sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Beteckningen godkänd för verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård får i verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård använ- das endast av den som fått godkännande enligt första stycket. Paragrafen reglerar godkännande inom djurens hälso- och sjukvård av vissa yrken. Övervägandena finns i avsnitt 8.5.1. I ett nytt tredje stycke lämnas en upplysning om att bestäm- melser om erkännande av vissa utländska yrkeskvalifikationer och bestämmelser om tillfälligt tillhandahållande av tjänster i , utan föregående godkännande, finns i lagen om erkännande av yrkeskvalifikationer och de föreskrifter som har meddelats i anslut- ning till den lagen. Ändringen i fjärde stycket begränsar bemyndigandet till att avse föreskrifter om godkännande för den som inte omfattas av lagen om erkännande av yrkeskvalifikationer. är beslutför med ordföranden och minst fem andra ledamöter. Ordföranden får ensam fatta beslut 1.som innebär att ett ärende avgörs i sak, om det är uppenbart att ärendet inte kan leda till någon påföljd och om ärendet inte heller rör ansökan om att återfå legitimation eller annan behörig- het, 2.som inte innefattar ett slutligt avgörande i sak, dock inte beslut om föreläggande att genomgå läkarundersökning enligt 6 kap. 7 § första stycket eller om tillfällig indragning eller begräns- ning enligt 6 kap. 9 § eller om utdömande av vite enligt 11 § andra stycket i detta kapitel, eller 3. om underrättelse enligt 16 §. Ärenden som har avgjorts av ordföranden ensam ska anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. Paragrafen reglerar bland annat när ordförande får fatta beslut ensam. Övervägandena finns i avsnitt 9.2. I en ny tredje punkt i andra stycket anges att beslut om att ska skicka en underrättelse enligt 16 § får fattas av ordföranden ensam. Om eller en allmän förvaltningsdomstol avseende en veterinär beslutar om återkallelse av legitimation eller annan behörig- het enligt 6 kap. 6 § eller begränsning av förskrivningsrätt enligt 6 kap. 8 §, ska besluta att underrätta de behöriga myndig- heterna i övriga stater inom EES och i om beslutet eller domen. En sådan underrättelse ska ske senast efter den dag då beslutet eller domen har meddelats. Om detta beslut eller denna dom senare upphör att gälla, ska utan dröjsmål underrätta de behöriga myndigheterna i övriga stater inom EES och i . Underrättelser enligt första stycket ska ske via informationssystemet för den inre marknaden (). Paragrafen, som är ny, reglerar skyldigheten för att underrätta andra stater inom EES och om beslut som innebär att en veterinär har begränsats eller förbjudits att utöva verksamhet i . Övervägandena finns i avsnitt 9.2. Bestämmelsen har sin grund i artikel 56a i yrkeskvalifikationsdi- rektivet. Enligt första stycket första meningen ska besluta att underrätta de behöriga myndigheterna i övriga stater inom EES och i om eller en allmän för- valtningsdomstol avseende en veterinär beslutar om återkallelse av legitimation eller annan behörighet eller om begränsning av för- skrivningsrätt. Med de behöriga myndigheterna avses de myn- digheter som staterna har anmält som behöriga att ta emot var- ningar enligt yrkeskvalifikationsdirektivet. Skyldigheten att under- rätta övriga stater omfattar alla beslut som innebär att en legiti- mation eller annat behörighetsbevis återkallas eller att förskriv- ningsrätt begränsas, oavsett var den berörda veterinären har förvär- vat sina yrkeskvalifikationer. Skyldigheten gäller också oavsett om beslutet eller domen avser en tidsbegränsad eller en permanent åtgärd. Den omständigheten att skyldigheten omfattar inte bara egna beslut, utan även beslut av allmänna förvalt- ningsdomstolar, innebär att noggrant måste bevaka alla överklagade ärenden. I första stycket andra meningen anges att underrättelsen ska ske senast efter den dag då det beslut eller den dom som underrättelsen avser har meddelats. får således inte invänta att beslutet eller domen vinner laga kraft. Enligt första stycket tredje meningen ska utan dröjsmål underrätta de behöriga myndigheterna i övriga stater inom EES och i om det beslut eller den dom som föranlett en varning senare skulle upphöra att gälla. Detta gäller inte bara i den situation då en domstol efter överklagande ändrar ett beslut till veterinärens fördel, utan även i det fall då en domstol genom inhi- bition förordnar rörande saken och beslutar att det överklagade beslutet tills vidare inte ska gälla. De övriga staterna ska således alltid ha tillgång till aktuella uppgifter rörande veterinärens faktiska rätt att utöva sitt yrke. Även detta kräver att nog- grant bevakar alla överklagade ärenden, till dess målet har avgjorts slutligt och domen har vunnit laga kraft. I andra stycket anges att underrättelse enligt första stycket ska ske via . måste således ansluta sig till detta system. 14.8Förslaget till lag om ändring i lagen om ersättning för kostnader till följd av vård i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet I denna lag avses med 1.vård: de åtgärder och produkter som omfattas av definitio- nerna i punkterna 2, 3 och 5–9, 2.hälso- och sjukvård: åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador samt sjuktransporter, 3.tandvård: åtgärder som avses i 1 § tandvårdslagen (1985:125), 4.hälso- och sjukvårdspersonal: läkare, sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, barnmorska eller farmaceut i den mening som avses i och rådets direktiv /36/EG av om erkännande av yrkeskvalifikationer, i lydelsen enligt och rådets direktiv /55/EU, eller annan person som utövar yrkesverk- samhet inom hälso- och sjukvård som är begränsad till ett reglerat yrke enligt definitionen i artikel 3.1 a i direktiv /36/EG, eller en person som anses som hälso- och sjukvårdspersonal enligt den behandlande medlemsstatens lagstiftning, 5.läkemedel: sådana läkemedel som enligt läkemedelslagen (1992:859) är avsedda att tillföras människor, 6.andra varor: sådana varor som avses i 18 och 20 §§ lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m., 7.hjälpmedel: sådana hjälpmedel som avses i 3 b § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 8.förbrukningsartiklar: sådana förbrukningsartiklar som avses i 3 d § hälso- och sjukvårdslagen, 9.övriga vårdprodukter: produkter som inte omfattas av defi- nitionerna i punkterna 5–8 men som tillhandahålls vid hälso- och sjukvård eller tandvård och som en patient får vid vårdtillfället. Paragrafen definierar vissa termer och uttryck som används i lagen. Ändringen i fjärde punkten föranleds av att yrkeskvalifikations- direktivet har ändrats genom direktiv /55/EU. Genomförande av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet En särskild utredare ska lämna förslag till hur det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ska genomföras i svensk rätt och förvaltning. Direktivet syftar till att underlätta tillträde till eller utövande av ett reglerat yrke i Europeiska ekonomiska samarbetsrådet (EES). Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet förhandlas i rådet och väntas bli antaget . I uppdraget ingår att analysera hur direktivet förhåller sig till svensk rätt, bedöma behovet av författningsändringar och andra åtgärder. Utredaren ska föreslå författningsändringar och andra åtgärder som behövs för att säkerställa ett korrekt genomförande av direktivet. Utredaren ska följa de förhandlingar om förslagen till ändring av yrkeskvalifikationsdirektivet som pågår inom Europeiska unionen (EU) och i sitt förslag utgå från det innehåll som direktivet får när det antas av och rådet. Uppdraget ska redovisas . Enligt är ett av unionens mål att avskaffa hindren för fri rörlighet för personer och tjänster mellan medlemsstaterna. För medlemsstaternas medborgare innebär detta bl.a. rätt att utöva ett yrke, som egenföretagare eller som anställd, i en annan medlemsstat än den där de har skaffat sig sina yrkeskvalifikationer. I artikel 53.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreskrivs dessutom att direktiv ska utfärdas som syftar till ömsesidigt erkännande av examens-, utbildnings- och andra behörighetsbevis. har 15 sådana direktiv antagits och genom dem har olika ordningar för erkännande har införts. antogs ett nytt direktiv, och rådets direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer (yrkeskvalifikations-direktivet), som konsoliderade och moderniserade reglerna för erkännandet av yrkes- kvalifikationer. Därmed upphörde de tidigare antagna direktiven på området att gälla. Yrkeskvalifikationsdirektivet syftar till att underlätta för den som vill arbeta inom ett så kallat reglerat yrke i ett annat EES-land. Med reglerat yrke menas att det genom en lag eller andra författningar krävs bestämda yrkeskvalifikationer för att få utöva yrket, t.ex. examensbevis, auktorisation, legitimation eller motsvarande. Den som vill arbeta i ett annat EES-land inom ett reglerat yrke som omfattas av direktivets bestämmelser ska ansöka om erkännande av sina yrkes- kvalifikationer hos den behöriga myndigheten för yrket i det land där den sökande vill utöva yrket. Erkännandet gäller således samma yrke som yrkesutövaren har behörighet till i sitt hemland. I samtliga medlemsstater finns det en s.k. kontaktpunkt som informerar om direktivet och kan hänvisa till rätt behörig myndighet för yrket. Reglerna omfattar alla medborgare i EES som vill utöva ett reglerat yrke som egenföretagare eller anställd i en annan medlemsstat än ursprungsmedlemsstaten. De gäller således inte för juridiska personer. Direktivets bestämmelser har i införlivats genom de författningar som reglerar respektive yrke. är ett fyrtiotal yrken reglerade i , varav drygt tjugo inom hälso- och sjukvårdens områden. Det innebär att författningar inom ansvarsområden för flertalet departement och tiotalet myndigheter berörs av direktivet. För att ytterligare främja rörligheten inom EU:s inre marknad har kommissionen föreslagit att systemet för erkännande av yrkes- kvalifikationer ska reformeras. Rörligheten på arbetsmarknaden har lyfts fram som en nyckelfråga för konkurrenskraft i dels kommissionens meddelande 2020, dels inremarknadsakten, där revideringen av direktivet är en av tolv nyckelåtgärder. har lyft fram att det är viktigt att göra framsteg inom erkännandet av kvalifikationer och minska antalet reglerade yrken. Kommissionen presenterade därför ett förslag till och rådets direktiv om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer (det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet). Förslaget innehåller horisontella åtgärder som europeiska yrkeskortet, varnings- mekanismen för hälso- och sjukvårdsyrken, nationella kontaktpunkter för tjänster, partiellt tillträde, gemensamma utbildningsprinciper och transparensartikeln som syftar till att ge en större öppenhet och insyn i direktivets omfattning. De rör även lagstiftningen för bland annat läkare, sjuksköterskor, veterinärer, apotekare och arkitekter. Förhandlingen av kommissionens förslag till det moderniserade direktivet startade . Det irländska ordförandeskapet har som ambition att avsluta förhandlingarna. Därefter väntar en genomförandeperiod på sannolikt . Regeringens utgångspunkter i förhandlingen Regeringen välkomnar initiativet till en modernisering av yrkes- kvalifikationsdirektivet och de ansträngningar som görs för att underlätta rörligheten inom EU. Möjligheten för arbetstagare och egenföretagare att röra sig inom EU är en nyckelfråga för att tillgodose tillgången på kompetens. Regeringen ser det moderniserade yrkeskvalifikations- direktivet som en prioriterad fråga då direktivet kan bidra till ökad tillväxt och sysselsättning på den inre marknaden. är ett land med få reglerade yrken och en väl fungerande arbetsmarknad. Däremot uppkommer utmaningar för en svensk yrkesutövare som vill arbeta i medlemsstater där hans eller hennes yrke är reglerat. Regeringen anser att antalet reglerade yrken i EU bör minska då de kan utgöra ett hinder för yrkesutövares marknads- tillträde. Regeringen är mycket positiv till förslag om ökad öppenhet och insyn som i förlängningen kan bidra till färre reglerade yrken. Ett led i detta är den nya anmälningsprocedur som föreslås där medlems- staterna tydligt ska motivera reglering av yrken. Uppdraget att lämna förslag till genomförande Utredaren ska lämna förslag till hur och rådets direktiv om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer ska genomföras i svensk rätt och förvaltning. Utredaren ska följa de förhandlingar om förslaget till ändring av yrkeskvalifikationsdirektivet som pågår inom Europeiska unionen och i sitt förslag utgå från det innehåll som direktivet får när det antas av och rådet. I uppdraget ingår att analysera hur direktivet förhåller sig till svensk rätt och att bedöma behovet av författningsändringar och andra åtgärder som behövs för att säkerställa ett korrekt genom- förande. Det moderniserade direktivet kommer att kräva både ändringar av befintliga regler och införande av nya regler. Utredaren ska föreslå sådana författningsändringar och andra åtgärder som behövs för att säkerställa ett korrekt genomförande av direktivet. En del av uppdraget är att lägga fram förslag till hur de nya artiklarna om öppenhet och insyn och anmälningsprocedur ska genomföras. Uppdraget innebär även att förslag ska presenteras om hur de administrativa arrangemang som direktivet kräver kan läggas upp och fungera nationellt, däribland stödcentrum (assistance center), varningsmekanismen, kontaktpunkten för tjänster och andra aktuella myndighetssamarbeten. skyldigheter i detta sammanhang med anledning av EU-medlemskapet ska omhändertas i utredningsarbetet. Som en del i uppdraget ingår även att utredaren ska inventera den aktuella svenska lagstiftningen och analysera dess förhållande till direktivet för att åstadkomma ett fullständigt genomförande av direktivet. Utredaren ska se över den aktuella lagstiftningen, även i de delar som tidigare genomförts av yrkeskvalifikationsdirektivet, och föreslå ändringar som underlättar tillämpningen av lagstiftningen eller som av andra skäl är nödvändiga. Syftet med översynen är att dels göra lagstiftningen tydlig och lätt att tillämpa, dels få en horisontell översikt över lagstiftningen. Översynen ska utgå från de praktiska erfarenheterna av lagstiftningens tillämpning. I sammanhanget ska utredaren även beakta regeringens ovan angivna utgångspunkter för förhandlingen. Utredaren ska även analysera yrkeskvalifikations- direktivets förhållande till den närliggande regleringen och det administrativa samarbete inom ramen för och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (tjänstedirektivet). I den mån det är möjligt ska utredaren redogöra för hur några centrala EES-länder avser att genomföra direktivet. Vidare ska utredaren överväga och lämna förslag på hur kunskapen om yrkeskvalifikationsdirektivet och dess genomförande i nationell rätt kan ökas främst hos berörda myndigheter. Utredaren får även lämna förslag till andra åtgärder som hon eller han i sammanhanget finner nödvändiga. Utredaren ska i enlighet med kommittéförordningen (1998:1474) belysa effekter och konsekvenser för dem som berörs av förslagen. Utredaren ska särskilt beakta de administrativa konsekvenserna och utforma förslagen med beaktande av effektivitet och möjlighet till minskade administrativa kostnader. Om ett förslag förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras inom berört utgiftsområde. Utredaren ska även beskriva konsekvenser av den föreslagna finansieringen. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska inhämta synpunkter från Universitets- och högskolerådet, , , , , samtliga behöriga myndigheter enligt direktivet samt andra berörda myndigheter och organisationer. Utredaren kan även samråda med när det är lämpligt. Uppdraget ska redovisas . Genomförandet av det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 1 Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer (text av betydelse för EES) (EUT L 255, 30.9.2005, s. 22) Rådets direktiv /100/EG av Kommissionens förordning (EG) nr 1430/2007 av Kommissionens förordning (EG) nr 755/2008 av och rådets förordning (EG) nr 1137/2008 av den Kommissionens förordning (EG) nr 279/2009 av Kommissionens förordning (EU) nr 213/2011 av Kommissionens förordning (EU) nr 623/2012 av Rådets direktiv /25/EU av och rådets direktiv /55/EU av den 20 novem anslutningsfördraget (2012) Rättelse, EUT L 271, 16.10.2007, s. 18 (2005/36/EG) Rättelse, EUT L 93, , s. 28 (2005/36/EG) Rättelse, EUT L 33, , s. 49 (2005/36/EG) 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 2 OCH RÅDETS DIREKTIV 2005/36/EG om erkännande av yrkeskvalifikationer (text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AN med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska pen, särskilt artikel 40, artikel 47.1, artikel 47.2 första och tredje me ningarna samt artikel 55, med beaktande av kommissionens förslag (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ytt rande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: (1)Enligt artikel 3.1 c i fördraget är ett av gemenskapens mål att avskaffa hindren för fri rörlighet för personer och tjänster mellan medlemsstaterna. För medlemsstaternas medborgare innebär detta bland annat rätten att utöva ett yrke, som egenföretagare eller som anställd, i en annan medlemsstat än den där de har skaffat sig sina yrkeskvalifikationer. I artikel 47.1 i fördraget föreskrivs dessutom att direktiv skall utfärdas som syftar till ömsesidigt erkännande av examens-, utbildnings- och andra behörighets bevis. (2)Efter Europeiska rådets möte i antog kommissionen ett meddelande om En strategi för tjänster på den inre marknaden, som särskilt syftar till att göra det lika enkelt att fritt tillhandahålla tjänster inom gemenskapen som inom en medlemsstat. Med anledning av kommissionens meddelande Nya europeiska arbetsmarknader, öppna och tillgängliga för al la gav i kom missionen i uppdrag att för Europeiska rådets möte lägga fram särskilda förslag om en mera enhetlig, öppen och flexibel ordning för erkännande av kvalifikationer. (3)Den garanti som detta direktiv ger personer som har erhållit sina yrkeskvalifikationer i en medlemsstat att få tillträde till samma yrke och utöva det i en annan medlemsstat med samma rättighe ter som dess medborgare utesluter inte att den som invandrat och (1) EGT C 181 E, 30.7.2002, s. 183. (2) EUT C 61, , s. 67. (3) yttrande av (EUT C 97 E, 22.4.2004, s. 230), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 58 E, , s. 1) och ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT). Rådets beslut av . 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 3 utövar yrket bör uppfylla de icke-diskriminerande villkor som uppställs av den senare staten, under förutsättning att villkoren är objektivt motiverade och proportionerliga. (4)För att underlätta friheten att tillhandahålla tjänster bör särskilda regler föreskrivas för att utvidga möjligheten att utöva yrkesverk samhet under hemlandets yrkestitel. För informationssamhällets tjänster som ges på distans gäller även bestämmelserna i parlamentets och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, sär skilt elektronisk handel, på den inre marknaden (1). (5)Mot bakgrund av de olika system som inrättats för å ena sidan temporärt och tillfälligt tillhandahållande av gränsöverskridande tjänster och å andra sidan etablering bör kriterierna för att skilja mellan dessa två begrepp förtydligas, för det fall att den som tillhandahåller en tjänst flyttar till den mottagande medlemssta tens territorium. (6)Det är nödvändigt att garantera att tillhandahållande av tjänster säkras under noggrant iakttagande av skydd för folkhälsa och säkerhet samt konsumentskydd. Särskilda bestämmelser bör där för införas för reglerade yrken som har konsekvenser för folk hälsa eller säkerhet, och som tillfälligt eller temporärt tillhanda håller gränsöverskridande tjänster. (7)De mottagande medlemsstaterna får vid behov och i enlighet med gemenskapslagstiftningen föreskriva krav på underrättelse. Dessa krav bör inte leda till en oproportionerlig börda för tjänsteleve rantörer och hindra utövandet av friheten att tillhandahålla tjänster eller göra det mindre attraktivt. Behovet av sådana krav bör ses över regelbundet mot bakgrund av de framsteg som görs med att upprätta en gemenskapsram för administrativt samarbete mellan medlemsstaterna. (8)Tjänsteleverantören bör omfattas av de disciplinåtgärder som till lämpas i den mottagande medlemsstaten och som har direkt och specifik koppling till yrkeskvalifikationerna, t.ex. definition av yrket, den verksamhet som ett yrke omfattar eller som är reser verad för detta yrke, användningen av titlar och allvarlig försum melse i yrkesutövningen som har ett direkt och specifikt samband med konsumentskydd och konsumentsäkerhet. (9)Medan man för etableringsfriheten bibehåller gällande principer och garantier som ligger till grund för de olika systemen för erkännande bör emellertid reglerna i dessa förbättras mot bak grund av de erfarenheter som gjorts. Dessutom har berörda di rektiv ändrats och bestämmelserna i dem bör (1) EGT L 178, , s. 1. 2005L0036 SV 17.01.2014 010.001 4 omarbetas och förenklas genom att de tillämpliga principerna görs mer enhetliga. Följaktligen måste följande rättsakter ersättas och samlas i en enda text: rådets direktiv /48/EEG (1) och 92/51/EEG (2) samt och rådets direk tiv 1999/42/EG (3) om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer och rådets direktiv /452/EEG (4), 77/453/EEG (5), 78/686/EEG (6), 78/687/EEG (7), 78/1026/EEG (8), 78/1027/EEG (9), 80/154/EEG (10), 80/155/EEG (11), 85/384/EEG (12), 85/432/EEG (13), 85/433/EEG (14) och 93/16/EEG (15) om yrkena sjuksköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinär, barnmorska, arkitekt, apotekare och läkare. (10)Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att, i enlighet med den egna lagstiftningen, erkänna yrkeskvalifikationer som medborgare från tredjeland har erhållit utanför Europeiska unio nens territorium. Varje erkännande bör under alla omständigheter göras med beaktande av de minimivillkor för utbildningen som gäller för vissa yrken. (11)För de yrken som omfattas av den generella ordningen för erkän nande av kvalifikationer, nedan kallad den generella ordningen, bör medlemsstaterna behålla rätten att fastställa en lägsta kvalifi kationsnivå i syfte att garantera kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls inom deras respektive territorium. Enligt artik larna 10, 39 och 43 i fördraget bör de dock inte ålägga en medborgare från en medlemsstat att skaffa sig kvalifikationer som de vanligen fastställer genom att endast hänvisa till de ex amensbevis som utfärdas inom deras eget utbildningssystem, när den berörda personen redan har skaffat sig alla eller en del av dessa kvalifikationer i en annan medlemsstat. Det bör följaktligen föreskrivas att varje mottagande medlemsstat i vilken ett yrke är reglerat är skyldig att ta hänsyn till de kvalifikationer som har förvärvats i en annan medlemsstat och att bedöma om dessa (1) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16. Direktivet ändrat genom och rådets direktiv /19/EG (EGT L 206, 31.7.2001, s. 1). (2) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut /108/EG (EUT L 32, , s. 15). (3) EGT L 201, 31.7.1999, s. 77. (4) EGT L 176, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom anslut ningsakt. (5) EGT L 176, , s. 8. Direktivet senast ändrat genom direktiv /19/EG. (6) EGT L 233, 24.8.1978, s. 1. Direktivet senast ändrat genom anslut ningsakt. (7) EGT L 233, 24.8.1978, s. 10. Direktivet senast ändrat genom anslut ningsakt. (8) EGT L 362, 23.12.1978, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv /19/EG. (9) EGT L 362, 23.12.1978, s. 7. Direktivet senast ändrat genom direktiv /19/EG. (10) EGT L 33, , s. 1.