sou · H2B371 · 2014-10-17 00:00:00 — Genomgående är erfarenheten att trossamfunden aktivt tar avstånd från tvångs- och barnäktenskap. råder vissa tvivel kring vad den kommande lagen om stärkt skydd mot tvångs- äktenskap och barnäktenskap kommer att reglera. Vissa represen- tanter för trossamfunden har också ställt sig undrande till om inte det nya lagförslaget och svenska samlevnadsformer kan ställas mot varandra. För den andra delen av uppdraget, utbildning för vigselförrättare inom trossamfund, planeras fem utbildningstillfällen /. För att underlätta för alla att delta kommer utbildningen att hållas på fem olika orter. Heldagsutbildningen kommer att bestå av två specifika delar. En del är juridisk och teo- retisk där SST samarbetar med juridiska fakulteten vid . Den andra delen är social och praktisk där fokus ligger på att vigselförrättaren ska kunna se varningstecken på att vigseln kan strida mot svensk lag och få kunskap om hur man bör agera i ett sådant fall. SST kommer också att publicera en textbok/manual kopplad till utbildningen för vigselförrättare. Manualen ska kunna användas som minnesstöd för kursdeltagare men den ska också fungera som fördjupning i ämnet för församlingsmedlemmar eller andra perso- ner. Texten kommer att vara skriven av sakkunniga för lekmän. Frågan om tvångsäktenskap berörs också i det metodmaterial som SST tagit fram för uppdraget att föra dialog med trossam- funden om demokrati och demokratiska värderingar. Frågan om tvångsäktenskap berörs således i fler sammanhang än inom ramen för uppdraget. och länsstyrelsernas uppdrag om kunskaps- och metodstöd till kommuner och ideella föreningar och länsstyrelserna har i uppdrag att fördela utvecklingsmedel och skapa ett nationellt och regionalt kunskaps- och metodstöd för att kvalitetsutveckla arbetet med våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare (2011/11337/FST). Uppdraget består av två delar – dels hantering av de ekonomiska medlen, dels kunskaps- och metodstöd. Den första delen rör huvudsakligen och den andra huvudsakligen läns- styrelserna, som med bistånd ger kompetensstöd till kommuner och ideella föreningar. Enligt regeringens beslut ska kunskaps- och metodstödet inkludera allmänna råd SOSFS 2009:22 med tillhörande handbok (Våld) samt utbild- ningsmaterial och annat metodstöd från . Enligt regeringen är syftet att få till stånd en starkare koppling mellan å ena sidan kommunernas utvecklingsarbete och å andra sidan nationellt metodutvecklingsarbete och nor- mering och tillsyn.21 Kommunerna ska få stöd i att använda sig av befintlig kunskap och till bättre långsiktighet. Kommunernas dokumentation, uppföljning och utvärdering på lokal nivå ska för- bättras. Arbetet ska också förbättra samarbetet mellan och inom kommunerna samt mellan kommunen och andra aktörer, t.ex. andra myndigheter såsom polis, hälso- och sjukvård samt ideella föreningar. Arbetet ska slutredovisas och pågår således fortfarande. En extern utvärdering har kopplats till arbetet och utförs av , . Enligt uppgifter från fortlöper denna utvärdering enligt plan. och länsstyrelserna har tagit fram en gemensam plan för arbetet, där bland annat deras olika roller och organisering av arbetet beskrivs. Enligt planen ska kompetensstödet till kommuner och ideella föreningar på regional nivå ordnas av länsstyrelsernas 21 är tillsynen förlagd till Inspektionen för vård och omsorg, . utvecklingsledare med särskilt ansvar för arbete mot våld i nära relationer. På finns en särskilt utsedd projektledare som bland annat har en samordnande funktion gentemot läns- styrelserna. Det finns också en projektgrupp på , bestående av projektledare för de olika deluppdragen. En arbets- grupp bestående av representanter från och läns- styrelserna träffas 4–. projektledare för det nationella kompetensstödet är sammankallande. Slutligen finns det också en chefssamordningsgrupp bestående av berörda enhetschefer. Enligt de uppgifter som Brå har inhämtat har denna projektorganisering och samarbetet mellan länsstyrelserna och fungerat som planerat. Detta arbete kan sägas vara fortsättningen på tidigare regerings- uppdrag. Mellan fördelade länsstyrelserna i utvecklingsmedel för att stärka stödet för våldsutsatta kvinnor. Denna satsning förlängdes då länsstyrelserna gavs i uppdrag att fördela till kommunerna i syfte att förstärka och kvalitetsutveckla stödet på lokal nivå till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld (av dessa medel användes drygt 5 miljoner/år till länsstyrelsernas administration av arbetet). roll i detta var att redovisa hur medlen har använts, hur medlen har fördelats samt vilken utveckling som skett efter en utvärdering , särskilt beträffande de brister som uppmärksammades. skulle också bistå länsstyrelserna med kunskapsstöd. förändrades hanteringen av utvecklingsmedlen. Från och med det året har huvudansvaret för att betala ut medlen. De består nu av ett prestationsinriktat stöd om till kommuner och ett särskilt stöd till ideella föreningar om . fördelade länsstyrelserna medel till 259 olika projekt. Totalt deltog 230 av landets kommuner i något av dessa projekt. Kommunerna genomförde av alla projekt, genomfördes i samarbete mellan kommun och en ideell förening, och genomfördes av ideella föreningar. Flertalet projekt riktades till barn som bevittnat våld och till våldsutsatta kvinnor i allmänhet. Relativt få riktade sig till särskilt sårbara grupper av kvinnor. Stöd och behandling för våldsutsatta kvinnor utgör den vanligast förekommande insatsen (141 projekt) följt av utbildning (127 projekt). Runt 70 projekt vardera ägnas åt metodutveckling, stöd och behandling till barn som bevittnat våld respektive arbete med handlingsplaner. I 40 projekt fokuserar man på våldsutövarna, medan endast 31 projekt handlar om att kartlägga och inventera problematiken. I återrapporteringarna ger kommunerna sammantaget en positiv bild av utfallet. Man uppger att de i stor utsträckning har nått de förväntade resultaten i 138 projekt, delvis i 52 projekt och i liten utsträckning i 2 projekt. Man menar exempelvis att kommunernas och kvinnojourernas arbete med våldsutsatta kvinnor har utveck- lats kvantitativt och kvalitativt och att situationen för våldsutsatta kvinnor har förbättrats på olika sätt. Samverkan uppges ha förbätt- rats, likaså kunskapsläget. Återrapporteringen visar dock att av projekten har utvärderats, och det framgår inte hur. Av de 259 projekten har 114 övergått i ordinarie drift. För övriga verksamheter hade man för avsikt att ansöka om fortsatta projekt- medel eller lägga ner. beviljade länsstyrelserna medel till 260 projekt. Av dessa avsåg 180 fortsättningar på projekt som beviljats medel 2010. Detta år genomförde också kommuner och ideella föreningar färre gemensamma projekt: kommunerna var utförare i , ide- ella föreningar i , och i var både kommuner och ideella föreningar utförare. Totalt deltog 238 kommuner i något projekt. genomfördes ungefär lika många utbildningsinsatser (125 st. som sammanlagt nådde uppskattningsvis cirka 400 perso- ner) som föregående år, något färre (115 st.) rörde stöd och behandling för våldsutsatta kvinnor, medan insatserna för våldsut- övare ökat något (56 st.). Även insatser som gäller stöd till och behandling av barn som bevittnat våld har ökat något (92 st.). Av återrapporteringen framgår att antalet utvärderade insatser har ökat jämfört med – sammantaget är det av insatserna som antingen har eller ska utvärderas. Föregående år hade av kommunerna kartlagt och kände till omfattningen av våld i nära relationer. hade av kommunerna sådan kännedom. ser positivt på förbättringen men konstaterar att det fort- farande är otillfredsställande att hälften av landets kommuner saknar sådana uppgifter. konstaterar att insatserna varierar kraftigt mellan olika kommuner. Vissa kommuner förhåller sig passiva när det gäller åtgärder för våldsutsatta och förlitar sig på ideella kvinno- jourer. Många kommuner saknar också statistik på området, varför det är svårt att uppskatta hur många som får del av de olika insat- serna. Satsningen med utvecklingsmedel har, då rapporten skrivs, pågått och mycket har hänt i kommunernas och i de ideella föreningarnas arbete. Bilden är dock fortfarande splittrad. Många kommuner har byggt upp nätverk, och en del verksamheter har permanentas eller kommer att permanentas i ordinarie drift. Andra förlitar sig på statsbidragen för löpande drift av sina projektverk- samheter, framför allt ideella föreningar och mindre kommuner. Detta innebär att verksamheten läggs ner när projektmedlen tar slut. Kommunernas ekonomiska möjligheter och även det engage- mang för frågorna som finns hos tjänstemän och politiker styr till stor del de insatser som görs. I rapporten som följer upp medel (publicerad 2013) konstaterar att utvecklingsarbetet fortsätter och att utvecklingsmedlen medfört att kommunernas och de ideella före- ningarnas arbete med våld i nära relationer har förbättrats. Social- styrelsen noterar också att samverkansarbetet har utvecklats jäm- fört : samverkan har blivit mindre av ett mål i sig och mer ett medel för att uppnå egentliga mål. Man är dock kritisk till att relativt få som arbetar med stödinsatser till våldsutsatta kvinnor använder ändamålsenliga metoder. Många uppgav att stöd- samtal användes utan att innehållet specificerades. Bilaga 3 SOU 2014:71 sammanfattar rapporten med att stödinsatserna till våldsutsatta kvinnor behöver utvecklas. är det som nämnts som delar ut utvecklingsmedlen, medan länsstyrelserna ger kompetensstöd till kommuner och ideella föreningar. Arbetet ska slutredovisas , varför följande baseras på den delredovisning som lämnades . Det är en uppföljning av fördelning, som kom att utgöra medel under fyra månader.22 Sammanlagt betalades till kommunerna och 20 miljoner till ideella föreningar som bedriver lokala verksamheter på området. Medel beviljades till sammanlagt 122 kommuner och 118 ideella föreningar. 46 ansökningar avslogs (4 från kommuner och 42 från ideella föreningar). I de tidigare uppföljningarna (se ovan) anmärker på att det finns vissa brister i kommunerna, bland annat knapphän- diga uppgifter om antalet våldsutsatta. I delrapporten var det knappt var tredje kommun som hade inventerat antalet våldsut- satta kvinnor i kommunen, och 2011 uppgav att en sådan kartläggning hade genomförts. har situationen inte förbättrats. av kommunerna saknar kunskap om antalet våldsutsatta som möter. ser allvarligt på att så många kommuner fortfarande saknar dessa uppgifter. Det torde vara en grundläggande kunskap, inte minst för att kunna avsätta resurser och göra relevanta prioriteringar. Åtgärder som är riktade till särskilda målgrupper verkar ha ökat när det gäller kompetensutveckling, inventeringar, stödinsatser och boendeplatser. Närmare två tredjedelar av de kompetenshöjande åtgärderna gäller utbildning om våldsutsatta kvinnor med funk- tionsnedsättning, och en nästan lika stor andel gäller kvinnor över 22 Av 11 § i anslagsförordningen (2011:223) framgår att utbetalning av bidrag från anslag ska göras i nära anslutning till att bidraget ska användas av mottagaren. Enligt föreskrifter till 11 § i nämnda förordning ska myndigheten säkerställa att den årliga belastningen på anslaget och därmed utfallet på statens budget inte är missvisande. Detta innebar att endast beviljade medel 2012. Flera kommuner ansökte dock om medel 2013 i stället , främst för att de hade kvar pengar som de hade beviljats av . (SoS 2013, s. 9). Samarbetet med andra ses som fortsatt viktigt, och i rappor- ten framkommer att av kommunerna har ett samarbete med ideella föreningar. Av dessa har ett skriftligt avtal med föreningen om att den ska genomföra insatser enligt socialtjänstlagen. Nationellt och regionalt kunskaps- och metodstöd Som tidigare nämnts rymmer detta uppdrag också uppgiften att skapa ett nationellt och regionalt kunskaps- och metodstöd. Denna del berör i huvudsak länsstyrelserna, som med bistånd ska ge kompetensstöd till kommuner och ideella före- ningar. byggdes således en struktur upp där Social- styrelsen ansvarar för det nationella kompetensstödet till länssty- relserna, som i sin tur ger kompetensstöd till kommuner och ideella föreningar. Utgångspunkten för länsstyrelsernas stöd är att de ska erbjuda kommuner och ideella organisationer stöd för att tillämpa allmänna råd, handbok och utbildningsmaterial och annat metodstöd inom området. ordnade en handfull utbildnings- dagar för länsstyrelsernas utvecklingsledare. Av redovisningen framgår att många av utvecklingsledarna anser att utbildnings- dagarna delvis har gett kunskap om hur kommunerna bör arbeta. Några enstaka bedömer att de inte har ökat sin kunskap på områ- det. En del anser exempelvis att det som förmedlats från Social- styrelsen har varit på en alltför grundläggande nivå och att fördjup- ningar i ämnen är önskvärt. Andra var helt nöjda och ansåg att tydliggjort kommunernas ansvar för våldsutsatta kvinnor och barn samt gett länsstyrelserna verktyg och material så att de kan sprida kunskapen vidare till kommunerna. Länsstyrelserna har rapporterat till om hur de arbetat med detta uppdrag . De flesta länsstyrelser upp- ger att de erbjuder metodstöd till både kommuner och ideella verk- samheter. Ungefär hälften uppgav att kvinnojourer har deltagit i någon aktivitet, men även andra aktörer, t.ex. polisen, hälso- och sjukvården, skolan, och Kriminalvården. Det sker vanligtvis genom utbildningsdagar eller utbildningstillfällen, men också seminarier och dialogmöten är vanliga sätt att nå ut med stödet. Några länsstyrelser har även ordnat större konferenser eller föreläsningar och flera har genomfört kommunbesök. Ett flertal länsstyrelser har bjudits in till socialnämnderna för att informera om uppdraget och diskutera behov av stöd. Länsstyrelserna har också genomfört kontinuerliga erfarenhets- utbyten genom sina respektive länsövergripande nätverk och spri- dit goda exempel från lokal nivå. Utbildningar och dialogmöten har fokuserat på särskilt utsatta grupper av våldsutsatta kvinnor, och här har man bland annat använt de utbildningsmaterial om särskilt utsatta grupper som tagit fram. Ett flertal länssty- relser har också genomfört informationsinsatser om och några följer införandet av . En majoritet av länen har informerat eller hållit seminarier om Meddelandeblad nr 2/2012. Information om de allmänna råden samt om handboken också genomförts, framför allt för olika beslutsfattare inom socialnämnden samt kvin- nojourer som utför socialtjänst. drar av länsstyrelsernas rapporter slutsatsen att det finns stora variationer i intresset för och deltagandet vid de utbildningstillfällen eller seminarier som länsstyrelserna har erbju- dit. I vissa län har bara ett fåtal kommuner deltagit medan samtliga kommuner uppges ha deltagit i andra län. Den gemensamma genomförandeplanen för och länsstyrelserna uppdaterades 2013, och i denna har man satt en rad mål som bör vara uppfyllda vid tiden för uppdragets utgång 2014.23 Minst 174 (dvs. ) av landets kommuner ska ha del- tagit i fortbildningsaktiviteter anordnade av länsstyrelserna. Utbudet av riktade stödinsatser för våldsutsatta kvinnor, barn som bevittnat våld och våldsutövare ska ha ökat i förhållande till 23 Länsstyrelsernas uppdrag och arbete inom det fjärde jämställdhetspolitiska målet - mäns våld mot kvinnor. Länsstyrelserna, PM, . uppföljning (2011) av motsvarande satsning för perioden –2010. Kommunerna ska i högre utsträckning kunna visa att de vidtar de åtgärder som rekommenderar i SOSFS 2009:22 under avsnittet Handlingsplan. Kommunerna ska i högre utsträckning kunna visa att de tar ansvar för insatser enligt socialtjänstlagen som på detta område utförs av ideella föreningar, t.ex. genom skriftliga avtal som rör utförande av socialtjänst. Kommunerna – och i förekommande fall ideella föreningar – ska i högre grad systematiskt arbeta med upptäckt av våld, bedöm- ning av behov, risker och insatser samt uppföljning av insatser på individ- och verksamhetsnivå enligt en standardiserad metod. Den senaste redovisningen som Brå har att tillgå är hämtad från en enkät från i (som har samordningsansvar) till länsstyrelserna som besvarades . Enkäten besva- rades av 18 av 21 länsstyrelser. De resultat som redovisas nedan gäller alltså insatser gjorda fram . Av enkäten framgår att samtliga svarande har genomfört kompetens- höjande insatser för att sprida kunskap om socialnämndens ansvar och allmänna råd (SOSFS 2009: 22). Några läns- styrelser har gått samman, andra har deltagit i socialnämndsmöten, genomfört insatser för politiker och beslutsfattare eller informerat om de allmänna råden i samband med andra insatser. Sammantaget har 240 av landets 290 kommuner och cirka 100 ideella föreningar tagit del av länsstyrelsernas kompetenshöjande insatser om de all- männa råden. Många länsstyrelser har också erbjudit kompetens- och metodstöd i att utreda de våldsutsatta kvinnornas behov av stöd och skydd genom bedömningsinstrumentet som tagit fram. har presenterats för 207 kom- muner och cirka 50 ideella föreningar. Länsstyrelserna har vidare fokuserat på särskilt utsatta grupper i seminarier, och i samband med informationsträffar i olika nätverk. Framför allt har man använt sig av utbildnings- material sedda (om våldsutsatta kvinnor med funktions- hinder) och Skylla sig själv (om våldsutsatta kvinnor med miss- bruksproblematik). hade 150 kommuner och cirka 40 ideella föreningar tagit del av insatser kring dessa särskilt utsatta grupper. Flera länsstyrelser har också utfört insatser om barn som upplevt våld. Detta område kommer att vara mer i fokus , men har drygt 130 kommuner nåtts av kompetens- höjande aktiviteter om denna målgrupp. Förutom det ovan nämnda har man även utfört andra kompe- tenshöjande insatser, bland annat utifrån specifika målgrupper och regionala behov. Flera länsstyrelser har exempelvis genomfört pri- märpreventiv verksamhet i form av konferenser om maskulinitet och våld (tillsammans med ). Några länsstyrelser har genomfört insatser med syftet att stödja arbetet med att tidigt uppmärksamma och identifiera barn som upplevt våld i familjen i kommunala skolor och förskolor. Andra exempel på är samverkan och utbildningsdagar om avtalsskrivning för kommuner och kvinnojourer. i lyfter fram ett antal aspekter som man menar utgör framgångsfaktorer i arbetet med regionalt metod- och kompetensstöd (och med samordning som tidigare redovisats). Man menar att en central framgångsfaktor är det interna samar- betsforum som utvecklats. Länsstyrelserna har tre nätverk inom områdena mäns våld mot kvinnor och våld i nära relationer, heders- relaterat våld samt nätverket för utvecklingsledare inom prosti- tution och människohandel och som alla är kopplade till upp- dragen. Till varje nätverk kopplas en arbetsgrupp som direkt svarar mot uppdraget om regionalt metod- och kompetensstöd respektive samordning. Därutöver kan tillfälliga arbetsgrupper skapas för sär- skilda länsstyrelsegemensamma insatser. Nätverken är kopplade till länsstyrelsernas chefsforum för social utveckling som utgör ett beslutande forum när det bland annat gäller gemensamt framtagna mål och riktlinjer för uppdragen. Enligt i har detta samarbetsforum för- stärkts ytterligare genom de båda uppdragen, och det finns nu bättre förutsättningar för en gemensam samsyn. Man konstaterar: Vi vågar påstå att insatserna bidragit till att kommunerna i i högre grad har kunskaper om socialnämndens ansvar för våldsut- satta, barn som upplevt våld samt våldsutövare.24 Länsstyrelserna pekar på några framgångsfaktorer som specifikt är kopplade till uppdraget om regionalt kompetens- och metod- stöd. Man menar att samarbetet med är en fram- gångsfaktor i sig med de olika delarna i uppdraget och med de tydliga rollerna; bistår länsstyrelserna med nationellt kunskapsstöd och länsstyrelserna bistår i sin tur med kompetens- och metodstöd till kommuner och ideella föreningar. Vidare har det kostnadsfria kompetens- och metodstödet möjlig- gjort en generell kompetenshöjning i länen oavsett respektive huvudmans möjlighet att finansiera eller uppmuntra sina anställdas kompetensutveckling. Man har gemensamt prioriterat insatser som sedan har riktats och anpassats till identifierade lokala och regionala behov. Allt detta bidrar till en jämnare fördelning av kompetensut- veckling i länet. Länsstyrelserna har också upparbetade kontaktnät och samarbete vilket man menar är ett uttryck för att de anses stå för stabilitet och kvalitet. Det har, menar man, bidragit till ett för- troende för länsstyrelsernas arbete och till att man i hög grad deltar i konferenser, utbildningar och erfarenhetsutbyten som läns- styrelserna anordnar. Länsstyrelserna ser också vissa utvecklingsbehov på området. Ett sådant är ett behov av en långsiktig nationell strategi, i likhet med den som finns inom ANDT-området (alkohol, narkotika, dopning och tobak).25 Återkommande utbildning för kommunanställda och andra berörda lyfts också fram. Vidare framhålls kommunernas ansvar och att det därför är angeläget att fortsätta att stötta dem för att skapa bestående strukturer i arbetet med våld i nära relationer. Det behövs även stöd i implementeringen av nya kunskaper. Sist, men inte minst, ser man också ett fortsatt behov av i att större 24Länsstyrelsernas uppdrag och arbete inom det fjärde jämställdhetspolitiska målet - mäns våld mot kvinnor. Länsstyrelserna, PM, . 25I betänkandet av den nationella samordnaren mot våld i nära relationer föreslås att området ska bli en del av ANDT-arbetet (SOU 2104:49). utsträckning fokusera på särskilt utsatta grupper, inklusive barn som bevittnat våld. Ett budskap som länsstyrelserna lyfter fram i anslutning till de kompetenshöjande insatserna är: Utvecklingsarbetet ska leda till att våldsutsatta kvinnor och barn som upplevt våld i hemmet ska vara lika självklara målgrupper i arbete som andra (barn och unga, äldre, missbrukare m.fl.)26 När Brå har gått ige- nom länsstyrelsernas redovisningar är det flera som just påtalar att våldsutsatta kvinnor inte är en självklar målgrupp för . i skriver exempelvis: Målgruppen vålds- utsatta är inte på långa vägar en självklar målgrupp inom social- tjänsten i ett flertal av kommunerna. Det är ovanligt att vålds- utsatta kvinnor får biståndsbeslut gällande insatser, där finns ett stort utvecklingsbehov.27 Länsstyrelsernas budskap är mot denna bakgrund viktigt. Det kan tyckas vara en aning anmärkningsvärt att våldsutsatta kvinnor fortfarande inte utgör en självklar målgrupp för socialnämnden, med tanke på de medel som satsats , de insatser som gjorts (inte minst riktat mot kommunerna) samt att målgruppen finns särskilt omnämnd i socialtjänstlagen (SoL) . av hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja Länsstyrelsernas uppdrag att ge stöd till insatser som motverkar hederselaterat våld och förtryck. i ansvarar för att samordna redovisningen av uppdraget. Detta uppdrag har tidigare redovisats under kategorin Nationell mobilisering och samordning av arbete. 26Länsstyrelserna (2014). Länsstyrelsernas uppdrag och arbete med stöd till samordning samt kompetens- och metodstöd inom områdena mäns våld mot kvinnor och våld i nära relation. [odaterat, dnr saknas]. 27Svar till , dnr 9.1-39428/2013. Länsstyrelsernas uppdrag att samordna lokalt arbete mot mäns våld mot kvinnor, att barn bevittnar våld, hedersrelaterat våld och förtryck samt prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Detta uppdrag har tidigare redovisats under kategorin Nationell mobilisering och samordning av arbete. uppdrag att göra en kunskapssammanställning om traditionella och vigselliknande ceremonier, samt av ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer fick i uppdrag att genomföra en kunskapssammanställning om traditionella och vigselliknande ceremonier samt om ekonomiska förbindelser mellan blivande makars familjer.