sou · H2B351 · 2014-07-03 00:00:00 — Skäl 92 i LUF-direktivet inleds med att så långt det är förenligt med behovet av att säkerställa god affärssed och medge största möjliga flexibilitet bör det vara möjligt att tillämpa LOU- direktivets bestämmelser om krav som gäller ekonomisk och finansiell kapacitet samt skriftliga bevis. Av skälet framgår sålunda indirekt en av de grundläggande skillnaderna mellan regelverken i LUF-direktivet och LOU-direktivet. Skillnaden består i att LUF- direktivet lämnar ett större handlingsutrymme åt den som ska upp- handla. Skälet avslutas med att upphandlande enheter som väljer att tillämpa de urvalskriterier som följer av LOU-direktivet ska vara skyldiga att tillämpa vissa andra bestämmelser om framförallt taket för krav på en minsta omsättning samt om användning av det europeiska enhetliga upphandlingsdokumentet. I artikel 78.1 finns grundläggande bestämmelser om att den upphandlande enheten får fastställa objektiva regler och kriterier för uteslutande och val av leverantörer. Det framgår vidarare av punkten att dessa regler och kriterier ska tillhandahållas de berörda leverantörerna. I den andra och avslutande punkten, artikel 78.2 i LUF-direk- tivet, finns bestämmelser om minskning av antalet anbudssökande. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Utredningens förslag: Bestämmelserna om kvalitativa urvals- kriterier i artikel 78 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i lag. Skälen för utredningens förslag Bestämmelserna i artikel 78 i LUF-direktivet motsvarar, om än inte ordagrant, de i artikel 54.1–3 direktiv. I ljuset av uttalandena i skäl 92 i LUF-direktivet kan det möjligen påstås att det enligt direktiv är tydligare att regleringen för för- sörjningssektorerna är mer flexibel än regelverket för offentlig upphandling. Det är dock ingen förändring av det som redan gäller enligt LUF-direktiv och de nationella bestämmelser som genomför det direktivet. De bestämmelser som motsvarar de i artikel 54.1 och 54.2 direktiv finns i artikel 78.1 i LUF-direktivet. Skillnaden i för- hållande till reglerna direktiv är att bestämmelserna i artikel 78.1 i LUF-direktivet gäller för samtliga förfaranden. Det har sålunda inte gjorts någon uppdelning mellan bestämmelser för de olika förfarandena på samma sätt som i artikel 54.1 och 54.2 direktiv. De skillnader som föreligger mellan artikel 78.2 i LUF-direk- tivet och artikel 54.3 direktiv är endast ett resultat av att regelverket för försörjningssektorerna har tillförts ytterligare två tvåstegsförfaranden, nämligen konkurrenspräglad dialog och innova- tionspartnerskap. Mot denna bakgrund bedömer utredningen att artikel 78 i LUF- direktivet kan genomföras med bestämmelserna i nuvarande 11 kap. 8–10 §§ LUF som förebilder. När det gäller ett genomförande i linje med nuvarande 11 kap. 8–10 §§ LUF bör noteras att grunderna för uteslutning inte tycks ha behandlats som kvalitativa urvalskriterier i den mening begrep- pet har direktiv. Principen för kvalitativa urvalkriterier i artikel 54 LUF-direktiv är den att en upphandlande enhet får uppställa de kriterier den finner lämpliga så länge en tillämpning av dem inte strider mot de allmänna principerna om likabehandling, icke-diskriminering, ömsesidigt erkännande, proportionalitet och öppenhet. Detta gäller såvitt framgår av artikeln både för ute- Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet slutning och val av leverantörer. Regleringen utesluter således inte att andra kriterier än de som följer av LOU-direktiv tillämpas för uteslutning och val av leverantörer. Av förarbetena framgår tydligt att det ovan sagda gäller för kriterier som tillämpas för val av leverantörer (prop. 2006/07:128 s. 536). För uteslutning tycks däremot denna möjlighet inte föreligga. Grunder för uteslutning kan således endast vara de som regleras i nuvarande 10 kap. LUF. Artikel 78 i LUF-direktivet bör tolkas på samma sätt som utredningen har tolkat artikel 54 direktiv i stycket närmast ovan. Frågan blir därmed om metoden för genomförande av regelverket i fråga behöver modifieras något. Med utredningens ovan gjorda tolkning framstår ju de svenska regler som genomför artikel 54 direktiv som något mer strikta än vad artikeln kräver. Varken eller LUF-direktiv torde dock hindra en sådan striktare ordning. Såvitt utredningen kan bedöma synes det i tillämpningen inte heller finnas något behov av att genomföra bestämmelser på något annat sätt. Bestäm- melserna i artikel 78 i LUF-direktivet bör således genomföras även i det nu aktuella hänseendet på samma sätt som motsvarande bestämmelser i artikel 54 direktiv. Sammanfattningsvis ska alltså artikel 78 i LUF-direktivet genomföras med endast redaktionella avvikelser genom föreskrifter i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Val av leverantörer. 8.4Utnyttjande av andra enheters kapacitet Möjligheterna för en leverantör att åberopa andra leverantörers kapacitet behandlas i skäl 51 LUF-direktiv. Av skälet framgår att en leverantör kan åberopa ekonomiska, finansiella och tekniska resurser hos en annan leverantör för att uppfylla urvals- kriterier eller kriterier för kvalificering till ett kvalificeringssystem. Bestämmelserna om möjligheter att åberopa andra leverantörers kapacitet finns i artikel 53.4 och 53.5 och artikel 54.5 och 54.6 direktiv. Regleringen är sålunda inte samlad i en artikel utan återfinns i artiklarna om kvalificeringssystem och om kvali- tativa urvalskriterier. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Ovan nämnda punkter har genomförts i svensk rätt genom nuvarande 11 kap. 5 § och 8 § andra stycket LUF. Direktivets uppdelning av regelverket synes alltså ha fått genomslag även i den svenska regleringen. Överväganden beträffande genomförandet finns i prop. 2006/07:128 s. 534–537. Av dessa förarbeten framgår att Lagrådet dock ansåg att bestämmelserna om att en leverantör skulle ha rätt att åberopa annans kapacitet borde kunna samlas i en bestämmelse (bilaga 14 till prop. 2006/07:128 s. 635). Enligt reger- ingen motiverade uppdelningen i nuvarande 11 kap. LUF mellan bestämmelser om kvalificeringssystem och om kvalitativa urvals- kriterier att även de av Lagrådet berörda bestämmelserna delades upp (prop. 2006/07:128 s. 537). I LUF-direktivet behandlas möjligheterna för en leverantör att åberopa andra leverantörers kapacitet inte särskilt i skälen. Till skillnad mot bestämmelserna direktiv har de direktiv samlats i en artikel, nämligen artikel 79 i LUF-direktivet. Artikeln är indelad i tre punkter. Artikel 79.1 och 79.2 i LUF-direktivet är snarlika. Skillnaden dem emellan är att den förra gäller för kvalificering till ett kvali- ficeringssystem och den senare gäller för uppfyllande av krav för val av leverantörer i de olika upphandlingsförfarandena. När det gäller utformningen av punkterna ett och två, kan noteras att det inledningsvis i båda anges att de gäller när de objektiva reglerna och kriterierna för uteslutande och urval av ekonomiska aktörer ska uppfyllas. Båda punkterna synes sålunda utgå ifrån att en leverantör som ska eller bör uteslutas skulle kunna undvika detta genom att åberopa förhållandena hos en annan leverantör. Bestämmelserna i artikel 79.3 i LUF-direktivet begränsar en leverantörs möjlighet att åberopa andra leverantörers kapacitet under vissa omständigheter. Huruvida bestämmelserna i denna punkt gäller i de situationer som avses i artikel 79.1 och 79.2 i LUF-direktivet eller om den avser villkor för fullgörande av kon- trakt är oklart. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Utredningens förslag: Bestämmelserna om utnyttjande av andra enheters kapacitet i artikel 79 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i lag. Skälen för utredningens förslag En gemensam bestämmelse om en leverantörs rätt att åberopas andra företags kapacitet? Att bestämmelserna om utnyttjande av andra leverantörers kapa- citet nu har samlats i en artikel i bör också återspeglas vid genomförandet av artikeln. Det innebär att föreskrifterna som genomför artikel 79 i LUF-direktivet bör samlas i ett avsnitt i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna. Detta görs lämpligen under rubriken och andra företags kapa- citet. Att bestämmelserna bör placeras i ett och samma avsnitt i den nya lagen innebär dock inte att bestämmelserna om en leverantörs rätt att åberopa andra leverantörers kapacitet ska samlas i en bestämmelse. Som framgår av artikeln är regleringen alltjämt upp- delad. Artikel 79.1 i LUF-direktivet gäller för kvalificering till ett kvalificeringssystem och artikel 79.2 i LUF-direktivet för uppfyll- ande av krav för val av leverantörer i de olika upphandlings- förfarandena. Enligt utredningens mening finns det ingen anledning att denna uppdelning inte bör återspeglas i avsnittet i fråga i den nya lagen. Uteslutningsgrunder och andra företags kapacitet En tolkning av artikel 79.1 och 79.2 i LUF-direktivet enligt dess ordalydelse kan, som framgått i avsnitt 8.4.2 ovan, ge sken av att en leverantör som en upphandlande enhet avser att utesluta skulle kunna undvika detta genom att åberopa förhållanden hos andra leverantörer. Detta kan dock knappast ha varit EU-lagstiftarens avsikt. En sådan tillämpning av bestämmelserna om uteslutning skulle enligt utredningens mening strida mot uteslutnings- regleringens grunder. Det kan vidare noteras att de förhållanden Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet som kan åberopas hos en annan leverantör beskrivs i båda punkterna som gällande krav avseende leverantörers ekonomiska och finansiella kapacitet eller tekniska och yrkesmässiga kapacitet. I punkterna nämns sålunda inte några specifika uteslutningsgrunder utan enbart olika krav för val av leverantörer. Artikel 79.3 i LUF-direktivet – bestämmelser om kvalificering och val av leverantörer eller villkor för fullgörande av kontrakt? Som framgått ovan i avsnitt 8.4.2 följer det inte entydigt av utformningen av artikel 79.3 i LUF-direktivet vad tillämpnings- området för den artikeln bör vara. Frågan är om en upphandlande enhet med stöd av artikel 79.3 i LUF-direktivet kan tillämpa ett krav för kvalificering till ett kvalificeringssystem eller för val av leverantörer som innebär att vissa uppgifter ska utföras direkt av den leverantör eller av en av deltagarna i den grupp av leverantörer som lämnar ett anbud. Svaret är enligt utredningen inte givet. Enligt utredningen bör man ta fasta på ordvalet i artikel 79.3 i LUF-direktivet. I punkten används ett begrepp som talar för att bestämmelserna inte ska vara tillämpliga i de situationer som avses i artikel 79.1 och 79.2 i LUF-direktivet. Av punkten följer att när det gäller kontrakt av visst slag får den upphandlande enheten kräva att vissa uppgifter ska utföras av anbudsgivaren. Användningen av verbet utföra tyder enligt utredningens mening närmast på att det rör sig om villkor för kontraktets fullgörande. Mot denna bak- grund anser utredningen att artikel 79.3 i LUF-direktivet inte är tillämplig i sådana situationer som avses i artikel 79.1 och 79.2 i samma direktiv. Artikeln får i stället anses innehålla bestämmelser om villkor som kan ställas på fullgörandet av ett kontrakt. Bestämmelserna i artikel 79 i LUF-direktivet bör genomföras med endast redaktionella avvikelser genom föreskrifter i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Val av leverantörer. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet 8.5Tillämpning av skäl för uteslutning och urvalskriterier i enlighet med direktiv /24/EU Kopplingen mellan upphandlingsdirektiv i fråga om kvalitativa urvalskriterier berörs i skäl 54 LUF-direktiv. I skälets inledning betonas vikten av att leverantörer som har dömts för viss brottslighet inte tilldelas kontrakt. Det förklaras vidare att det är lämpligt att upphandlande enheter som inte är upphandlande myndigheter bör kunna avgöra själva om de ska tillämpa grunderna för uteslutning LOU-direktiv. Enligt skälet motiveras detta av att sådana enheter kanske inte har tillgång till ovedersägliga bevis i sådana frågor. Upphandlande enheter som är upphandlande myndigheter bör däremot vara skyldiga att tillämpa de obliga- toriska grunderna för uteslutning enligt artikel 45.1 LOU-direktiv. I skälet utvecklas vidare bl.a. hur frågor om ute- slutningsgrunder bör utredas. I artikel 53.3 och artikel 54.4 LUF-direktiv finns uttryckliga hänvisningar till artikel 45 LOU-direktiv. Av artiklarna framgår att en upphandlande enhet får utesluta en leverantör från att delta i ett kvalificeringssystem eller en upphandling. Om den upphandlande enheten också är en upphandlande myndighet, är den däremot skyldig att utesluta en leverantör enligt de obligatoriska uteslutningsgrunderna i artikel 45.1 LOU-direktiv. LUF-direktiv finns inte någon uttrycklig hänvisning till bestämmelserna om val av leverantörer LOU-direktiv (se även avsnitt 8.3.1). Bestämmelserna om uteslutning av leverantörer har genomförts genom bestämmelserna i nuvarande 10 kap. LUF. Uteslutnings- grunderna framgår direkt av kapitlet till skillnad mot LUF-direktiv som ju enbart hänvisar till grunderna för uteslutning i artikel 45 LOU-direktiv. När det gäller en upphandlande enhets kontroll av om leveran- törer uppfyller tillämpliga krav för val av leverantörer, kan noteras att det har funnits en bestämmelse om begränsad kontroll i nuvarande 11 kap. 13 § LUF. Bakgrunden till regleringen behandlas i avsnitt 7.4.1. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet I skälen i LUF-direktivet hänvisas till LOU-direktivet såvitt gäller både krav för val av leverantörer och uteslutning av leverantörer. Det skäl som berör kopplingen till LOU-direktivet i fråga om krav för val av leverantörer, skäl 92 i LUF-direktivet, är kortfattat och har behandlats ovan (se avsnitt 8.3.2). Frågan om uteslutning av leverantörer och kopplingen till LOU-direktivet behandlas där- emot betydligt utförligare i skälen, skälen 105–107 i LUF- direktivet. Skäl 105 i LUF-direktivet kan sägas motsvara skäl 54 första stycket LUF-direktiv. I båda skälen uttrycks principen att en upphandlande enhet som är en upphandlande myndighet ska tillämpa de obligatoriska uteslutningsgrunderna som gäller vid offentlig upphandling. I övrigt får en upphandlande enhet tillämpa såväl de obligatoriska som de fakultativa grunderna. Skälen 105–107 i LUF-direktivet motsvarar vidare skälen 100– 102 i LOU-direktivet. Förutom den ovan beskrivna skillnaden i tillämpningen beroende på huruvida det rör sig om en upphand- lande enhet som är en upphandlande myndighet, är skälen i de båda direktiven närmast identiska. Den enda markanta skillnaden gäller uttalandena beträffande s.k. efterlevnadsåtgärder i skäl 107 i LUF- direktivet och skäl 102 i LOU-direktivet. I skäl 107 i LUF-direktivet anges att när en upphandlande enhet tillämpar LOU-direktivets uteslutningsgrunder ska den också tillämpa det direktivet i fråga om leverantörens möjligheter att vidta efterlevnadsåtgärder för att avhjälpa konsekvenserna av brott eller fel eller för att effektivt förhindra att de upprepas. Skäl 102 i LOU-direktivet inleds visserligen på samma sätt. Efter inledningen följer dock en relativt utförlig redogörelse av bl.a. vilka åtgärder som kan vara lämpliga. Bestämmelserna med hänvisningar till LOU-direktivet finns i artikel 80 i LUF-direktivet under rubriken av skäl för uteslutning och urvalskriterier i enlighet med direktiv /24/EU. Artikeln är indelad i tre punkter. Artikel 80.1 första stycket i LUF-direktivet inleds på samma sätt som artikel 79.1 och 79.2 i samma direktiv. Grunderna för att utesluta en leverantör enligt artikel 57 i LOU-direktivet tycks sålunda vid en ytlig betraktelse kunna användas för kvalificering till kvalificeringssystem, val av leverantörer och uteslutning av leveran- törer från att delta i kvalificeringssystem och upphandlingar. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Av 80.1 andra stycket i LUF-direktivet framgår att en upphand- lande enhet som är en upphandlande myndighet ska tillämpa de obligatoriska uteslutningsgrunderna i LOU-direktivet. I artikel 80.1 tredje stycket i LUF-direktivet finns vidare en bestämmelse som tycks komplettera regleringen i andra stycket. Såvitt utredningen förstår innebär bestämmelsen i tredje stycket att medlemsstaterna får föreskriva att en upphandlande enhet som är en upphandlande myndighet ska tillämpa de fakultativa bestämmelserna i artikel 57.4 i LOU-direktivet som obligatoriska uteslutningsgrunder. Med tanke på att medlemsstaterna har samma möjlighet enligt LOU- direktivet att göra de fakultativa uteslutningsgrunderna till obliga- toriska, framstår utredningens ovan gjorda tolkning som rimlig. I artikel 80.2 i LUF-direktivet anges att en upphandlande enhet får tillämpa LOU-direktivets bestämmelser om krav för val av leverantörer, artikel 58 i LOU-direktivet. I den sista punkten i artikeln, artikel 80.3 i LUF-direktivet, anges, att när en upphandlande enhet tillämpar sådana uteslutnings- grunder och krav för val av leverantörer som avses i artikel 80.1 och 80.2 i LUF-direktivet, ska också vissa i punkten uppräknade artiklar i LOU-direktivet tillämpas. Uppräkningen består av artiklarna 59–61 i LOU-direktivet. I dessa finns bestämmelser om europeiskt enhetligt upphandlingsdokument (artikel 59), bevis- medel (artikel 60) och online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis) (artikel 61). Hur dessa artiklar i LOU- direktivet bör genomföras behandlas i avsnitten 7.4–7.6. Utredningens förslag: Bestämmelserna om tillämpning av skäl för uteslutning och urvalskriterier i enlighet med direktiv /24/EU i artikel 80 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i lag. Bestämmelsen i artikel 80.1 tredje stycket i LUF-direktivet som medger att grunderna för uteslutning i artikel 57.4 i LOU-direktivet görs till obligatoriska grunder bör dock inte utnyttjas. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Skälen för utredningen förslag Bestämmelser om uteslutning och val av leverantörer i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna Som utredningen konstaterat ovan i avsnitt 8.3.3 synes det svenska genomförandet av bestämmelserna om uteslutning och val av leverantörer LUF-direktiv innebära att det finns vissa skillnader i fråga om handlingsutrymmet för en upphandlande enhet när den tillämpar de svenska reglerna. De svenska bestämmelserna i nuvarande lag om upphandling inom försörjningssektorerna tycks inte medge att andra kriterier än de som följer av nuvarande lag om offentlig upphandling tillämpas för uteslutning. För kriterier som tillämpas för val av leverantörer medger dock nuvarande lag om upphandling inom försörjningssektorerna att andra kriterier tillämpas. Utredningen har, som framgått i avsnitt 8.3.3, inte anledning att nu genomföra LUF-direktivet på något annat sätt. Av detta följer att den beskrivna skillnaden mellan bestämmelserna om uteslutning och val av leverantörer kommer att bestå i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna. Denna skill- nad mellan bestämmelserna om uteslutning och val av leverantörer påverkar hur den nu aktuella artikeln, artikel 80 i LUF-direktivet, bör genomföras i övrigt. Enligt utredningen ter det sig naturligt att lösa genomförandet av bestämmelserna om uteslutning i artikel 80.1 i LUF-direktivet på samma sätt som det har lösts i nuvarande lag av motsvarande bestämmelser direktiv. Det innebär att det även i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna bör finnas ett kapitel om uteslutning av leverantörer som innehåller grunderna för uteslutning. Att en sådan teknik för genomförandet inte tycks ha rest några invändningar är givetvis ett skäl för att inte nu ändra teknik. Enligt utredningen finns det även systematiska skäl för att hålla fast vid ordningen. Som utredningen har konstaterat innebär den svenska genomförandemetoden att grunderna för uteslutning reg- leras uttömmande i författning. Att några andra grunder än de särskilt reglerade inte kan göras gällande motiverar att bestämmelserna kommer till direkt uttryck i lagen om upphandling inom försörj- ningssektorerna. En hänvisningsteknik med LUF-direktivet som förebild framstår mot denna bakgrund som otillfredsställande. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Vad avser bestämmelserna om val av leverantörer i artikel 80.2 i LUF-direktivet, finns det ett argument som talar för att genom- förandet bör lösas med en annan teknik än den i stycket ovan. Som utredningen konstaterat hindrar LUF-direktivet inte att en upphandlande enhet tillämpar andra krav för val av leverantörer än de som regleras i LOU-direktivet. En uppräkning av dessa krav efter mönster i den nya lagen om offentlig upphandling skulle således inte vara att anse som uttömmande i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna. I den nya lagen för försörjningssektorerna skulle det således bli nödvändigt att på något sätt markera att även andra krav kan tillämpas för val av leverantörer. Från lagtekniska utgångspunkter skulle det visserligen vara fullt möjligt att hantera ett genomförande där det markeras att även andra krav än de uppräknade kan tillämpas. Det skulle dock knappast gå att lösa på något annat sätt än att de krav som härrör från LOU-direktivet skulle hamna i förgrunden. Den flexibilitet som framhålls i skäl 92 (se avsnitt 8.3.3) skulle därmed riskera att skymmas av att det i lagtexten i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna skulle finnas förhållandevis detaljerade bestämmelser om sådana krav för val av leverantörer som motsvarar de i den nya lagen om offentlig upphandling. Med LUF-direktivets hänvisningsteknik får det anses tydligare att varje upphandlande enhet har ett handlingsutrymme när tillämpliga krav ska bestämmas. Utredningen anser därför att bestämmelserna om val av leverantörer i artikel 80.2 i LUF-direktivet bör genomföras genom att det i den nya lagen om upphandling inom försörjnings- sektorerna hänvisas till motsvarande bestämmelser i den nya lagen om offentlig upphandling. Bestämmelser om kontrollen av förutsättningar för uteslutning och val av leverantörer Bestämmelserna om hur en leverantör bör kontrolleras med avse- ende på skäl för uteslutning och uppfyllande av krav för val av leverantörer i artikel 80.3 i LUF-direktivet bör genomföras på samma sätt som bestämmelserna i artikel 80.2 i LUF-direktivet, dvs. genom en hänvisning till aktuella bestämmelser i den nya lagen om offentlig upphandling. Kvalificering och urvalsbedömning enligt LUF-direktivet Reglerna är visserligen tillämpliga vid kontroll av förutsättningar för både uteslutning och val av leverantör. Reglerna är emellertid i fråga om ekonomisk och finansiell ställning samt teknisk kapa- citet förhållandevis detaljerade. Att föra in sådana bestämmelser i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna är uteslutet med den genomförandemetod utredningen har valt för artikel 80.2 i LUF-direktivet. Det framstår inte heller som något lämpligt alternativ att genomföra regelverket om kontroll som artikel 80.3 i LUF-direktivet hänvisar till på olika sätt. Sammantaget anser utredningen sålunda att även kontrollbestämmelserna i den nya lagen om offentlig upphandling får göras tillämpliga genom en hänvisning i den nya lagen om upphandling inom försörjnings- sektorerna. När det gäller behovet av en bestämmelse i den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna som motsvarar nuvar- ande 11 kap. 13 § LUF, finns det ingen anledning att bedöma det på något annat sätt än motsvarande fråga beträffande den nya lagen om offentlig upphandling (se avsnitt 7.4.3). Den nya lagen om upphandling inom försörjningssektorerna bör således inte innehålla någon direkt motsvarighet till nuvarande 11 kap. 13 § LUF. Om det likväl skulle anses finnas ett behov av en bestämmelse av det sistnämnda slaget i den nya lagen, så kan en sådan utformas med det alternativa lagförslaget i avsnitt 7.4.3 som förebild.