sou · H2B334 · 2014-10-08 00:00:00 — Men det är också så att varken kvinnor, män eller personer med olika könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder är homogena. Alla grupperna har dock ett påtagligt behov av skydd mot diskriminering. Att då prioritera kön ur ett normalitets- perspektiv i förhållande till etniska minoriteter när det gäller det aktiva arbetet leder till problem om tanken är att skapa en inklu- derande arbetsmarknad, dels på grund av att gruppen kön inte enbart består av kvinnor eller män och dels för att gruppen även omfattar individer med skild etnisk bakgrund och olika religion och/eller trostillhörighet. Därtill kommer att kvinnor (givetvis även män) har olika ålder och olika sexuell läggning. Ytterligare några har funktionshinder. Genom att man å ena sidan behandlar grupperna som likvärdiga i diskrimineringssammanhang och å andra sidan väljer bort möjlig- heten att förebygga diskriminering genom ett aktivt arbete ökar skillnaden mellan kvinnor, män, etniska minoriteter, funktions- hindrade, äldre och yngre arbetstagare och/eller personer med annan sexuell läggning än heterosexualitet. Mot bakgrund av denna tvetydiga behandling av grupperna, där vissa är prioriterade i för- hållande till andra, får vi en situation där utsatta grupper ställs mot varandra och jämförs. Trots detta har man från svenskt håll valt att i linje med den europeiska och den nordamerikanska diskursen helt osynliggöra klass. Klass anses nog vara väsentligen svårare att definiera än ras, religion eller funktionshinder. Utsatta grupper (underordnade klasser) hör till de mest skyddsvärda grupperna eftersom de befinner sig i en underordnad position från början. We have already hinted that anti-discrimination may not be the most suitable tool of political intersectionality. At least, it should not be the only one. If the mismatch between intersectionality and anti-discrimi- nation law is too profound, should the umbilical cord between them be cut in favour of a wider consideration of different types of policies and legal measures? (Kantola & Nousiainen 2009:18) Jag menar att den svenska nya samlade diskrimineringslagen just utgör en mismatch och att möjligheten att skapa en lagstiftning som är både är jämställd och jämlik, dvs. både beaktar rättvisa mellan könen och mellan människor faktiskt har gått om intet i den nya diskrimineringslagen (Schömer 2012). Om det hade funnits en ambition att åstadkomma en reell för- ändring med den nya diskrimineringslagen så hade den utgått ifrån underordnade grupper utan att ställa dem emot varandra som sepa- rata kategorier (1989). På så sätt hade gruppernas underord- nade positioner fått utgöra utgångspunkten, som ett slags kompen- satorisk (kommutativ) global medmänsklighet (rättvisa). Med en sådan utgångspunkt skulle det nog också bli möjligt att i större utsträckning beakta multipeleffekten vid multipel diskriminering. Detta skulle också kunna motivera ökad kompensatorisk diskrimi- neringsersättning, utan koppling till de ersättningsnivåer som gäller då någon blir förbigången vid rätt till t.ex. återanställning (Prop. 2007/08:95 s. 554). Mot bakgrund av den massiva kritik som riktats mot hur underordnade grupper exkluderas från det svenska sam- hället i förarbetena inför den nya lagen vore det bra om domstolen tog sitt ansvar och markerade vikten av att människor inte utsätts för diskriminering. Det finns återigen anledning att uppmärk- samma tanken med att införa diskrimineringsersättning, bl.a. att med hjälp av höga belopp motverka och förhindra att människor i utsatt position blir föremål för diskriminering. Hade ambitionen varit att förändra mer än den könsmässiga balansen så hade skyldigheten att arbeta planmässigt med aktiva åtgärder också utökats i motsvarande utsträckning. diskuterar möjligheten att använda feministiska metoder och analysstrategier utifrån just underordnade gruppers perspektiv. Hon menar att en vision om universell rättvisa är raka motsatsen till att använda termer av särintressen. Genom att sätta oss in i tillvaron för några av de mest åsidosatta kvinnogrupperna i världen får vi större möjligheter att föreställa oss ett rättvist och demokratiskt samhälle som behandlar alla medborgare lika. Och om- vänt, om vi begränsar vår analys till vissa privilegierade grupper blir våra föreställningar om rättvisa automatiskt exkluderande, eftersom alla privilegier föder en blindhet inför dem som saknar samma privilegier. (Mohanty 2006:257) En sådan utgångspunkt gör att marginaliserade kvinnors liv och intressen synliggörs, varvid det också blir möjligt att avtäcka mak- tens funktioner och transformera bruket och missbruket av makt. Ett intersektionellt perspektiv utgör kanske inte den enda lös- ningen på problemen men det innebär ändå en ambition att skapa förändring för underordnade grupper. Därmed skulle inte bara till- tron på samhället som demokratiskt och inkluderande öka och lagens paradoxala konsekvenser försvinna; det skulle också bli möjligt att sudda ut skillnaderna mellan formell och reell jämlikhet. , (2011). : Tankekraft Förlag. , (2011) Att bli främlingen, att bli den infödde i de los , (2011) Postkolonial feminism. Arbetsmiljölag (1977:1169). , (2011) Theory in a Swedish Context, JT, nr 1, s. 21–49. , ., Lorwin, . & , (1992). The most difficult revolution: women and trade unions. Ithaca, N.Y. Crenshaw, (1989) Demarginalizing the Intersection of Race and Sex: A of Antidiscrimination Doctrine, Feminist , and Antiracist Politics. I U. . Legal F. p. de los , , (2005) Intersektionalitet: kritiska reflektioner över (o)jämlikhetens landskap. 1. uppl. de los , , , , (red.) (2002). Maktens (o)lika förklädnader: kön, klass och etnicitet i det postkoloniala : en festskrift till . Hertogh, , L. (red.) (2009) Living law: reconsidering . , (2008) Human rights transformed: positive rights and positive duties. (2002) Positive Rights and Positive Duties: Addressing Intersectionality i Schiek, D. & Chege, V. (ed.) European Non-Discrimination : Comparative perspectives in Multidimensional Equality , pp. 73–89. Jämställdhetslag (1991:433). Kantola, , Kevät. Institutionalizing Inter- sectionality in europé (2009), . 11:4, p. 459–477. Lagen (1979:1118) om jämställdhet mellan män och kvinnor i arbets- livet. Lagen (1999:130) om åtgärder mot diskriminering i arbetslivet på grund av etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfatt- ning. Matsuda, M. (1990) Beside my , facing the enemy: legal theory out of coalition law Review, Vol. 14: 297–300. , (2005) Intersektionalitetens komplexitet. Kvinno- vetenskaplig tidskrift. 2005(26):2/3, s. 31–56. Mohanty, (2006). Feminism utan gränser: avkolo- niserad teori, praktiserad solidaritet. , (2006) I goda och dåliga tider: invandrade kvinnors underordning. I Apitzsch, , , , (red.) Bortom etnicitet: festskrift till . 43–54. 2002/03:65, Ett utvidgat skydd mot diskriminering. 2007/08:95, Ett starkare skydd mot diskriminering. Riksdag & Departement, . Schömer, (1999). Konstruktion av genus i rätten och samhället: en tvärvetenskaplig studie av svenska kvinnors rätt till jämställdhet i ett formellt jämlikt rättssystem. Schömer, (2009) Genusvetenskapliga perspektiv på rätten. En bok om genus: nyfikenhet, nytänkande, nytta. 207–234. Schömer, (2011) Osynliggörande av multipel diskriminering i den svenska diskrimineringslagstiftningen. På vei: kjønn og rett i . 115–144. Schömer, (2012) Multiple discrimination. A smokescreen over differences. Retfærd, 138, nr. 3, 2012, s. 29–50. Schömer, (2013) Feministisk retssteori och retssociologi. Retssociologi: klassiske og moderne perspektiver. : Hans Reitzel. , (1989). Deconstructing equality-versus-difference: or, the uses of post-structuralist theory for feminism i Appli- cations of feminist legal theory to women's lives: sex, violence, work, and reproduction. 611–623. SOU 1990:41, (1990). med jäm- ställdhetslagen: utvärdering och förslag: betänkande. : Allmänna förl. SOU 2005: 41, Bortom vi och dom. Teoretiska reflektioner om makt, integration och strukturell diskriminering. red de los . Rapport till Utredningen om makt, integration och strukturell diskriminering. : offentliga publikationer. 4.Arbetslivets villkorade jämställdhet: Varför jämställdhetsarbete och intersektionalitet hör ihop Detta kapitel diskuterar ett problem jag valt att beteckna som arbetslivets villkorade jämställdhet och där jag här valt att lyfta två aspekter: Arbetslivets jämställdhet kan sägas vara villkorad därför att både den politiska och den vetenskapliga berättelsen om det ojämställda arbetslivet har tagit fasta på vissa problem, vissa delar av arbetslivet och vissa arbetstagare. Men jämställdheten i arbets- livet kan dessutom sägas vara villkorad vad gäller de förutsättningar varunder arbetet mot ett mer jämställt arbetsliv sker. Trots att den nationella strategin för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen är integrering i det vardagliga arbetets olika beslutsprocesser – jäm- ställdhetsintegrering – har ofta insatser på nationell nivå, liksom på regional och lokal, genomförts i tidsbegränsade projekt. forskning har visat att allt detta sammantaget har avgörande effek- ter på vilken slags jämställdhet som skapas i arbetslivet och vilka som blir inkluderade i och berörs av jämställdhetsarbetet. Den villkorade jämställdheten är också ett problem som diskuterats och återkommande avhandlas på golvet, både av de medborgare eller medarbetare som utgör målgruppen för olika jämställdhetsinsatser och av dem som är ansvariga för att genom- föra dem. Eftersom jag kombinerar mitt arbete som lärare och forskare i genusvetenskap vid med ett mer praktiskt inriktat jämställdhets- och lika- behandlingsarbete utanför universitet har jag del- tagit i ett stort antal diskussioner kring den villkorade jämställd- heten.1 Problemet kanske inte formuleras exakt på samma vis, och alla är inte eniga om att det finns ett problem, men det pågår ett livligt kritiskt samtal kring dessa frågor (Se t.ex. de los 2000; 2000; de los 2002; de los , 2002; 2002; Kulick 2005). 1 Mellan 2007–2009 var jag koordinator för Gender Helpdesk vid , . Helpdesken hade avtal med Sida och utförde olika slags uppdrag åt dem. var jag programansvarig för en nationell regeringssatsning på jämställdhetsintegrering i staten, program Jämi vid : . är jag engagerad i internationella utbildningsprogram med fokus på lokal demokrati och jämställdhet, anordnade av Internationellt centrum för lokal demokrati (), och har bl.a. också utvärderat nationella jämställdhetsuppdrag på uppdrag av Myndigheten för kulturanalys. Diskussionen tycks dock ännu inte ha slagit igenom bland dem som fattar besluten och sätter ramarna för hur det svenska jäm- ställdhetsarbetet ska bedrivas. Mot denna bakgrund är det viktigt att synliggöra den villkorade jämställdheten och hur vi kan arbeta för att förändra situationen. Både forskning och beprövad erfarenhet tyder på att problemen med den villkorade jämställdheten, såväl i arbetslivet som samhället i stort, kretsar kring tre grundläggande frågor: Vilka ska vara jäm- ställda? Vad är jämställdhet? Hur skapar vi jämställdhet? I detta kapitel vill jag därför undersöka och diskutera hur ett intersektion- ellt angreppssätt på jämställdhetsarbetets teori och praktik kan bidra till att förändra villkoren. Mot bakgrund av både den på- gående kritiska diskussionen och de utmaningar arbetet med jäm- ställdhet står inför vill jag särskilt lyfta fem argument för varför intersektionalitet och jämställdhet hör ihop: 1) Demokrati: Att arbeta med och för jämställdhet måste handla om att arbeta med och för demokrati; 2) Vetenskap: Arbetet med jämställdhet måste också ta sin utgångspunkt i både forskning och beprövade erfaren- heter; 3) Kritik: Arbetet med jämställdhet måste ständigt ifråga- sätta och problematisera politikens och praktikens centrala utgångs- punkter, begrepp och frågor; 4) Politik: Jämställdhet är en grund- läggande politisk fråga, därför måste också frågans politiska grund, ideologiska skillnader och konflikter synliggöras; samt 5) Jäm- ställdhet: Till syvende och sist handlar det också om att finna vägar för att lösa de många skilda problem med ojämställdhet som finns i vårt samhälle. Därför måste arbetet med jämställdhet ta hänsyn till de skilda och skiftande livs- och arbetsvillkor som finns i och erkänna att ojämställdhet och ojämlikhet är relaterade problem. 4.1Från kvinnans villkorliga frigivning till arbetslivets villkorade jämställdhet När 1961 publicerade artikeln Kvinnans villkorliga frigivning i debattboken flyttade hon fram posi- tionerna i en debatt om jämställdhet som redan pågick, även om den förts under andra beteckningar. argumenterade med kraft för att det största hindret för jämställdhet är en av båda könen omfattad tro att full rättfärdighet och jämställdhet nu är uppnådd, så när som på några få ekonomiska och praktiska detaljer, som skall vara korrigerade (2012/1961:85). tro, menar , var en chimär, en totalt vilseledande och fel- aktig uppfattning, som det var hög tid att göra upp med om sam- hället skulle ha möjlighet att skapa verklig jämställdhet. De samtida kvinnorna var inte alls fria, utan endast villkorligt frigivna. Efter- som samhället kräver av kvinnorna att de i första hand ska vara mödrar och ta ansvar för det kommande släktet har kvinnor inte möjlighet att vara fria individer på det vis som stipuleras i FN:s mänskliga rättigheter, understryker . Även om det självfallet går att diskutera huruvida kvinnornas villkorliga frigivning var det grundläggande jämställdhetsproblemet har dagens jämställdhetsdiskussion mycket att lära av kritiska förhållningssätt till hur målet jämställdhet och problemet ojämställdhet uppfattas. Ska kvinnor och män i ha möjlighet till samma makt att forma samhället och sina egna liv – vilket är det övergripande målet för den svenska nationella jäm- ställdhetspolitiken – behöver vi tillsammans fundera över hur ojäm- ställdhet beskrivs och hur arbetet för att påverka jämställdheten i samhället ser ut. Vem inkluderas i och berörs av det svenska jäm- ställdhetsarbetet och den svenska jämställdhetsvisionen? Genom att ställa avgörande frågor som denna kan de väsentliga frågorna om hur jämställdhet kan förstås och vilka insatser som är viktiga för att åstadkomma jämställdhet få ny bärkraft. Denna diskussion har också förts , även om den inte kan sägas dominera jämställdhetsdiskursen eller ha fått något reellt genomslag i politiken. Parallellt med att under har hyllats på den internationella scenen för sin syn på och sitt arbete för jämställdhet, har forskare, aktivister och debat- törer kritiserat svensk jämställdhetspolitik för att ha ett närsynt perspektiv som exkluderar både erfarenheter, medborgare och hemmahörande i . Kritiken, som kommit från en mängd olika utgångspunkter och lyft olika typer av problem, har under- strukit att den imaginära gemenskap som utgör grundbulten i det nationella svenska jämställdhetsarbetet inte omfattar alla svenska medborgare eller alla som har eller ser som sitt hemmaland. Forskare har hävdat att svensk jämställdhetspolitik bygger på en idé om och svensk nationell identitet som är högst proble- matisk eftersom den inte bara osynliggör multikulturella, multietniska, multireligiösa karaktär utan även utesluter alla som inte passar in i bilden av som ett tämligen homogent sam- hälle (Se t.ex. de los 2000; Towns 2002; de los 2002; 2008; , 2008; Carbin 2010; de los 2011). Jämställdhetspolitiken, och även historie- skrivningen om den politik som förts, har dessutom blivit kritise- rad för att vara heteronormativ och transfobisk samt för att osyn- liggöra och utesluta alla sexualiteter förutom en viss slags passande heterosexualitet och alla identitetspositioner förutom kvinna och man (Se t.ex. Manns 2008, 2005, Edenheim , 2000). En annan viktig kritik har påtalat att jämställdhetspolitiken varit kroppsnormativ och endast synliggjort och innefattat icke funktionsnedsatta kroppar, vilket inneburit att funktionsnedsatta kroppar inte lyfts fram och samhällets funktionshinder inte pro- blematiserats i tillräckligt hög grad (2011). Även klass- perspektivet har återkommit och frågan har ställts om inte jäm- ställdhetspolitiken varit och är utformad för att gynna en väl- mående medelklass, den ojämlika jämställdheten för att använda beskrivning (Yazdanpanah 2013, Fumarola Unsgaard & Thorasdotter 2013, Kielos 2012). För att sammanfatta denna omfattande diskussion som synlig- gör många olika frågor och som jag här endast har möjlighet att beröra på ytan: Det kan konstateras att svensk jämställdhetspolitik och -praktik har varit och är domine- rad av en förståelse av jämställdhet där ett intersektionellt angrepps- sätt eller en diskussion av kön/genus i relation till andra faktorer som sexualitet, etnicitet, funktion, religion, klass, ålder, köns- uttryck har ansetts irrelevant och ointressant (Langvasbråten 2008, 2008, 2007, Pincus 1998). Detta har i sin tur bidragit till att den jämställdhet som skapats varit villkorad, i den meningen att det varit en jämställdhet som inte ens på ett idealt plan omfattat alla svenska medborgare eller boende i utan endast vissa medborgare och vissa av dem som räknar som sitt hem. Inte minst gäller detta jämställdheten i arbetslivet, där en central del av arbetet för jämställdhet har bedrivits. 4.2Det villkorade jämställdhetsarbetets ramar Vad är det då för ramar som arbetet för jämställdhet i har bedrivits och fortfarande bedrivs inom? Och mer konkret, på vilket sätt bidrar dessa ramar till att arbetet med jämställdhet, och därmed jämställdheten i sig, blir villkorat? Frågan är ur ett perspektiv omöjlig att svara på eftersom ramarna är skiftande och alltid relate- rade till både tid och plats, men det är möjligt att börja diskutera frågan genom att fokusera på den nationella nivåns övergripande ramverk. Den svenska har beslutat att det övergripande målet med den nationella jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv (Makt att forma samhället och sitt eget liv – nya mål i jämställdhetspolitiken, Prop. 2005/06:155). Detta mål ska uppnås genom strategin jäm- ställdhetsintegrering, den svenska översättningen av gender mainstreaming. Strategin har varit vägledande i det svenska arbetet och innebär att ett jämställdhetsperspektiv ska implementeras i allt offentligt beslutsfattande på alla nivåer och i alla verksamheter. Arbetssättet introducerades officiellt när lade fram propositionen Delad makt – delat ansvar (Prop. 1993/94:147) men har sin bakgrund i den kritik som allt växte fram i internationella bistånds- och utveck- lingssammanhang mot att jämställdhetsprojekt och jämställdhets- arbete runt om i världen gjorde ojämställdheten till en kvinnofråga. Kritiken betonade att ojämställdhet var alla människors problem och ansvar och att den berörde alla sakområden; därför var det också viktigt att ta fram ett arbetssätt som synliggjorde detta och som involverade alla medarbetare eller medborgare i arbetet. Vid FN:s tredje kvinnokonferens i talades det därför om att integrera (mainstream) kvinnor i beslutsfattande pro- cesser och , på FN:s fjärde kvinnokonferens i , antogs gender mainstreaming som strategi för att uppnå målen i den handlingsplan som de församlade fattade beslut om och som 189 länder runtom i världen sade sig vara villiga att arbeta efter. var det genusperspektivet och inte kvinnorna som skulle integreras –en stor och betydelsebärande skillnad (för en översikt, se +15 2010). Jämställdhetsintegrering var den svenska beteckningen på denna politiska och byråkratiska strategi där ett genusperspektiv skulle implementeras och tas i beaktande under varje steg i en beslutspro- cess. – eller jämställdhetsperspektivet som det blev i –skulle vara en självklar del av allt beslutsfattande i stället för att behandlas i separata kommittéer vid sidan av ordinarie verksamhet. kan begreppet jämställdhetsintegrering också sägas innefatta en metod (byråkratisk, ekonomisk, praktisk, neoliberal, etcetera) för att åstadkomma jämställdhet (2011, Squires 2007, Walby 2005). Hur begreppet används är oftast relaterat till förståel- sen av jämställdhet (Walby 2011, 2005, Rees 1998). Om strategin jämställdhetsintegrering kom till som lösning på ett allvarligt problem i det då pågående jämställdhetsarbetet på olika nivåer, har den med tiden alltmer kommit att sättas under kritisk lupp. Enligt har den vetenskapliga dis- kussionen tagit fasta på två problem: Kopplingarna mellan andra jämställdhetsstrategier och jämställdhetsintegrering, samt jäm- ställdhetsintegreringens användbarhet och räckvidd. Kritiken av strategin har betonat att jämställdhetsintegrering reproducerar könsskillnader, att den fortsatt ensidigt fokuserar på att hjälpa och addera (integrera) kvinnor och därmed inte tillför något nytt för- utom ett teknokratiskt språk, att den är expertstyrd och byråkrati- producerande samt att den är inriktad på att producera policys i stället för jämställdhet (Norrbin & 2010, jfr Calvo 2013:36–41, Verloo 2006). En av kritikerna på den internationella arenan, , argumenterar för att ett av jämställd- hetsintegreringens allvarligaste problem handlar om att den bygger på en föråldrad teoretisk grund, ett ramverk, som i bästa fall kan beskriva delar av de förhållanden som den försöker fånga, men som i värsta fall ger oss en fullständigt snedvriden bild av verkligheten och de problem som finns (Hankivsky 2005). Kort sagt, arbetet med jämställdhet blir villkorat genom att inte vara öppet för 1) ny kunskap kring vad ojämställdhet kan vara och hur ojämställdhet kan skapas samt 2) det faktum att samhället i sig ständigt föränd- ras. Mot denna bakgrund argumenterar andra forskare, bland dem , för en mer mångfacetterad strategi som bygger på en demokratisk snarare än teknokratisk grund och som dessutom arbetar med ett intersektionellt angreppssätt (Squires 2007, 2010). En annan betydelsefull faktor som påverkar och villkorar arbetet med jämställdhet har att göra med det faktum att arbetet ofta har kommit att kopplas till tidsbegränsade projekt med tidsbegränsat anställd personal som utför tidsbegränsade arbetsuppgifter, trots att strategin jämställdhetsintegrering betonar att perspektivet ska in i alla processer och därmed enligt logiken borde utföras av samt- lig personal och vara en del av alla ordinarie arbetsuppgifter. En kritik av just dessa jämställdhetsarbetets grundläggande förutsätt- ningar finns implicit i den kritiska diskussionen, men den har inte tagits på det allvar som den förtjänar. Större delen av de medel som den satsat på jämställdhet under har gått till olika tidsbegränsade uppdrag och projekt och inte till att bedriva ordinarie offentlig verksamhet. Detta blir tydligt i översikt av jämställdhetspolitikens genom- slag i statsbudgeten 1980–2012 (2010), men även i genomgång av vad som hände sen med olika statliga jämställd- hetssatsningar (2006). Dessa grundläggande villkor för jämställdhetsarbetets utförande påverkar självfallet både innehåll och utfall. De skapar inte förut- sättningar för ett långsiktigt och hållbart arbete byggt på forskning och beprövad erfarenhet samt dialog med medarbetare och med- borgare. I stället riskerar det att leda till ett arbete som är kortsik- tigt, ad hoc, expertstyrt, teknokratiskt och inriktat på sig själv. Arbetet blir villkorat på ett sätt som är djupt problematiskt. Ett demokratiskt orienterat och långsiktigt hållbart arbete är organise- rat på rakt motsatt sätt; det är inarbetat i den ordinarie verksam- heten och präglas av en hög grad av systematik, insyn och kommu- nikation (2013:30–40, 2010). 4.3Rapport från pågående nationella jämställdhetsprojekt