sou · H2B340 · 2014-06-12 00:00:00 — Även för det alternativa förslaget har samråd skett med i denna fråga. 16.8Schablonintäkt för finansiella företag Förslag: ska ta upp en schablonintäkt till beskattning. Schablonintäkten uppgår till av ett underlag som i huvudsak utgörs av det finansiella företagets skuldsättning. Det alternativa förslaget består av två delar, en avdragsbegränsning av negativt finansnetto och en sänkning av bolagsskattesatsen. På samma sätt som avseende kommitténs huvudförslag passar modellen i det alternativa förslaget mindre bra för finansiella företag. kommer att få sänkt bolagsskattesats som de inte på- verkas av avdragsbegränsningen av negativt finansnetto. För att kompensera för den effekten ska finansiella företag även i det alternativa förslaget ta upp en schablonintäkt. I och med att sänkningen av bolagsskattesatsen inte blir lika stor som i huvud- förslaget behöver dock schablonintäkten inte sättas lika högt i det alternativa förslaget. För att utjämna effekten ska den här bestäm- mas till av underlaget. Övriga frågor, såsom kretsen av skattskyldiga företag, beräkning av underlaget och regler om avräkning, utformas likadant som i huvudförslaget, se avsnitt 14.8. Förslaget återfinns i 39 kap. 32–35 §§ IL samt i 5 kap. lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt. Förslaget föranleder även ändringar i 39 kap. 1 § IL. 16.9Ikraftträdande– och övergångsbestämmelser Förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår, eller för svenska handelsbolag räkenskapsår, som börjar efter . För beskattningsår eller räkenskapsår som påbörjats tidigare gäller fortfarande äldre bestämmelser. Det är angeläget att de föreslagna reglerna träder i kraft . Med beaktande av tidpunkten för detta betänkandes avlämnande, remissförfarandets längd samt skälig tid för övrig hantering föreslår kommittén att lagändringarna ska träda i kraft och tillämpas första gången för beskattningsår, eller för svenska handelsbolag räkenskapsår, som börjar efter . För perioden efter fram till att bestämmelserna ska börja tillämpas ska därmed äldre bestäm- melser fortfarande tillämpas. I avsnitt 16.9.2–0 föreslås vissa undantag från den nu föreslagna ikraftträdandebestämmelsen. Förslaget tas in i punkterna 1 och 2 i ikraftträdande- och över- gångsbestämmelserna. 16.9.2Företag med brutet räkenskapsår vid införandeåret Förslag: Ett avdragsförbud för negativa finansnetton ska tillämpas på finansiella kostnader som belöper sig efter för företag som har lagt om räkenskaps- året före ikraftträdandet. Dessa företag behöver därmed dela upp finansiella intäkter och kost- nader som belöper sig före respektive efter ikraft- trädandet. Avdragsförbudet ska gälla fram till det att det första räkenskapsåret påbörjas efter ikraftträdandet. Företag som får högre beskattning i det nya systemet kommer att ha incitament att övergå till brutet räkenskapsår i syfte att få beskattas i det gamla systemet. Om företaget som ovan beskrivits bildar ett nytt aktiebolag med brutet räken- skapsår kan inte hindra detta med nuvarande regler. Det finns flera möjligheter till regelförändringar som skulle kunna användas för att lösa problemet. Ett alternativ är att ändra reglerna så att det krävs tillstånd från vid omläggning till brutet räkenskapsår i samtliga fall, även om det rör sig om en anpassning för att harmonisera räkenskapsåret inom en koncern.9 Ett andra alternativ är att låta företag med brutet räkenskapsår skilja på negativa finansnetton före och efter och låta ett avdragsförbud gälla för negativa finans- netton fram till dess att ett nytt räkenskapsår börjar och de nya reglerna om avdrag av EBIT och rullning av kvarstående finansiella kostnader börjar att gälla. En nackdel med det senare alternativet är att många företag har brutet räkenskapsår och att en uppdelning på räntor före och efter skulle vara administrativt betungande för många mindre företag. Att införa en generell sådan regel är därför en relativt långtgående åtgärd. För att inte orsaka onödig komplexitet skulle en sådan uppdelning kunna begränsas till antingen företag med höga nega- tiva finansnetton (exempelvis på koncern- nivå) eller till företag som har lagt om räkenskapsår före ikraftträdandet. På så sätt skulle de allra flesta mindre företag inte behöva göra denna uppdelning. 9 Om tillstånd inte ges finns alltid möjlighet för koncernen att harmonisera räkenskapsåret genom att övergå till kalenderår. Det sistnämnda alternativet bedöms vara enklast. Det föreslås därför att avdragsförbudet för negativa finansnetton ska tillämpas på finansiella kostnader som belöper sig efter för företag som lagt om räkenskapsåret före ikraftträdandet. Dessa företag behöver där- med dela upp de finansiella kostnaderna som belöper sig före respektive efter ikraftträdandet. För tiden efter ikraftträdandet gäller den nya bestämmelsen om avdragsförbud för negativa finans- netton direkt. När det första beskattningsåret påbörjas efter ikraft- trädandet kommer samtliga nya regler att börja gälla och negativa finansnetton kommer då att kunna dras av i enlighet med de före- slagna reglerna. Förslaget tas in i punkten 3 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna. 16.9.3Avsättningar och återföringar av periodiseringsfonder ska beskattas lika Förslag: Periodiseringsfonder ska återföras av det avsatta beloppet om avsättningen har gjorts före och därefter återförs. Kommittén gör samma överväganden här som i huvudförslaget och föreslår att periodiseringsfonder som avsatts före införandeåret vid återföring efter införandeåret ska tas upp till en viss procent av det avsatta beloppet. Förslaget tas in i punkten 5 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna. Förslag: Företag med beskattningsår som påbörjats före men avslutas efter får under det beskattningsåret bara göra avdrag med högst för koncernbidrag som har lämnats till företag med beskattningsår som påbörjas efter . Kommittén gör samma överväganden här som i huvudförslaget och föreslår att avdraget för koncernbidrag begränsas till en viss pro- cent avseende koncernbidrag som har lämnats till företag som har beskattningsår som påbörjas efter . Förslaget tas in i punkten 6 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna. 16.9.5Avsättning och återföring av säkerhetsreserv ska beskattas lika Förslag: Avsättning till säkerhetsreserv som gjorts beskatt- ningsår som avslutats före ska justeras till . Det föreslås att för räkenskapsår som påbörjas efter beräknas en övergångspost som utgörs av skillnaden mellan föregående beskattningsårs avsättning till säkerhetsreserven och av avsättningen. Den sär- skilda post som mellanskillnaden utgör ska tas upp till beskatt- ning de nästföljande beskattningsåren med minst en sjättedel per beskattningsår. Kommittén gör samma överväganden här som i huvudförslaget och föreslår att ökning av avsättning till säkerhetsreserv som gjorts ett beskattningsår som avslutats före medför ett skattemässigt avdrag som är värt minst 22 procent.10 Förslaget tas in i punkten 7 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna. 10 var bolagsskatten . sänktes bolagsskatten till för att 2013 sänkas till . Förslag: För ett företags första beskattningsår som påbörjas efter ikraftträdandet ska kvarstående underskott endast anses uppgå till . Kommittén gör samma överväganden här som i huvudförslaget och föreslår att kvarstående underskott ska kvoteras ner till en viss procent vid ikraftträdandet. Förslaget tas in i punkten 8 i ikraftträdande- och övergångs- bestämmelserna. 16.10 Behov av förändringar i andra lagar Förslag: Ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägar- beskattad juridisk person med fast driftställe i ska till ledning för delägarnas beskattning lämna uppgift om negativt och positivt finansnetto som belöper sig på delägarens andel. Denna uppgiftsskyldighet ska inte gälla om delägaren är ett dödsbo, ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägar- beskattad juridisk person med fast driftställe i . Avdragsbegränsningen i det alternativa förslaget föranleder en justering av reglerna i 50 kap. IL om beräkning av justerad anskaff- ningsutgift i handelsbolag, se närmare avsnitt 14.6. Till den justerade anskaffningsutgiften hos delägaren ska inte läggas den ökning av inkomsten som föranleds av vägrat avdrag för negativa finansnetton i handelsbolaget. För att kunna göra denna beräkning behöver del- ägarna få uppgifter om sin andel av handelsbolagets finansnetto. Kommittén föreslår därför att ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person med fast driftställe i till ledning för delägarnas beskattning ska lämna uppgift om sådant finansnetto som avses i 24 a kap. 13 § IL, och som belöper sig på delägarens andel. Bolaget och den juridiska personen ska alltså lämna uppgift om delägarens andel av bolagets eller den juridiska personens positiva eller negativa finansnetto. Skyldigheten att lämna uppgifter ska dock inte föreligga om delägaren är ett dödsbo, ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person med fast driftställe i . Av 33 kap. 10 § SFL framgår att uppgifterna ska ha kommit in till senast den för när inkomstdeklarationen ska lämnas enligt 32 kap. 2 § SFL. Förslaget tas in i 33 kap. 6 § SFL. Förslag: Ändringarna ska träda i kraft . Bestämmelserna om särskilda uppgifter ska tillämpas första gången på uppgifter som avser beskattningsår som påbörjas efter . Bestämmelsen om storlek på säkerheten i samband med skalbolagsdeklaration i sin nya lydelse tillämpas på avyttringar av andelar i skalbolag som sker efter utgången av 2015. Om skalbolagsdeklarationen till någon del avser tid före ikraft- trädandet, ska dock vid beräkningen av säkerhetens storlek procenttalet 22 användas i stället för 18,5. Äldre bestämmelser gäller i fråga om avyttringar som har skett före ikraftträdandet. Eftersom ändringarna i skatteförfarandelagen är föranledda av förslagen om ändringar i inkomstskattelagen ska bestämmelserna träda i kraft som dessa, dvs. Änd- ringarna i 33 kap. 6 § SFL föreslås dock tillämpas första gången på uppgifter som avser beskattningsår som påbörjas efter den 31 decem- ber 2015. I avsnitt 16.5 föreslås att bolagsskattesatsen sänks från . Om skalbolagsdeklarationen till någon del avser tid före ikraftträdandet, föreslås vid beräkningen av säkerhetens stor- lek enligt 58 kap. 2 § första stycket SFL, att procenttalet 22 använ- das i stället för 18,5. Äldre bestämmelser i 58 kap. 2 § SFL ska gälla i fråga om avyttringar som har skett före ikraftträdandet. Förslaget tas in i övergångsbestämmelserna till skatteförfarande- lagen. I detta avsnitt behandlas koncernintern resultatutjämning ur ett brett perspektiv. I kommitténs direktiv1 anges att koncernbidragsreglerna har tillkommit för att verksamhet som bedrivs i en koncern med flera företag inte ska missgynnas jämfört med verksamhet som bedrivs i ett enda företag. Koncernbidragsreglerna är utformade för att fungera i en sluten ekonomi. De fungerar mindre väl i ett inter- nationellt sammanhang. Regeringen menar därför att det finns anledning att undersöka hur koncernbidragsreglerna fungerar ur ett mer allmänt företagsskatteperspektiv och utifrån den ökande inter- nationaliseringen. Vid undersökningen ska särskilt beaktas vikten av att värna den svenska skattebasen. Regeringen uppdrar åt kommittén att ta ställning till om det – med hänsyn till de omständigheter som ligger till grund för den gjorda undersökningen – skulle vara mer ändamålsenligt att ersätta koncernbidragssystemet med andra regler. Som exempel på andra regelsystem nämns förlustutjämningssystem eller regler om s.k. carry-back.2 Om så är fallet ska kommittén lämna förslag på sådan lagstiftning. Behovet av reglerna om koncernavdrag ska också undersökas. Avsnittet inleds med en redogörelse för det svenska regelverket med koncernbidrag och koncernavdrag (avsnitt 17.2). Redogörelsen avslutas med en kort bedömning av hur de svenska reglerna fungerar och vilka eventuella problem som kan identifieras. Efter detta görs en kartläggning av system för koncernintern resultatutjämning i några andra länder (avsnitt 17.3). De länder som tas upp är de nordiska länderna , och samt , 21–22. 2Med carry-back avses att underskott i ett företag får kvittas mot överskott som uppkommit ett hos samma företag. I avsnittet därefter behandlas den EU-rättsliga utvecklingen på området för gränsöverskridande koncernintern resultatutjämning (avsnitt 17.4). De viktigaste rättsfallen från behandlas tämligen ingående. Avsnittet avslutas med kommitténs bedömning av vilka ändringar som bör göras i det svenska regelverket för koncernintern resultatutjämning (avsnitt 17.5). 17.2Det svenska regelverket för koncernintern resultatutjämning – koncernbidrag och koncernavdrag I svensk skatterätt är det enskilda juridiska personer som beskattas. Det finns ingen beskattning på koncernnivå. Hur en verksamhet organiseras ska dock inte styras av skattemässiga överväganden. Som en övergripande princip gäller därför att skattebelastningen för en koncern inte ska vara större än den varit om koncernens verksamhet bedrivits i ett företag. Systemet med koncernbidrag har införts för att under vissa förutsättningar möjliggöra resultat- utjämning mellan de olika juridiska enheterna i en koncern. Syftet med koncernavdragen är att anpassa de svenska reglerna till såsom den tolkats av , förkortad HFD. Mer om detta i avsnittet om koncernavdrag. Lagregler om koncernbidrag infördes ursprungligen 1965.3 Dess- förinnan var rätten till avdrag för lämnade koncernbidrag reglerad i praxis och förutsatte att bidraget utgjorde en driftskostnad i givarens verksamhet. Reglerna om koncernbidrag finns numera i 35 kap. inkomst- skattelagen (1999:1229), förkortad IL. Huvudregeln innebär att bidraget ska dras av hos givaren och tas upp hos mottagaren, om förutsättningarna för avdrag är uppfyllda (1 §). Avdrag får bara göras om det motsvaras av att en lika stor intäkt tas upp hos mot- tagaren. Det framgår av RÅ 2006 not. 40 där avdrag för koncern- 3 SOU 1964:29, prop. 1965:126, bet. 1965:BevU43, SFS 1965:573. bidrag till ett livförsäkringsföretag begränsades till det belopp som mottagaren tog upp vid inkomstbeskattningen. Den del av bidraget som livförsäkringsföretaget redovisade i den verksamhet som var föremål för avkastningsskatt fick därmed inte dras av. Av 1 § andra stycket framgår att en utgift för givaren för att förvärva och bibehålla inkomster inte är ett koncernbidrag. I sådana fall får givaren således avdrag trots att villkoren för koncernbidrag inte är uppfyllda. I denna bestämmelse tolkas även in ett krav på att koncernbidrag ska vara en vederlagsfri överföring av pengar eller andra tillgångar. Det finns således ett krav på att det sker en värde- överföring mellan givaren och mottagaren. Avdragsrätten är dock inte beroende av hur bidraget behandlas i räkenskaperna.4 Som förutsättning gäller att bidraget lämnas mellan ett moder- företag och ett helägt dotterföretag (3 §) eller mellan två helägda dotterföretag med ett gemensamt moderföretag (4 §). Ett dotter- företag anses som helägt om moderföretaget direkt eller indirekt äger av andelarna (2 §). Ursprungligen var koncernbidrag förbehållet svenska koncerner bestående av enbart svenska företag. Reglerna ändrades på denna punkt år 20005 med anledning av EU-medlemskapet.6 Då infördes bestämmelser (2 a §) om att ett utländskt företag som hör hemma inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, förkortat EES, och som motsvarar ett sådant svenskt företag som avses i kapitlet också ska behandlas som ett svenskt företag. Detta gäller dock under förutsättning att mottagaren av koncernbidraget är skattskyldig i för den näringsverksamhet som bidraget hänför sig till. Detta innebär att förekomsten av ett EES-företag i koncernen inte påverkar koncern- bidragsrätten mellan två svenska företag. Vidare kan koncernbidrag lämnas från och till ett EES-företags fasta driftställe i . Bidrag kan också lämnas från och till ett svenskt företag som enligt ett skatteavtal har hemvist i en annan EES-stat, men som är skatt- skyldig i för den näringsverksamhet som bidraget hänför sig till. Koncernbidrag mellan ett moderföretag och ett helägt dotter- företag ska dras av under vissa särskilt reglerade förutsättningar (3 §). Varken givaren eller mottagaren får vara ett privatbostads- företag eller ett investmentföretag (3 § 1). Skälet till att dessa 4Se RÅ 1998 ref. 6, RÅ 1999 ref. 74 och RÅ 2004 not. 2000/01:22, bet. 2000/01:SkU9, SFS 2000:1341. 6Se även mål C-200/98, X AB och Y AB. subjekt inte får tillämpa koncernbidragsreglerna är de inslag av schablonbeskattning som gäller för dem. Som ytterligare villkor gäller att både givaren och mottagaren redovisar bidraget öppet i inkomstdeklarationen för ett beskatt- ningsår som har samma deklarationstidpunkt enligt skatteför- farandelagen (2011:1244) eller som skulle ha haft det om inte bokföringsskyldigheten upphört för någon av parterna (3 § 2). Denna bestämmelse ändrades i samband med införandet av skatteförfarandelagen. gällde att bidraget skulle redovisas vid samma taxering. De inblandade företagens räkenskapsår behövde inte sammanfalla. Syftet med kravet på redovisning är att förhindra att beskattningen av koncernens vinster kan skjutas genom koncernbidrag mellan företag med olika deklarationstidpunkter.7 När skatteförfarande- lagen infördes utmönstrades begreppet taxeringsår och juridiska personer lämnar nu deklaration vid fyra olika tidpunkter beroende på vilket beskattningsår personen har. Beskattningsåret för juri- diska personer är lika med räkenskapsåret. Huvudregeln för kon- är att alla företag ska ha samma räkenskapsår. är således samma räkenskapsår också en förutsättning för koncern- bidragsrätt. Det finns ett undantag och det är när bokförings- skyldigheten upphör för den ena parten, till exempel vid en lik- vidation. Då kan koncernbidrag lämnas trots att deklarations- tidpunkten blir olika för givaren och mottagaren.8 Ett tredje villkor för koncernbidrag är att det dotterföretag som lämnar eller tar emot koncernbidrag har varit helägt under givarens och mottagarens hela beskattningsår eller sedan dotterföretaget började bedriva verksamhet av något slag (3 § 3). Avsikten med bestämmelsen är att förhindra obehörig resultatutjämning genom förvärv på årets första eller sista dag. Bestämmelsens sista led har införts för att det ska vara möjligt att även det första räkenskaps- året lämna koncernbidrag till nybildade dotterföretag. Lydelsen korrigerades 20089 genom att ordet näringsverksamhet ändrades till verksamhet. Ändringen föranleddes av en dom från HFD, RÅ 2006 ref. 58, där domstolen förklarade att lagtexten inte medgav avdrag för koncernbidrag till eller från ett förvärvat lagerbolag. Regeln ändrades i syfte att tillåta sådana bidrag. 1965:126 s. 66. 8För ett utförligare resonemang om ändringarna i denna del se prop. 2010/11:165, del 2, s. 1248–1249. 2008/09:40, bet. 2008/09:SkU9, SFS 2008:1064. på att dotterföretaget ska vara helägt är inte teo- retiskt uppfyllt om något av de inblandade företagen likvideras . Koncernbidrag anses då ändå kunna lämnas under likvidationsåret eftersom skälet till att kravet inte är uppfyllt är att den ena parten upphört att existera. I 7 § finns bestämmelser som utvidgar och förtydligar vad som avses med helägt under hela beskattningsåret. Paragrafen infördes för att lagfästa den princip som tidigare fastslagits i praxis10 om att koncernbidrag kan ges även efter koncerninterna överlåtelser. Således anses ett företag som helägt om koncernbidragsrätt förelåg mellan parterna även före ägarförändringen. Vidare gäller att mottagaren inte får anses ha hemvist i en annan stat enligt ett skatteavtal11 (3 § 4) samt att näringsverksamheten som bidraget hänförs till inte får vara undantagen från beskattning i på grund av skatteavtal (3 § 5). En ytterligare förutsättning är, i de fall koncernbidraget lämnas från ett dotterföretag till ett moderföretag, att utdelning från dotter- företaget är skattefri hos moderföretaget (3 § 6). Motsvarande bestämmelse finns i 4 § för koncernbidrag mellan systerföretag. I de fallen gäller som förutsättning för koncernbidrag att moderföretaget är ett investmentbolag, att utdelning från givaren är skattefri hos moderföretaget eller att utdelning från mottagaren av koncernbidraget är skattepliktigt hos moderföretaget. Dessa bestämmelser är till för att motverka kringgående av reglerna om kedjebeskattning av utdel- ningar. I 5 § finns bestämmelser om att koncernbidrag från ett moder- företag till ett annat företag får dras av även om mottagaren inte är ett helägt dotterföretag. Ägarförhållandena ska i stället vara sådana att mottagaren genom fusion har kunnat gå upp i moderföretaget. Sådana förhållanden är det till exempel fråga om när moder- företaget äger samtliga aktier i , och moderföretaget och AB1 äger hälften var av aktierna i . Då kan moderföretaget ändå lämna koncernbidrag till AB2. Av 2 a § följer att detta även gäller om delägaren i dotterföretaget (AB1 i exemplet) är ett företag som hör hemma i en stat inom EES. Bestämmelserna i 6 § ger en generell rätt att lämna koncernbidrag till andra företag inom koncernen, även utanför kretsen moder-, dotter- och systerföretag som anges i de tidigare paragraferna. 10RÅ 1973 ref. 37. 11Med undantag för när hemviststaten är inom EES och det svenska företaget fortfarande har fast driftställe i som ska ta upp koncernbidraget, se 2 a §. sådant bidrag får dras av under förutsättning att varje förmedlande företag skulle ha haft rätt att dra av det förmedlade bidraget. Alla företag i kedjan måste således uppfylla de villkor som gäller för koncernbidrag enligt 3–5 §§. I praxis har det med stöd av en icke- diskrimineringsklausul i ett skatteavtal getts avdrag för koncernbidrag trots ett mellanliggande amerikanskt företag.12 Den sista paragrafen i koncernbidragskapitlet handlar om dis- pens. Regeringen får medge att koncernbidrag får dras av och tas upp trots att en eller flera av villkoren inte är uppfyllda. En sådan dispens är dock förbehållen bidrag mellan svenska företag som är av väsentlig betydelse från samhällsekonomisk synpunkt och som redovisas öppet. Regeln tillkom ursprungligen för att underlätta samverkan mellan staten och näringslivet i ASEA-Atom. Av förarbetena framgår att bestämmelsen främst har till syfte att kunna avvika från kravet på 90 procents ägande i inblandade dotterföre- tag.13 I redovisningen ska såväl lämnade som mottagna koncernbidrag behandlas som bokslutsdispositioner. Ett lämnat koncernbidrag ska redovisas som kostnad det räkenskapsår då mottagaren tar upp bidraget som intäkt.14 Den skattemässiga avdragsrätten är dock inte på något sätt beroende av hur koncernbidraget har behandlats i räkenskaperna.15 I 35 a kap. IL finns reglerna om koncernavdrag. Dessa definieras i 1 § som ett svenskt moderföretags rätt att göra avdrag för en slutlig förlust hos ett helägt utländskt dotterföretag. Kapitlet infördes 201016 med anledning av att HFD meddelade tio domar17 angående koncernbidrag i gränsöverskridande situationer. HFD tolkade och kom till slutsatsen att de svenska reglerna om koncernbidrag innebar en inskränkning av etableringsfriheten eftersom förluster uppkomna i utländska dotterföretag inte kunde utnyttjas på samma sätt som förluster i motsvarande svenska dotterföretag. En sådan inskränkning kunde dock i vissa fall rätt- 12RÅ 1993 ref. 91 I. 1972:13 s. 9. 14För K2-företagen se BFNAR 2008:1, Årsredovisning i mindre aktiebolag, p. 4.3 och 20.13. För K3 se BFNAR 2012:1, Årsredovisning och koncernredovisning, p. 15Se exempelvis RÅ 1998 ref. 6 och RÅ 1999 ref. 74. 2009/10:194, bet. 2009/10:SkU36, rskr. 2009/10:257, SFS 2010:353. 17RÅ 2009 ref. 13–15, m.fl. Domstolen fann emellertid att det fanns situationer då avdrag för förluster i utländska dotterföretag borde få göras av ett svenskt moderföretag. Det handlade då om förluster som blev definitiva i samband med att dotterföretagen likviderades.