sou · H2B382 · 2014-12-16 00:00:00 — Utredaren anser att de här angivna skälen är relevanta oavsett utred- ningstyp, och har inte funnit några sakliga grunder för den olikhet i sekretesskyddet som enligt gällande lagstiftning finns mellan sjö- olyckor och övriga typer av olyckor. Skillnaden är en konsekvens av att lagstiftningen om sekretess ändrades enbart beträffande den civila sjöfarten i samband med att Tredje sjösäkerhetspaketet antogs. I betänkandet SOU 2010:23 anförde utredningen att sekre- tessbestämmelser med liknande utformning som de som föreslogs gälla för sjöolyckor, borde övervägas även för Statens undersökningsverksamhet avseende luftfarten. Regeringen konstaterade i prop. 2010/11:116 s. 89, där lagstift- ningsförslagen från SOU 2012:23 behandlades, att det framstod som otillfredsställande att det skulle komma att gälla olika sekre- tessordningar för de olika delarna av LUO:s tillämpningsområde. Vidare angavs att det fanns anledning att i ett annat sammanhang överväga att införa en sekretessordning som är så likartad som möjligt för de olika delarna av LUO:s tillämpningsområde, med den reservationen att det på luftfartsområdet redan hade införts vissa regleringar om sekretess. Enligt utredaren borde en sekretessreglering som specifikt tar sikte på alla typer av säkerhetsutredningar medföra ökad förutse- barhet för enskilda som lämnar upplysningar till utredningen. En annan förväntad konsekvens är att och dess biträdande myndigheter kan arbeta mer effektivt. Enhetlig sekretess för uppgifter i säkerhetsutredningar ger dessutom bättre förutsättningar för att uppfylla de krav på sekretess för utredningar av civila luftfartsolyckor som ställs i förordning (EU) nr 996/2010. Behovet av sekretess vid Transportstyrelsen Transportstyrelsen har inom sitt tillsynsuppdrag fått särskilda upp- gifter att ta emot och hantera rapportering av olyckor och tillbud inom de fyra trafikslagen vägtrafik, civil sjöfart, civil luftfart och spårbunden trafik. Samtliga trafikslag omfattas av EU-rättsliga krav på vidarerapportering, antingen direkt till kommissionen eller till andra EU-institutioner. Rapporteringskrav för Transportstyrelsen återfinns även i nationell lagstiftning, såsom i FUO. I det övervägande antalet fall bedömer Transportstyrelsen att det som inhämtats genom rapporteringen inte föranleder vidare- rapportering till enligt kraven i FUO. Däremot fyller rapporteringen en viktig funktion som grund för Transportstyrelsens arbete med analyser och tillsynsåtgärder. Ytterst handlar Transportstyrelsens uppdrag i detta avseende om att öka säkerheten i transportsystemen och att bidra till att uppfylla de transportpolitiska målen, som finns beskrivna i prop. Mål för framtidens resor och transporter. arbete omfattar händelser som kan ha medfört dödsfall eller andra dramatiska följder. Allmänintresset för Transportstyrelsens tillsynsverksamhet är kanske inte lika uppen- bart. Som för all offentlig verksamhet är dock en utgångspunkt att allmänheten har rätt till insyn och att tillsynsverksamheten ska bedrivas med öppenhet. Det är viktigt att det finns möjligheter att kontrollera att verksamheten är relevant, effektiv, och att tillsyns- objekten behandlas lika. Transportstyrelsen har i sin årsredovisning för angett hur myndighetens tillsyn bör bedrivas enligt följande.40 Till grund för Transportstyrelsens tillsynsutövning ligger de tillstånd som är gällande. Tillsynen utförs med syfte att behålla eller öka säker- heten inom transportsystemet. -- Tillsynen ska vara rättrådig och omutlig. Den ska utövas där de största riskerna finns och där myndig- heten åstadkommer störst effekt. Vi ska tillämpa enhetliga defini- tioner, angreppssätt och principer för tillsyn. Man kan mot denna bakgrund konstatera att det finns ett allmänt intresse av insyn i Transportstyrelsens tillsynsverksamhet för att säkerställa att den utövas på ett rättssäkert sätt. Intresset av insyn ska ställas mot behovet att se till att känsliga uppgifter från rapportörer av olyckor och tillbud kan skyddas från att bli offentliga. Rapportering från enskilda personer och från näringen är en viktig förutsättning för att olyckor och tillbud ska komma till Transportstyrelsens kännedom. Genom rapporteringen får samhället ökad kunskap om säkerhetsbrister i transportssyste- men och kan vidta förebyggande åtgärder. Liksom i Haverikom- missionens verksamhet är allmänhetens förtroende en förutsättning för att rapporteringen ska fungera. Viljan att rapportera bygger på 40 Transportstyrelsens årsredovisning för , s. 26. att uppgiftslämnarna inte ska behöva känna ovisshet inför om upp- gifterna kommer att spridas, och vad ett eventuellt offentlig- görande skulle kunna få för konsekvenser för den enskilde upp- giftslämnaren eller den verksamhet som denne representerar. All- mänhetens farhågor att uppgifter i rapporteringssystemet möjligen kan bli offentliga riskerar i förlängningen leda till att tillsynsverk- samheten skadas och säkerheten försämras. För att säkerställa för- troendet för tillsynsmyndigheten är det väsentligt att uppgifterna omfattas av relevant sekretess. Nationella sekretessbestämmelser till skydd för myndigheters verksamhet för rapportering av olyckor och tillbud finns inte, utöver skyddet för enskild rapportörs identitet i händelserapporte- ring i den civila luftfarten i 29 kap. 10 § OSL. Däremot finns ett antal tillämpliga bestämmelser om skydd för uppgifter om enskilda som Transportstyrelsen kan tillämpa vid mottagandet av rapporter och anmälningar om olyckor och tillbud inom ramen för tillsyns- verksamheten. De bestämmelser som gäller till skydd för uppgifter om en- skildas personliga och ekonomiska förhållanden i 29 kap. 12 a § OSL skyddar både lämnade uppgifter i sig samt uppgiftslämnares identitet41. Uppgifterna kan skyddas både hos Statens haverikom- mission och hos myndighet som bistår , exempelvis Transportstyrelsen. Enligt den tolkning som Transport- styrelsen gör, förutsätts för tillämpningen av 29 kap. 12 a § OSL i Transportstyrelsens verksamhet att tillbudet eller olyckan i fråga rapporteras vidare till . Olyckor och till- bud som inte rapporteras vidare till bedöms inte omfattas av sekretessen i 29 kap. 12 a §, men kan bli föremål för den svagare tillsynssekretessen i 30 kap. 23 § OSL, som beskrivits ovan. Skydd för uppgiftslämnares identitet kan inte hävdas med stöd av 30 kap. 23 §. Som konstaterats i utredarens delbetänkande SOU 2014:24 Olycksregister och djupstudier på transportområdet, anser Transport- styrelsen att sekretesskyddet för uppgifter som lämnas av rappor- törer av olyckor och tillbud till sjöss är otillräckligt, vilket påverkat rapporteringsviljan negativt. Enligt Transportstyrelsen har det bristande sekretesskyddet lett till att rapportörerna blivit mer 41 Se prop. 2010/11:116 s. 100. försiktiga i sina utsagor, och ibland fått till följd att olyckor och tillbud inte rapporterats alls. Detta har kunnat konstateras genom att Transportstyrelsen fått information om det som inträffat t.ex. genom nyhetsrapportering i media. Utredaren delar Transportstyrelsens uppfattning att det bris- tande sekretesskyddet kan leda till att enskildas rapporteringsvilja kan minska, på samma sätt som redan konstaterats inom den civila sjöfarten. Detta kan få allvarliga konsekvenser för säkerheten och leda till misstroende hos allmänheten beträffande effektiviteten och tillförlitligheten i myndigheternas tillsyn och utredande verksam- het. Det är inte möjligt att på förhand avgöra om en händelse- rapport kan föranleda vidarerapportering till Statens haverikom- mission eller ej, och den därmed blir föremål för en undersökning enligt LUO. Utredningsresultaten kan skadas, både hos Transport- styrelsen och hos , vid offentliggörande av uppgifter i en rapport om ett tillbud eller en olycka. Om rappor- tering uteblir helt skadas vidare både Transportstyrelsens och Statens framtida verksamhet. Till detta kommer kraven på sekretess i förordning (EU) nr 376/2014, för händelserapporteringen inom den civila luftfarten. Enligt artikel 15.2 i förordningen får medlemsstaterna inte lämna ut eller använda händelseinformationen för några andra syften än att bibehålla eller förbättra flygsäkerheten. Förordningen ska börja til- lämpas . Dessa sekretesskrav bör enligt utredaren vara förenliga med nationell lagstiftning. Utredaren delar mot denna bakgrund Transportstyrelsens upp- fattning att det föreligger behov av en mer ändamålsenlig sekretess- lagstiftning för verksamheten med rapportering av olyckor och tillbud. 9.6.2Uppgifter som ska omfattas av sekretess Utredarens bedömning: De uppgifter som ska omfattas av sekretess i samtliga säkerhetsutredningar är samma slags upp- gifter som omfattas av sekretess i olycksundersökningar på det civila sjöfartsområdet enligt 17 kap. 4 b § och 29 kap. 12 a § OSL. Vidare ska uppgifter inom ramen för verksamheten av- seende rapportering av olyckor och tillbud enligt av utredaren föreslagna 5 kap. 10-12 §§ och 6 kap. 6-7 §§ FSU omfattas av sekretessbestämmelser. Bestämmelserna ska skydda dels den pågående säkerhets- utredningen respektive aktuell rapportering om olyckor och till- bud inom luftfart, sjöfart samt spårbunden trafik, och myndig- heternas framtida verksamhet, dels integriteten hos enskilda som förekommer i utredningen eller rapporteringen. För det första anser utredaren att sekretessbestämmelser till skydd för pågående säkerhetsutredningar bör införas. Insyn i utred- ningarna behöver begränsas för att enskilda utredningsresultat inte ska påverkas. Att utredningsverksamheten kan skyddas är dess- utom viktigt för Statens framtida verksamhet. möjligheter att klarlägga orsakerna till en olycka beror i stor omfattning på om man kan få upplysningar från personer som med företroende för myndigheten kan berätta allt som kan ha betydelse för att klarlägga ett händelseförlopp. Utred- ningsresultaten blir med stor sannolikhet mer kompletta, och där- med mer korrekta, om berörda personer kan upplysas om att upp- gifterna som lämnas till har ett särskilt sekretesskydd i lag. Utredaren anser att bestämmelser om sekretess till skydd för säkerhetsutredningen och Statens verksamhet bör införas genom att 17 kap 4 b § OSL utvidgas till att gälla säker- hetsutredningar av alla slags olyckor och tillbud. Vidare bör sekretessbestämmelser införas till skydd för på- gående och framtida verksamhet i det system för rapportering av olyckor och tillbud som Transportstyrelsen respektive Försvars- makten ansvarar för, avseende de trafikslag där det finns en rappor- teringsskyldighet enligt nuvarande FUO, dvs. luftfart, sjöfart och spårbunden trafik. Ett sekretesskydd är enligt utredarens mening en förutsättning för rapportörernas förtroende för myndigheternas arbete och därmed för att viljan att rapportera olyckor och tillbud ska bibehållas. Detta sekretesskydd ska gälla oavsett om den aktuella rapporteringen leder till vidarerapportering till eller ej. Då verksamheten som sekretessen ska skydda inte faller in under begreppet säkerhetsutredning bör skyd- det för rapporteringen regleras i en egen bestämmelse i 17 kap. Vidare behövs skydd för integriteten hos de enskilda personer som förekommer i säkerhetsutredningar och i rapportering av olyckor och tillbud. Som nämnts ovan i avsnitt 9.1.3 anses olycks- undersökningar bedrivas inom ramen för Statens haverikom- missions tillsynsverksamhet (se vidare prop. 2010/11:116), varför tillsynssekretess enligt 30 kap. 23 § samt 9 § OSF och punkten 100 i bilagan till OSF kan bli tillämplig på uppgifter om enskilda. Tillsynssekretess gäller även för Transportstyrelsens verksamhet med rapportering av olyckor och tillbud, enligt 30 kap. 23 § och 9 § OSF jämte punkten 17 i bilagan till OSF. Detta sekretesskydd avser dock endast uppgifter om enskilds affärs- och driftsför- hållanden, och, beträffande enskild som ingått affärsförbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet, andra personliga och ekonomiska uppgifter om denne. Ett rakt skade- rekvisit gäller, dvs. en presumtion för offentlighet. 29 kap. 12 a § OSL innebär ett starkare skydd för alla slags upp- gifter om enskilda i sjöolycksundersökningar. Bestämmelsen innebär också att uppgifter om enskilds identitet kan hemlighållas, något som för övrigt är ett krav enligt förordning (EU) nr 996/2010 avseende utredning av civila luftfartsolyckor. Enligt utredarens mening är skyddsintresset för uppgifterna om enskilda i sjöolycks- undersökningar enligt LUO helt i överensstämmelse med det i övriga olycksundersökningar. Bestämmelserna i 29 kap. 12 a § bör därför utvidgas att gälla alla typer av säkerhetsutredningar enligt LSU. Sekretessen för rapportering av olyckor och tillbud bör överens- stämma med den som gäller enligt 29 kap. 12 a §. Då verksamheten som sekretessen ska skydda inte faller in under begreppet säker- hetsutredning bör sekretess för uppgifter i denna verksamhet regleras i en annan bestämmelse i OSL. Sekretessens räckvidd bör dock vara densamma som i nu gällande 29 kap. 12 a § OSL. Vid utformningen av sekretessbestämmelserna som följer nedan har utredaren gjort en sådan avvägning mellan behovet av sekretess och allmänhetens intresse av insyn i verksamheten som förutsätts enligt prop. 1979/80:2 del A s. 75 f. 9.6.3Förslag till ändrad bestämmelse om sekretess för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet som avser säkerhetsutredningar Utredarens förslag: 17 kap. 4 b § OSL ska utvidgas, så att samt- liga säkerhetsutredningar enligt LSU omfattas av bestämmelsen. Sekretessens föremål, räckvidd och styrka ska i övrigt överens- stämma med den redan gällande bestämmelsen. Skälen för utredarens förslag: Bestämmelser om sekretess till skydd för säkerhetsutredningar i allmänhet bör utformas genom att gällande 17 kap. 4 b § utvidgas, så att inte enbart sjöolycksunder- sökningar omfattas, utan alla slags säkerhetsutredningar av olyckor och tillbud. Bestämmelsens lydelse gör att alla uppgifter i en säkerhetsutredning kommer att omfattas, varför sekretesskraven i förordning (EU) nr 996/2010 kommer att täckas in av bestäm- melsen. Rubriken närmast före paragrafen bör ändras, så att den lyder Säkerhetsutredningar av olyckor eller tillbud. Sekretessen enligt första stycket ska alltså gälla för uppgift som hänför sig till en myndighets verksamhet som avser utredningar av olyckor eller tillbud enligt LSU. Formuleringen uppgift som hän- för sig till ska, som tidigare, innebära att sekretessen inte bara gäller hos utan även hos andra myndig- heter som lämnar uppgiften till. Detsamma gäller om en mottagande myndighet lämnar uppgiften vidare till en tredje myndighet. Bestämmelsen är således en primär sekretess- bestämmelse hos alla myndigheter där uppgiften förekommer42. Skaderekvisitet i bestämmelsen är rakt, och innebär alltså en presumtion för offentlighet. I SOU 2010:23 Tredje sjösäkerhets- paketet – Klassdirektivet, Klassförordningen, Olycksutredningsdirek- tivet, IMO:s olycksutredningskod föreslogs i stället att den nu 42 Jfr prop. 2010/11:116 s. 92 och 115. gällande bestämmelsen skulle ha ett omvänt skaderekvisit. Detta motiverades med att Statens undersökningar omfattade olyckor med svåra följder både för de närmast berörda och för allmänheten. Utredningen betonade också att det ofta förekommer att brott av något slag har orsakat den händelse som utreds, varför det förekommer att förundersökning om brott bedrivs parallellt med olycksundersökningen. Med hänsyn till att uppgifterna i undersökningarna är av mycket känslig karaktär, ansåg utredningen att ett omvänt skaderekvisit borde väljas. Till detta kom att artikel 9 i direktiv /18/EG angav att uppgifter som avses i artikeln inte ska tillgängliggöras för andra ändamål än säkerhetsutredningssyften, om inte en behörig myndighet i med- lemsstaterna beslutar att ett röjande av uppgifterna är av över- vägande allmänintresse. Regeringen konstaterade följande i förarbetena. Bestämmelserna om utrikes-, försvars- och förundersökningssekretess har försetts med raka skaderekvisit. En avvägning ska alltid göras mellan sekre- tessintresset och insynsintresset, vilket anges i prop. 1979/80:2, Del A, s. 75 f. Avseende kraven på sekretess i artikel 9 i direktiv /18/EG ansåg regeringen, att med hänsyn till att en sekretess- prövning enligt tryckfrihetsförordningen ska göras varje gång en uppgift i en allmän handling begärs ut, fick ett införande av en bestämmelse med ett skaderekvisit anses förenligt med direktivet. Regeringen angav vidare att offentlighetsprincipen ger uttryck för att det alltid finns ett allmänintresse för insyn i myndigheters verk- samheter. När det gällde uppgifter som inte kunde antas motverka en olycksutredning eller skada verksamhet, fanns därför enligt regeringen ett övervägande allmänintresse i att lämna ut uppgiften. Regeringen ansåg därför att bestämmelsen skulle ha ett rakt skaderekvisit, och anförde att det i första hand är som i varje enskilt fall kommer att av- göra om skaderekvisitet är uppfyllt beträffande viss uppgift eller inte.43 Förordning (EU) nr 996/2010 om säkerhetsutredningar i civil luftfart stadgar i artikel 14.3 att en domstol eller myndighet som beslutar om utlämnande av allmänna handlingar får besluta att för- delarna med att lämna ut de uppgifter som ska hemlighållas enligt 2010/11:116, s. 90-91. förordningen uppväger de ogynnsamma följderna som en sådan åtgärd kan ha. Det anges vidare att medlemsstaterna får besluta att begränsa de fall där ett sådant beslut om utlämnande får fattas. Bestämmelsen rymmer alltså förutsättningar för införande av ett skaderekvisit, i likhet med vad regeringen fann beträffande artikel 9 i olycksutredningsdirektivet på sjöfartsområdet. Mot bakgrund av detta, och regeringens överväganden i tidigare lagstiftningsärenden föreslår utredaren sammanfattningsvis att den utvidgade sekretess- bestämmelsen även fortsatt förses med ett rakt skaderekvisit. Vid den skadeprövning som ska göras vid begäran om utlämnande av allmän handling har den prövande myndigheten att beakta skyddet för uppgifter som regleras i artikel 14.1 och 14.2 i förordning (EU) nr 996/2010. Enligt andra stycket ska sekretessen enligt första stycket gälla även för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet för att biträda verksamhet som avses i första stycket. Bestämmelsen ska omfatta t.ex. uppgifter som andra myndigheter får avseende olyckor och tillbud och som dessa myndigheter har skyldighet att i sin tur rapportera till . En sådan utform- ning innebär att sekretessen gäller för uppgiften även om den läm- nas till andra myndigheter i flera led. Denna del av bestämmelsen får sannolikt en mer begränsad tillämpning fortsättningsvis, med hänsyn till att utredaren föreslår en ny bestämmelse till skydd för uppgifter i rapportering enligt FSU, se avsnitt 9.6.4 nedan. Bestämmelsen omfattar även ett utkast till slutlig rapport som skickar ut för synpunkter och de syn- punkter som den mottagande myndigheten lämnar avseende ut- kastet. Bestämmelsen blir också tillämplig om Statens haverikom- mission t.ex. begär ett utlåtande av en offentliganställd expert.44 Det bör dock noteras att anlitade experter oftast anses agera för myndighetens räkning på sådant sätt att sekretess enligt 2 kap. 1 § andra stycket OSL gäller. Där anges att ett förbud att röja eller utnyttja uppgifter enligt OSL gäller för en person som fått kännedom om uppgiften genom att för det allmännas räkning delta i en myndighets verksamhet på grund av anställning eller upp- drag hos myndigheten. 44 Jfr prop. 2010/11:116 s. 91-92. Enligt såväl nationell lagstiftning som EU-lagstiftning finns bestämmelser om att en slutlig rapport av säkerhetsmyndigheten ska lämnas, se FSU och artikel 16 i förordning (EU) nr 996/2010. I FSU anges – i förhållande till aktuellt trafikslag – vilka uppgifter som bör tas med i rapporten. I artikel 16.5 anges att den informa- tion som omfattas av artikel 14 bara ska tas med i en rapport om den är relevant för analysen av olyckan eller det allvarliga tillbudet. Information eller delar av information som inte är relevanta för analysen får inte lämnas ut. Enligt utredarens mening ska sekre- tessen, såsom i gällande bestämmelse, inte gälla för uppgift som tagits in i en slutlig rapport om utredning enligt lagen om säker- hetsutredning om olyckor. Vid utarbetande av rapporterna har dock att beakta kraven i LSU och artikel 16 i förordning (EU) nr 996/2010. Uppgifter som inte är relevanta för analysen ska inte tas med i en slutlig rapport. Liksom i gällande lydelse av bestämmelsen bör sekretesstiden vara . 9.6.4Förslag till ny bestämmelse om sekretess för uppgift som hänför sig till myndighets verksamhet som avser rapportering av olyckor eller tillbud Utredarens förslag: En ny bestämmelse om sekretess till skydd för uppgifter i myndighets verksamhet avseende sådan rapporte- ring av olyckor och tillbud som avses i 5 kap. 10–12 §§ och 6 kap. 6–7 §§ LSU ska införas i 17 kap. OSL, som en ny 4 c §. Skälen för utredarens förslag: Utredaren föreslår att en ny bestämmelse införs till skydd för myndighets verksamhet avseende sådan rapportering av olyckor och tillbud som avses i de föreslagna bestämmelserna i 5 kap. 10–12 §§ och 6 kap. 6–7 §§ FSU. Detta innebär att rapportering avseende all sjöfart, luftfart och spår- bunden trafik kommer att omfattas av bestämmelsen. Sekretessens räckvidd tillgodoser därmed även kraven på sekretess i förordning (EU) nr 376/2014 om händelserapportering i den civila luftfarten, som börjar tillämpas . Både rapportering till Transportstyrelsen och till Försvarsmakten kommer att omfattas. Rubriken närmast före paragrafen bör lyda Rapportering av olyckor eller tillbud. Sekretessen enligt första stycket ska gälla för uppgift som hän- för sig till en myndighets verksamhet avseende sådan rapportering av olyckor och tillbud som avses i 5 kap. 10–12 §§ och 6 kap. 6–7 §§ FSU, vilket i den föreslagna sekretessbestämmelsen uttrycks genom hänvisning till de rättsakter där rapporteringsskyldigheten regleras. Formuleringen uppgift som hänför sig till ska, som i 17 kap. 4 b §, innebära att sekretessen inte bara gäller hos tillsyns- myndigheterna, Transportstyrelsen respektive Försvarsmakten, utan även hos andra myndigheter som dessa lämnar uppgiften till. Detsamma gäller om en mottagande myndighet lämnar uppgiften vidare till en tredje myndighet. Bestämmelsen är således en primär sekretessbestämmelse hos alla myndigheter där uppgiften före- kommer45. När det gäller frågan om sekretessens styrka hänvisas till genomgången av regeringens ställningstagande i avsnitt 9.6.3. En utgångspunkt är, mot bakgrund av den intresseavvägning som ska göras mellan allmänhetens intresse av insyn i offentlig verksamhet och behovet av sekretess, att ett rakt skaderekvisit ska gälla i den föreslagna bestämmelsen. När det gäller händelserapporteringen för den civila luftfarten har utredaren dock att förhålla sig till sekretessregleringen i för- ordning (EU) nr 376/2014. I förordningens artikel 15 anges att medlemsstaterna ska, i enlighet med nationell rätt, vidta nöd- vändiga åtgärder för att säkerställa lämplig konfidentialitet för den händelseinformation som de erhåller enligt förordningen. I artikel 15.2 anges att utan att det påverkar tillämpligheten av bestäm- melserna om skydd av säkerhetsinformation enligt artiklarna 12,14 och 15 i förordning (EU) nr 996/2010 får den information som härrör från händelserapporten endast användas för det syfte den har samlats in. Det anges vidare att medlemsstater m.fl. inte får lämna ut eller använda händelseinformationen för några andra syften än att bibehålla eller förbättra flygsäkerheten. Den nu gällande bestämmelsen om sekretess avseende enskilda som lämnar uppgift i händelserapport, 29 kap. 10 § OSL, har ett rakt skaderekvisit. I förarbetena, prop. 2006/07:110 s. 42–50, 45 Jfr prop. 2010/11:116 s. 92 och 115. gjordes inga särskilda överväganden avseende valet av skaderekvisit.