sou · H2B318 · 2014-04-02 00:00:00 — Straffskalorna för allvarliga våldsbrott Betänkande av Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Textbearbetning och layout har utförts av , FA/kommittéservice. Till statsrådet och chefen för Regeringen beslutade att utse en särskild utredare för att överväga och föreslå ändringar av straffskalorna för grov misshandel, rån, grovt rån, grov utpressning och andra allvarliga våldsbrott där det behövs i syfte att åstadkomma en höjd straffnivå för dessa brott. förordnades riksåklagaren att vara särskild utredare. Som experter att biträda utredningen förordnades fr.o.m. advokaten , fil.dr. och enhetschefen vid , dåvarande rättssakkun- niga, numera kanslirådet vid , vice chefsåklagaren vid Västerorts åklagarkammare , verksjuristen vid , verksjuristen vid , professorn i straffrätt vid och hovrättslagmannen i . Genom beslut entledigades och i hennes ställe förordnades chefen för gruppen för centrala klientärenden vid . Som sekreterare i utredningen anställdes fr.o.m. hovrättsassessorn . Utredningen har antagit namnet Utredningen om skärpta straff för allvarliga våldsbrott (Ju 2013:04). Härmed överlämnas betänkandet Straffskalorna för allvarliga våldsbrott (SOU 2014:18). Experterna har i allt väsentligt ställt sig bakom utredningens överväganden och förslag. Betänkandet är därför skrivet i vi-form. Utredningens uppdrag är med detta slutfört. Förslag till lag om ändring i .............................. 1.2Förslag till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor.................................. Uppdraget och dess genomförande .............................. Nuvarande ordning – Allmänt om straffmätning och Kort historisk tillbakablick...................................................... Allmänt om straffskalor................................... 3.4.2 Brottsrubricering, konkurrens och ansvarsfrihet ....... Verkställighet av fängelsestraff ............................................... 3.6 Andra rättsliga följder av brott................................................ Processuella bestämmelser m.m. ............................................. 4.2.1 Brottsförebyggande rådets arbetsgrupp rörande 4.2.3 Departementspromemorian Grov misshandel och målsäganden i domstol.................................................. sexualbrottskommitté och 2008 års Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet, m.m........................................................... 4.2.10 Kommittén mot barnmisshandel ................................. 4.2.11 Kommittén om hot och våld mot förtroendevalda..... 4.3.3 Departementspromemorian Skärpt straff för 4.3.5 Utredningen om skärpta straffrättsliga åtgärder mot organiserad brottslighet........................................ Straffmätningsreformen 2010 och utvecklingen 5.2 och regeringens proposition ............ 5.2.1 Skälen för en förhöjd straffnivå ................................. 5.2.2 Avgränsningen av allvarliga våldsbrott...................... 5.2.3 Ändringen i 29 kap. 1 § ........................ 5.2.4 Tillämpningen av 29 kap. 1 § i dess nya lydelse ........ 5.2.5 Ökad spännvidd i straffmätningen ............................ 5.2.6 Straffskalorna för grov misshandel och grov Kritik mot straffmätningsreformen...................................... Högsta domstolens praxis.......................................... 5.4.3 Våra slutsatser och bedömningar............................... Något om brottsutvecklingen m.m. efter 2008.................... 5.5.3 Påföljder, strafftider och fängelsedömda .................. Våra bedömningar och förslag.................................... 6.2.1 Skälen för och emot en höjd straffnivå för 6.2.2 Utformningen av förändrade straffskalor för Brottet och straffskalorna .......................................... 6.4.3 Överväganden och förslag avseende grov Rån och grovt rån................................................................... Brotten och straffskalorna ......................................... 6.5.3 Överväganden och förslag avseende rån och grovt Brottet och straffskalan .............................................. 6.6.3 Bestämmelsen om åtalsbegränsning i 9 kap. 12 § 6.6.4 Överväganden och förslag avseende grov utpressning m.m . ......................................................... Grovt olaga tvång ................................................................... Brottet och straffskalan .............................................. 6.7.3 Överväganden och förslag avseende grovt olaga Grovt olaga hot....................................................................... Brottet och straffskalan .............................................. 6.8.3 Överväganden och förslag avseende grovt olaga 6.9.3 ..................Överväganden och förslag avseende dråp Barnadråp och andra fall av dråp under förmildrande 6.10.2 Andra fall av dråp under starkt förmildrande 6.10.3 ...........................................................Nordisk utblick 6.10.4 Överväganden och förslag avseende barnadråp Könsstympning ....................................................av kvinnor 6.11.2 ..........................................Brottet och straffskalorna 6.11.4 ..........................................Överväganden och förslag 6.12 Våra förslags förhållande till 2010 års Konsekvenser för straffmätningen av andra brottstyper Konsekvenser för påföljdsbestämningen.............................. Konsekvenser för tillämpningen av bl.a. processuella Övriga konsekvenser enligt kommittéförordningen........... Ikraftträdande och övergångsbestämmelser ................. Förslaget till lag om ändring i ......................... 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor................................ Vårt uppdrag har varit att överväga och föreslå ändringar av straff- skalorna för grov misshandel, rån, grovt rån och grov utpressning i syfte att åstadkomma en höjd straffnivå för dessa brottstyper. Vid- are har vi haft i uppdrag att överväga ändringar i straffskalorna för andra allvarliga våldsbrott, om det finns skäl för det med hänsyn till intresset av en höjd straffnivå eller för att upprätthålla proportiona- litet mellan brottstyperna. Vi har också haft möjlighet att identifi- era och ta upp andra frågor som anknyter till uppdraget. Vi föreslår att straffen för vissa allvarliga våldsbrott ska skärpas. De lägsta föreskrivna straffen för respektive brottstyp ska enligt våra förslag uppgå till följande nivåer. -Grovt olaga hot och grovt olaga tvång: fängelse -Grov misshandel och grov utpressning: fängelse och i stället . -Grovt rån och synnerligen grov misshandel: fängelse -Dråp: fängelse i stället . Inga förändringar föreslås avseende maximistraffen för respektive brottstyp. Vidare föreslår vi att ett nytt brott införs i , dråp under förmildrande omständigheter, med straffet fängelse i högst . Detta brott är avsett att ersätta det nuvarande brottet barna- Vi föreslår också att de olika straffskalorna för brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor ut- formas på ett delvis annorlunda sätt. Förslaget innebär att straffet skärps väsentligt och att straffskalorna utformas efter mönster från andra allvarliga våldsbrott. Bakgrund och allmänna utgångspunkter En utgångspunkt för vårt uppdrag har varit de för det svenska straff- systemet grundläggande principerna om proportionalitet och ekvi- valens. Principerna innebär att svårare brott ska bestraffas strängare än lindrigare brott och att lika svåra brott ska bestraffas lika strängt. Nivån på straffet ska stå i proportion till den skada eller fara som brottet innebär och indikera hur allvarlig gärningen är i förhållande till andra brott. Straffet ska ge uttryck för samhällets av den brottsliga gärningen. En annan viktig princip som det svenska straffsystemet vilar på är humanitetsprincipen. Den innebär att samhällets ingripande mot den enskilde med straff bör ske med försiktighet och inte sträcka sig längre än vad som är nödvändigt. Utdömande av straff utgör samhällets yttersta maktmedel mot medborgarna. Straffet fyller ingen reparerande funktion, utan innebär att den dömde avsiktligt tillfogas lidande. Straffskärpningar bör därför föregås av noggranna överväganden. Straffskalan för varje brottstyp bestäms av lagstiftaren, det vill säga . Domstolens uppgift är att inom ramen för straff- skalan bestämma vilket straff som ska mätas ut i det enskilda fallet. Till stöd för denna straffmätning finns vissa allmänna bestämmelser i . infördes lagändringar i syfte att höja straffnivån generellt för sådana brott som innebär allvarliga angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Lagändringarna tog främst sikte på de allmänna bestämmelserna om hur straff ska mätas ut inom ramen för respektive straffskala. Skälen straffmätningsreform var, i korthet, att synen på våld i samhället har förändrats , och att våldsbrottslighet ses som mer klandervärd . I förarbetena till lag- ändringarna framhölls att den ökade välfärden har medfört att risken för att alls drabbas av fysiska skador har minskat och att vålds- brottsligheten därför relativt sett utgör ett större hot . Det finns också en större medvetenhet än tidigare om att allvarliga våldsbrott inte bara innebär att offret drabbas av fysiskt våld och fysiska skador utan ofta också utsätts för psykiska påfrestningar. Även anhöriga till brottsoffer påverkas genom den oro de känner för offret eller för egen del. Rädslan för våld kan också verka begrän- sande för en vidare krets av personer, inte minst i de större och mer anonyma samhällen som många lever i. (Brå) har parallellt med vår utredning haft i uppdrag att utvärdera vilka effekter straffmätnings- reform fått på strafflängderna, bl.a. genom analyser av kriminal- statistiken. Brås granskning visar att reformen har inneburit en på- taglig höjning av straffen när det gäller grov misshandel, som är den vanligaste brottstypen bland de allvarliga våldsbrotten. Till detta kommer en klart större spridning av straffen över straffskalan för denna brottstyp. Vi har också studerat Högsta domstolens praxis som berör de lagändringar som infördes för att skärpa straffen för allvarliga våldsbrott. har genom uttalanden i rättsfallet NJA 2013 s. 376 gett konkret vägledning för straffvärde- bedömningen avseende mord och dråp. Denna får anses väl överens- stämma med de principer för höjningen av straffnivåerna som anges i förarbetena till straffmätningsreform. har också slagit fast att reformen innebär att vissa gärningar som tidigare bedömdes som misshandel av normalgraden numera är att bedöma som grov misshandel. Sammantaget gör vi bedömningen att straffmätningsreformen har fått ett betydande genomslag i rätts- tillämpningen. Eftersom förändringar av rättspraxis erfarenhetsmässigt tar kan inte uteslutas att genomslaget straffmätnings- reform efter hand kan bli än större och omfatta också brottstyper där det inte gått att konstatera några generella ökningar av strafflängderna. Att straffmätningsreformen inte har fått större genom- slag än vad som redovisats kan hänga samman med den kritik som framför allt inledningsvis riktades mot den lagstiftningsteknik som användes. I propositionen till lagändringen gjordes ganska specifika uttalanden om på vilket sätt straffen skulle höjas inom respektive straffskala. I den juridiska litteraturen har bland annat framhållits att det skulle medföra svårigheter från systematisk syn- punkt att fullt ut följa dessa anvisningar. I flera sammanhang har påpekats att ett mer naturligt sätt att åstadkomma en skärpt syn på allvarliga våldsbrott hade varit att höja straffskalorna. Vid övervägande av en förändring av straffskalorna för de brotts- typer som omfattas av vårt uppdrag, anser vi att de skäl som anfördes som grund straffmätningsreform fortfarande gäller. Vi anser alltså, i likhet med vad som var utgångspunkten för den refor- men, att samhällsutvecklingen har medfört att allvarliga våldsbrott är att anse som mer klandervärda än tidigare samt att detta bör avspeglas i straffnivåerna för dessa brott. I den mån straffmätningsreform inte anses ha fått tillräckligt genomslag är det naturligt att i stället åstadkomma en höjd straffnivå genom att se över straffskalorna. Förändrade straffskalor skulle på ett mer direkt sätt påverka rättstillämpningen jämfört med de allmänna bestäm- melser som den tidigare reformen är uppbyggd kring. Liksom , vars förslag låg till grund reform, gör vi bedömningen att skärpta straff inte kan förväntas leda till minskad brottslighet. Inte heller brottsutvecklingen är sådan att denna i sig kan motivera strängare straff för allvarliga våldsbrott. Det finns alltså ingenting som talar för att våldsbrotts- ligheten generellt har ökat . Behovet av en generellt höjd straffnivå grundas i stället på en minskad acceptans för våld i samhället och att sådan brottslighet därför är att anse som mer klandervärd . Enligt vår mening lämnar de skäl som låg till grund reform utrymme för att skärpa straffen något ytterligare sett i för- hållande till vad som anges i förarbetena till den reformen. Ytterst är det en fråga för lagstiftaren att inom ramen för en politisk pro- cess ta ställning till vilken närmare straffnivå som ska anses svara mot det som olika gärningar typiskt sett bör föranleda. Vi har enligt våra direktiv haft möjlighet att överväga nya minimi- nivåer i straffskalorna, som inte använts, t.ex. nio månaders fängelse eller och sex månaders fängelse. Detta innebär bättre förutsättningar än vid den tidigare reformen att förändra straff- skalorna för allvarliga våldsbrott på ett nyanserat sätt och utan att komma i konflikt med principerna om proportionalitet och ekviva- lens. Från dessa utgångspunkter har vi utformat förslag till skärpningar av minimistraffen för några av de mest centrala brottstyperna bland de allvarliga våldsbrotten. De höjningar som vi föreslår motsvarar som regel hälften eller mindre än hälften av det nu gällande minimi- straffet. Vi anser att de förändringar som vi föreslår, sedda i rela- tion till de straffskalor som gäller för andra brott, är förenliga med såväl proportionalitets- och ekvivalensprinciperna som med humani- tetsprincipen. Det finns även skäl som talar emot att genomföra förändringar av straffskalorna. En lagändring leder regelmässigt till viss osäkerhet vid tillämpningen innan ny praxis har hunnit etableras. Detta kan inne- bära att rättstillämpningen övergångsvis brister i enhetlighet. Skärpta minimistraff kan också leda till att straffmätningen i större ut- sträckning koncentreras till straffskalans nedersta del. Detta skulle i så fall stå i strid med intentionerna bakom reform, som bland annat syftade till att åstadkomma en mer differentierad straff- mätning inom ramen för de olika straffskalorna. Sammantaget gör vi bedömningen att vad som talar för att för- ändra straffskalorna för de allvarliga våldsbrotten från de utgångs- punkter som vi nu angett väger tyngre än skälen emot. Med hänsyn till att har förflutit sedan 2010 års reform trädde i kraft anser vi dock att det kan finnas skäl att under ytterligare någon tid noga följa rättsutvecklingen. Om det visar sig att den tidigare reformen efter hand får ytterligare genomslag i rättstillämpningen kan detta ge anledning att göra en annan bedömning än den vi nu redovisat. De närmare skälen för ändring av straffskalan för respektive brottstyp Grov misshandel och synnerligen grov misshandel utgör vid sidan av mord och dråp, kärnan av de brottstyper som är att hänföra till de allvarliga våldsbrotten. Brotten avser gärningar som riktar sig direkt mot offrets liv, hälsa och trygghet till person och de utgör regelmässigt en mycket allvarlig integritetskränkning. De allmänna skäl som har anförts för att höja minimistraffen för allvarliga vålds- brott talar därför med styrka för att genomföra sådana höjningar för grov och synnerligen grov misshandel. Dråp, liksom mord, innebär att uppsåtligen beröva en annan människa den mest grund- läggande rättigheten, rätten till liv, och dessutom utsätta anhöriga och närstående till offret för ett stort lidande. Utöver de allmänna skälen för en straffnivåhöjning tillkommer avseende dråp att straff- skalan för mord har förändrats genom lagstiftning 2009 och att regeringen avser att lämna en proposition till med ett lagförslag som innebär att straffnivån för mord ska höjas ytterli- gare. Intresset av proportionalitet mellan mord och dråp, men även mellan grov misshandel och dråp, talar därför för att straffminimum för dråp också bör höjas. hot består ofta av hot om fysiskt våld. På det sättet kan det sägas finnas ett samband mellan brottstyperna olaga hot å ena sidan och grov misshandel och dråp å den andra, där allvaret i hotet om våld, och den rädsla det framkallar, står i relation till hur allvar- lig den fruktade våldshandlingen är. Grovt olaga tvång, grov ut- pressning och grovt rån är alla brottstyper som innebär instrumen- tellt våld eller hot, dvs. våld eller hot som används för att uppnå ett visst syfte. Både de allmänna skäl som talar för en straffnivåhöjning och proportionalitetsskäl talar alltså för att höja minimistraffen för dessa brottstyper. Den särskilda straffbestämmelsen om barnadråp tar sikte på fall där en mor dödar sitt barn vid födseln eller annars under tid då hon på grund av nedkomsten befinner sig i upprivet sinnestillstånd eller i svårt trångmål. Bestämmelsen innebär att straffet i dessa fall kan sättas väsentligt lägre än för dråp. Enligt kriminalstatistiken tillämpas bestämmelsen relativt sällan. Detta torde hänga samman med att de förhållanden som ursprungligen motiverade att den in- fördes till stor del har förändrats. visar rättspraxis att det finns andra situationer där det finns ett behov att bestämma straffet för uppsåtligt dödande långt under minimistraffet för dråp. Det kan bl.a. handla om fall av aktiv dödshjälp, eutanasi. Mot denna bakgrund anser vi att bestämmelsen om barnadråp bör ersättas med en generell bestämmelse om dråp under starkt förmildrande omstän- digheter, med en straffskala som omfattar fängelse i högst . Brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor avser gärningar som även utan särreglering hade varit att betrakta som mycket allvarliga fall av misshandel. De gärningar som omfattas av straffansvaret kan avse omfattande ingrepp i de kvinnliga könsorganen och leda till svåra bestående men. Sedan de nuvarande straffskalorna för könsstympningsbrottet infördes har straffet för grov misshandel skärpts genom att en särskild straff- skala för synnerligen grov misshandel införts. Denna tar bland annat sikte på allvarliga fall av misshandel där skadan blir bestående. Om inte straffskalorna för könsstympningsbrottet höjs finns en risk att det brottet bestraffas lindrigare än om det hade rubricerats som misshandel enligt bestämmelserna i . Detta har så vitt vi kan bedöma inte varit avsikten med att införa den särskilda lagen med förbud mot könsstympning. Därför föreslår vi en anpassning av straffskalorna i den lagen. Brottstyper där vi inte föreslår någon förändring av straffskalan De allmänna skäl som finns för att höja straffnivån för allvarliga våldsbrott gäller i och för sig alla de brottstyper som kan anses inne- fattas av begreppet, alltså alla brott som innefattar uppsåtlig allvarli- gare våldsanvändning, uppsåtligt allvarligare hot eller med sådant våld eller hot jämställbart handlande. Vi har emellertid inte ansett att dessa skäl är tillräckliga för att föreslå förändringar av straff- skalorna för samtliga allvarliga våldsbrott. I våra överväganden i denna del har vi beaktat utformningen av nuvarande straffskalor, om dessa setts över eller förändrats och om straffansvaret för brotten ändrats. I sammanhanget kan nämnas att frids- kränkningsbrotten i våra direktiv uttryckligen undantagits från vårt uppdrag. De förändrade straffskalor som vi föreslår avser i de flesta fall brottstyper som är av en högre svårhetsgrad och där det alltså finns en normalgrad av brottet, där straffskalan i princip sträcker sig ned till fängelseminimum, 14 dagars fängelse. När det gäller rån är straff- ansvaret inte konstruerat på samma sätt, utan normalgraden av rån har ett straffminimum fängelse. Även relativt sett lindriga former av våld eller hot kan medföra att ett handlande bedöms som rån. Därigenom uppstår en tröskeleffekt sett i förhållande till att handlandet i stället hade bedömts som t.ex. misshandel och stöld. Vi har ansett att denna tröskeleffekt inte bör förstärkas ytterligare genom att höja straffminimum för rån. Konsekvenserna av våra förslag Våra förslag syftar till en generell straffnivåhöjning för de brott som omfattas av våra förslag. Avsikten är inte att förändra gräns- dragningen mellan de olika graderna av gradindelade brott. Bedöm- ningen av om ett fall av misshandel ska anses som grov misshandel ska alltså göras på i huvudsak samma sätt som . Högsta dom- stolen har uttalat att ett syfte med straffmätningsreform får antas vara att något fler fall av misshandel ska bedömas som grova brott. En sådan förskjutning mellan graderna av brotten bör inte bestå om straffskalorna för vissa allvarliga våldsbrott förändras. Detta skulle nämligen resultera i en betydligt större sammantagen straffskärpning än vad som kan anses motiverat. arbetsuttalanden som gjordes i samband med straffmätningsrefor- mens genomförande, med exempel på förväntade straffnivåhöjningar, måste också anses överspelade för dessa brottstyper. När det gäller gradindelade brott är det av stor betydelse för straffmätningen av en viss brottstyp vilket minimistraff som är före- skrivet för närmast svårare grad av brottet. Enligt fast praxis döms i princip inte till ett strängare straff för en viss brottstyp än vad som motsvarar minimistraffet för den allvarligare brottstypen. Genom våra förslag utvidgas därför det i praktiken användbara utrymmet i straffskalan för flera brottstyper, även avseende brott av normal- graden, för vilka vi inte föreslår någon förändring av straffskalan. Detta innebär att gärningar som bedöms som misshandel av normal- graden kan få en högre straffnivå och detsamma gäller för olaga hot, olaga tvång, rån, och utpressning. Förändrade bedömningar av enskilda brottsliga gärningars straff- värde kan i vissa fall leda till att utrymmet att välja en icke frihets- berövande påföljd minskar. Brottets, eller brottslighetens, straff- värde är nämligen en av de faktorer som påverkar påföljdsvalet. För många av de brott där vi föreslår förändrade straffskalor leder dock straffvärdebedömningen till att någon annan påföljd än fängelse inte kan komma i fråga. I sådana fall innebär våra förslag enbart att längden på fängelsestraffen ökar. En skärpt syn på misshandel och olaga hot kan också påverka straffvärdebedömningen av andra brott där våld eller hot mot en- skilda ingår som ett moment för straffansvar, t.ex. våld eller hot mot tjänsteman eller övergrepp i rättssak. En viss straffnivåhöjning även för sådana brottstyper bör därför bli följden av våra förslag, och i vissa fall ett minskat utrymme att välja icke frihetsberövande påföljder även för sådana brott. Sammantaget kan alltså våra förslag förväntas leda till längre fängelsestraff och i viss mån fler fängelsestraff. Detta innebär ökade kostnader för Kriminalvården för verkställighet av straffen. Att beräkna hur stora kostnadsökningar det kan bli fråga om är förenat med betydande svårigheter. Vi har uppskattat de ökade kostna- derna till .