sou · H2B347 · 2014-06-27 00:00:00 — (46)För att de alternativa tvistlösningsorganen ska kunna fungera effektivt bör de ha tillräckliga personella, materi ella och finansiella resurser till sitt förfogande. Medlems staterna bör besluta om en lämplig form av finansiering av alternativa tvistlösningsförfaranden på sina territorier utan att begränsa finansieringen av organ som redan är verksamma. Detta direktiv bör inte påverka frågan huru vida de alternativa tvistlösningsorganen är offentligt eller privat finansierade eller finansierade genom en kombina tion av offentliga och privata medel. De alternativa tvist lösningsorganen bör emellertid uppmuntras att särskilt överväga privata former av finansiering och att endast använda offentliga medel i enlighet med medlemsstater nas önskemål. Detta direktiv bör inte påverka företags eller yrkesorganisationers eller näringslivsorganisationers möjligheter att finansiera alternativa tvistlösningsorgan. (47)När en tvist uppstår måste konsumenterna snabbt kunna fastställa vilka alternativa tvistlösningsorgan som är be höriga att behandla deras klagomål och veta om den berörda näringsidkaren kommer att medverka i ett för farande inför ett alternativt tvistlösningsorgan. idkare som åtar sig att använda sig av alternativa tvistlös ningsorgan för att lösa tvister med konsumenter bör därför informera konsumenten om adressen till webbplatsen för de alternativa tvistlösningsorgan som de omfattas av. Denna information bör på ett tydligt, (1) EUT L 177, , s. 6. (2) EGT L 266, 9.10.1980, s. 1. klart och lättillgängligt sätt göras tillgänglig på närings idkarens webbplats, om en sådan finns, och i förekom mande fall i de allmänna villkoren för köpe- eller tjäns teavtal mellan näringsidkaren och konsumenten. Närings idkare bör ha möjlighet att på sina webbplatser och i villkoren för relevanta avtal ta med eventuell ytterligare information om sina interna förfaranden för behandling av klagomål eller om andra sätt att direkt kontakta dem för lösning av tvister med konsumenter utan hänskju tande till ett alternativt tvistlösningsorgan. När en tvist inte kan lösas direkt, bör näringsidkaren på papper eller något annat varaktigt medium ge konsumenten infor mation om relevanta alternativa tvistlösningsorgan och ange om han kommer att anlita dem. (48)Skyldigheten för näringsidkare att underrätta konsumen ter om de alternativa tvistlösningsorgan dessa närings idkare omfattas av bör inte påverka tillämpningen av de bestämmelser om information till konsumenter om förfaranden för prövning utanför domstol som ingår i andra unionsrättsakter, vilka bör vara tillämpliga utöver den relevanta informationsskyldighet som föreskrivs i detta direktiv. (49)I detta direktiv bör det inte föreskrivas att det ska vara obligatoriskt för näringsidkarna att medverka i alternativa tvistlösningsförfaranden och inte heller att resultatet av förfarandena är bindande för näringsidkarna, när en kon sument har lämnat in ett klagomål mot dem. I syfte att se till att konsumenterna har tillgång till prövning och att de inte tvingas avstå från sina anspråk bör emellertid näringsidkarna uppmuntras att i möjligaste mån med verka i alternativa tvistlösningsförfaranden. Därför bör detta direktiv inte påverka tillämpningen av nationella bestämmelser som gör näringsidkarnas medverkan i så dana förfaranden obligatorisk eller gör den till föremål för incitament eller sanktioner eller gör resultatet av för farandena bindande för näringsidkarna, förutsatt att den lagstiftningen inte hindrar parterna från att utöva sin rätt till domstolsprövning, som föreskrivs i artikel 47 i Eu ropeiska unionens stadga om de grundläggande rättighe terna. (50)För att undvika onödig belastning på de alternativa tvist lösningsorganen bör medlemsstaterna uppmana kon sumenter att kontakta näringsidkaren direkt för att för söka lösa problemet bilateralt, innan ett klagomål lämnas in till ett alternativt tvistlösningsorgan. I många fall skulle detta göra det möjligt för konsumenterna att lösa tvister snabbt och i ett tidigt skede. (51)Medlemsstaterna bör också engagera företrädare för yr kesorganisationer, näringslivsorganisationer och kon sumentorganisationer när system för alternativ tvistlös ning utvecklas, i synnerhet i anslutning till principerna om opartiskhet och oberoende. (52)Medlemsstaterna bör se till att de alternativa tvistlös ningsorganen samarbetar för att lösa gränsöverskridande tvister. Europeiska unionens officiella tidning L 165/69 (53)Nätverk av alternativa tvistlösningsorgan, såsom nätver ket för lösning av finansiella tvister (FIN-Net) när det gäller finansiella tjänster, bör stärkas inom unionen. Med lemsstaterna bör uppmuntra alternativa tvistlösnings organ att bli medlemmar i sådana nätverk. (54)Ett nära samarbete mellan alternativa tvistlösningsorgan och nationella myndigheter bör förstärka den faktiska tillämpningen av tillämpning av unionsrättsakter om konsumentskydd. Kommissionen och medlemsstaterna bör underlätta samarbete mellan de alternativa tvistlös ningsorganen för att främja utbyte av bästa praxis och teknisk sakkunskap och diskutera eventuella problem som uppstår vid tillämpning av förfarandena för alterna tiv tvistlösning. Detta samarbete bör stödjas bland annat genom unionens kommande konsumentprogram. (55)De alternativa tvistlösningsorganen bör övervakas noga, så att det säkerställs att de fungerar korrekt och effektivt. I detta syfte bör varje medlemsstat utse en behörig myn dighet eller behöriga myndigheter, som ska utföra denna uppgift. Kommissionen och de behöriga myndigheterna enligt detta direktiv bör offentliggöra och uppdatera en förteckning över alternativa tvistlösningsorgan som upp fyller kraven i detta direktiv. Medlemsstaterna bör se till att alternativa tvistlösningsorgan, nätverket av europeiska konsumentcentrum och i förekommande fall de organ som har utsetts i enlighet med detta direktiv offentliggör den förteckningen på sina webbplatser genom en länk till kommissionens webbplats och om möjligt på ett var aktigt medium i sina lokaler. Dessutom bör medlemssta terna uppmuntra relevanta konsumentorganisationer och näringslivsorganisationer att också offentliggöra förteck ningen. Medlemsstaterna bör också sörja för tillräcklig spridning av information om vad konsumenter bör göra vid en tvist med en näringsidkare. Dessutom bör de behöriga myndigheterna offentliggöra regelbundna rapporter om utvecklingen av alternativa tvistlösnings organ och hur de fungerar i deras medlemsstater. De alternativa tvistlösningsorganen bör ge de behöriga myn digheterna specifik information, på vilken rapporterna bör baseras. Medlemsstaterna bör uppmuntra de alterna tiva tvistlösningsorganen att lämna information i enlighet med kommissionens rekommendation 2010/304/EU av om användning av en harmoniserad metod för klassificering och rapportering av klagomål och förfrågningar från konsumenter (1). (56)Det är nödvändigt att medlemsstaterna fastställer regler om sanktioner för överträdelser av de nationella bestäm melser som antas för att följa detta direktiv och ser till att dessa regler tillämpas. Sanktionerna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. (57) och rådets nr 2006/2004 av om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar (1) EUT L 136, , s. 1. konsumentskyddssamarbete) (2) bör ändras, så att en hän visning till detta direktiv införs i bilagan till förordningen i syfte att förstärka det gränsöverskridande samarbetet om tillämpningen av detta direktiv. (58)och rådets direktiv /22/EG av om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (3) (direktivet om för budsföreläggande) bör ändras, så att en hänvisning till detta direktiv införs i bilagan till direktivet i syfte att säkerställa skyddet av de kollektiva konsumentintressen som fastställs i detta direktiv. (59)I enlighet med medlemsstaternas och kommissionens ge mensamma politiska förklaring om förklarande doku ment av (4) har medlemsstaterna åtagit sig att i motiverade fall låta anmälan av införlivan deåtgärder åtföljas av en eller flera förklarande handlingar om förhållandet mellan ett direktivs olika delar och mot svarande delar i de nationella instrumenten för införlivan de. För detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana handlingar är motiverat. (60)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att bidra till en välfungerande inre marknad, genom att uppnå en hög konsumentskyddsnivå och utan att begränsa konsumen ternas tillgång till domstolsprövning, inte i tillräcklig ut sträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det där för bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med pro portionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (61)Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläg gande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig heterna, i synnerhet artiklarna 7, 8, 38 och 47. (62)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemen skapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (5), och avgav ett yttrande (6). (2) EUT L 364, 9.12.2004, s. 1. (3) EUT L 110, , s. 30. (4) EUT C 369, 17.12.2011, s. 14. (5) EGT L 8, , s. 1. (6) EUT C 136, , s. 1. L 165/70 Europeiska unionens officiella tidning HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att uppnå en hög konsumentskydds nivå och att därigenom bidra till en välfungerande inre marknad genom att säkerställa att konsumenter på frivillig grund kan lämna in klagomål mot näringsidkare till organ som erbjuder oberoende, opartiska, öppna, effektiva, snabba och rättvisa al ternativa tvistlösningsförfaranden. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av nationell lagstiftning som gör näringsidkarnas medverkan i sådana förfaranden obligatorisk, förutsatt att sådan lagstiftning inte hindrar parterna från att utöva sin rätt till dom stolsprövning. 1.Detta direktiv ska tillämpas på förfaranden för att utanför domstol lösa inhemska och gränsöverskridande tvister om av talsförpliktelser som härrör från köpeavtal eller tjänsteavtal mel lan en näringsidkare som är etablerad i unionen och en kon sument som är bosatt i unionen genom ingripande av ett al ternativt tvistlösningsorgan, som föreslår eller ålägger parterna en lösning eller sammanför parterna i syfte att underlätta en uppgörelse i godo. 2.Detta direktiv ska inte tillämpas på a)förfaranden inför tvistlösningsorgan där de fysiska personer som ansvarar för tvistlösningen är anställda eller får ersätt ning enbart av den enskilda näringsidkaren, om inte med lemsstaterna beslutar att sådana förfaranden får betraktas som alternativa tvistlösningsförfaranden enligt detta direktiv och kraven i kapitel II, under förutsättning att de specifika krav rörande oberoende och opartiskhet som anges i arti kel 6.3 är uppfyllda, b)förfaranden inför sådana system för behandling av kon sumentklagomål som drivs av näringsidkaren, c)icke-ekonomiska tjänster av allmänt intresse, d)tvister mellan näringsidkare, e)direkta förhandlingar mellan konsumenten och näringsidka ren, f)försök av en domare att lösa en tvist under ett rättsligt förfarande rörande tvisten i fråga, g)förfaranden som inleds av en näringsidkare mot en kon sument, h)hälso- och sjukvårdstjänster som tillhandahålls patienter av hälso- och sjukvårdsanställda, i syfte att bedöma, bevara eller återupprätta patienternas hälsotillstånd, däribland förskriv ning, utlämnande och tillhandahållande av läkemedel och medicintekniska produkter, i)offentliga tillhandahållare av vidareutbildning eller högre ut bildning. 3.I detta direktiv fastställs harmoniserade kvalitetskrav för alternativa tvistlösningsorgan och alternativa tvistlösningsför faranden för att säkerställa att konsumenterna efter dess genom förande ska ha tillgång till högkvalitativa, öppna, effektiva och rättvisa prövningsmekanismer utanför domstol oavsett var i unionen de är bosatta. Medlemsstaterna får behålla eller införa bestämmelser som är strängare än bestämmelserna i detta di rektiv, för att säkerställa en högre konsumentskyddsnivå. 4.I detta direktiv erkänns medlemsstaternas behörighet att besluta huruvida alternativa tvistlösningsorgan inrättade på de ras territorium ska kunna ålägga parterna en lösning. Förhållande till andra unionsrättsakter Om en bestämmelse i detta direktiv strider mot en be stämmelse som fastställs i en annan unionsrättsakt som rör prövningsförfaranden utanför domstol som inleds av en kon sument mot en näringsidkare, ska bestämmelsen i detta direktiv ha företräde, om inte något annat föreskrivs i detta direktiv. 2.Detta direktiv ska inte påverka tillämpningen av direktiv /52/EG. 3.Artikel 13 i det här direktivet ska inte påverka tillämp ningen av de bestämmelser om information till konsumenter om förfaranden för prövning utanför domstol som ingår i andra unionsrättsakter, vilka ska tillämpas utöver bestämmelserna i den artikeln. 1.I detta direktiv gäller följande definitioner: a)konsument: fysisk person som agerar för ändamål som faller utanför den egna närings- eller yrkesverksamheten. b)näringsidkare: fysisk person eller juridisk person, privatägd eller offentligägd, som agerar för ändamål som faller inom ramen för den egna närings- eller yrkesverksamheten samt varje person som agerar i dennes namn eller för dennes räkning. Europeiska unionens officiella tidning L 165/71 c)köpeavtal: varje avtal där näringsidkaren överlåter eller åtar sig att överlåta äganderätten till en vara till konsumenten och där konsumenten betalar eller åtar sig att betala priset för denna, inbegripet avtal vari både varor och tjänster ingår. d)tjänsteavtal: varje avtal som inte är ett köpeavtal, där närings idkaren tillhandahåller eller åtar sig att tillhandahålla en tjänst till konsumenten och där konsumenten betalar eller åtar sig att betala priset för denna. e)inhemsk tvist: avtalstvist som uppstår på grund av ett köpe- eller tjänsteavtal, om konsumenten för be ställningen av varorna eller tjänsterna är bosatt i samma medlemsstat som den där näringsidkaren är etablerad. f)gränsöverskridande tvist: avtalstvist som uppstår på grund av ett köpe- eller tjänsteavtal, om konsumenten för beställningen av varorna eller tjänsterna är bosatt i en annan medlemsstat än den medlemsstat där näringsidkaren är etablerad. g)alternativt tvistlösningsförfarande: ett förfarande enligt artikel 2, som motsvarar kraven i detta direktiv och genomförs av ett alternativt tvistlösningsorgan. h)alternativt tvistlösningsorgan: varje organ, oavsett beteckning, som är varaktigt inrättat och erbjuder tvistlösning genom ett alternativt tvistlösningsförfarande och som är förtecknat i enlighet med artikel 20.2. i)behörig myndighet: varje offentlig myndighet som utses av en medlemsstat vid tillämpning av detta direktiv och inrättas på nationell, regional eller lokal nivå. 2.En näringsidkare är etablerad om näringsidkaren är en fysisk person, där denne bedriver sin verksamhet, om näringsidkaren är ett företag eller en annan juridisk person eller en sammanslutning av fysiska eller juridiska personer, där näringsidkaren har sitt säte, sitt huvudkontor eller sin verksamhet, inklusive en filial, agentur eller annan etablering. 3.Ett alternativt tvistlösningsorgan är inrättat om det drivs av en fysisk person, på den plats där alternativ tvistlösning genomförs, om organet drivs av en juridisk person eller en samman slutning av fysiska eller juridiska personer, på den plats där den juridiska personen eller sammanslutningen av fysiska eller juridiska personer bedriver alternativ tvistlösning eller har sitt säte, om det drivs av en myndighet eller ett annat offentligt organ, på den plats där myndigheten eller det offentliga organet har sitt säte. TILLGÅNG TILL OCH TILLÄMPLIGA KRAV FÖR ALTERNATIVA TVISTLÖSNINGSORGAN OCH ALTERNATIVA TVISTLÖS NINGSFÖRFARANDEN Tillgång till alternativa tvistlösningsorgan och -förfaranden 1.Medlemsstaterna ska underlätta konsumenternas tillgång till alternativa tvistlösningsförfaranden och se till att sådana tvister som omfattas av detta direktiv och som inbegriper en näringsidkare som är etablerad på deras respektive territorium kan hänskjutas till ett alternativt tvistlösningsorgan som upp fyller kraven i detta direktiv. 2.Medlemsstaterna ska se till att alternativa tvistlösnings a)har en webbplats som uppdateras regelbundet och ger par terna lättillgänglig information om det alternativa tvistlös ningsförfarandet och även ger konsumenterna möjlighet att lämna in klagomål och de begärda dokumenten online, b)på parternas begäran ger dem den information som avses i led a via ett varaktigt medium, c)i förekommande fall ger konsumenten möjlighet att lämna in ett klagomål offline, d)möjliggör utbyte av uppgifter mellan parterna på elektronisk väg eller i förekommande fall per post, e)tar emot både inhemska och gränsöverskridande tvister, in klusive tvister som omfattas av och rå dets förordning (EU) nr 524/2013, och f)när de hanterar tvister som omfattas av detta direktiv, vidtar nödvändiga åtgärder för att se till att behandlingen av per sonuppgifter uppfyller kraven för skydd av personuppgifter i den nationella lagstiftning som genomför direktiv /46/EG i den medlemsstat där det alternativa tvistlösningsorganet är etablerat. 3.Medlemsstaterna får fullgöra sin skyldighet enligt punkt 1 genom att se till att det inrättas ett kompletterande alternativt tvistlösningsorgan, som är behörigt att hantera sådana tvister som avses i den punkten för vilkas lösning inget befintligt alternativt tvistlösningsorgan är behörigt. Medlemsstaterna får också fullgöra denna skyldighet genom att anlita alternativa tvistlösningsorgan som är etablerade i en annan medlemsstat eller regionala, gränsöverskridande eller paneuropeiska tvistlös ningsorgan, där näringsidkare från olika medlemsstater omfattas av samma alternativa tvistlösningsorgan, utan att detta påverkar medlemsstaternas ansvar för att säkerställa fullständig täckning samt tillgång till alternativa tvistlösningsorgan. L 165/72 Europeiska unionens officiella tidning Det står medlemsstaterna fritt att tillåta alternativa tvistlös ningsorgan att behålla eller införa förfarandemässiga regler som tillåter dem att avstå från att hantera en tvist med motiveringen att a)konsumenten inte har försökt kontakta den berörda närings idkaren för att diskutera klagomålet och i första hand för söka lösa frågan direkt med näringsidkaren, b)tvisten saknar grund eller inleds av okynne, c)tvisten hanteras eller har tidigare hanterats av ett annat al ternativt tvistlösningsorgan eller av en domstol, d)klagomålets värde understiger eller överstiger ett på förhand fastställt tröskelbelopp, e)konsumenten har inte lämnat in klagomålet till det alterna tiva tvistlösningsorganet inom en fastställd tidsfrist, vilken inte får fastställas till mindre än efter den dag då konsumenten lämnade in klagomålet till näringsidkaren, f)hanteringen av en sådan tvist skulle på annat sätt allvarligt hindra det alternativa tvistlösningsorganet från att fungera effektivt. Om ett alternativt tvistlösningsorgan i enlighet med sina för faranderegler inte kan behandla ett klagomål som har hänskju tits till det, ska det alternativa tvistlösningsorganet efter det att klagomålet mottogs tillhandahålla båda par ter en motivering till varför det inte kan hantera tvisten. Sådana förfaranderegler får inte väsentligen försämra konsumen ternas tillgång till alternativa tvistlösningsförfaranden, inklusive vid gränsöverskridande tvister. 5.Medlemsstaterna ska se till att alternativa tvistlösnings organ som tillåts att på förhand fastställa tröskelbelopp för att begränsa tillgången till alternativa tvistlösningsförfaranden inte fastställer dessa tröskelbelopp på en sådan nivå att de väsentli gen försämrar konsumenternas tillgång till de alternativa tvist lösningsorganens behandling av klagomål. 6.Om ett alternativt tvistlösningsorgan i enlighet med för farandereglerna i punkt 4 inte kan behandla ett klagomål som har hänskjutits till det, ska det inte krävas av en medlemsstat att den säkerställer att konsumenten kan lämna in sitt klagomål till ett annat tvistlösningsorgan. 7.Om ett alternativt tvistlösningsorgan som hanterar tvister inom en specifik näringsgren är behörigt att hantera tvister som rör en näringsidkare som är verksam inom den näringsgrenen och som inte är medlem av den organisation eller sammanslut ning som bildar eller finansierar det alternativa tvistlösnings organet, ska medlemsstaten anses ha fullgjort sin skyldighet enligt punkt 1 även i förhållande till tvister som rör den nä ringsidkaren. Sakkunskap, oberoende och opartiskhet Medlemsstaterna ska se till att de fysiska personer som ansvarar för alternativ tvistlösning har nödvändig sakkunskap och är oberoende och opartiska. Detta ska garanteras genom att det säkerställs att dessa personer a)har nödvändiga kunskaper och färdigheter inom alternativ eller rättslig lösning av konsumenttvister samt allmän kän nedom om lagen, b)utses för en så lång mandatperiod att oberoendet för deras handlande kan säkerställas och inte kan avsättas utan skälig grund, c)inte är underkastade instruktioner av någondera parten eller parternas företrädare, d)får ersättning på ett sätt som inte är kopplat till resultatet av förfarandet, e)utan onödigt dröjsmål underrättar det alternativa tvistlös ningsorganet om alla omständigheter som kan påverka eller kan anses påverka deras oberoende och opartiskhet eller ge upphov till en intressekonflikt med någondera parten i den tvist de ombeds lösa. Skyldigheten att meddela sådana för hållanden ska bestå under hela det alternativa tvistlösnings förfarandet. Den ska inte vara tillämplig när det alternativa tvistlösningsorganet bara omfattar en fysisk person. Medlemsstaterna ska se till att alternativa tvistlösnings organ har inrättat förfaranden som under de omständigheter som avses i punkt 1 e säkerställer att a)den berörda fysiska personen ersätts med en annan fysisk person, som ska få i uppgift att genomföra det alternativa tvistlösningsförfarandet, eller i annat fall b)den berörda fysiska personen avstår från att genomföra det alternativa tvistlösningsförfarandet och det alternativa tvist lösningsorganet föreslår om möjligt parterna att de hänskju ter tvisten till ett annat alternativt tvistlösningsorgan som är behörigt att hantera tvisten, eller i annat fall c)parterna underrättas om omständigheterna och den berörda fysiska personen endast tillåts att fortsätta att genomföra tvistlösningsförfarandet, om parterna inte har invänt mot detta efter det att de underrättats om omständigheterna och om rätten att invända. Europeiska unionens officiella tidning L 165/73 Denna punkt ska inte påverka tillämpningen av artikel 9.2 a. När det alternativa tvistlösningsorganet endast omfattar en fy sisk person ska endast leden b och c i första stycket i denna punkt tillämpas. Om medlemsstaterna beslutar att de förfaranden som av ses i artikel 2.2 a får betraktas som alternativa tvistlösningsför faranden enligt detta direktiv, ska de se till att dessa förfaranden, utöver de allmänna kraven i punkterna 1 och 5, uppfyller föl jande specifika krav: a)De fysiska personer som ansvarar för tvistlösningen utses av eller ingår i ett kollegium bestående av ett lika stort antal företrädare för konsumentorganisationer och företrädare för näringsidkaren, och utses genom ett öppet förfarande. b)De fysiska personer som ansvarar för tvistlösningen utses för en mandatperiod , så att det kan säkerställas att deras handlande är oberoende.