sou · H2B352d2 · 2014-07-03 00:00:00 — Innehållet och informationen som preciseras i direktivet och bilaga A sätter mini- mistandarden för institut med uppenbar systemrelevans, men myn- digheterna är tillåtna att specifikt tillämpa andra och betydligt mer begränsade krav på återhämtningsplanering och information för ett institut och med mindre frekventa uppdateringar än . För ett litet institut med låg grad av sammanlänkning och komplexitet skulle en återhämtningsplan kunna begränsas till viss basinformat- ion om dess struktur, utlösare för återhämtningsåtgärder och åter- hämtningsval. Även om alla institut är skyldiga att upprätta återhämtningspla- ner finns det alltså utrymme att anpassa kraven i det enskilda fallet. 28.2.2Vad ska en återhämtningsplan innehålla? Kommitténs förslag: Regeringen eller den myndighet rege- ringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad en återhämt- ningsplan ska innehålla. En återhämtningsplan ska identifiera de åtgärder som ett institut avser att vidta för att återställa sin finansiella ställning och livskraft. I direktivet finns det emellertid också bestämmelser som mer kon- kret beskriver vad en återhämtningsplan ska innehålla. Dessa behandlas i det följande. En plan får inte förutsätta tillgång till statligt stöd Enligt artikel 5.3 och 5.4 får återhämtningsplanerna inte förutsätta tillgång till eller erhållande av statligt stöd, men ska i tillämpliga fall inbegripa en analys av hur och när ett institut i enlighet med de villkor som anges i planen, får ansöka om att få utnyttja central- banksfaciliteter och identifiera de tillgångar som förväntas godtas som säkerhet för sådana faciliteter. Information som ska ingå i planen Enligt artikel 5.5 ska medlemsstaterna säkerställa att återhämt- ningsplanerna inbegriper de uppgifter som räknas upp i avsnitt A i bilagan. Medlemsstaterna får kräva att ytterligare information ska ingå i återhämtningsplanerna. Av direktivet framgår vidare att åter- hämtningsplanerna också ska innehålla åtgärder som är möjliga för institutet att vidta när förutsättningarna för tidiga ingripanden enligt artikel 27 är uppfyllda (se kapitel 28). Enligt bilagan ska en återhämtningsplan innehålla följande uppgifter: 1.En sammanfattning av huvudinslagen i planen och en samman- fattning av den totala återhämtningskapaciteten. 2.En sammanfattning av de väsentliga förändringarna för institutet sedan den senast inlämnade återhämtningsplanen. 3.En kommunikations- och informationsplan med redogörelse för hur företaget avser att hantera eventuellt negativa marknads- reaktioner. 4.Ett antal kapital- och likviditetsåtgärder som krävs för att upp- rätthålla eller återställa bärkraften i institutets finansiella ställ- ning. 5.En uppskattning av tidsramen för att genomföra varje väsentlig del av planen. 6.En detaljerad beskrivning av alla väsentliga hinder för ett effektivt och snabbt verkställande av planen, vilket inbegriper beaktande av följderna för resten av koncernen, kunderna och motparterna. 7.Identifiering av kritiska funktioner. 8.En detaljerad beskrivning av förfarandena för att fastställa värdet på och möjligheten att avyttra institutets centrala affärsområden, verksamhet och tillgångar. 9.En detaljerad beskrivning av hur återhämtningsplaneringen inför- livas i institutets bolagsstyrningsstruktur samt politiken och förfarandena för godkännandet av återhämtningsplanen och fast- ställande av vilka personer i organisationen som ska ansvara för att utarbeta och genomföra planen. 10.Arrangemang och åtgärder för att bevara eller återställa institutets kapitalbas. 11.Arrangemang och åtgärder för att säkerställa att institutet har tillräcklig tillgång till beredskapsfinansieringskällor, däribland potentiella likvida medel, bedömning av tillgängliga säkerheter och av möjligheterna att föra över likvida medel mellan koncern- enheter och affärsområden för att garantera att institutet kan bedriva sin verksamhet och fullgöra sina åtaganden när de förfal- ler till betalning. 12.Arrangemang och åtgärder för att minska riskerna och skuldsätt- ningen. 13.Arrangemang och åtgärder för skuldomläggning. 14.Arrangemang och åtgärder för omstrukturering av verksamhet- erna. 15.Arrangemang och åtgärder som krävs för kontinuerlig tillgång till finansiella marknadernas infrastruktur. 16.Arrangemang och åtgärder som är nödvändiga för att fortlöpande upprätthålla institutets operativa verksamhet, däribland infra- struktur och it-tjänster. 17.Förberedande åtgärder för att underlätta försäljning av tillgångar eller affärsområden med en lämplig tidsfrist för återställandet av institutets finansiella ställning. 18.Andra styråtgärder eller strategier för att återställa den finansiella ställningen och förutse de finansiella effekterna av dessa åtgärder och strategier. 19.Förberedande åtgärder som institutet vidtagit eller planerar vidta för att underlätta genomförandet av återhämtningsplanen, där- ibland åtgärder som är nödvändiga för att snabbt rekapitalisera institutet. 20.En ram med indikatorer som identifierar tidpunkterna för när planens olika åtgärder får vidtas. Enligt artikel 5.10 ska utarbeta tekniska standarder för tillsyn för antagande av kommissionen. Dessa standarder ska ytterligare specificera information som återhämtningsplanen ska innehålla. Åtgärder i rätt tid och för olika scenarier Enligt artikel 5.6 ska de behöriga myndigheterna kräva att åter- hämtningsplaner omfattar lämpliga villkor och förfaranden för att säkerställa att återhämtningsåtgärder genomförs i rätt tid samt ett brett spektrum av återhämtningsalternativ. Medlemsstaterna ska kräva att återhämtningsplaner beaktar en rad olika scenarier som inbegriper svår makroekonomisk och finansiell stress som är rele- vant för institutets specifika förhållanden, bland annat systemom- fattande händelser och2 finansiell stress som särskilt avser juridiska personer och koncerner. Enligt artikel 5.7 ska i nära samarbete med (), utfärda riktlinjer som ytterligare spe- cificerar de olika scenarier som ska användas vid tillämpningen av artikel 5.6. Planerna ska innehålla indikatorer för när åtgärder vidtas Enligt artikel 9 ska de behöriga myndigheterna kräva att alla åter- hämtningsplaner innehåller en ram med indikatorer som fastställts av institutet och som identifierar tidpunkterna för när planens åtgärder får vidtas. De behöriga myndigheterna ska komma överens om sådana indikatorer i samband med bedömningen av återhämt- ningsplaner i enlighet med artiklarna 6 och 8. Indikatorerna kan vara av kvalitativ eller kvantitativ art beroende på institutets finan- siella ställning och ska enkelt kunna övervakas. De behöriga myn- digheterna ska se till att instituten inför lämpliga arrangemang för en regelbunden övervakning av indikatorerna. ska utfärda riktlinjer som specificerar minimiförteckningen över kvalitativa och kvantitativa indikatorer. Skälen för kommitténs förslag Av resolutionsdirektivet framgår bl.a. att återhämtningsplaner ska innehålla olika typer av information. Man kan dela in en återhämt- ningsplan i följande delar: En sammanfattning (punkterna 1 och 2 i avsnitt A i bilagan), en kommunikations- och informationsplan (punkten 3), en strategisk analys av vilka åtgärder institutet kan vidta för att upprätthålla central affärsverksamhet och hur det kan återställa eller bevara sin finansiella ställning (punkterna (4–8 och 10–18 och 20), institutets styrning (punkten 9) och åtgärder som institutet har vidtagit eller planerar att vidta för att underlätta genomförandet av planen (punkten 19). En viktig komponent i återhämtningsplanen är identifieringen av centrala affärsområden och vilka åtgärder som ska vidtas i för- hållande till dem. Det är emellertid inte tillräckligt att instituten i 2 Ordet och har fallit bort i den svenska översättningen. den strategiska analysen identifierar ett brett spektrum av åtgärder utan de ska också utvärdera dem emot olika scenarier; både systemkriser och institutsspecifika kriser samt en kombination av dessa typer av kriser (artikel 5.6). Till detta kommer att de ska ange vilka indikatorer som kan aktivera olika typer av åtgärder. Dessu- tom ska instituten ha rutiner och förfaranden som gör det möjligt att identifiera aktiveringstidpunkter och genomföra åtgärderna. En återhämtningsplan ska också inkludera åtgärder som är möjliga att vidta när förutsättningarna för ingripanden mot instituten är upp- fyllda. De indikatorer som kommer att tas fram av för sådana ingripanden (se avsnitt 28.3) kommer därför att påverka även åter- hämtningsplanernas utformning. Återhämtningsplaner bör dock sannolikt aktivera åtgärder vid ett tidigare skede än så, t.ex. om buffertkraven överträds eller några andra händelser inträffar. En annan sak är att de åtgärder som instituten bör vidta trappas upp med problemens allvarlighet. En återhämtningsplan för större institut bedöms innebära en stor arbetsinsats från institutet. Detta gäller särskilt första gången institutet upprättar en återhämtningsplan. Den uppräkning som görs i direktivet är ändå inte uttömmande utan kan komma att kompletteras med nationella krav (artikel 5.5). Enligt kommitténs bedömning är det därför lämpligt att införliva direktivets bestäm- melser genom föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Genom ett sådant bemyndi- gande blir det möjligt att införliva artiklarna 5.3, 5.4, 5.6 och 99. Enligt direktivet ska kommissionen i tekniska standarder preci- sera vad en återhämtningsplan ska innehålla. Dessa tekniska stan- darder kommer att vara direkt tillämpliga. Bestämmelser om inne- hållet i en återhämtningsplan kan med den föreslagna regleringen därför finnas både i föreskrifter och tekniska standarder. Självfallet är det inte nödvändigt att utfärda nationella föreskrifter om den information som anges i de tekniska standarderna bedöms vara tillräckligt uttömmande. 28.2.3Hur ofta ska en återhämtningsplan uppdateras? Kommitténs förslag: Regeringen eller den myndighet rege- ringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur ofta en åter- hämtningsplan ska uppdateras. Enligt artikel 5.2 ska medlemsstaterna säkerställa att instituten uppdaterar sina återhämtningsplaner minst en gång eller efter en förändring av institutets juridiska eller organisatoriska struktur, dess affärsverksamhet eller dess finansiella situation som skulle kunna ha en väsentlig inverkan på eller nödvändiggöra en ändring av återhämtningsplanen. Behöriga myndigheter får kräva att institut uppdaterar sina återhämtningsplaner oftare. Skälen för kommitténs förslag Av nämnda bestämmelse framgår hur ofta en återhämtningsplan ska uppdateras. En motsvarande bestämmelse bör tas in i svensk rätt. Det bör vara institutet självt som ska uppmärksamma behovet av att ändra planen om de angivna förutsättningarna föreligger på grund av väsentliga förändringar i verksamheten. Som framgår av kapitel 28 om tidiga ingripanden får dessutom i samband med ett ingripande mot ett institut kräva att ett institut uppdaterar sin återhämtningsplan när den ingriper mot instituten. Det ska vidare vara möjligt att kräva att återhämtningsplaner ska upprättas oftare än . Kommittén anser att den regelbundenhet med vilken återhämt- ningsplanerna ska uppdateras bör framgå av föreskrifter meddelade av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Särskilt bör det i föreskrifterna förtydligas vad som avses med sådana änd- ringar i verksamheten som har en väsentlig inverkan, samt om det ska ställas olika krav på olika typer av institut. 28.2.4På vilken nivå i institutet beslutas en återhämtningsplan? Kommitténs förslag: ska godkänna åter- hämtningsplanen. Den ska därefter ges in till Finansinspekt- ionen för granskning och bedömning. Enligt artikel 6.1 första meningen ska medlemsstaterna kräva att institut som är skyldiga att upprätta återhämtningsplaner lämnar in dessa återhämtningsplaner till den behöriga myndigheten för granskning. Enligt artikel 5.9 ska institutets ledningsorgan god- känna återhämtningsplanen innan den inlämnas till den behöriga myndigheten. Skälen för kommitténs förslag Med hänsyn till direktivets innehåll bör det även av svensk rätt framgå att institutets ledning ska godkänna en återhämtningsplan innan den ges in till . Med ledningsorganet avses här styrelsen. Styrelsen i ett kreditinstitut ansvarar för att kraven i 6 kap. 1– 3 §§ LBF och soliditet och likviditet, riskhantering och genomlys- ning uppfylls. Enligt 6 kap. 5 § ska styrelsen i ett kreditinstitut se till att det finns skriftliga interna riktlinjer och instruktioner i den omfattning som behövs för att uppfylla dessa krav och kravet på sundhet och för i övrigt styra rörelsen. Motsvarande bestämmelser för värdepappersbolag finns i 6 kap. 3–5, 7 och 8 §§ LVM. Vi menar dock att dessa bestämmelser bör kompletteras av en skyldighet för ett instituts styrelse att godkänna en återhämtningsplan innan den ges i till för granskning och bedömning. Denna bestämmelse bör tas in i lagen om bank- och finansieringsrörelse respektive lagen om värdepappersmarknaden. 28.2.5Granskningen av en återhämtningsplan Kommitténs förslag: ska granska de åter- hämtningsplaner som ges in till den. Det ska göras efter samråd med behöriga myndigheter i de medlemsstater där det finns betydande filialer i den mån det är relevant för den filialen I föregående avsnitt anges vad ett institut ska beakta när det upp- rättar en återhämtningsplan. Det är också viktigt att säkerställa att det finns adekvat tillsyn över att planerna uppfyller det syfte och de kriterier som direktivet innehåller. I resolutionsdirektivet finns det konkreta bestämmelser om vad tillsynen ska avse. Enligt artikel 6.2 ska de behöriga myndigheterna efter det att varje plan lämnats in, och efter samråd med de behö- riga myndigheterna i de värdmedlemsstater där det finns betydande filialer, i den mån det är relevant för den filialen, granska planerna och bedöma hur väl varje plan uppfyller de krav som anges i artikel 5 samt följande kriterier3: a)Genomförandet av de föreslagna arrangemangen i planen kan rimligen förväntas upprätthålla eller återställa institutets eller koncernens livskraft och finansiella ställning, med beaktande av de förberedande åtgärder som institutet har vidtagit eller plane- rar att vidta. b)Planen och de specifika alternativen i planen kan rimligen för- väntas bli genomförda snabbt och effektivt i situationer av finansiell stress och i största möjliga utsträckning undvika några betydande negativa effekter på det finansiella systemet, inbegripet scenarier som skulle leda till att andra institut skulle genomföra återhämtningsplaner . Enligt artikel 6.3 ska den behöriga myndigheten när den bedömer återhämtningsplanerna ta hänsyn till lämpligheten av institutets kapital- och finansieringsstruktur i förhållande till komplexitets- graden hos dess organisatoriska struktur och dess riskprofil. Enligt artikel 6.4 ska den behöriga myndigheten tillhandahålla resolutionsmyndigheten återhämtningsplanen. Resolutionsmyn- digheten får granska återhämtningsplanen i syfte att identifiera eventuella åtgärder i planen som skulle kunna inverka negativt på institutets möjlighet till resolution och att lämna rekommendat- ioner till den behöriga myndigheten med avseende på de frågorna. Enligt artikel 6.8 ska , för antagande av kommissionen, utar- beta förslag till tekniska standarder för tillsyn som specificerar de 3 Detta är samma kriterier som ett institut enligt artikel 6.1 ska kunna visa resolutions- myndigheten att det uppfyller. minimikriterier4 som den behöriga myndigheten måste utvärdera för bedömningen enligt artiklarna 6.2 och 8.1. Av artikel 6.5 framgår att den behöriga myndigheten ska vidta särskilda åtgärder om den bedömer ett det finns väsentliga brister eller väsentliga hinder mot att genomföra en återhämtningsplan. Den process som då inleds behandlas dock separat i avsnitt 28.2.6. Skälen för kommitténs förslag och bedömning Utgångspunkten är alltså att instituten är skyldiga att upprätta verkningsfulla återhämtningsplaner med ett visst innehåll och som uppfyller särskilda krav. Planerna ska enligt direktivet granskas av . Av 13 kap. 2 § LBF och 23 kap. 1 § LVM framgår att Finansin- spektionen har tillsyn över att instituts verksamhet drivs enligt dessa lagar och andra författningar som reglerar institutets verk- samhet. Av detta följer också att ska se till att återhämtningsplanerna uppfyller de krav som ställs på dem i lagen, inspektionens föreskrifter och kommissionens tekniska standarder. Direktivet kräver inte heller uttryckligen att inspektionen godkän- ner planen, bara att den ska bedöma planen och vidta åtgärder om den identifierar brister i den. Vi avstår därför från att införa någon uttrycklig bestämmelse om att planen ska godkännas av Finansin- spektionen. Tillsynen över återhämtningsplanerna bör i stället vara ett led i löpande tillsyn. För tydlighetens skull föreslår vi dock en bestämmelse som, i enlighet med direktivet, klargör att inspektionen ska granska planen. Ett beslut om att planen inte uppfyller kraven leder till en särskild process. Som framgår av artikel 6.3 ska vid bedöm- ningen även beakta institutets kapital- och finansieringsstruktur. Denna skyldighet behöver dock inte framgå av lag utan kan framgå av föreskrifter meddelade av regeringen. Enligt kommitténs bedöm- ning behövs det dock inte något uttryckligt bemyndigande till regeringen för att meddela sådana föreskrifter. 4 I den svenska översättningen nämns, till skillnad från den engelska, även förfaranden. Samråd med utländska myndigheter Återhämtningsplanen för ett institut kommer att inkludera även sådan gränsöverskridande verksamhet som drivs i andra länder via filialer. Enligt direktivet ska samråda med till- synsmyndigheter i länder där institutet i fråga har betydande filia- ler. Med betydande filialer avses sådana filialer som avses i artikel 51 i kapitaltäckningsdirektivet (se avsnitt 5.8). Även skyldigheten att samråda bör för fullständighetens skull framgå av lag. Enligt direktivet ska ge resolutionsmyndig- heten tillfälle att lämna synpunkter på återhämtningsplanen. Enligt kommitténs bedömning är de rekommendationer från resolu- tionsmyndigheten som nämns i direktivet inte bindande för utan ska närmast betraktas som förslag. Med tanke på den kompetens på området som resolutionsmyndigheten sannolikt kommer att ha bör de dock tillmätas stor betydelse. kan i vissa fall vara värdlandsmyndighet för en betydande filial (t.ex. Danske bank). I detta fall kan Finansin- spektionen samråda med den ansvariga tillsynsmyndigheten med stöd av bestämmelsen i lagen om bank- och finansieringsrörelse om inspektionens skyldighet att samarbeta och utbyta information med utländska tillsynsmyndigheter. En liknande bestämmelse finns i lagen om värdepappersmarknaden men den täcker inte resolut- ionsdirektivet. Det kan lösas genom att inspektionens samråds- skyldighet för detta fall behandlas i föreskrifter beslutade av rege- ringen. 28.2.6Åtgärder för att undanröja brister i en återhämtnings- plan Kommitténs förslag: Om identifierar väsentliga brister i en plan eller väsentliga hinder mot att genomföra åtgärderna i den, ska inspektionen underrätta insti- tutet om vilka väsentliga brister eller hinder den identifierar och ge institutet tillfälle att yttra sig över bedömningen. Om insti- tutets yttrande inte leder till att inspektionen ändrar sin bedöm- ning, ska inspektionen förelägga institutet att komma in med en ändrad plan som åtgärdar de brister eller hin- der som inspektionen identifierat. På institutets begäran får besluta att förlänga med ytterli- gare en månad. Om ett institut inte följer inspektionens föreläggande eller om de ändringar som institutet gjort inte åtgärdar de väsentliga bristerna eller hindren, ska 1.förelägga institutet att göra konkreta ändringar i återhämtningsplanen för att undanröja de väsentliga brist- erna eller hindren, eller 2.om sådana konkreta ändringar som avses i 1 inte på ett adekvat sätt kan åtgärda bristerna eller hindren, förelägga institutet vilka ändringar av affärsverksamheten som det kan göra för att åtgärda de väsentliga bristerna eller hindren. Om det trots ett föreläggande fortfarande finns väsentliga brister i en plan eller väsentliga hinder mot att genomföra den, får för att komma till rätta med situationen förelägga institutet att vidta konkreta åtgärder som innebär att det begränsar eller minskar riskerna i rörelsen i något avseende, eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen. Vid bedömningen av vilka åtgärder som är nödvändiga och proportionerliga ska hänsyn tas till hur allvarliga bristerna och hindren är och den effekt som åtgärderna skulle ha på institutets affärsverksamhet. Som har beskrivits i föregående avsnitt ska de behöriga myndighet- erna granska återhämtningsplanerna och ta ställning till om de uppfyller kriterierna i artikel 6.2. Enligt artikel 6.5 ska i de fall den behöriga myndigheten bedömer att det finns väsentliga brister i återhämtningsplanen, eller väsentliga hinder för dess genomfö- rande, myndigheten meddela institutet (eller koncernens moderfö- retag) sin bedömning och kräva att institutet , som med myndigheternas godkännande kan förlängas med en månad, inkommer med en reviderad plan som visar hur de bristerna eller hindren har tagits itu med. Av andra stycket följer att innan den behöriga myndigheten kräver att ett institut ska lämna in en reviderad återhämtningsplan ska den ge institutet möjlighet att yttra sig om det kravet. Artikel 6.3 tredje stycket anger att om den behöriga myndigheten inte anser att det i den reviderade planen har tagits itu med bristerna och hindren på ett adekvat sätt får den beordra institutet att göra vissa specifika ändringar av planen. Artikel 6.6 säger att om institutet underlåter att inkomma med en reviderad återhämtningsplan eller om den behöriga myndigheten slår fast att den reviderade återhämtningsplanen inte på ett till- fredsställande sätt åtgärdar de brister eller potentiella hinder som myndigheten konstaterade i sin ursprungliga bedömning, och det inte är möjligt att på ett adekvat sätt åtgärda bristerna eller hindren genom att ge order om att vissa specifika ändringar ska göras, ska den behöriga myndigheten ålägga institutet att inom rimlig tid identifiera de ändringar av affärsverksamheten som det kan göra för att ta itu med bristerna i eller hindren för genomförandet av åter- hämtningsplanen. I artikel 6.6 andra stycket anges att om institutet inte identifie- rar sådana ändringar inom den tidsram som den behöriga myndig- heten satt, eller om den behöriga myndigheten bedömer att de av institutet föreslagna åtgärderna inte innebär att institutet på ett adekvat sätt tar itu med bristerna eller hindren, får den behöriga myndigheten beordra institutet att vidta de åtgärder som myndig- heten anser vara nödvändiga och proportionerliga, varvid hänsyn tas till hur allvarliga bristerna och hindren är och den effekt som åtgärderna skulle ha på institutets affärsverksamhet. Den behöriga myndigheten får enligt 6.6 tredje stycket, utan att det påverkar artikel 104 i kapitaltäckningsdirektivet, beordra insti- tutet att a)reducera riskprofilen i institutet, även likviditetsrisken, b)möjliggöra kapitaliseringsåtgärder i rätt tid, c)se över institutets strategi och struktur, d)vidta ändringar i finansieringsstrategin för att förstärka mot- ståndskraften i kärnaffärsområdena och de kritiska funk- tionerna, e)vidta förändringar i institutets styrningsstruktur. Förteckningen över åtgärder ovan ska inte hindra medlemsstaterna enligt att bemyndiga de behöriga myndigheterna att vidta ytter- ligare åtgärder i enlighet med nationell rätt. Om den behöriga myndigheten kräver att ett institut vidtar åtgärder i enlighet med artikel 6.6 ska enligt artikel 6.7 dess beslut om åtgärderna vara motiverade och proportionerliga. Beslutet ska meddelas institutet skriftligen och vara möjligt att överklaga. Skälen för kommitténs förslag