sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Detta innebär att föreningen ska placera tillgångarna så att lämplig riskspridning uppnås samt att föreningens betalningsbered- skap och den förväntade avkastningen är tillfredsställande (se 7 kap. 9 a § FRL). Det finns också begränsningar för enskilda placeringar. Värdet av en enskild placering får motsvara högst följande andelar av det belopp som ska skuldtäckas: om placeringen utgörs av en fastighet, tomträtt eller byggnad, eller en grupp av sådan egendom, om egendomen eller egendomarna är belägna på ett sådant sätt att de ur risksynpunkt utgör en investering. Motsvarande ska gälla för andelar i sådan egendom. om placeringen utgörs av aktier och andra värde- papper som kan jämställas med aktier eller obligationer eller skuldförbindelser från samma emittent eller samma låntagare, om inte något annat följer av 3 eller 4. om placeringen utgörs av aktier och andra värde- papper som kan jämställas med aktier eller obligationer eller skuldförbindelser från samma emittent eller låntagare, om denne är ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag med tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden eller ett utländskt kreditinstitut. Det sammanlagda innehavet av sådana tillgångar får uppgå till högst av det belopp som ska skuldtäckas. Andelen aktier eller andra värdepapper som kan jämställas med aktier från samma emittent får dock inte överstiga av det belopp som ska skuldtäckas. om placeringen utgörs av skuldförbindelser från samma emittent utgivna enligt lagen (2003:1223) om utgiv- ning av säkerställda obligationer eller motsvarande utländska skuldförbindelser. Det sammanlagda innehavet av placeringar enligt 2-4 som härrör från samma emittent eller låntagare (samma utgivare) får uppgå till högst av det belopp som ska skuldtäckas. Begränsningarna i 2-4 ska tillämpas på motsvarande sätt för grupper av emittenter eller låntagare med inbördes anknytning. Med en sådan grupp avses två eller flera fysiska eller juridiska per- soner som utgör en helhet från risksynpunkt därför att någon av dem har, direkt eller indirekt, ägarinflytande över en eller flera av de övriga i gruppen, eller därför att de, utan att stå i sådant för- hållande, har sådan inbördes anknytning att någon eller samtliga av de övriga kan råka i betalningssvårigheter om en av dem drabbas av finansiella problem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får inom de ramar för enskilda placeringar som anges i 1–4 meddela föreskrifter om lämplig riskspridning. får, om det finns särskilda skäl, i ett enskilt fall besluta om tillfälliga avvikelser från de begränsningar som anges i 1–4 om enskilda placeringar (se 7 kap. 10 c § FRL). Ett försäkringsföretag ska placera de tillgångar som används för skuldtäckning så att en lämplig riskspridning uppnås. Tillgångarna ska, med beaktande av försäkringsföretagets försäkringsåtaganden och förändringar i tillgångarnas framtida värde och avkastning, placeras så att företagets betalningsberedskap är tillfredsställande och den förväntade avkastningen tillräcklig (se 6 kap. 2 § FRL). Ett försäkringsföretags skuldtäckningstillgångar omfattas vidare av regler för enskilda placeringar. Värdet av en enskild placering får motsvara högst följande andelar av det belopp som ska skuldtäckas: om placeringen utgörs av en fastighet, tomträtt eller byggnad, eller en grupp av sådan egendom, om egendomen eller egendomarna är belägna på ett sådant sätt att de ur risk- synpunkt utgör en investering. Motsvarande ska gälla för andelar i sådan egendom. om placeringen utgörs av aktier och andra värde- papper som kan jämställas med aktier eller obligationer eller skuldförbindelser från samma emittent eller låntagare, om inte något annat följer av 3 eller 4. om placeringen utgörs av aktier och andra värde- papper som kan jämställas med aktier eller obligationer eller skuldförbindelser från samma emittent eller låntagare, om denne är ett kreditinstitut eller ett värdepappersbolag med tillstånd enligt 2 kap. 2 § första stycket 2 och 8 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden eller ett utländskt kreditinstitut. Det sammanlagda innehavet av sådana tillgångar får uppgå till högst av det belopp som ska skuldtäckas. Andelen aktier eller andra värdepapper som kan jämställas med aktier från samma emittent får dock inte överstiga av det belopp som ska skuldtäckas. om placeringen utgörs av skuldförbindelser från samma emittent utgivna enligt lagen (2003:1223) om utgiv- ning av säkerställda obligationer eller motsvarande utländska skuldförbindelser. Det sammanlagda innehavet av placeringar enligt 2–4 som härrör från samma emittent eller låntagare får uppgå till högst av det belopp som ska skuldtäckas (se 6 kap. 14 § FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om lämplig riskspridning inom de ramar som anges i 14 § ovan. Begränsningarna i 14 § första stycket 2–4 ska tillämpas på mot- svarande sätt för grupper av emittenter eller låntagare med inbördes anknytning. Med en sådan grupp avses två eller flera fysiska eller juridiska personer som utgör en helhet från risksynpunkt därför att någon av dem har, direkt eller indirekt, ägarinflytande över en eller flera av de övriga i gruppen eller därför att de utan att stå i sådant förhållande har sådan inbördes anknytning att någon eller samtliga av de övriga kan råka i betalningssvårigheter om en av dem drabbas av finansiella problem (se 6 kap. 15 § FRL). Skälen för förslaget: Enligt aktsamhetsprincipen kan ett investe- ringsbeslut inte betraktas isolerat. Ett enskilt investeringsbeslut måste enligt principen grunda sig på vilka effekter som beslutet förväntas få för rörelsen i sin helhet. Aktsamhetsprincipen är därför nära sammanbunden med principerna om diversifiering (riskspridning), matchning mellan tillgångar och skulder samt tillfredsställande betalningsberedskap – principer som även finns i gällande rörelsereglering för försäkringsföretag och understödsföreningar. Tjänstepensionsdirektivet regler om diversifiering av tillgångar omfattar företagets samtliga tillgångar och innebär att investeringar ska ske i olika typer av tillgångar för att undvika ett överdrivet beroende av någon särskild tillgång, emittent (långivare) eller företagsgrupp. När ett företag bestämmer vilka investeringar de ska göra, ska de också beakta den ackumulerade risken i investerings- portföljen. Investeringar som ges ut av samma emittent eller emittenter (långivare) som tillhör samma grupp ska begränsas så de inte medför en överdriven riskkoncentration för institutet. Med- lemsstaterna får besluta att dessa regler inte gäller för investeringar i statsobligationen. Syftet med regleringen är dock att undvika risk- tagande som inte står i rimlig relation till den förväntade avkast- ningen och inte att ett institut alltid ska följa en riskminimerande strategi. Tjänstepensionsdirektivet saknar motsvarande detaljregler (kvantitativa regler) såsom de som gäller för försäkringsföretag och understödsföreningar avseende skuldtäckningstillgångar . Direktivets regler om att ett tjänstepensionsföretag ska inve- stera sina tillgångar så att lämplig riskspridning uppnås bör införas i lagen som en del av aktsamhetsprincipen. De mer detaljerade reg- lerna om att företagen ska undvika ett överdrivet beroende av någon särskild tillgång, emittent eller företagsgrupp bör lämpligen – om det finns behov – införas genom föreskrifter från Finans- inspektionen. Samma bedömning görs när det gäller direktivets regler om undvikande av en överdriven riskackumulation i den samlade portföljen av tillgångar och en överdriven riskkoncentra- tion mot samma emittent eller emittenter som tillhör samma grupp av företag. I likhet med de regler som gäller för försäkringsföretag och understödsföreningar finns det anledning att utnyttja undantaget om att kraven inte gäller för statsobligationer, vilket dock kan infö- ras genom myndighetsföreskrifter. Reglerna ska gälla för samtliga tillgångar, dvs. inte enbart för skuldtäckningstillgångar. utredningens bedömning finns det inte någon anledning att föreslå ytterligare kvantitativa regler utöver dem som direktivet anger. För att säkerställa att tjänstepensionsföretagen har en lämplig riskspridning och därigenom undviker en överdriven riskkoncent- ration, bör eller annan myndighet som rege- ringen bestämmer få ett bemyndigande att meddela föreskrifter om aktsamhetsprincipen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. 9.4.4Investeringar i uppdragsgivande företag Förslag: Av de samlade tillgångarna får högst utgö- ras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuldförbindelser från samma emittent eller låntagare, om denne i egenskap av arbetsgivare betalar avgifter till tjänstepensionsföretaget (uppdragsgivande företag). Av de samlade tillgångarna får högst utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuldförbindelser som getts ut av företag i en grupp av emittenter eller låntagare med inbördes anknytning, vari ett uppdragsgivande företag ingår. En definition införs av företag i en grupp. Ett undantag införs om att begränsningarna avseende upp- dragsgivande företag inte gäller sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för. Tjänstepensionsdirektivet: Direktivet anger särskilt att investe- ringar i uppdragsgivande företag respektive i företag som ingår i samma grupp som ett uppdragsgivande företag inte får överstiga respektive av den samlade portföljen. Vad som förstås med uppdragsgivande företag framgår av artikel 6 c. Om tjänstepensionsinstitutet fått sitt uppdrag av flera företag ska investeringarna i dessa uppdragsgivande företag göras på ett akt- samt sätt och med hänsyn till lämplig diversifiering (se arti- kel 18.1 f). Beträffande kraven på diversifiering och investeringar i uppdragsgivande företag ges medlemsstaterna dock möjlighet att välja att underlåta att tillämpa dessa på investeringar i statsobliga- tioner. En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring ska placera sina tillgångarna på ett sätt som bäst gagnar de ersättningsberättigades intressen och på ett aktsamt sätt. Av tillgångarna får högst -utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuld- förbindelser från samma emittent eller låntagare, om denne i egenskap av arbetsgivare betalar avgifter till föreningen (uppdragsgivande företag) och -utgöras av sådana tillgångar som avses ovan, och som getts ut av företag i en grupp av emittenter eller låntagare med sådan inbördes anknytning som anges i 7 kap. 10 c § andra stycket försäkringsrörelselagen, vari ett uppdragsgivande företag ingår. Begränsningarna gäller inte sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för (se 24 b § UFL). Av det belopp som ska skuldtäckas i verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring får en andel på högst -utgöras av aktier och andra värdepapper som kan jämställas med aktier samt obligationer och andra skuldför- bindelser från samma emittent eller låntagare, om denne i egen- skap av arbetsgivare betalar försäkringspremier till försäkrings- företaget (uppdragsgivande företag) och -utgöras av sådana tillgångar som avses ovan, och som getts ut av företag i en grupp av emittenter eller låntagare som ett uppdragsgivande företag ingår i och som har en sådan inbördes anknytning som anges i 6 kap. 15 § FRL (se 6 kap. 21 § 3 och 4 FRL). Begränsningarna gäller inte sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat svarar för (se 6 kap. 22 § FRL). Skälen för förslaget: Tjänstepensionsdirektivets regler om begränsningar för investeringar i uppdragsgivande företag införs. Utformningen av regleringen sker med utgångspunkt i regleringen för försäkringsföretag. Tjänstepensionsdirektivet anger inte närmare någon definition av företag som ingår i samma grupp. Det finns anledning att införa en liknande definition av en grupp som den som anges i 6 kap. 15 § FRL. I denna regel stadgas att med en sådan grupp avses två eller flera fysiska eller juridiska personer som utgör en helhet ur risksynpunkt därför att någon av dem har direkt eller indirekt, ägainflytande över en eller flera av de övriga i gruppen, eller därför att de, utan att stå i sådant förhållande, har sådan inbördes anknyt- ning att någon eller samtliga av de övriga kan råka i betalningssvå- righeter om en av dem drabbas av finansiella problem. Det finns även anledning att införa ett undantag om att begränsningarna avseende uppdragsgivande företag inte ska gälla för sådana tillgångar som svenska staten eller en utländsk stat sva- rar för. I likhet med de regler som gäller för understödsföreningar och försäkringsföretag bör undantaget om att kraven inte gäller för statsobligationer utnyttjas. Reglerna gäller för samtliga tillgångar och således inte enbart skuldtäckningstillgångar. Det bör inte infö- ras några kvantitativa regler utöver dem som direktivet anger. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. Förslag: Ett tjänstepensionsföretag får ta upp eller över pen- ninglån endast för att tillgodose tillfälliga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas. Tjänstepensionsdirektivet: får inte ta upp lån, men medlemsstaterna får tillåta institutet att ta upp lån om upplåningen syftar till att tillgodose ett likviditetsbehov, se artikel 18.2. En understödsförening som bedriver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring får ta upp eller över penninglån endast för att tillgodose tillfälliga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas. Den samlade upplåningen ska vara av ringa betydelse med hänsyn till verksamhetens omfattning och kapitalba- sens storlek. Om det finns särskilda skäl, får i enskilt fall besluta om undantag från kravet på att upplåningen ska vara av ringa betydelse, se 7 § UFL. Ett försäkringsföretag får ta upp eller ta över lån bara om det görs för att effektivisera kapitalförvaltningen eller om det i övrigt är motiverat av rörelsen. I verksamhet avseende tjänstepensionsför- säkring får upplåning bara ske om det görs för att tillgodose tillfäl- liga likviditetsbehov eller för att uppfylla kraven på en tillräcklig kapitalbas. Den samlade upplåningen ska vara av ringa betydelse med hänsyn till rörelsen omfattning och kapitalbasens storlek. Om det finns särskilda skäl, får i enskilt fall besluta om undantag från kravet på att upplåningen ska vara av ringa bety- delse, se 4 kap. 5 § FRL. Skälen för förslaget: Direktivets bestämmelser om upplåning ska införas. Det finns anledning att tillåta tjänstepensionsföretag att ta upp lån om syftet är att tillgodose ett tillfälligt likviditetsbehov. Tjänstepensionsföretaget kan nämli- gen i vissa situationer undvika onödiga merkostnader genom till- fällig upplåning, vilket ligger i de tjänstepensionsberättigades intresse. Mot bakgrund av att de har haft möjlighet att ta upp lån även i syfte att uppfylla kravet på en tillräcklig kapitalbas bör en sådan möjlighet finnas även i den nya regleringen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen ändring i denna del. 9.4.6Förbud mot att ställa säkerhet för tredje man Förslag: Tjänstepensionsföretag får inte ställa säkerhet för tredje man. Tjänstepensionsdirektivet: får inte ställa säkerhet för tredje man, se artikel 18.2. En understödsförening som driver verksamhet avseende tjänste- pensionsförsäkring får inte ställa säkerhet för tredje man, se 26 § UFL. I verksamhet avseende tjänstepensionsförsäkring får säkerhet inte ställas för tredje man, se 4 kap. 6 § FRL. Skälen för förslaget: Direktivets bestämmelser om förbud mot att ställa säkerhet för tredje man bör införas. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen materiell ändring i denna del. 9.4.7Investeringar i särskilda typer av tillgångar Bedömning: Tjänstepensionsdirektivets regler om att medlems- staterna inte får kräva att tjänstepensionsinstitut som är etable- rade inom deras territorium investerar i särskilda typer av till- gångar kräver inga lagstiftningsåtgärder. Tjänstepensionsdirektivet: Medlemsstaterna får inte kräva att tjänstepensionsinstitut som är etablerade inom deras territorium investerar i särskilda typer av tillgångar (se artikel 18.3). Det finns inga krav på att understödsföreningar som driver verk- samhet avseende tjänstepensionsförsäkring ska investera i särskilda typer av tillgångar. Det finns inga krav på att försäkringsföretag som driver verksam- het avseende tjänstepensionsförsäkring ska investera i särskilda typer av tillgångar. Skälen för bedömningen: Artikel 18.3 om att medlemsstaterna inte får kräva att tjänstepensionsinstitut som är etablerade inom deras territorium investerar i särskilda typer av tillgångar föranleder inga lagstiftningsåtgärder i tjänstepensionsrörelselagen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen ändring i denna del. 9.4.8Användningen av aktier och andelar i dotterföretag Förslag: Bestämmelser införs om förutsättningarna för att få använda aktier och andelar i dotterföretag för skuldtäckning. Användning ska endast få ske om dotterföretetaget har till uppgift att direkt eller indirekt äga fastigheter, tomträtter, byggnader eller andelar i sådan egendom. För att aktierna eller andelarna ska få användas ska det krävas att byggnader som tillhör fastigheten och tomträtten är brand- försäkrade. Tjänstepensionsdirektivet: Direktivet innehåller inga särskilda regler om investeringar i aktier i dotterföretag. Dessa tillgångar omfattas av direktivets regler om aktsamhetsprincipen, diversifie- ring av tillgångar samt investeringar i uppdragsgivande företag. Det finns begränsningar för understödsföreningar att använda aktier och andelar i dotterföretag för skuldtäckning. Aktier och andelar i dotterföretag som är ett publikt försäk- ringsaktiebolag, ett publikt bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag eller fondbolag, eller ett utländskt företag av motsvarande slag får användas i skuldtäckningen (se 24 b § UFL och 7 kap. 10 a § FRL). Avseende aktier och andelar i övriga dotterföretag finns det krav på att de bara får användas för skuldtäckning om dotterföretaget äger vissa typer av tillgångar, direkt eller indirekt, såsom till exem- pel obligationer och andra skuldförbindelser, vissa typer av aktier och andra värdepapper eller fastigheter (se 7 kap. 10 a § första stycket FRL). För att aktier och andelar i dotterföretag som bedriver fastig- hetsverksamhet ska få användas i skuldtäckningen krävs det dess- utom att byggnader som tillhör fastigheten ska vara brandförsäk- rade. Detta krav gäller även för vissa skuldförbindelser för vilka panträtt i fastighet eller tomträtt lämnats som säkerhet. För dessa skuldförbindelser ska dessutom panträttens ligga inom en viss andel av fastigheten eller tomträttens värde (se 7 kap. 10 a § tredje stycket FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om värdering av fastigheten och tomträtten och inom vilken andel av värdet som panträtten ska ligga. (7 kap. 10 § 13 FRL). Det finns begränsningar för försäkringsföretag att använda aktier och andelar i dotterföretag för skuldtäckning. Aktier och andelar i dotterföretag som är ett publikt försäk- ringsaktiebolag, ett publikt bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag eller fondbolag, eller ett utländskt företag av motsvarande slag får användas i skuldtäckningen (se 6 kap. 4 § FRL). Avseende aktier och andelar i övriga dotterföretag finns det krav på att de bara får användas för skuldtäckning om dotterföretaget äger vissa typer av tillgångar, direkt eller indirekt, såsom till exem- pel obligationer och andra skuldförbindelser, vissa typer av aktier och andra värdepapper eller fastigheter. För att aktier och andelar i dotterföretag som bedriver fastig- hetsverksamhet ska få användas i skuldtäckningen krävs det dess- utom att byggnader som tillhör fastigheten ska vara brandförsäk- rade. Detta krav gäller även för vissa skuldförbindelser för vilka panträtt i fastighet eller tomträtt lämnats som säkerhet. För dessa skuldförbindelser ska dessutom panträttens ligga inom en viss andel av fastigheten eller tomträttens värde (se 6 kap. 4 § FRL). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om värdering av fastigheten och tomträtten och inom vilken andel av värdet som panträtten ska ligga. (6 kap. 4 § FRL) Skälen för förslaget: Tjänstepensionsdirektivets innehåller inga särregler för aktier och andelar i dotterföretag. Dessa investeringar omfattas av de generella principerna i direktivet. Aktier i dotterföretag är vanligtvis en långsiktig investering och beroende på verksamhet kan dessa företag vara svåra att värdera. För att säkerställa att de begränsningar vad gäller investeringar som finns i direktivet i form av aktsamhetsprincipen och diversifie- ringsprincipen får tillämpning i praktiken, anser utredningen att bara aktier och andelar i vissa typer av dotterföretag ska få använ- das i skuldtäckningen. Dessa begränsningsregler får anses vara ett förtydligande av de nu nämnda generella principer som gäller enligt direktivet (se även artikel 18.5). Utredningen föreslår att aktier och andelar i dotterföretag får användas för skuldtäckning endast i de fall dotterföretaget har till uppgift att direkt eller indirekt äga fastigheter, tomträtter och byggnader samt andelar i sådan egendom. långsiktiga innehav och bidrar därmed till att sprida riskerna i portföljen och att matchningsprincipen följs. Ett villkor ska dock vara att byggnader som hör till fastigheter och tomträtter ska vara brandförsäkrade för att säkerställa värdet som tas upp i skuldtäck- ningen. Det bör avslutningsvis betonas att bestämmelserna inte hindrar tjänstepensionsföretagen från att äga aktier eller andelar i dotter- företag som inte får användas för skuldtäckning. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen bestämmelse om detta. Bedömning: Tjänstepensionsdirektivets regler om att medlems- staterna inte får kräva att investeringsbeslut som fattas av ett institut som är etablerat inom dess territorium eller av dess kapitalförvaltare ska vara villkorat av något godkännande i förväg eller någon systematisk anmälan kräver inga lagstift- ningsåtgärder. Tjänstepensionsdirektivet: Utan att det påverkar tillämpning av artikel 12 (riktlinjer för placeringsverksamheten) får medlemssta- terna inte kräva att investeringsbeslut som fattas av ett institut som är etablerat inom dess territorium eller av dess kapitalförvaltare ska vara villkorat av något godkännande i förväg eller någon systema- tisk anmälan (se artikel 18.4). Regler om villkorade investeringsbeslut saknas i UFL. Regler om villkorade investeringsbeslut saknas i FRL. Skälen för bedömningen: Artikel 18.4 om att medlemsstaterna inte får kräva att investeringsbeslut som fattas av ett institut som är etablerat inom dess territorium eller av dess kapitalförvaltare ska vara villkorat av något godkännande i förväg eller någon systema- tisk anmälan föranleder inga lagstiftningsåtgärder i tjänstepensions- rörelselagen. Förslaget till IORP II-direktivet IORP II-direktivet innehåller ingen ändring i denna del. Förslag: Det bör inte införas några kvantitativa restriktioner när det gäller investeringar. Tjänstepensionsdirektivet: Om det är motiverat av aktsamhetsskäl får medlemsstaterna ställa upp mer detaljerade investeringsregler, som även kan innefatta mer kvantitativa regler. I det sammanhanget anger tjänstepensionsdirektivet att medlemsstaterna får tillämpa investeringsbestämmelser – som liknar reglerna för livförsäkrings- bolag, dvs. de regler som vilar på det konsoliderade livförsäkrings- direktivet (2002/83/EEG) (se artikel 18.5).