sou · H2B327 · 2014-05-07 00:00:00 — Den som är i behov av vård kan skickas till den plats som passar den enskilde bäst. Skadade soldater som behöver proteser kan få de mest avance- rade, anpassade till olika aktiviteter. () erbjuder ett landsomfattande nätverk av hjälp och råd till veteraner, deras familjer och andra berörda. The Veterans and Reserves Mental Health Programme (VRMHP) erbjuder reservister anställda och veteraner militära specialister. Personal som har haft mentala pro- blem, som identifierats i samband med att de lämnade uppdraget, har kvar rätten till vård av militära specialister efter avslutad tjänstgöring. En bra nivå på den mentala hälsan och välbefinnandet har upp- nåtts genom mätningar som baserats på förebyggande, upptäckt och behandling. () har en omfattande verksamhet för öppen och sluten vård. I de fall den tjänstgörande personalen har behövt lämna Försvarsmakten p.g.a. mentala problem ges särskilt stöd. Veteranpolitik i andra länder För de som slutar i försvaret har ansvar för information, utbildning, pensioner samt särskilda förmåner. De som är berättigade får pension enligt bestämmelser . Bidrag ges till dem som skadats, blivit sjuka eller dött i tjänsten. 4.13.5Civil personal i civila insatser Frivilligorganisationer, såsom t.ex. Help for heroes erbjuder hjälp till poliser, brandmän och andra personalgrupper som skadats i tjänsten. definierade den tyska försvarsministern begreppet veteran, man är veteran om man på ett hedervärt sätt avslutat sin aktiva tjänst i försvarsmakten och som anställd i försvarsmakten tjänstgjort i utlandet vid minst en insats eller en särskild insats inom ramen för humanitära, fredsbevarande eller fredsskapande åtgärder. Detsamma gäller om man deltagit i minst ett utbildningsuppdrag för NATO eller EU utanför NATO:s medlemsområde. Försvars- ministern har möjlighet att aktivt tilldela någon status som veteran i försvarsmakten om så krävs och anses lämpligt. Genom förtyd- ligandet togs ett viktigt steg mot en veteranpolicy i . Målet är att visa samhällets uppskattning av veteranerna, oavsett om de i sin tjänst fått psykiska eller fysiska skador. De konkreta strukturella och organisatoriska åtgärderna för en veteranpolitik håller på att utarbetas. Som definitionen av veteran anger, avses det f.d. anställda i Försvarsmakten. För närvaranade planeras inte begreppet att utvid- gas till andra grupper såsom poliser, räddningstjänstpersonal eller dylikt. Villkoren för veteranstatusen hindrar dock inte detta. 4.14.2Stöd till veteraner och deras anhöriga Försvarsmakten arbetar tillsammans med en rad civila myndigheter och instanser samt ideella organisationer och verksamheter med socialt engagemang i ett nätverk (). Veteranpolitik i andra länder inrättades av Beauftr. PTBS, en sär- skild ombudsman för insatsorsakat posttraumatiskt stressyndrom och insatstraumatiserade. Ombudsmannens uppgift är att ta fram förbättringsmöjligheter för prevention, bedömning, omsorg och vård av fysiskt och psykiskt skadade. Funktionen ska bistå med råd och information till ledning och fungera som en central kontakt för de insatssårade. Försvarsmaktens sjukvård har egen sjukhusverksamhet med fem sjukhus och ett nätverk för öppen och sluten vård samt regionala kliniker med öppen vård, behandling och försvarsmedicinsk bedöm- ning. 4.14.3Lokalt anställd personal i insatsområdet har möjlighet att dela ut uppehållstillstånd då en betydande risk finns enligt Försvarsmaktens områdesrepresentant. I övriga fall får den lokalt anställda som sägs upp p.g.a. minskning av den tyska personalen ett avgångsvederlag på två månadslöner. Dessutom prövas om det är möjligt att få anställning som lokal personal inom ett annat område. har inrättat en vidareutbildningsfond för afghansk lokal personal. 4.14.4Organisation av det medicinska, psykologiska och sociala stödet, före, under och efter insatsen Inför insatsen genomgår individen vaccinationer, läkar- och tand- läkarundersökningar och information om de i landet vanligt före- kommande sjukdomarna. Skadade soldater under insats tas om hand av Försvarsmakten. För fysiskt skadade finns högkvalitativ vård i insatsorten, fortsatt vård på sjukhus i insatslandet, strategisk-medicinsk flygtransport och möjlighet till plats på Försvarsmaktens sjukhus i . När det gäller psykiska påfrestningar finns många preventions- och behandlingsmöjligheter. Soldaterna kan efter en extraordinär händelse få hjälp av kamratstödjare, förbandspsyko- loger eller präster. Vid behov kan de också få s.k. rekreationsåtgärd, vilket innebär tre dagars ledighet under pågående insats. Efter in- satsen undersöks alla försvarsmaktsanställda . De erbjuds också särskilda åtgärder för att hantera psykologiska Veteranpolitik i andra länder reaktioner och få del av preventiva behandlingar samt medicinsk vård på och på traumacenter i . Dessutom erbjuds på lokal nivå inom Försvarsmakten stöd genom ett psykosocialt nätverk. I detta nätverk samarbetar sjuk- och psykiatrivård och socialtjänst samt den militära själavården för att ge soldater, deras anhöriga och chefer stöd och råd. Ett insatsomhändertagande förutsätter en insatsolycka som ger en nedsatt arbetsförmåga hos den skadade med . Skadeersättning utbetalas då med ett engångsbelopp till den ska- dade med en varaktig arbetsoförmåga eller om denne avlidit, till de anhöriga. Förhöjd olycksfallspension utbetalas också och ges till insatsskadade yrkessoldater i förhållande till den skadades lön i Försvarsmakten. Skadade soldater får så länge anställningsavtalet i Försvarsmakten varar, förutom en inkomst till följd av negativa hälsoeffekter, grund- pension samt i vissa fall även ett tillägg. Ersättning för extra kost- nader orsakade av skadan kan också erhållas. Efter avslutad vård finns tillgång till gratis vård, rehabilitering samt pensionsersättningar och viss ersättning för specialistvård. Vid bestående skador ges medicinsk vård även efter det att anställ- ningen vid Försvarsmakten upphört. Den lagstadgade olycksfallsförsäkringen ger ersättning som vid en arbetsolycka och ger möjlighet till vård och omsorg samt ersätt- ning för medicin och hjälpmedel. Om den skadade avlider får de anhöriga ersättning enligt lagen om krigsofferpension. I vissa fall utbetalas dock i stället en förhöjd olycksfallsersättning. Enligt en lag om fortsatt sysselsättning (Einsatz WVG) har ska- dade vid insats, vars arbetsförmåga p.g.a. insatsolyckan reducerats med , rätt under en s.k. skyddsperiod till fortsatt sysselsättning. får inte den skadade sägas upp eller pensioneras p.g.a. arbetsoförmågan. Om arbetsoförmåga på kvarstår efter skyddsperioden uppstår ett anspråk på fortsatt sysselsättning. Soldater som inte är yrkessoldater och därför inte har rätt till en löpande olycksfallspension får i stället vid arbetsoförmåga efter en insats en kompensationsutbetalning, Denna ersättning kompletteras med en löpande invaliditetspension från den lagstadgade pensions- försäkringen genom statens försäkring. Efterlevande får pension på samma sätt som efterlevande till yrkessoldater. Även soldater som är tidsbegränsat anställda och där skadan upptäcks först efter avlutad tjänstgöring har, under vissa förutsätt- Veteranpolitik i andra länder ningar, rätt till en anställning av särskild art inom försvaret. Anställ- ningen syftar till rehabilitering och yrkesmässig kvalificering. Försvarsmakten har ett väl utarbetat program för att ta hand om anhöriga och partners till de soldater som befinner sig i utlandsinsats. En familjeomsorgsorganisation har upprättats över hela och också på vissa av Försvarsmaktens utlandsplaceringar. Dessa organisationer har ett brett nätverk som inkluderar Försvarsmaktens socialtjänst, den militära själavården, förbandspsykologerna, andra militära organisationer, kommunala myndigheter samt ideella initia- tiv, föreningar och organisationer. Nordefco (Nordic Defence Cooperation) är ett samarbete mellan alla de nordiska länderna inom försvarsområdet. Försvarsminist- rarna är ytterst ansvariga för Nordefco. Syftet är att stärka länder- nas egna försvar, hitta synergieffekter och att främja effektiva lös- ningar. Nordefco bygger på frivillighet och länderna väljer själva vilka områden de vill samverka inom och i vilken utsträckning. Inom vissa områden sker samarbete också med de baltiska staterna. Ett sådant område är veteranfrågorna. Veteranfrågor inom ramen för Nordefco Nordefco veterangrupp möts under dansk ledning. Värdskapet för mötena alternerar. Styrgruppen beslutade att de högst prioriterade samarbetsområdena skulle vara erfarenhetsutbyte inom forskning och metoder för förberedelser, hemkomst och uppföljning, gemensamma studier samt gemensam veterankonferens. En sådan genomfördes första gången , i . Veteran syftar till att samarbetsländerna ska börja använda samma screeningverktyg för att bedöma sin personal före, under och efter insats. Vedertagna psykologiska metoder för att värdera stridsutsatthet depression och ångest ska användas. Syftet är att få en större studiepopulation än vad varje land får individuellt samt att kunna göra relevanta jämförelser mellan länderna. Vid veterangruppmötet i bildades veteran- områdets första fokusgrupp. Fokusgrupp för hemkomstprogram består av deltagare från samtliga deltagande länder med betoning på hemkomstprogram. I utredningens direktiv anges att det inom olika samhällsområden bedrivs internationell verksamhet som principiellt är likartad med Försvarsmaktens internationella militära verksamhet. Det är fråga om sådan verksamhet där svenska staten har beslutat om svensk med- verkan och där verksamheten innefattar risker eller i övrigt är av är av farlig karaktär för den deltagande personalen. Enligt direktiven ska utredaren bedöma om veteranperspektivet nu bör utvidgas och omfatta personal från andra samhällssektorer än det militära för- svaret. Enligt direktiven är det fråga om internationell verksamhet där svenska staten har beslutat om svensk medverkan och där verksamheten innefattar risker eller farlighet för den deltagande personalen.1 Det behöver dock inte vara fråga om en väpnad kon- flikt utan riskerna eller farligheten kan ha sin grund i exempelvis civila våldsamheter, naturkatastrofer eller smitt- eller sjukdomsförekomst. Andra exempel som anges är polisiärt bistånd att återupprätta ett fungerande rättssamhälle och hälso- och sjukvårdsinsatser vid en flyktingkatastrof. I dessa fall utsätts personalen för risker och farlig- het av olika slag. Som exempel på personalkategorier anges bl.a. katastrof – och räddningspersonal hälso- och sjukvårdspersonal, polispersonal, m fl. Utredningens uppdrag i denna del rör verksamhet som spänner över ett brett internationellt verksamhetsområde. Angivna civila personalkategorier tjänstgör såväl i humanitära insatser som mer ren- odlad bistånds- och utvecklingsverksamhet. Utredningen ska även överväga ändamålsenliga kriterier eller avgränsningar för vilken inter- nationell verksamhet som bör innefattas i en svensk veteranpolitik. Ett sådant övervägande förutsätter att inledningsvis översiktlig redo- 1 I direktiven anges som exempel medverkan i EU:s insats utanför eller bistånd genom Myndigheten för samhällsskydd och beredskaps försorg till människor i akut nöd vid en jordbävning eller översvämning. görelse för den utrikespolitiska bakgrunden till att svenska myn- digheter deltar i nu aktuell internationell verksamhet och inom vilka områden detta sker. En sådan redogörelse lämnas i detta kapitel. Krig, väpnade konflikter, naturkatastrofer och fattigdom har för- ödande konsekvenser för människors liv och för samhället i stort. Den ekonomiska och sociala utvecklingen stannar av. Utöver lidande och humanitär nöd för befolkningen medför kon- flikter också stora kostnader för de drabbade samhällena. Krig och väpnade konflikter gör det i praktiken omöjligt för fattiga män- niskor att utöva sina rättigheter och att få sina grundläggandebehov tillgodosedda. De mänskliga rättigheterna utsätts för kränkningar. Fattigdomsbekämpning försvåras eller omöjliggörs. Ofta är det de fattigaste länderna i världen som är drabbade av konflikter. Dessa länder hamnar inte sällan i en ond cirkel, där framsteg både vad gäller fattigdomsbekämpning och i uppnåendet av millenniemålen försvåras. I postkonfliktländer utgör en återgång till de bakomliggande konflikt- orsakerna och väpnad konflikt allvarligaste hindren för utveckling och fattigdomsbekämpning. En stor del av det svenska bistånds– och utvecklingssamarbetet äger rum i länder i konflikt och postkonflikt. Ofta sker utvecklings- insatser parallellt med humanitära insatser och med en fredsbevaran- de närvaro där också militära komponenter ingår. Biståndets strate- giska roll i en sådan situation är att verka för att en grund läggs som möjliggör långsiktig hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning. I enlighet med politik för global utveckling (PGU) ska bi- ståndet i dessa situationer anpassas och modifieras med hänsyn till de särskilda problem och utmaningar som utvecklingssamarbetet möter i konflikt- och postkonfliktsituationer. Genom att lyfta fram sambandet mellan säkerhet och utveckling kan de komplexa utmaningar som fattigdomsbekämpningen står inför i konflikt och post-konfliktländer bättre förstås. Så länge kon- flikten fortgår eller freden är skör måste särskild vikt läggas på de aspekter av mänsklig säkerhet som är direkt relaterade till eller av- hängiga av krig och väpnad konflikt. Det kan exempelvis vara frågan om säkerhetsutmaningar kopplade till en armé eller polis som inte har befolkningens bästa som mål utan snarare livnär sig på den, ett icke fungerande rättsväsende, viss infrastruktur av strategisk betyd- else för säkerheten, m.m. När freden stabiliseras kan angreppssättet bli bredare. Det finns även ett omvänt samband mellan säkerhet och utveck- ling. Fattigdomsbekämpning och främjande av rättvis och hållbar ut- veckling, inklusive demokrati, mänskliga rättigheter, politisk plura- lism och respekt för rättsstatens principer, ger på lång sikt den bästa grunden för fred, säkerhet och stabilitet. Fattigdomsbekämpning och långsiktigt utvecklingsarbete är därför viktigt inte minst i kon- fliktförebyggande syfte. Parallellt med insatser för fred och säkerhet är andra insatser för fattigdomsbekämpning och rättvis och hållbar utveckling ofta en naturlig del av de internationella insatserna i ett konflikt- eller postkonfliktland. Insatser i flera sektorer kan således komplettera varandra. Gemensamt för de insatser som beskrivs ovan är att de genomförs i komplexa, riskfyllda och föränderliga miljöer och som även utsätter de som deltar i insatserna för ibland stor risk och stora påfrestningar. Förutsättningarna för säkerhetspolitik har förändrats i grunden sedan det slut. säkerhet byggs solidariskt tillsammans med andra. Hot mot fred och säkerhet av- värjs i gemenskap och samverkan med andra länder och organisa- tioner. Säkerhetspolitiska möjligheter och utmaningar som ställs inför delas i hög utsträckning av övriga . präglas av ömsesidiga beroenden. Samarbetet inom Europeiska Unionen (EU) intar en särställning i svensk utrikes- och säkerhetspolitik. Sambandet mellan vår säker- hetspolitik och vår europapolitik är uppenbart. säkerhet stärks genom europeisk integration. Det ligger i intresse att genom nära samarbete stärka medlemsstaternas gemensamma säker- het som EU, genom att vara en effektiv säkerhetspolitisk aktör, kan verka för en fredlig och demokratisk utveckling i om- världen. Medlemskapet i EU innebär att ingår i en politisk allians, där medlemsländer inte har försvarsförpliktelser i förhållande till var- andra, men tar ett solidariskt ansvar för säkerhet. 5.3.2Vår syn på säkerhet Som ovan anges utgår säkerhetspolitik från en bred syn på säkerhet. Utmaningar och hot mot vår säkerhet är föränder- liga, gränslösa och komplexa. syn på säkerhet utgick från stater och en militär hotbild. I ett vidgat säkerhetsbegrepp inryms även icke-militära hot och icke-statliga aktörer. Individens, vid sidan av staters, rättigheter och säkerhet ges stor betydelse. Gränsöverskridande samarbete, handel och integration främjar en positiv utveckling i stora delar av världen. Globalisering kan dock också innebära ökad sårbarhet genom att enskilda händelser snabbt kan få regionala eller globala återverkningar. I detta ligger en ökad sårbarhet mot säkerhetshot som terrorism, spridning av massför- störelsevapen, organiserad brottslighet, pandemier och miljökata- strofer. Klimatförändringar utgör ett av de allvarligaste hoten mot människors grundläggande levnadsvillkor. I en globaliserad värld ökar även risken för att en ekonomisk kris kan få säkerhetspolitiska konsekvenser. Dagens hot och utmaningar är i hög grad gränsöverskridande. Säker- het uppnås därför gemensamt och genom nära samarbete med andra länder. är en aktiv och solidarisk partner i arbetet för stabilitet och säkerhet i och omvärlden. bidrag till kris- hanteringsinsatser under FN:s, EU:s, och Nato:s ledning leder till ökad säkerhet. Det råder bred politisk enighet om att framtida säker- het bygger på gemenskap och samverkan med andra länder. Detta ger oss större möjligheter att påverka förhållandena i vår omvärld och därmed även trygga vår egen säkerhet. På det globala planet är det främsta uttrycket, för att skapa stabilitet och säkerhet, vårt stöd till (). har av medlemsstaterna fått huvudansvaret för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. FN har därför en cen- tral roll och ger en unik internationell legitimitet för hanteringen av konflikter i världen. FN har även en grundläggande betydelse för utvecklingen och skyddet av folkrätten, inklusive de mänskliga rättig- heterna. Det svenska engagemanget för FN och dess arbete för fred, säkerhet och utveckling genomsyrar vårt lands utrikes- och säker- hetspolitik. utvecklar och fördjupar ständigt ett redan brett deltag- ande i det regionala säkerhetssamarbetet inom Europeiska unionen inklusive dess internationella krishantering inom ramen för den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken (GSFP), Organisa- tionen för säkerhet och samarbete i () och Natos Partnerskap för fred (PFF). Vidare är verksamt i Europa- rådet som har till uppgift att värna mänskliga rättigheter, demokrati och rättstatens principer och därigenom bidra till att förebygga konflikter. Vidare är även en stark transatlantisk länk av vital betydelse för och hela stabilitet och säkerhet. Nato är en cen- tral aktör för europeisk säkerhet och integration samt för inter- nationell krishantering. Vårt samarbete med Nato och är ett uttryck för vår vilja att vara en del av och stärka den transatlantiska säkerhetspolitiska gemenskapen. 5.4Politiska instrument som kan bidra till fred och säkerhet Internationella insatser i konflikt- och postkonfliktländer har gått från att vara en i huvudsak militär angelägenhet till att även inklu- dera social och ekonomisk utveckling, samhällsbyggande och mänsk- liga rättigheter. Det finns olika politiska instrument som kan bidra till fred och säkerhet. Bidrag till militära och civila fredsfrämjande insatser är så- dana instrument. Det finns även andra instrument av relevans för att förhindra och stävja konflikter, t.ex. konfliktförebyggande åtgär- der, dialog, medlingsinsatser, sanktioner och återuppbyggnadsinsatser. Också olika former av utvecklings- och biståndsverksamhet bidrar. 5.4.1Fredsbyggande och statsbyggande verksamhet Fredsbyggande och statsbyggande verksamhet är centrala processer i det internationella samfundets engagemang i konflikt- och post- konfliktsituationer. Dessa processer är i hög grad beroende av var- andra och ofta även överlappande. Med fredsbyggande åsyftas processer som strävar efter att stödja övergången från väpnad konflikt till hållbar fred, försoning och stabilitet. Detta inkluderar att skapa ökat förtroende mellan parterna i en konflikt, utrymme för fredsförhandlingar, förberedelse för och genom- förande av fredsavtal, stärka kvinnors deltagande och inflytande i freds- processen, att skapa försoning samt åtgärder som hanterar de strukturella grundorsakerna till konflikten. Med statsbyggnad åsyftas processer som ska bidra till att skapa kapabla, ansvarstagande och för befolkningen tillgängliga stater. Med utgångspunkten att staten är avgörande för att kunna åstad- komma långsiktigt hållbar utveckling och förverkligande av rätts- statens principer och de mänskliga rättigheterna, är detta en central fråga i konflikt- och postkonfliktsituationer. Även fredsbyggandeprocesser kan handla om att bygga institu- tioner och statsbyggnad bidrar till stabilitet och förtroendeskap- ande. Processerna är ofta samverkande och överlappande. Både fredsbyggande och statsbyggnad är långsiktiga, komplexa och icke-linjära politiska och sociala processer som sker i ett kon- tinuerligt samspel mellan stat och samhälle, och kan komma att vara relevanta även långt efter att en konflikt har ägt rum. De måste huvudsakligen drivas av nationella aktörer. Statsbyggnad och fredsbyggande – med demokrati och mänsk- liga rättigheter som viktiga hörnstenar – kan även motverka gro- grunder för organiserad brottslighet, terrorism och våldsam radikali- sering. Det är därför viktigt att ha långsiktiga mål i åtanke, även när kortsiktiga insatser genomförs. 5.4.2Det internationella samfundet i konflikt- och post-konfliktländer Det internationella samfundet har en kollektiv skyldighet, skydds- ansvar, att ingripa för att skydda en befolkning, om nödvändigt med åtgärder efter säkerhetsrådsbeslut, när den berörda staten inte kan eller vill leva upp till sina skyldigheter. Det humanitära biståndet genomförs i enlighet med den inter- nationella humanitära rätten. Det baseras på principerna om gott humanitärt givarskap, vilka bl.a. betonar vikten av ett snabbt, flexibelt, förutsägbart och behovsbaserat humanitärt bistånd. Utvecklingssamarbetet har både en humanitär, och en fredsbygg- ande funktion i dessa sammanhang. Utvecklingssamarbetet i konflikt- och postkonfliktländer vägleds även av /DAC:s principer för ett gott internationellt engagemang i sviktande stater och situa- tioner. har det humanitära tillträdet, dvs. möjligheten att nå kvinnor, män, barn och ungdomar i nöd, begränsats framför allt på grund av att ett försämrat säkerhetsläge omöjliggjort för humani- tära organisationer att utföra sina uppgifter. I flera fall har humanitär personal utsatts för direkta attacker och kidnappningar. Ett starkt och väl samordnat internationellt humanitärt system är därför en förutsättning för effektivt humanitärt bistånd till stöd för det drab- bade landets egna insatser. 5.5Ökade globala humanitära behov, m.m. I situationer av väpnad konflikt, naturkatastrofer och andra kata- strofliknande situationer är de humanitära behoven stora och huma- nitärt bistånd ett av de mest verkningsfulla och handgripliga medlen för att lindra nöden hos drabbade människor. Som ett resultat av främst utdragna konfliktsituationer och ett ökat antal naturkata- strofer har humanitära behov ökat och den internationella humani- tära verksamheten vuxit avsevärt i omfattning och volym . väntas de globala humanitära behoven dock både öka och bli mer komplexa till sin natur, bland annat beroende på flera utdragna väpnade konflikter, inte minst i , befolk- ningstillväxt, urbanisering, klimatförändringars påverkan, kamp om naturresurser och höjda livsmedelspriser. Trenden går i en riktning mot allt fler komplexa katastrofer som kombinerar pågående eller latenta väpnade konflikter med naturkatastrofer. Väpnade konflikter och naturkatastrofer påverkar individer och samhällen olika beroende på deras sårbarhet. har extrem sårbarhet hos utsatta befolkningar tilltagit utan att den direkt orsakats av en enskild händelse, såsom en naturkatastrof eller väp- nad konflikt. Snarare grundar sig sårbarheten på en komplex bland- ning av långsamt verkande negativa underliggande faktorer, inte minst fattigdom och svaga samhällsinstitutioner. kan konstateras att antalet internationella humanitära aktörer har vuxit kraftigt.