalet offentliga försvarare som förekommit i dessa mål har ökat från cirka 44 600 till cirka 56 300. Antalet tilltalade har ökat från cirka 59 000 till cirka 65 500. Andelen avgjorda brottmål där en eller flera offentliga försvarare förordnats har legat stabilt kring . Det indexerade årliga kostnadsutfallet avseende offentlig försvarare har ökat från till , eller , –2012. minskade kostnaderna något för offentliga försvarare. Utvecklingen av kostnaderna för offentligt försvar följer utveck- lingen av antalet avgjorda brottmål tämligen väl fram . Därefter, eller –2012, har den procentuella ökningen av kostnaderna för offentligt försvar ökat för att i stort sett plana ut, medan antalet avgjorda brottmål stannat av och minskat något jämfört med . Antalet avgjorda brottmål i hovrätt har –2013 ökat från knappt 8 700 mål till drygt 9 200 mål. Antalet offentliga försvarare som förekommit i dessa mål har ökat från cirka 7 300 till cirka 9 000. Offentlig försvarare och målsägandebiträde –2013 har andelen mål där försvarare förord- nats, utom , legat mellan . har andelen stabiliserats kring . Det indexerade årliga kostnadsutfallet avseende offentlig försvarare har ökat från till , eller med 31 pro- cent, –2013. Utvecklingen i hovrätt följer alltså i stort samma linjer som utvecklingen vid tingsrätt. Kostnaderna för offentliga försvarare följer, med undantag , målutvecklingen men på en något högre nivå. Liksom vid tingsrätt har kostnaderna för offentliga försvarare i hovrätt stigit i förhållande till målutvecklingen . Samhällets kostnader för offentliga försvarare är alltså betydande och har ökat kraftigt . Den kraftiga kostnadsökningen kan antas ha flera orsaker. An- talet inkomna mål till domstolarna har ökat. Målen har ändrat karaktär. De har i många fall blivit mer omfattande och komplexa. Detta bekräftas av samtliga de aktörer vi talat med. Ny teknik har gett upphov till nya måltyper. Den tekniska utvecklingen har skapat nya brottsarenor för t.ex. bedrägeri, utpressning, barnpornografi- brott och ofredande. Framför allt har det skett en påtaglig ökning av antal bedrägeribrott (inklusive internetbedrägerier), vilket ger större och mer komplicerade utredningar, ofta med många tilltalade och målsägande. Förundersökningarna är i dessa fall generellt mer komplexa och tidskrävande med avlyssning, tömning av mobilmaster m.m. och det krävs ofta internationellt samarbete. Även utred- ningen och inläsningen i dessa fall tenderar att bli längre och mer komplex. Vidare visar statistiken att fler mål än tidigare är familjerela- terade. Sådana mål, t.ex. mål om grov kvinnofridskränkning, tar ofta längre förhandlingstid. Ökningen av antal familjerelaterade mål påverkar antalet offentliga försvarare och målsägandebiträden. Brott mot person är ofta förnekade och det är vanligt med omfattande muntlig bevisning, vilket gör att målen generellt är relativt resurs- krävande. Ytterligare en förklaring till att mål tar kan vara att det är vanligt med förening av åtal eller mål och att antal mål med tolkar har ökat. Detta bidrar till längre huvudförhandlingar med en natur- lig fördyring som följd. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Av den statistik vi inhämtat framgår att de så kallade förturs- målen, dvs. mål med minderåriga (under ) eller häktade ökat . Detta är en typ av mål där det som regel ska förordnas offentlig försvarare. Målutvecklingen är till stor del en följd av satsningar som gjorts på rättsväsendet. Fler brott anmäls och utreds. Antalet anmälda brott har närmast fördubblats.78 –2013 har antalet inkomna brottsmisstankar till ökat som antalet brottsmisstankar med åtals- beslut ökat med 11 procent.79 Som en jämförelse med ökningen på anslaget för rättsliga biträden kan nämnas att polis och åklagare (2006–2014) fått anslagsökningar med 34 respek- tive . Därutöver har särskilda satsningar har gjorts på att bekämpa den organiserade brottsligheten. Fler och mer omfattande och komplexa brottmål ställer naturligtvis krav på ökade försvarar- insatser. Statistiken visar en rejäl ökning av antalet mål och antalet för- handlingstimmar. Det skedde en kraftig ökning av förhandlings- tiden mellan åren 2011–2013.80 Fler åtal och mer omfattande åtal ger ett utslag på kostnadssidan som i sig inte är förvånande. Belast- ningen på anslaget för rättsliga biträden stämmer väl med ökningen av förhandlingstid. Av statistiken kan utläsas att antalet stora mål ökat, även om de fortfarande utgör en mindre del i förhållande till det totala antalet mål. fanns tio mål där kostnaderna för försvarararvodet uppgick till eller mer. Kostnaderna för dessa tio mål tillsammans uppgick till . uppgick kost- naderna för sådana mål till och till . Dessa mål svarar alltså för en relativt stor del av försvararkostnaderna på anslaget. Som exempel kan nämnas att ett enstaka mål i sammanlagt kostade cirka 71 miljoner kr.81 Ett annat stort och uppmärksammat mål kostade i tingsrätt.82 I hovrätten till- 78Se Den framtida verksamhetvolymen i rättskedjan – Centrala prognoser för perioden – 2017, en rapport från m.fl. 79Se Den framtida verksamhetvolymen i rättskedjan – Centrala prognoser för , en rapport från m.fl. 80Se bilaga 3 till betänkandet. 81Södertälje tingsrätts dom , mål nr B 2376-12 och B 3128-10. 82Stockholms tingsrätts dom , mål nr B 9799-10. Offentlig försvarare och målsägandebiträde kom cirka 2783 respektive för dessa båda mål. Samtliga angivna kostnader avser kostnader för offentliga för- svarare. Utvecklingen av antalet stora mål redovisas i följande tabell. Stati- stiken avser brottmål med en huvudförhandlingstid i tingsrätt och hovrätt.85 Utvecklingen av antalet stora mål går alltså stadigt uppåt, både såvitt avser antalet mål som huvudförhandlingstiden. Många tilltalade/parter i samma mål innebär stora mål med många försvarare inblandade. Samtliga försvarare är av förklarliga skäl inte lika aktiva vid varje förhandlingstillfälle men kostar ändå pengar. Det kan ur kostnadssynpunkt ses som ineffektivt att skapa stora mål. Regeringen har i proposition 2013/14:170, Åtgärder för att hantera stora brottmål och inställda förhandlingar, efter förslag från (SOU 2013:17), lagt förslag som innebär att mål ska kunna särskiljas på ett enklare sätt. Förslagen till änd- ringar är antagna och trädde i kraft . Ökningen av kostnaden för offentliga försvarare är en ofrån- komlig följd av bekämpandet av den organiserade brottsligheten. Organiserad brottslighet innebär fler inblandade vilket i sin tur med- för fler och större mål och längre förhandlingstid. Sådana mål drar, av förklarliga skäl, högre kostnader vilket får accepteras om man vill bekämpa denna typ av samhällsfarlig brottslighet. har gett ut en lägesbild över organiserad brottslighet. Av de senaste årens rapporter fram- går att individer i kriminella nätverk vanligtvis är multikriminella och att brottsligheten spänner över en rad olika områden, allt från enklare vinningsbrott till mer avancerad it-relaterad och ekonomisk brottslighet. har polisen särskilt noterat det ökande 83Svea hovrätts dom , mål nr 8076-13. 84Svea hovrätts dom , mål nr 2856-13. 85Uppgifter erhållna från . Offentlig försvarare och målsägandebiträde inslaget av it-relaterad brottslighet, bl.a. bedrägeri, liksom använd- ande av företag i brottslig verksamhet, bl.a. penningtvätt och bidrags- brott. Detta innebär ofta komplicerade och tidskrävande utredningar vilket spär på kostnaderna. Folkökningen kan förklara en del av kostnadsökningen på an- slaget. befolkning har ökat med eller med cirka 800 000 personer . Det är rimligt att tro att detta får genomslag även på utnyttjandet av rättsväsendets resurser. Häktningstiderna har blivit längre. Restriktionerna har ökat.86 Likaså har belastningen på () ökat betydligt, vilket kan ha betydelse för häktningstiderna. Längre häktningstider och restriktioner leder till att den enskilde har ett större behov av kontakter med sin försvarare än vad som annars är fallet. Dessa förhållanden får naturligtvis genomslag på kostnaderna för offentlig försvarare. Från advokathåll har nämnts att kostnaden för tidsspillan har ökat, bl.a. för att häktena har koncentrerats till färre orter. För- svararna får åka längre för att sammanträffa med sin klient. I en del större utredningar med flera häktade förekommer också s.k. häktes- spridning, dvs. att de misstänkta av utredningsskäl placeras på olika häkten, vilket medför att försvararna får åka långt för att träffa sina klienter. Det har också blivit vanligare, främst i större mål, med försvarare från annan ort för att det råder brist på advokater på domstolsorten. Det sagda gäller inte för , eller men kan i övriga landet vara ett problem. Även sådana fak- torer kan få genomslag på anslaget. Kostnadsökningen för offentliga försvarare har alltså orsaker som kan ses som ofrånkomliga konekvenser av brottsutvecklingen och andra omständigheter som inte är hänförliga till regelverket. Ett grundläggande mål är att rättsväsendets resurser ska använ- das där de bäst behövs. Syftet med offentliga försvarare är att skapa en garanti för att en misstänkt som inte själv har skaffat en för- svarare inte lämnas utan möjlighet till juridisk hjälp när sådan hjälp behövs. Rätten till en offentlig försvarare är en viktig del i den miss- tänktes grundläggande rättsskydd. Enligt våra direktiv är en utgångs- punkt att rätten till offentlig försvarare i de flesta fall är nödvändig för att säkerställa att rättegången blir rättssäker och effektiv men 86 Se årsredovisning 2013. Offentlig försvarare och målsägandebiträde att det inte kan uteslutas att det skulle kunna förekomma att dagens regler ger rätt till offentlig försvarare i fall där detta inte är befogat på samma sätt. Kännetecknande för en rättsstat är bl.a. att ingen ska kunna fällas till ansvar för brott utan att ha fått bemöta de anklagelser som riktas mot honom eller henne. Rättigheten måste ha ett reellt inne- håll. En tilltalads egna insikter om sådant som kan ha betydelse för det egna försvaret kan ofta vara knapphändiga. Därför bör man kunna kräva att samhället tillgodoser behovet av juridiskt bistånd. Dessa grundläggande principer präglar syn på rätten till offentlig försvarare. De kommer också till uttryck i olika internationella instrument till vilka anslutit sig, t.ex. . Dessa instrument ställer vissa grundläggande krav på när försvarare ska förordnas, vilka ska beaktas. Som framgått skärptes förutsättningarna för förordnande av offentlig försvarare . Syftet var att återföra praxis till vad som ursprungligen avsetts gälla beträffande rätten till offentlig försvarare. Förutsättningarna gjordes mer preci- serade. Tillämpningen av bestämmelserna om offentlig försvarare En naturlig fråga som inställer sig är om någon del av de ökade kostnaderna för offentlig försvarare kan bero på att domstolarna är för generösa i sin tillämpning av bestämmelserna. För att de som behöver offentlig försvarare ska kunna få det är det givetvis viktigt att domstolarna, som utser offentliga försvarare, gör en noggrann behovsprövning i det enskilda fallet.