sou · H2B356 · 2014-08-27 00:00:00 — Genom artikel 2.59 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 239.4 i Solvens II-direktivet. Ansökningar om tillstånd för dotterföretag att omfattas av särskild tillsynsordning Av artikel 236, 237.1 andra stycket och 243 i Solvens II-direktivet framgår att försäkringsföretag, försäkringsholdingföretag eller ett blandat finansiellt holdingföretag som är moderföretag till ett försäkringsföretag får ansöka om tillstånd för dotterföretag att omfattas av särskild tillsynsordning (bestämmelserna i artikel 238– 239). Ansökan ska ges in till den tillsynsmyndighet auktoriserat dotterföretaget som i sin tur utan dröjsmål ska överlämna den till övriga medlemmar i tillsynskollegiet. Av artikel 237.1 första stycket framgår att de berörda tillsyns- myndigheterna inom tillsynskollegiet i fråga om ansökningar om tillstånd att omfattas av särskild tillsynsordning ska samarbeta fullt ut för att besluta om huruvida det tillstånd som söks ska meddelas eller ej samt för att fastställa eventuella särskilda villkor som ska gälla för det. Av artikel 237.2 framgår att de berörda tillsyns- myndigheterna ska göra allt de kan för att nå fram till ett gemen- samt beslut om ansökan från den dag då samtliga tillsynsmyndigheter i kollegiet mottog den fullständiga ansökan. Vidare framgår av artikel 237.5 att om de berörda tillsynsmyndig- heterna har fattat ett gemensamt beslut ska den tillsynsmyndighet som har auktoriserat dotterföretaget tillhandahålla sökanden ett beslut där skälen till fullo anges. Detta gemensamma beslut ska betraktas som avgörande och tillämpas av de berörda tillsyns- myndigheterna. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Av artikel 236 i Solvens II-direktivet framgår vilka villkor som ska vara uppfyllda för att ansökan om att omfattas av det särskilda samrådsförfarandet mellan tillsynsmyndigheterna i tillsynskollegiet ska kunna godkännas. Det första kravet är att grupptillsyns- myndigheten inte får ha beslutat att undanta dotterföretaget från grupptillsynen. Det andra är att dotterföretaget ska omfattas av moderföretagets riskhanteringsprocesser och mekanismer för intern- kontroll och att de berörda tillsynsmyndigheterna ska ha förvissat sig om att moderföretaget visar ansvarsfullhet i ledningen av dotterföretaget. Det tredje kravet är att moderföretaget måste ha fått godkännande från grupptillsynsmyndigheten att få göra en enda risk- och solvensbedömning på gruppnivå och på nivån för dotterföretaget. Det fjärde kravet som artikel 236 ställer är att moderföretaget ska ha fått godkännande att offentligöra en enda rapport om solvens och finansiell ställning på gruppnivå och på nivån för dotterföretaget. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att bestämmelser motsvarande artikel 236, 237.1 första och andra stycket, 237.2, 237.5 och 243 genomförs i lag. Beslut efter överenskommelse inom tillsynskollegiet efter åtgärdsförslag Av artikel 238.2 sista meningen och 238.3 andra stycket följer att tillsynsmyndigheten ska diskutera sitt förslag enligt respektive artikel i tillsynskollegiet och redovisa skälen till sina förslag för både dotterföretaget och tillsynskollegiet. Av artikel 238.4 följer att tillsynskollegiet ska göra allt det kan för att nå en överenskom- melse om ett förslag från den tillsynsmyndighet som har auktori- serat dotterföretaget eller om eventuella andra åtgärder (beslut efter överenskommelse inom tillsynskollegiet efter åtgärdsförslag). Vidare stadgar artikeln att överenskommelsen ska betraktas som avgörande och ska tillämpas av de berörda tillsynsmyndigheterna. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att en bestämmelse motsvarande artikel 238.2 sista meningen och 238.3 andra stycket samt 238.4 bör genomföras i lag. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Hänskjutande till Eiopa vid oenighet om ansökningar Av art 237.3 följer av första stycket att om någon av de berörda tillsynsmyndigheterna inom den period som avses i artikel 237.2 har hänskjutit ärendet till Eiopa i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010, ska grupptillsyns- myndigheten uppskjuta sitt beslut och invänta ett eventuellt beslut som får fattas av Eiopa i enlighet med artikel 19.3 i den förord- ningen, och ska fatta sitt beslut i enlighet med Eiopas beslut. Beslutet ska betraktas som avgörande och ska tillämpas av de berörda tillsynsmyndigheterna. Eiopa ska enligt artikel 237.3 andra stycket fatta sitt beslut inom en månad. Ärendet får inte hänskjutas till Eiopa efter det att har löpt ut, eller efter det att ett gemensamt beslut har fattats. Enligt artikel 237.3 tredje stycket gäller att om det beslut som föreslås av panelen i enlighet med artiklarna, 41.2 och 41.3 samt 44.1.3 i förordning (EU) nr 1094/2010 avvisas ska grupptillsynsmyndigheten fatta det slutliga beslutet. Beslutet ska betraktas som avgörande och ska tillämpas av de berörda tillsynsmyndigheterna. ska anses utgöra förlikningsperiod i den mening som avses i artikel 19.2 i den förordningen. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att en bestämmelse motsvarande artikel 237.3 bör genomföras i lag (med undantag för den del av direktivartikeln som riktas till Eiopa). Hänskjutande till Eiopa vid oenighet om åtgärdsförslag Av artikel 238.5 framgår att om tillsynsmyndigheten och grupp- tillsynsmyndigheten är av skiljaktig mening angående förslag som avses i artikel 238.2–238.4 får endera tillsynsmyndigheten inom en månad från tillsynsmyndighetens förslag hänskjuta ärendet till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010. I det fallet får Eiopa agera i enlig- het med de befogenheter den tilldelats i den artikeln, och ska fatta sitt beslut inom en månad från hänskjutandet. på en månad ska anses utgöra förlikningsperioden i den mening som avses i artikel 19.2 i den förordningen. Frågan får inte hänskjutas till Eiopa efter det att den tidsfrist som avses i detta stycke har löpt ut, eller efter det att en överenskommelse har uppnåtts inom till- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet synskollegiet i enlighet med punkt 4 i den här artikeln. Den till- synsmyndighet som har auktoriserat detta dotterföretag ska upp- skjuta sitt beslut och invänta ett eventuellt beslut som kan fattas av Eiopa i enlighet med artikel 19 i den förordningen, och ska fatta sitt beslut i enlighet med Eiopas beslut. Det beslutet ska betraktas som avgörande och ska tillämpas av de berörda tillsynsmyndigheterna. Beslutet ska innehålla en full- ständig motivering. Beslutet ska översändas till dotterföretaget och till tillsynskollegiet. Av artikel 239.4 framgår att tillsynsmyndigheten eller grupp- tillsynsmyndigheten får hänskjuta ärendet till Eiopa och begära myndighetens hjälp i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 1094/2010 när de är av skiljaktiga meningar a)om godkännandet av återhämtningsplanen, inklusive varje för- längning av denna, inom den fyramånadersperiod som avses i punkt 1, eller b)om godkännandet av de föreslagna åtgärderna inom den period på en månad som avses i punkt 2. I de fallen får Eiopa agera i enlighet med de befogenheter den tilldelats genom den artikeln, och ska fatta sitt beslut inom en månad från hänskjutandet. Ärendet får inte hänskjutas till Eiopa a)efter det att den period respektive en månad som avses i första stycket har löpt ut, b)efter det att en överenskommelse har nåtts inom tillsynskollegiet i enlighet med punkt 1 andra stycket eller punkt 2 andra stycket, c)i krissituationer som avses i punkt 2. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II-direk- tivet föreslås att en gemensam bestämmelse motsvarande arti- kel 238.5 och 239.4 bör genomföras i lag (med undantag från de delar som uteslutande riktar sig till Eiopa och som därför inte ska genomföras i nationell rätt). Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet ska skjuta upp sitt beslut om hänskjutande har skett Av artikel 237.3, 238.5 andra och tredje styckena och 239.4 femte stycket framgår på samma sätt i alla tre artiklarna att om hän- skjutande skett till Europeiska försäkrings- och tjänstepensions- myndigheten ska grupptillsynsmyndigheten respektive den tillsyns- myndighet som har auktoriserat det berörda dotterföretaget upp- skjuta sitt beslut och invänta ett eventuellt beslut som får fattas av Eiopa i enlighet med artikel 19.3 i den förordningen. Det framgår även att den myndigheten ska fatta sitt beslut i enlighet med Eiopas beslut. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att en bestämmelse motsvarande artiklarna 237.3, 238.5 andra och tredje styckena samt 239.4 femte stycket bör genomföras i lag. När det gäller artikel 238 och 239 finns även krav på att beslutet ska innehålla en fullständig motivering och att det ska översändas till dotterföretaget och till tillsynskollegiet. I dessa delar behöver artiklarna inte genomföras eftersom skyldigheterna i dessa avseen- den följer av förvaltningslagens 20 § när det gäller det berörda dotterföretaget. Att i förhållandet till andra behöriga myndigheter är skyldig att följa alla bestämmelser i om samarbete mellan myndigheter, däri in- begripet skyldigheten att sända ett motiverat beslut till tillsyns- kollegiet följer redan av 14 kap. 3 § FRL. Förslag: Processen för beslut om grupptillsynsmyndighet ska anpassas efter den nya europeiska tillsynsordningen. Regler om detta införs i försäkringsrörelselagen. Skälen för förslaget I artikel 2.65 i Omnibus II-direktivet refor- meras den beslutsordning som regleras i artikel 247.3–247.7 i Solvens II-direktivet. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Artikel 247.3 i Solvens II-direktivet ger berörda behöriga myndig- heter möjlighet att fatta ett gemensamt beslut om att en annan behörig myndighet än den som avses i artikel 247.2 ska utses till grupptillsynsmyndighet. En förutsättning för att ett sådant beslut ska få fattas är att det inte är lämpligt att låta den myndighet som utpekas av artikel 247.2 att vara grupptillsynsmyndighet. Lämplig- heten ska bedömas med hänsyn till gruppens struktur och den relativa omfattningen av den försäkringsverksamhet som bedrivs i gruppen i olika länder. Reglerna har sin motsvarighet i konglomeratlagen och det bakomliggande konglomeratdirektivet. Där finns möjlighet för inblandade myndigheter att genom en särskild överenskommelse på utse en annan myndighet till samordnare av den särskilda tillsynen över finansiella konglomerat än den myndighet som utpekas av direktivets regler (se artikel 10.3 i konglomeratdirektivet och 4 kap. 3 § första stycket konglomeratlagen). De bakomliggande direktivbestämmelserna i tivet och konglomeratdirektivet ligger varandra nära både sakligt och i fråga om utformning. I utkastet till lagrådsremiss föreslås att de aktuella reglerna i Solvens II-direktivet bör genomföras med förebild i de nämnda reglerna i konglomeratlagen. Internationell överenskommelse om vilken myndighet som ska vara grupptillsynsmyndighet En skillnad mellan art 247.3 i Solvens II-direktivet och mot- svarande bestämmelse i konglomeratdirektivet är att konglomerat- direktivet talar om en överenskommelse mellan de berörda be- höriga myndigheterna medan Solvens II-direktivet i stället använder uttrycket gemensamt beslut. I realiteten bedöms någon skillnad inte föreligga. Det handlar om att de inblandade myndigheterna enas om vilken av dem som ska fungera som grupptillsynsmyndig- het, dvs. träffar en överenskommelse. Det föreslås därför att begreppet överenskommelse ska användas i den svenska lagtexten. En sådan överenskommelse om vilken myndighet som ska ha uppdraget att vara grupptillsynsmyndighet utgör en internationell överenskommelse i regeringsformens mening (se prop. 2005/06:45 s. 115). Sådana överenskommelser ingås enligt 10 kap. 1 § regerings- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet formen av regeringen. Det finns dock möjlighet för regeringen att ge i uppdrag åt en förvaltningsmyndighet att ingå en överens- kommelse som inte kräver eller med- verkan (se 10 kap. 2 § regeringsformen). medverkan krävs bl.a. när en internationell överenskommelse förutsätter lag- ändringar. De överenskommelser som är aktuella förutsätter inte lagändringar, eftersom gruppreglerna i FRL föreslås bli utformade så att de tar hänsyn till att i vissa fall är grupp- tillsynsmyndighet och vissa fall inte är det. Inte heller i övrigt bedöms sådana överenskommelser kräva eller Utrikes- nämndens medverkan. Därför kan ges i upp- drag att ingå sådana internationella överenskommelser som krävs. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att en bestämmelse motsvarande art 247.3 bör tas in i FRL men det uttryckliga bemyndigandet bör ges i för- ordning, på samma sätt som skett i 1 § förordningen (2006:627) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat. Hänskjutande av ett ärende om utseende av grupptillsynsmyndighet till Eiopa Av artikel 247.4 följer att om någon av de berörda tillsyns- myndigheterna inom den tremånadersperiod som avses i punkt 3 har hänskjutit ärendet till Eiopa i enlighet med artikel 19 i för- ordning (EU) nr 1094/2010, ska de berörda tillsynsmyndigheterna uppskjuta sitt gemensamma beslut och invänta ett eventuellt beslut som kan fattas av Eiopa i enlighet med artikel 19.3 i den för- ordningen, och ska fatta sitt beslut i enlighet med Eiopas beslut. Det gemensamma beslutet ska anses avgörande och ska tillämpas av de berörda tillsynsmyndigheterna. ska anses utgöra förlikningsperiod i den mening som avses i artikel 19.2 i den förordningen. Av artikel 247.5 följer att Eiopa ska fatta sitt beslut inom efter ett hänskjutande av ärendet enligt punkt 4. Ärendet får inte hänskjutas till Eiopa efter det att har löpt ut, eller efter det att ett gemensamt beslut har fattats. Den utsedda grupptillsynsmyndigheten ska till gruppen och tillsynskollegiet överlämna det gemensamma beslutet tillsammans med en fullstän- dig motivering. Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Av artikel 247.6 följer att om inget gemensamt beslut kunnat fattas ska uppgiften som grupptillsynsmyndighet utföras av den tillsynsmyndighet som fastställts i enlighet med punkt 2 i denna artikel. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att bestämmelser motsvarande artikel 247.4–6 bör genomföras i lag. (med undantag från de delar som uteslutande riktar sig till Eiopa och som därför inte ska genomföras i nationell rätt). Förslag: Processen för vissa beslut om samarbetet inom tillsyns- kollegier ska anpassas efter den nya europeiska tillsyns- ordningen. Regler om detta införs i försäkringsrörelselagen. Skälen för förslaget: I artikel 2.66 i Omnibus II-direktivet refor- meras punkterna 2–7 i artikel 248 i Solvens II-direktivet. Det är fråga om beslutsordning (punkt 2 och 4), tillsynskollegiets samman- sättning (punkt 3), samordningsöverenskommelsens innehåll (punkt 5) och anvisningar till Eiopa (punkt 6 och 7). Tillsynskollegier och hänskjutande till Eiopa Begreppet tillsynskollegium definieras i artikel 212.1 e i Solvens II- direktivet som en permanent men flexibel struktur för samarbete och samordning mellan tillsynsmyndigheterna i de berörda med- lemsstaterna. Definitionen får betydelse främst för delar av den tämligen ingående regleringen av hur samarbete ska ske mellan myndigheter i artiklarna 236–240, 247–253 och 260–263 i Solvens II- direktivet. Enligt artikel 248.2–3 ska ett tillsynskollegium inrättas, under ordförandeskap av grupptillsynsmyndigheten, för att underlätta grupptillsynsuppgifterna. Syftet beskrivs närmare vara att åstad- komma samstämmighet i processerna för samarbete, informations- utbyte och samråd bland tillsynsmyndigheterna. Av artikeln fram- går även vilka myndigheter som har rätt att delta, hur arbetet ska fördelas och att verksamheten ska baseras på så kallade samord- ningsöverenskommelser. Att har att beakta Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Solvens II-direktivets bestämmelser om tillsynskollegier följer som konstaterats ovan av 14 kap. 3 § FRL. I förarbetena till kapitaltäckningslagen har, med hänvisning till bestämmelser motsvarande 14 kap. 3 § FRL, bedömningen gjorts att reglering av samarbete inom tillsynskollegier ryms inom befint- lig lagreglering (prop. 2010/11:110 s. 84–85). Motsvarande gäller för Solvens II-direktivets reglering av samarbetet inom tillsyns- kollegier. För att underlätta utformningen av de relativt omfattande bestämmelserna i direktivet om samarbete mellan tillsynsmyndig- heter bör dock en definition av tillsynskollegium införas i FRL. Artikel 248.2–5 innehåller vidare reglering av möjligheten för medlemmar av tillsynskollegiet att hänskjuta tvistiga frågor till Eiopa. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att dessa bestämmelser genomförs i lag. 5.30Samarbete, utbyte av information och samråd Förslag: Det anges i försäkringsrörelselagen att Finansinspek- tionen får hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten för tvistlösning när det gäller sam- arbete och utbyte av information. Skälen för förslaget: I artikel 2.67 i Omnibus II-direktivet refor- meras bestämmelserna om samarbete och utbyte av information mellan tillsynsmyndigheter i artikel 249 i Solvens II-direktivet. I artikel 2.68 i Omnibus II-direktivet införs en ny lydelse av arti- kel 250 i Solvens II-direktivet. Särskilt samarbete och utbyte av information Enligt Solvens II-direktivets artikel 249 ska tillsynsmyndigheterna och grupptillsynsmyndigheten för försäkringsföretag och åter- försäkringsföretag i en grupp ha ett nära samarbete och utbyta information. Skyldigheterna gäller generellt men preciseras närmare för vissa situationer. Till exempel gäller vid närmare angivna över- trädelser av solvenskapitalkravet att de ansvariga myndigheterna ska kalla samtliga berörda tillsynsmyndigheter till ett möte. I en ny punkt 1 a stadgas att när en tillsynsmyndighet inte Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet har meddelat relevanta uppgifter eller en begäran om samarbete, särskilt för att utbyta relevanta uppgifter, har avslagits eller inte föranlett någon reaktion , får tillsynsmyndig- heterna hänskjuta ärendet till Eiopa. Bestämmelsen i artikel 250 ålägger tillsynsmyndigheter en skyl- dighet att samråda med andra tillsynsmyndigheter i vissa frågor innan de fattar beslut som har betydelse för de andra myndig- heternas tillsyn. Enligt artikel 251 får grupptillsynsmyndigheten uppmana tillsynsmyndigheter att inhämta viss information från företag och vidarebefordra den till grupptillsynsmyndigheten. Artikel 252 reglerar samarbete med tillsynsmyndigheter som ansvarar för kreditinstitut och värdepappersföretag. I utkastet till lagrådsremiss konstateras att även dessa närmare preciserade skyldigheter om samarbete och utbyte av information i Solvens II-direktivet är skyldig att beakta på grund av 14 kap. 3 § FRL. Artikel 249–252 ryms därför inom befintlig lagreglering. Motsvarande bedömningar har gjorts i tidi- gare lagstiftningsärende (prop. 2005/06:45 s. 153–156). Finans- inspektionens möjlighet att hänskjuta frågor som rör ett förfarande av en annan behörig myndighet inom EES till Eiopa för tvistlös- ning när det gäller samarbete och utbyte av information bör dock tas in i lag. Förslag: Det försäkringsföretag som är i toppen av en grupp ska på begäran av lämna de uppgifter som be- hövs för grupptillsynen. Om försäkringsföretaget inte fullgör sin uppgiftsskyldighet inom skälig tid, får förelägga ett annat före- tag inom gruppen att lämna uppgifterna direkt till inspektionen. Skälen för förslaget: I artikel 2.69 i Omnibus II-direktivet ändras artikel 254.2. I första stycket läggs fast att även artikel 35.2–35.5 ska gälla i tillämpliga delar. I ett nytt stycke stadgas dessutom att grupptillsynsmyndigheten får begränsa den regelbundna tillsyns- rapporteringen och annan rapportering på visst sätt (jfr artikel 35.6). Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet Enligt artikel 254.1 i Solvens II-direktivet ska medlemsstaterna se till att fysiska och juridiska personer som omfattas av grupptillsyn och deras anknutna företag och företag med ägarintresse kan utbyta information som skulle kunna vara relevant för grupp- tillsynen. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att det för att genomföra artikel 254.1 bör införas en bestämmelse i FRL. Bestämmelsen bör utformas som en skyldighet för ett företag som ingår i en grupp och fysiska personer som har nära förbindelser med något företag inom gruppen att till försäkringsföretaget i toppen av gruppen lämna de uppgifter som behövs för grupptillsynen. Av artikel 254.2 första stycket första meningen framgår att medlemsstaterna ska föreskriva att deras myndigheter med ansvar för utövande av grupptillsyn ska ha tillgång till all information som är relevant för syftet med den tillsynen, oavsett vilken typ av före- tag informationen gäller. Av andra meningen i samma stycke fram- går att artikel 35.1–35.5 ska gälla i tillämpliga delar. Enligt andra stycket i artikel 254.2 får grupptillsynsmyndigheten begränsa den regelbundna tillsynsrapporteringen till en frekvens som är kortare än på gruppnivå om alla försäkrings- eller återförsäkringsföretag inom gruppen omfattas av begränsningen i enlighet med artikel 35.6, med beaktande av arten, omfattningen och komplexiteten i de inneboende riskerna i gruppens verksamhet. Enligt tredje stycket i artikel 254.2 får grupptillsynsmyndig- heten bevilja undantag från kravet på rapportering där tillgångarna redovisas post för post på gruppnivå om alla försäkrings- eller återförsäkringsföretag inom gruppen omfattas av undantaget i enlighet med artikel 35.7, med beaktande av arten, omfattningen och komplexiteten i de inneboende riskerna i gruppens verksamhet och med beaktande av den finansiella stabiliteten. Artikel 35 reglerar vilka uppgifter som försäkrings- och återför- säkringsföretag ska lämna till tillsynsmyndigheter som inte är grupptillsynsmyndigheter. I utkastet till lagrådsremiss om genomförande av Solvens II- direktivet föreslås att artikel 254.2 första stycket första meningen – som reglerar uppgiftsskyldigheten som sådan – bör genomföras i FRL i form av en bestämmelse som innebär att det försäkrings- Överväganden och förslag – Solvens II-direktivet företag som är i toppen av en grupp på begäran av Finansinspek- tionen ska lämna de uppgifter som behövs för grupptillsynen. Artikel 254.2. första stycket andra meningen (vad uppgifterna ska innehålla) samt andra och tredje styckena i samma punkt (som innebär att grupptillsynsmyndigheten under vissa förutsättningar får begränsa den regelbundna tillsynsrapporteringen och bevilja undantag från kravet på rapportering) bör genomföras på lägre normnivå än lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör därför få meddela föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas. Det fjärde stycket i artikel 254.2 i Solvens II-direktivet stadgar att de berörda tillsynsmyndigheterna får vända sig direkt till företagen i gruppen för att erhålla nödvändig information endast om denna information har begärts från ett försäkrings- eller åter- försäkringsföretag som omfattas av grupptillsyn men inte tillhanda- hållits inom rimlig tid. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i FRL. Enligt utredningen är det en lämplig ordning att Finans- inspektionen i gruppsammanhang i första hand ska vända sig till det försäkringsföretag som är i toppen av gruppen och först om information inte erhålls inom skälig tid får vända sig till ett annat företag i gruppen. Den nya bestämmelsen i gruppkapitlet i FRL bör utformas på detta sätt. I bestämmelsen bör dock anges att skälig tid ska ha förflutit för att begäran ska få ställas till annat företag i gruppen.