sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Förslag: Ett tjänstepensionsföretag får uppdra åt någon annan att utföra nyckelfunktioner eller annan verksamhet som ingår i företagets tjänstepensionsrörelse (uppdragsavtal). Ett sådant uppdrag inskränker dock inte företagets ansvar enligt denna lag. Ett tjänstepensionsföretag som avser ingå ett uppdragsavtal ska genom val, styrning och uppföljning av uppdragstagaren säkerställa att den utlagda funktionen eller verksamheten funge- rar på ett tillfredsställande sätt. Ett uppdragsavtal ska vara skriftligt och innehålla en regle- ring av parternas rättigheter och skyldigheter. Ett uppdragsavtal får inte avse operativa arbeten eller funk- tioner som är av väsentlig betydelse, om det kan leda till att 1.kvaliteten i företagsstyrningssystemet försämras väsentligt, 2.den operativa risken i företaget ökar väsentligt, 3.Finansinspektionens möjlighet att utöva tillsyn försämras, eller 4.tjänstepensionstecknarnas möjlighet till tillfredsställande och fortlöpande service inte kan upprätthållas. Ett tjänstepensionsföretag som avser att ingå ett uppdragsavtal som avser operativ verksamhet eller funktioner av väsentlig betydelse ska , innan avtalet ingås anmäla detta till . Företaget ska anmäla till Finans- inspektionen om det inträffar väsentliga förändringar inom sådana verksamheter eller funktioner. Ett tjänstepensionsföretag som ingår ett uppdragsavtal ska vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att uppdragstagaren 1.samarbetar med tjänstepensionsföretagets tillsynsmyndig- heter när det gäller de funktioner eller verksamhet som omfattas av uppdragsavtalet, 2.ger tjänstepensionsföretaget, dess revisorer och tillsynsmyn- digheter tillgång till uppgifter som rör de funktioner eller verksamhet som omfattas av uppdragsavtalet, och 3.ger tillsynsmyndigheterna faktiskt tillträde till uppdragstaga- rens lokaler . Skälen för förslaget: Som framgått i avsnitt 9.1.7 anser utred- ningen att de bestämmelser om utläggning av verksamhet som finns i artikel 33.2 i förslaget till IORP II-direktiv ska tas in i regle- ringen för tjänstepensionsföretag. Bestämmelserna har stora lik- heter med den reglering som finns i t.ex. Solvens , men också i den reglering som finns för andra finansiella institut. De föreslagna bestämmelserna kan också jämföras med de bestäm- melser om uppdragsavtal som finns i allmänna råd om styrning och kontroll av finansiella företag (FFFS 2005:1), se 7 kap. Utredningens förslag är utformat efter mönster från det förslag till reglering som finns i utkastet till lagrådsremiss om genom- förande av Solvens II-direktivet, men bestämmelserna har justerats i flera delar för att bättre stämma överens med förslaget i IORP II- direktivet. Förslag: Ett tjänstepensionsföretag (det överlåtande företaget) får helt eller delvis överlåta sitt tjänstepensionsförmånsbestånd till ett annat tjänstepensionsföretag (det övertagande företaget). Ett avtal om överlåtelse av tjänstepensionsförmånsbestånd ska för att bli giltigt godkännas av stämman i det överlåtande företaget och därefter anmälas för registerring. Tjänstepensionsföretaget får verkställa överlåtelseavtalet efter tillstånd från . Ett sådant tillstånd ska ges om den rätt som tillkommer tjänstepensionstecknarna och andra ersättningsberättigade på grund av tjänstepensionsför- månsavtal inte försämras, och det övertagande tjänstepensions- företagethar den kapitalbas som krävs sedan överlåtelsen har beaktats. När tillstånd att verkställa överlåtelseavtalet har lämnats, ska det övertagande tjänstepensionsföretaget genast anmäla beslutet för registrering. Tjänstepensionsdirektivet saknar regler om överlåtelse av försäk- ringsbestånd. I UFL finns regler om överlåtelse av försäkringsbestånd – över- låtelse av understödsförenings rörelse utan föregående likvidation (se 63 och 64 §§). Dessa regler var tillämpliga såväl när det gäller att överlåta ett helt försäkringsbestånd som vid överlåtelse av en del av ett försäkringsbestånd. Överlåtelsen kan ske till en annan förening eller till ett försäkringsbolag. I FRL finns bestämmelser om överlåtelse av försäkringsbestånd i 10 kap. I 10 kap. 1 § FRL stadgas att ett försäkringsföretag (det överlåtande företaget) får helt eller delvis överlåta sitt försäkrings- bestånd till en annan försäkringsgivare (den övertagande försäk- ringsgivaren). Där läggs även fast att överlåtelse får ske till ett svenskt försäkringsföretag eller en utländsk försäkringsgivare som har tillstånd att driva försäkringsrörelse i eller som är auk- toriserad i ett annat land inom EES. Skälen för förslaget: Det är lämpligt att i tjänstepensionsrörel- selagen införa i huvudsak motsvarande reglering som finns i FRL om överlåtelse av försäkringsbestånd. I IORP II-direktivet artikel 13 föreslås nya regler för gränsöver- skridande överföring av pensionsplaner som måste godkännas i förväg av behörig myndighet i det mottagande tjänstepensions- institutets hemland. Om inte nationell social- och arbetsmarknads- lagstiftning föreskriver annat ska överföringen och villkoren för denna förhandsgodkännas av berörda medlemmar och förmåns- tagare eller, i förekommande fall, av deras företrädare. Denna bestämmelse, som innefattar överlåtelse av tjänste- pensionsförmånsbestånd mellan medlemsstaternas tjänstepensions- institut, kan komma att avsevärt förändras under förhandlingens gång. När det gäller omfattningen av de företag som ska kunna överta ett tjänstepensionsförmånsbestånd finns det därför anled- ning att nu begränsa denna krets till endast andra tjänstepensions- företag. 9.9Några övriga frågor med anledning av förslaget till IORP II-direktiv 9.9.1Förslagen till ändringar i de inledande bestämmelserna Bedömning: Kommissionens förslag till ändringar i de inle- dande bestämmelserna i tjänstepensionsdirektivet är i allt väsentligt endast redaktionella eller av följdändringskaraktär. De föranleder därför i huvudsak inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Skäl för bedömningen: I förslaget till IORP II-direktiv finns förslag till vissa ändringar i artiklarna 1–8 i det nuvarande tjänste- pensionsdirektivet. De flesta ändringarna är redaktionella, eller av följdändringskaraktär. I artikel 6 införs dock vissa nya definitioner som i ett fall bör tas in i den nya lagen, nämligen definition av begreppet central funkt- ion (se avsnitt 9.7.6). 9.9.2Förslaget till förtydligande kring behandlingen av personuppgifter Bedömning: Kommissionens förslag till förtydligande om att svenska myndigheter och tjänstepensionsinstitut ska följa de nationella bestämmelser som har införts med anledning av direktivet om personuppgifter föranleder inga ändringar i utred- ningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: I artikel 74 i förslaget till IORP II- direktiv föreslås en bestämmelse om att institut och myndigheter som med anledning av bestämmelserna i direktivet behandlar per- sonuppgifter ska följa den nationella normgivning som har införts med anledning av direktivet om personuppgifter30. Det kan konstateras att personuppgiftslagen (1998:204) är till- lämplig då personuppgifter behandlas i verksamheter som bedrivs både av enskilda och av myndigheter. 9.9.3Bestämmelser riktade till kommissionen m.m. Bedömning: Förslaget om att kommissionen ska utvärdera direktivet och dess genomförande föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Bestämmelserna om förutsättningarna för kommissionens att utöva sina delegerade rättigheter föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: Förslaget till bestämmelser om utvärde- ring av direktivet i artikel 75 är riktad till kommissionen, och för- anleder därför inga ändringar i utredningens bedömningar och för- slag. Inte heller förslagen i artikel 77 om kommissionens möjlighet att anta delegerade akter föranleder några ändringar i utredningens bedömningar och förslag. 9.9.4Bestämmelserna om genomförande och ikraftträdande m.m. Bedömning: Förslagen kring genomförande och ikraftträdande av IORP II-direktivet föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: De föreslagna bestämmelserna kring genomförande och ikraftträdande av direktivet samt om upp- 30 Europarlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. hävande av det äldre direktivet – artiklarna 78–80 – föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag, även om de indikativa tidpunkterna har viss betydelse för utredningens bedömningar och förslag till ikraftträdande- och övergångsbe- stämmelser för den nya lagen om tjänstepensionsrörelse (se avsnitt 5.7–5.9 och avsnitt 17). 9.9.5Förslaget till ändringar i övergångsreglerna för försäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverksamhet Bedömning: Förslaget till ytterligare förlängning av övergångs- regeln för försäkringsföretag som bedriver tjänstepensionsverk- samhet enligt optionen i artikel 4, föranleder inga ändringar i utredningens bedömningar och förslag. Skälen för bedömningen: I artikel 76 i förslaget till IORP II- direktiv föreslås ändringar i den övergångsregel för försäkringsfö- retag som bedriver tjänstepensionsverksamhet som införts i Sol- vens II-direktivet genom Omnibus II-direktivet. De enda skillna- derna är att övergångsperioden har utsträckts ytterligare (löper ut ) samt att det stadgas att försäkringsföreta- get ska beräkna solvenskapitalkravet som summan av kravet för försäkringsverksamhet och tjänstepensionsverksamhet. Förslaget – som inte föranleder några ändringar i utredningens bedömningar och förslag – behandlas även i avsnitt 5.9. 10 Verksamhet över gränserna Förslag: För svenska tjänstepensionsföretag införs bestäm- melser om särskilda underrättelseförfaranden vid inrättande av sekundäretablering, när företaget åtar sig uppdrag från en sekundäretablering och när företaget bedriver gräns- överskridande tjänstepensionsverksamhet inom EES. Bedömning: Gällande regler i lagen om utländska för- säkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i tillgodoser den rätt för utländska tjänstepensionsinstitut att bedriva verksamhet här i landet som ges i tjänstepensions- direktivet. Något krav på att utländska tjänstepensionsinstitut ska följa svenska investeringsregler för sin verksamhet i ska inte införas. Tjänstepensionsdirektivet: Artikel 20 slår fast principen om tjänstepensionsinstituts rätt att bedriva gränsöverskridande verksamhet. Direktivet behandlar inte s.k. sekundäretablering, dvs. upprät- tande av en filial, agentur eller liknande driftställe i ett annat land. Sådan sekundäretableringsrätt tillkommer däremot uttryckligen försäkringsföretagen enligt livförsäkringsdirektiven. Även de institut som faller under tjänstepensionsdirektivets tillämpnings- område har emellertid rätt till sekundäretablering – en rätt som följer direkt av reglerna om bl.a. etableringsfrihet i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget, artiklarna 49 till 55). Medlemsstaterna ska enligt artikel 20.1 tillåta företag som är etablerade inom deras territorier att ge uppdrag åt tjänste- pensionsinstitut som är godkända i andra medlemsstater. En medlemsstat ska även tillåta tjänstepensionsinstitut som är god- kända inom det egna territoriet att åta sig uppdrag för företag som är etablerade inom andra medlemsstaters territorier. Ett tjänstepensionsinstitut som önskar åta sig uppdrag för ett företag i ett annat medlemsland måste i enlighet med vad som anges i artikel 9.5 godkännas i förväg av behörig myndighet i hem- landet. I övrigt räcker det emellertid att till den myndigheten göra en anmälan om avsikten att åta sig uppdrag i en annan medlemsstat, se artikel 20.2. Anmälan ska enligt artikel 20.3 innehålla uppgifter om värd- landet, uppdragsgivaren och de viktigaste särdragen i den aktuella pensionsplanen. Även om det inte framgår uttryckligen av direktivtexten ligger det i sakens natur att en ny anmälan ska göras varje gång ett institut åtar sig ett nytt uppdrag. När hemlandsmyndigheten har mottagit en anmälan om gränsöverskridande verksamhet ska den vidarebefordra anmälan till värdlandsmyndigheten och informera institutet om detta, se artikel 20.4. Detta förutsätter dock att hemlandsmyndigheten inte har skäl att betvivla att institutets administrativa uppbyggnad, dess finansiella ställning eller dess lednings vandel och yrkesmässiga kvalifikationer eller erfarenhet på området är förenliga med den verksamhet som föreslås i värd- medlemsstaten. startar sin gränsöverskridande verksamhet ska tillsynsmyndigheten i värdlandet, efter att ha mottagit anmälan enligt artikel 20.3, vid behov underrätta hemlandsmyndigheten om gällande krav i social- och arbetsmarknadslagstiftningen samt om regler om placering av tillgångar och om information. Institutet ska få del av de upp- gifterna genom hemlandets tillsynsmyndighet, se artikel 20.5. Föreskrifterna om att värdlandsmyndigheten ska underrätta hemlandsmyndigheten om relevanta bestämmelser i social- och arbetsmarknadslagstiftningen ska ses mot bakgrund av skäl 37 i direktivets ingress. Där anges att ett tjänstepensionsinstituts gränsöverskridande verksamhet bör utövas i överensstämmelse med värdlandets social- och arbetsmarknadslagstiftning i den mån lagstiftningen är relevant för tjänstepensioner, såsom t.ex. avseende definitionen och utbetalningen av pensionsförmåner och villkoren för överföring av pensionsrättigheter. som vill bedriva gränsöverskridande verksamhet i kommer det t.ex. att bli fråga om att iaktta kollektivavtalens föreskrifter. Institutet får enligt artikel 20.6 påbörja förvaltningen av pensionsplanen i värdlandet så snart det mottagit underrättelse i enlighet med artikel 20.5. Skulle någon underrättelse inte ha skickats får verksamheten påbörjas efter den tidsfrist som anges i artikel 20.5, dvs. efter att tillsynsmyndigheten i värd- landet mottagit meddelandet om gränsöverskridande verksamhet från hemlandsmyndigheten. som bedriver gränsöverskridande verk- samhet ska enligt artikel 20.7 omfattas av samma informationskrav som värdlandet har uppställt för de inhemska tjänste- pensionsinstituten i enlighet med artikel 11. Som konstaterats ger livförsäkringsdirektiven livförsäkringsbolag en uttrycklig rätt att inrätta sekundäretableringar i andra medlems- stater. Dessa regler undantas inte i tjänstepensionsdirektivets artikel 4, och ska således gälla även i de fall försäkringsföretagen bedriver tjänstepensionsverksamhet. Däremot bör även i dessa fall underrättelsereglerna i artikel 20 i tjänstepensionsdirektivet till- lämpas varje gång bolaget åtar sig ett nytt tjänstepensionsuppdrag. För de institut som faller direkt under tjänstepensions- direktivets tillämpningsområde ställer direktivet som konstaterats inte upp några särskilda regler beträffande inrättandet av sekundär- etableringen. I dessa fall står det medlemsstaterna fritt att införa regler om underrättelse om upprättande av sådan etablering gentemot hemlandsmyndigheten. Däremot finns inget krav på att värdlandsmyndigheten måste underrättas om etableringen. Under- rättelseförfarandet i artikel 20 ska dock tillämpas varje gång insti- tutet åtar sig ett uppdrag att förvalta tjänstepension. Som nämnts infördes en ny FRL som innebär en språklig och redaktionell modernisering av rörelsereglerna för försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkrings- föreningar. De nya reglerna innebär bl.a. att de rörelseregler som gäller för försäkringsbolag i stort ska gälla även försäkrings- föreningarna. Lagen (1972:262) om understödsföreningar (UFL) upphävdes vid ikraftträdandet av den nya FRL. Understöds- föreningarna får dock fortsätta driva sin verksamhet enligt den upphävda lagen. Efter övergångsperiodens slut måste föreningarna dock ansöka om tillstånd enligt FRL eller träda i likvidation (se prop. 2009/10:246). Vid genomförandet av tjänstepensionsdirektivet gjordes bedömningen att bl.a. understödsföreningar som meddelar för- säkring avseende tjänstepension (tjänstepensionskassor) faller under tjänstepensionsdirektivets tillämpningsområde. För svenska tjänstepensionskassor infördes bestämmelser om att sådana institut får bedriva tjänstepensionsverksamhet genom sekundäretablering eller gränsöverskridande verksamhet inom EES. För dessa tjänste- pensionskassor infördes en rätt att upprätta en filial, agentur eller annat liknande driftställe (sekundäretablering) i ett annat EES-land, om vissa förutsättningar är uppfyllda (se 14 a § första stycket UFL). Det infördes även särskilda underrättelseförfaranden vid upprättande av sekundäretablering (se 14 a § andra och tredje stycket UFL), när företaget åtar sig uppdrag från en sekundär- etablering (se 14 b § UFL) och vid gränsöverskridande tjänste- pensionsverksamhet i andra EES-länder (se 14 c § UFL). Det infördes även ett underrättelseförfarande vid ändring av verksam- heten (se 14 d §). Reglerna om de olika underrättelseförfarandena motsvarar i allt väsentligt de regler som gäller för försäkrings- bolagens tjänstepensionsverksamhet i andra EES-länder (se prop. 2004/05:165). Försäkringsföretagens försäkringsverksamhet – sekundäretablering och gränsöverskridande verksamhet inom EES Regler om sekundäretablering för försäkringsföretag inom EES finns i 3 kap. 1–7 §§ FRL. I 1 § stadgas att ett försäkringsföretag som inte är ett återförsäkringsbolag, och som avser att upprätta en filial, agentur eller annat liknande driftställe inom EES ska underrätta innan verksamheten påbörjas. ska enligt 2 § från det att inspektionen har tagit emot nämnd underrättelse meddela den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen ska upprättas om denna. Detta förutsätter dock att inspektionen inte har skäl att ifrågasätta att bolagets organisation är ändamålsenlig, att den finansiella situationen är tillfredsställande med hänsyn till den planerade verksamhetens omfattning och art samt att föret- rädaren för sekundäretableringen har tillräcklig kompetens och erfarenhet och i övrigt är lämpad att leda verksamheten vid sekundäretableringen. ska som ett meddelande till den utländska myndigheten lämnas underrätta bolaget (se 3 §). Verksamheten vid sekundäretableringen får enligt 4 § påbörjas tidigast efter det att lämnat sitt meddelande. Om finner att det inte finns förutsättningar för att inrätta en sekundäretablering, ska inspek- tionen meddela beslut om det från det att inspektionen tog emot underrättelsen enligt 1 § (se 5 §). Om ett försäkringsföretag avser att ändra något av de för- hållanden som har angetts i underrättelsen efter det att en sekundäretablering har inrättats, ska företaget enligt 6 § underrätta och den utländska behöriga myndigheten minst en månad innan ändringen genomförs. Om Finans- inspektionen finner att en sådan ändring inte får göras, ska inspektionen meddela beslut om det från det att underrättelsen togs emot. Den utländska behöriga myndigheten ska genast underrättas om beslutet (se 7 §). Bestämmelserna om svenska försäkringsföretags gränsöver- skridande verksamhet i ett annat land inom EES finns i 3 kap. 15– 21 §§ FRL. Med sådan verksamhet förstås att ett försäkringsföretag som inte är ett återförsäkringsbolag vill meddela försäkringar från eller från en sekundäretablering i ett land inom EES för risker belägna i eller åtaganden som ska fullgöras i något annat EES-land och om detta ska ske utan förmedling av en sekundär- etablering i det andra landet. Förutsättningen för att ett svenskt företag ska få ägna sig åt gränsöverskridande verksamhet är att en underrättelse lämnas till (se 15 §). ska enligt 17 § inom en månad från det att den mottagit en underrättelse enligt 15 § lämna meddelande om underrättelsen till den behöriga myndigheten i det land där den gränsöverskridande verksamheten ska drivas. Inspektionen ska underrätta försäkringsbolaget om att meddelandet lämnats (se 18 §). Den gränsöverskridande verksamheten får påbörjas tidigast när har underrättat företaget (se 19 §). Om finner att det inte finns förutsättningar för företaget att driva gränsöverskridande verksamhet, ska inspek- tionen inte lämna något meddelande enligt 17 §. Ett sådant beslut ska fattas inom en månad från det att tog emot underrättelsen enligt 15 § (se 20 §). Om ett försäkringsföretag avser att ändra något av de för- hållanden som har angetts i en tidigare underrättelse, efter det att den gränsöverskridande verksamheten har inletts, ska 15–20 §§ tillämpas (se 21 §). Regler om tillsyn rörande ett svenskt försäkringsföretags verksamhet i ett annat EES-land finns i 14 kap. FRL. Enligt 3 § ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med motsvarande utländska tillsynsmyndigheter och Europeiska kommissionen i den utsträckning som följer av medlemskap i unionen. Om ett försäkringsföretag driver verksamhet i ett annat land inom EES och bolaget inte rättar sig efter eller behörig utländsk myndighets begäran om rättelse, ska inspektionen enligt 16 kap. 6 § FRL vidta de åtgärder som behövs för att förhindra fortsatta överträdelser. Försäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet – sekundäretblering och gränsöverskridande verksamhet inom EES Särskilda bestämmelser om försäkringsföretagens tjänstepensions- verksamhet vid en sekundäretablering finns i 3 kap. 8–14 §§ FRL. När det gäller ett försäkringsföretags uppdrag att genom gräns- överskridande verksamhet meddela tjänstepensionsförsäkring finns regler i 3 kap. 22 § FRL. När ett försäkringsföretag åtar sig ett uppdrag att meddela tjänstepensionsförsäkring från en sekundäretablering, ska företaget lämna en särskild underrättelse till . Underrät- telsen ska innehålla uppgift om den som i egenskap av arbetsgivare ska betala försäkringspremierna och det huvudsakliga innehållet i de överenskommelser som ska ligga till grund för försäkringarna (8 §). Om dessa förutsättningar är uppfyllda ska Finans- inspektionen från det att underrättelsen togs emot lämna meddelande om denna till den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen finns (9 §). ska som ett meddelande till den utländska myndigheten lämnas underrätta försäkringsföretaget (10 §). Om med anledning av meddelandet får veta vilka regler för verksamheten som är tillämpliga i det land där sekundäretableringen finns, ska inspektionen underrätta för- säkringsföretaget om dessa regler (11 §). Verksamheten avseende tjänstepensionsförsäkring får påbörjas efter det att företaget har tagit emot underrättelsen från Finans- inspektionen, eller i varje fall efter det att den behöriga myndigheten i det land där sekundäretableringen finns har tagit emot inspektionens meddelande (12 §). Om finner att det inte finns förutsättningar för företaget att driva verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring, ska inspektionen meddela beslut om det från det att underrättelsen togs emot (13 §). Som nämnts gäller att om ett försäkringsföretag avser att ändra något av de förhållanden som har angetts i underrättelsen efter det att en sekundäretablering har inrättats, ska företaget enligt 6 § underrätta och den utländska behöriga myndigheten minst en månad innan ändringen genomförs. Om en sådan ändring innebär att verksamhet avseende tjänstepensions- försäkring ska påbörjas, ska 8–13 §§ tillämpas i stället för 6 § (se När det gäller ett försäkringsföretags uppdrag att genom gränsöverskridande verksamhet meddela tjänstepensionsförsäkring ska motsvarande regler som gäller för sekundäretablering tillämpas (se närmare i 22 §). Lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänste- pensionsinstituts verksamhet i (LUFT) reglerar sådana försäkringsgivares och instituts verksamhet här i landet. Bestämmelserna i 2 och 3 kap. LUFT reglerar EES-försäkrings- givares rätt att driva verksamhet i och tillsynen över dem. Med EES-försäkringsgivare förstås utländsk försäkringsgivare vars hemland hör till EES och vars verksamhet inom EES står under finansiell tillsyn endast av den behöriga myndigheten i hemlandet.