sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — a)Tillräckliga kunskaper om de vetenskaper som medicinen bygger på och god insikt i vetenskapliga metoder inklusive principerna för bedömning av biologiska funktioner, utvärdering av vetenskapligt vedertagna fakta och analys av data. b)Tillräckliga kunskaper om friska och sjuka människors anatomi, funktioner och beteende samt sambandet mellan människans hälso tillstånd och hennes fysiska och sociala miljö. c)Tillräckliga kunskaper om kliniska ämnen och behandlingar, som ger en sammanhängande bild av psykiska och fysiska sjukdomar och medicin sedd ur förebyggande, diagnostisk och terapeutisk synvinkel samt människans fortplantning. d)Lämplig klinisk erfarenhet på sjukhus under lämplig handledning. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 43 För tillträde till specialistläkarutbildning ska krävas ett fullgjort program för medicinsk grundutbildning med godkända resultat enligt artikel 24.2, där den studerande har förvärvat nödvändiga baskunskaper i medicin. Specialistläkarutbildningen skall omfatta teoretisk och praktisk ut bildning vid universitet, universitetssjukhus eller i förekommande fall annan vårdinrättning som godkänts av behöriga myndigheter eller organ i detta syfte. Medlemsstaterna skall se till att utbildningstiden för sådan specialistlä karutbildning som avses i punkt 5.1.3 i bilaga V inte är kortare än vad som avses i den punkten. Utbildningen skall ske under kontroll av behöriga myndigheter eller organ. Den förutsätter personlig medverkan och ansvarstagande av den blivande specialistläkaren i verksamheten på avdelningen i fråga. Utbildningen skall ske på heltid vid särskilda inrättningar som erkänts av de behöriga myndigheterna. Den förutsätter medverkan i all medicinsk verksamhet på den avdelning där utbildningen äger rum, inklusive jourtjänstgöring, så att den blivande specialistläkaren ägnar all sin yrkesverksamhet åt denna praktiska och teoretiska utbildning under hela arbetsveckan och på de villkor som fastställs av de behöriga myndigheterna. Dessa tjänster skall följaktligen avlönas med lämpligt belopp. Medlemsstaterna får i sin nationella lagstiftning fastställa partiella befrielser från vissa moment i specialistläkarutbildningen, vilka förteck nas i punkt 5.1.3 i bilaga V, som ska tillämpas från fall till fall, förutsatt att dessa moment i utbildningen redan har fullgjorts under ett annat specialistutbildningsprogram som förtecknas i punkt 5.1.3 i bilaga V, för vilket yrkesutövaren redan har erhållit den tidigare specialistkvalifi kationen i en medlemsstat. Medlemsstaterna ska se till att de beviljade befrielserna inte motsvarar mer än halva minimilängden på specialistlä karutbildningen i fråga. Medlemsstaterna ska anmäla den berörda nationella lagstiftningen till kommissionen och de övriga medlemsstaterna för alla sådana partiella befrielser. För att medlemsstaterna skall utfärda bevis på formella kvalifika tioner för specialistläkare krävs bevis på formella kvalifikationer som avser medicinsk grundutbildning enligt punkt 5.1.1 i bilaga V. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i en lighet med artikel 57c om anpassning av de minimilängder på utbild ningen som avses i punkt 5.1.3 i bilaga V, till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 44 De bevis på formella kvalifikationer som specialistläkare som avses i artikel 21 har utfärdats av de behöriga myndigheter eller organ som avses i punkt 5.1.2 i bilaga V och motsvarar för specialistutbildningen i fråga de aktuella benämningar som tillämpas i de olika medlemssta terna och som framgår av punkt 5.1.3 i bilaga V. För att vederbörligen beakta ändringar i nationell lagstiftning och i syfte att uppdatera detta direktiv ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 57c om tillägg av nya medi cinska specialiseringar i punkt 5.1.3 i bilaga V, förutsatt att dessa är gemensamma för minst två femtedelar av medlemsstaterna. Förvärvade rättigheter för läkare med specialistutbildning 1.Av de läkare med specialistutbildning vars specialistutbildning på deltid reglerades av de lagar och andra författningar som gällde och som påbörjade sin specialistutbildning kan den mottagande medlemsstaten kräva att deras bevis på formella kvalifikationer skall åtföljas av intyg som visar att de faktiskt och legalt har utövat verksamheten under i följd som föregår utfärdandet av intyget. Varje medlemsstat skall erkänna de bevis på formella kvalifikatio ner för specialistläkare som utfärdats i för läkare som har full gjort en specialistutbildning före , även om denna inte motsvarar minimikraven för den utbildning som avses i artikel 25, om bevis på formella kvalifikationer åtföljs av ett intyg utfärdat av de behöriga spanska myndigheterna, av vilket det framgår att personen i fråga har blivit godkänd i det prov gällande särskild yrkeskompetens som anordnats inom ramen för de extraordinära regulariseringsåtgär derna i den kungliga förordningen 1497/99 i syfte att fastställa att denne har kunskapsnivå och kompetens likvärdig med de läkare som innehar sådant bevis på formella kvalifikationer för specialistläkare som för del framgår av punkterna 5.1.2 och 5.1.3 i bilaga V. Medlemsstaterna ska erkänna benämningar på specialistutbild ningar som utfärdas i och anges i punkterna 5.1.2 och 5.1.3 i bilaga V för läkare som påbörjade sin specialistutbildning efter och före , trots att den berörda utbildningen inte uppfyller alla utbildningskrav som fastställs i artikel 25, om de åtföljs av ett intyg som utfärdats av de behöriga italienska myn digheterna och som uppger att den berörda läkaren faktiskt och legalt har varit verksam i som specialistläkare inom det berörda special området under i följd som föregick utfär dandet av intyget. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 45 Varje medlemsstat som har upphävt lagar och andra författningar om utfärdande av bevis på formella kvalifikationer som specialistläkare enligt punkterna 5.1.2 och 5.1.3 i bilaga V och som har vidtagit åtgärder rörande förvärvade rättigheter till förmån för sina medborgare skall tillerkänna medborgarna i de övriga medlemsstaterna rätten att utnyttja samma åtgärder, om dessa bevis på formella kvalifikationer har utfärdats före det datum då den mottagande medlemsstaten upphörde att utfärda sådana bevis för den berörda specialistutbildningen. De tidpunkter då bestämmelserna upphävdes anges i punkt 5.1.3 i bilaga V. För tillträde till särskild allmänläkarutbildning ska krävas ett full gjort program för medicinsk grundutbildning med godkända resultat enligt artikel 24.2 där den studerande har förvärvat nödvändiga baskun skaper i medicin. Den särskilda allmänläkarutbildning för vilken bevis på formella kvalifikationer utfärdas före skall omfatta studier på heltid. Bevis på formella kvalifikationer som utfärdas efter detta datum skall omfatta studier på heltid. När den utbildning som avses i artikel 24 omfattar praktiktjänstgöring vid ett godkänt sjukhus med utrustning och avdelningar för allmänmedi cin, hos en godkänd allmänpraktiserande läkare eller vid en godkänd vårdcentral för primärvård, får denna praktik inräknas, dock högst , i den utbildningstid som avses i första stycket för bevis på formella kvalifikationer som utfärdas . Den möjlighet som avses i andra stycket skall stå öppen bara för de medlemsstater där utbildningstiden för den särskilda allmänläkarutbild ningen var . Den särskilda allmänläkarutbildningen skall ske på heltid under tillsyn av de behöriga myndigheterna eller organen. Den skall snarare vara praktisk än teoretisk. Den praktiska utbildningen skall förmedlas dels under minst sex må nader vid ett godkänt sjukhus med utrustning och avdelningar för all mänmedicin, dels hos godkänd allmänprakti serande läkare eller vid godkänd vårdcentral för primärvård. Den praktiska utbildningen skall genomföras tillsammans med andra vårdinrättningar för allmänmedicin. Utan att de minimiperioder som nämns i andra stycket påverkas får den praktiska utbildningen dock ges vid andra godkända vårdinrättningar för allmänmedicin. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 46 Utbildningen förutsätter samma personliga medverkan och ansvars tagande hos den blivande specialistläkaren i yrkesverksamheten som hos dem han arbetar tillsammans med. 4.För att medlemsstaterna skall utfärda bevis på formella kvalifika tioner för särskild utbildning i allmänmedicin krävs bevis på formella kvalifikationer som avser medicinsk grundutbildning enligt punkt 5.1.1 i bilaga V. 5.Medlemsstaterna får utfärda de bevis på formella kvalifikationer som avses i punkt 5.1.4 i bilaga V till en läkare som inte har fullgjort utbildningen enligt denna artikel men som har avslutat en annan kom pletterande utbildning för vilken de behöriga myndigheterna i en med lemsstat har utfärdat bevis på formella kvalifikationer. De får emellertid bara utfärda bevis på formella kvalifikationer om detta gäller en kun skapsnivå som motsvarar den utbildning som föreskrivs i denna artikel. Medlemsstaterna skall avgöra bland annat i vilken mån den komplette rande utbildning och den yrkeserfarenhet som sökanden redan har kan beaktas i stället för den utbildning som föreskrivs i denna artikel. Medlemsstaterna får bara utfärda bevis på formella kvalifikationer enligt punkt 5.1.4 i bilaga V om sökanden har skaffat minst sex månaders erfarenhet i allmänmedicin hos en allmänpraktiserande läkare eller på en vårdinrättning för primärvård enligt punkt 3 i den här artikeln. Yrkesutövning som allmänpraktiserande läkare Med förbehåll för bestämmelserna om förvärvade rättigheter skall varje medlemsstat för yrkesutövningen som allmänpraktiserande läkare inom ramen för medlemsstatens socialförsäkringssystem kräva bevis på for mella kvalifikationer enligt punkt 5.1.4 i bilaga V. Medlemsstaterna kan från detta villkor undanta dem som genomgår särskild utbildning i allmänmedicin. Förvärvade rättigheter för allmänpraktiserande läkare Varje medlemsstat skall fastställa de förvärvade rättigheterna. Som förvärvad rättighet skall dock betraktas rätten att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för det nationella socialförsäk ringssystemet, utan det bevis på formella kvalifikationer som föreskrivs i punkt 5.1.4 i bilaga V, om läkaren åtnjuter denna rättighet vid det referensdatum som avses i den punkten i kraft av de på läkaryrket till lämpliga bestämmelser som ger tillträde till yrkesverksamhet som läkare med grundutbildning och om han är etablerad i medlemsstaten med stöd av artikel 21 eller 23. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 47 De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall på begäran utfärda ett intyg av vilket framgår att läkaren har rätt att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för det nationella socialförsäk ringssystemet, utan det bevis på formella kvalifikationer som föreskrivs i punkt 5.1.4 i bilaga V, om läkaren åtnjuter förvärvade rättigheter enligt första stycket. Varje medlemsstat skall erkänna de intyg som avses i punkt 1 andra stycket vilka de övriga medlemsstaterna utfärdat till medborgare i medlemsstaterna och ge dessa intyg samma verkan på sitt territorium som de bevis på formella kvalifikationer som medlemsstaten själv ut färdar och som ger rätt att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inom ramen för det egna socialförsäkringssystemet. A v s n i t t 3 S j u k s k ö t e r s k a m e d a n s v a r f ö r a l l m ä n h ä l s o - o c h s j u k v å r d Utbildning till sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård För att bli antagen till utbildning till sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård ska det antingen krävas a)allmän skolutbildning styrkt genom examens-, utbildnings- eller annat behörighetsbevis utfärdat av de behöriga myndigheterna eller organen i en medlemsstat eller genom intyg på godkänt inträ desprov som ger behörighet till universitet eller högskolor med en erkänd likvärdig nivå, eller b)allmän skolutbildning styrkt genom examens-, utbild nings- eller annat behörighetsbevis utfärdat av de behöriga myndig heterna eller organen i en medlemsstat eller bevis på godkänt inträ desprov på motsvarande nivå som ger behörighet till en yrkesskola eller ett yrkesutbildningsprogram för sjuksköterskor. Utbildningen till sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård skall ske på heltid och skall omfatta minst den utbildningsplan som anges i punkt 5.2.1 i bilaga V. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 57c om ändring av förteckningen i punkt 5.2.1 i bilaga V, i syfte att anpassa den till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. De ändringar som avses i det andra stycket får inte medföra någon ändring av gällande viktiga principer i medlemsstaterna inom yrkeslags tiftningen när det gäller utbildning och tillträdesvillkor för fysiska per soner. Sådana ändringar ska respektera medlemsstaternas ansvar för hur utbildningssystemen ska organiseras, i enlighet med artikel 165.1 i EUF-fördraget. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 48 M9 Utbildningen till sjuksköterska med ansvar för allmän häl so- och sjukvård ska omfatta sammanlagt utbildning, eller ett likvärdigt antal ECTS-poäng, bestående av minst 4 600 timmars teore tisk och klinisk undervisning, varav den teoretiska undervisningen ska utgöra minst en tredjedel och den kliniska undervisningen minst hälften av den föreskrivna minimitiden för utbildningen. Medlemsstaterna får ge partiell dispens för yrkesutövare som genomgått en del av denna utbild ning inom ramen för annan utbildning på minst motsvarande nivå. Medlemsstaterna skall se till att den institution som utbildar sjuksköters kor är ansvarig för samordningen av den teoretiska och kliniska under visningen under hela utbildningen. 4.Den teoretiska utbildningen är den del av sjuksköterskeutbild ningen då sjuksköterskorna förvärvar de kunskaper, färdigheter och kompetenser i yrket som krävs enligt punkterna 6 och 7. Denna utbild ning ska ges av sjuksköterskelärare och andra behöriga personer vid universitet och högskolor som tillerkänts likvärdig ställning eller vid yrkesskolor eller genom yrkesutbildningsprogram för sjuksköterskor. 5.Med den kliniska undervisningen avses den del av sjuksköters keutbildningen där den studerande, som medlem i ett arbetslag och i direkt kontakt med friska eller sjuka enskilda personer och/eller grupper, lär sig att planera, utföra och bedöma en sjuksköterskas samlade vårdin satser på grundval av de kunskaper, färdigheter och kompetenser de har uppnått. De sjuksköterskestuderande ska inte bara lära sig att ingå i ett arbetslag, utan även att leda ett arbetslag och organisera en sjuksköters kas samlade vårdinsatser, inklusive undervisning i hälsovård för en skilda personer och mindre grupper vid vårdinrättningar eller ute i sam hället. Denna utbildning skall äga rum på sjukhus och vid andra vårdinrätt ningar samt ute i samhället under de undervisande sjuksköterskornas ansvar i samarbete med och med stöd av andra utbildade sjuksköterskor. Även annan behörig personal kan medverka i denna undervisning. De sjuksköterskestuderande skall delta i verksamheten på avdelningarna i fråga i den mån denna bidrar till deras utbildning och gör att de kan ta på sig det ansvar som är förbundet med en sjuksköterskas vårduppgifter. Utbildningen av sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård ska garantera att yrkesutövaren i fråga har förvärvat följande kunskaper och färdigheter: a)Allmänna kunskaper om de vetenskaper som den allmänna hälso- och sjukvården bygger på, inklusive tillräcklig insikt i friska och sjuka människors anatomi, fysiologiska funktioner och beteende samt sambandet mellan människans hälsotillstånd och hennes fysiska och sociala miljö. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 49 b)Kunskaper om yrkets beskaffenhet och etik samt de allmänna prin ciperna för hälso- och sjukvård. c)Tillräcklig klinisk erfarenhet; sådan erfarenhet, som bör väljas ut med avseende på dess utbildningsvärde, ska förvärvas under hand ledning av utbildad sjukvårdspersonal och där det finns tillräckligt med utbildad personal och utrustning som uppfyller kraven på pati entvård. d)Förmåga att ta del i den praktiska utbildningen av hälso- och sjuk vårdspersonal och erfarenhet av samarbete med sådan personal. e)Erfarenhet av samarbete med företrädare för andra yrken inom vård sektorn. Formella kvalifikationer som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård ska visa att yrkesutövaren kan tillämpa minst föl jande kunskaper, vare sig utbildningen har skett vid universitet, hög skola som tillerkänts likvärdig ställning, eller vid yrkesskola eller genom yrkesutbildningsprogram för vårdinsatser: a)Förmåga att göra en oberoende diagnos av de vårdinsatser som krävs genom att tillämpa aktuella teoretiska och kliniska kunskaper samt planera, organisera och utföra vårdinsatser när vederbörande behand lar patienter på grundval av de kunskaper och färdigheter som för värvats i enlighet med punkt 6 a, 6 b och 6 c för att förbättra yrkespraktiken. b)Förmåga att arbeta effektivt tillsammans med andra aktörer inom hälso- och sjukvårdssektorn, däribland deltagande i praktisk utbild ning av hälso- och sjukvårdspersonal på grundval av de kunskaper och färdigheter som förvärvats i enlighet med punkt 6 d och 6 e. c)Förmåga att tillhandahålla rådgivning åt enskilda personer, familjer och grupper om en hälsosam livsstil och egenvård på grundval av de kunskaper och färdigheter som förvärvats i enlighet med punkt 6 a och 6 b. d)Förmåga att inleda oberoende livräddningsinsatser och vidta åtgärder i kriser och nödsituationer. e)Förmåga att ge oberoende rådgivning, instruktioner och stöd till personer som är i behov av vård och till deras närstående. f)Förmåga att göra en oberoende kvalitetssäkring och utvärdering av vårdinsatserna. g)Förmåga att kommunicera på ett yrkesmässigt och uttömmande sätt samt samarbeta med företrädare för andra yrken inom hälso- och sjukvårdssektorn. h)Förmåga att analysera vårdkvaliteten för att förbättra det egna yrkes utövandet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjuk vård. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 50 Utövande av yrkesverksamhet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård I detta direktiv skall yrkesverksamhet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård innebära verksamhet som utövas av personer med de yrkestitlar som anges i punkt 5.2.2 i bilaga V. Förvärvade rättigheter för sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård För att de allmänna bestämmelserna om förvärvade rättigheter skall vara tillämpliga på sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, skall den verksamhet som avses i artikel 23 ha omfattat fullt ansvar för planering, organisation och administration av patient vård. Medlemsstaterna ska erkänna de bevis på formella kvalifikationer för sjuksköterska som a)utfärdats i till sjuksköterskor vars utbildning avslutades före utan att uppfylla minimikraven för utbildning enligt artikel 31 och b)som bestyrks genom en kandidatexamen som grundar sig på ett särskilt kompletteringsprogram som beskrivs i i)artikel 11 i lagen av om ändring av lagen om sjuksköterske- och barnmorskeyrkena och om några andra rätt sakter (Republiken officiella tidning 2004, nr 92, punkt 885 och 2007, nr 176, punkt 1237), och hälsovårdsministerns förordning av om närmare bestämmelser för utbildning av sjuksköterskor och barnmorskor som har examens bevis från gymnasieskola (avgångsbetyg – studentexamen) och som har avslutat sin utbildning vid medicinskt gymnasium eller vårdskolor med sjuksköterske- och barnmorskeutbildning (Repu bliken officiella tidning 2004 nr 110, punkt 1170 och 2010 nr 65, punkt 420), eller ii)artikel 52.3 led 2 i lagen av om sjuksköterske- och barnmorskeyrkena (Republiken officiella tidning 2011 nr 174, punkt 1039) och i hälsovårdsministerns förordning av om närmare bestämmelser för högre utbildning av sjuksköterskor och barnmorskor som har examensbevis från gym nasieskola (avgångsbetyg – studentexamen) och som har genom gått utbildning på sekundärnivå med vårdinriktning eller efter gymnasial utbildning med sjuksköterske- och barnmorske inriktning (Republiken officiella tidning 2012, punkt 770), 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 51 i syfte att kontrollera att sjuksköterskan har en kunskaps- och kom petensnivå som är jämförbar med nivån för sjuksköterskor med de kvalifikationer som för anges i punkt 5.2.2 i bilaga V. När det gäller rumänska behörighetsbevis för sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård ska endast följande bestämmelser om förvärvade rättigheter gälla: För de medborgare i medlemsstaterna som utbildats till sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård i och vars utbild ning inte uppfyller minimikraven gällande utbildning i artikel 31 ska medlemsstaterna erkänna de nedan angivna bevisen på formella kvali fikationer som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, förutsatt att dessa bevis åtföljs av ett intyg som visar att dessa personer faktiskt och lagligen har varit verksamma som sjuksköterskor med an svar för allmän hälso- och sjukvård i , inklusive har haft fullt ansvar för planeringen, organisationen och patientvården under en pe riod av i följd som föregår utfär dandet av intyget. a)Certificat de competențe profesionale de asistent generalist med eftergymnasial utbildning vid en școală postliceală, som intygar att utbildningen påbörjades före . b)Diplomă de absolvire de asistent generalist med en kortare högskoleutbildning, som intygar att utbildningen påbörjades före . c)Diplomă de licență de asistent generalist med en längre högskoleutbildning, som intygar att utbildningen påbörjades före . A v s n i t t 4 T a n d l ä k a r e För att bli antagen till grundläggande tandläkarutbildning skall sökanden inneha ett examensbevis eller bevis på formella kvalifikationer som berättigar honom/henne att bli antagen till den aktuella utbildningen vid universitet eller vid högskolor som tillerkänts likvärdig ställning i en medlemsstat. Den grundläggande tandläkarutbildningen ska omfatta studier, eller ett likvärdigt antal ECTS-poäng, och ska bestå av minst 5 000 timmars teoretisk och praktisk utbildning på heltid som minst inbegriper den utbildningsplan som anges i punkt 5.3.1 i bilaga V och som tillhandahålls vid universitet eller högskola som tillerkänts likvärdig ställning eller under tillsyn av ett universitet. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 52 Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 57c om ändring av förteckningen i punkt 5.3.1 i bilaga V, i syfte att anpassa den till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. De ändringar som avses i det andra stycket får inte medföra någon ändring av gällande viktiga principer i medlemsstaterna inom yrkeslags tiftningen när det gäller utbildning och tillträdesvillkor för fysiska per soner. Sådana ändringar ska respektera medlemsstaternas ansvar för hur utbildningssystemen ska organiseras, i enlighet med artikel 165.1 i EUF-fördraget. Den grundläggande tandläkarutbildningen skall garantera att den blivande tandläkaren har förvärvat följande kunskaper och färdigheter: a)Tillräckliga kunskaper om de vetenskaper som tandläkarverksamhe ten bygger på och god insikt i vetenskapliga metoder inklusive prin ciperna för bedömning av biologiska funktioner, utvärdering av ve tenskapligt vedertagna fakta och analys av data. b)Tillräckliga kunskaper om friska och sjuka människors kroppskon stitution, fysiologi och beteende samt den fysiska och sociala miljöns påverkan på människans hälsotillstånd, i den mån dessa faktorer påverkar tandläkarverksamheten. c)Tillräckliga kunskaper om tändernas, munnens, käkarnas och omkringliggande vävnaders anatomi och funktioner, i såväl friskt som sjukt tillstånd, och deras förhållande till patientens allmänna hälsotillstånd samt fysiska och sociala välbefinnande.