sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Kommissionen presenterade därför ett förslag till och rådets direktiv om ändring av direktiv /36/EG om erkännande av yrkeskvalifika- tioner (ändringsdirektivet). Förhandlingar rörande kommissionens förslag inleddes och avslutades . Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet antogs och trädde i kraft . Direktivet ska vara genomfört . I skrivande stund har det ännu inte fattats några beslut om att även det moderniserade direktivet ska omfattas av samt avtalet mellan och . Det bör också noteras att inte deltagit i samarbetet kring informationssystemet för den inre marknaden (), vilket torde vara en förutsättning för att det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ska kunna fungera fullt ut. 1 Kommissionens meddelande Inremarknadsakten Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt, KOM (2011) 206 slutlig. Även det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet innehåller undantag för vissa sektorer och yrken2 i den mån det finns särskilda regler för erkännande av yrkeskvalifikationer i unionsrätten. Det anges uttryckligen att direktivet inte tillämpas för notarier utsedda av offentliga myndigheter. De som är inte är medborgare i ett EU- eller EES-land brukar kallas tredjelandsmedborgare. Generellt sett omfattas enbart EU- och EES-medborgarna av unionsrätten men medborgare i har i enlighet med ett särskilt avtal i princip samma rättigheter som EU-medborgare.3 Dessutom har ett antal rättsakter antagits för att underlätta EU-medborgarnas rörlighet genom att ge deras familjemedlemmar samma rättigheter oavsett medborgar- skap. I det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet påminns medlemsstaterna om att vissa tredjelandsmedborgare i enlighet med separata unionsrättsakter ska likabehandlas med EU-medborgare bl.a. ifråga om erkännande av examensbevis, utbildningsbevis och andra yrkeskvalifikationer.4 Det innebär i praktiken att tredje- landsmedborgares yrkeskvalifikationer under vissa förutsättningar ska bedömas på samma sätt som EU-medborgares. Till exempel kan tredjelandsmedborgare med en universitetsexamen eller yrkeserfarenhet under vissa förutsättningar ansöka om ett s.k. blåkort som ger dem uppehålls- och anställningstillstånd.5 Resultatet av pågående direktivsför- handlingar kan även komma att påverka hur behöriga myndigheter ska hantera laglig migration av tredjelandsmedborgare som önskar 2I det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet stadgas i skäl 41 att direktivet inte påverkar tillämpningen av artikel 39.4 och artikel 45 i fördraget, som bland annat rör publicus. Inte heller ska särskilda rättsliga bestämmelser för erkännande av yrkeskvalifika- tioner åsidosättas genom yrkeskvalifikationsdirektivet avseende till exempel transport- området, försäkringsförmedlare och lagstadgade revisorer eller advokater, se skäl 42. 3Se bilaga VII till samt bilaga III till avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och , å andra sidan, om fri rörlighet för personer. 4Se skäl 1 till ändringsdirektivet, bl.a. och rådets direktiv /38/EG om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier samt andra relevanta rättsakter om varaktig bosättning, flyktingar, innehavare av EU-blåkort och forskare. 5Se t.ex. 6a § utlänningslagen (2005:716). forska, studera eller förflytta sig för att genomgå yrkespraktik i ett EU-land. Enligt det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet kan tredje- landsmedborgare få sina yrkeskvalifikationer erkända i ett EU-land i enlighet med respektive lands nationella regelverk. Dessa regler kvarstår oförändrade i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirek- tivet. Det innebär att en yrkesverksam EU-medborgare som fått sina formella kvalifikationer från tredjeland erkända i en medlemsstat, ska likabehandlas i ett annat EU-land, förutsatt att han eller hon kan uppvisa ett intyg som utvisar yrkes- erfarenhet i det land som erkände kvalifikationerna.7 4.3Delegerade akter och genomförandeakter I det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet anges att kommissionen ges befogenhet att fatta beslut genom delegerade akter i ett flertal fall.8 Befogenheten gäller från och därefter åt gången, om inte eller rådet motsätter sig en förlängning femårsperioden löper ut.9 eller rådet kan när som helst återkalla delegeringen (utan att det påverkar delegerade akter som redan trätt i kraft).10 Delegerade akter kan endast träda i kraft om varken eller rådet haft invändningar mot den delegerade akten från det att den delgavs dem. 6 Se kommissionens meddelande med förslag till direktiv om villkoren för tredjelands- medborgares inresa och vistelse för forskning, studier, elevutbyte, avlönad och oavlönad yrkesutbildning, volontärarbete och au pair-arbete, KOM (2013) 151 slutlig. 7Artikel 3.3 i yrkeskvalifikationsdirektivet. 8Kommissionen ges befogenhet att uppdatera följande bilagor genom delegerade akter: bilaga I, IV och V. Vad avser den sistnämnda bilagan V kan kommissionen även göra tillägg till vad som där anges t.ex. i form av specialiseringar. Kommissionen ges även befogenhet att anpassa minimilängd på utbildning, angiven i bilaga V, genom delegerad akt och uppdatera de kunskaper och färdigheter som avses i artiklarna 24.3, 31.6, 34.3, 38.3, 40.3, 44.3 samt 46.4.Vidare ska kommissionen i delegerad akt fastställa gemensamma utbildningsramar samt innehållet i gemensamt utbildningsprov, se vidare artikel 3.2 tredje stycket, artikel 20, artikel 21.6 andra stycket, artiklarna 21a.3 och 25.5, artikel 26 andra stycket, 31.2 andra stycket, 34.2 andra stycket, artiklarna 35.4 och 35.4a, 38.1 andra stycket, 40.1 andra stycket, 44.2 andra stycket och artiklarna 49a.3 och 49b.3 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 9Artikel 57c.2 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 10Artikel 57c.3 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Kommissionen har även befogenhet att fatta beslut genom att anta genomförandeakter i flera fall.11 Granskningsförfarandet är tillämpligt i alla fall utom när kommissionen kan fatta beslut mot enskilda medlemsstater, eller en grupp medlemsstater.12 4.4Fri rörlighet för tjänster En medlemsstat som ställer bestämda krav på yrkeskvalifikationer för att få utöva viss verksamhet kan inte förvägra yrkesverksamma rätten att tillfälligt verka i landet, även om han eller hon kommer från ett medlemsland där motsvarande yrke inte är reglerat, förutsatt att den yrkesverksamme utövat yrket ifråga under minst ett av , eller gått en reglerad utbildning.13 Ansökningar från en sökande som kommer från ett land som inte reglerar ett visst yrke men som har yrkeserfarenhet eller gått en reglerad utbildning ska således behandlas på samma sätt som ansökningar från en sökande där yrket är reglerat. Medlemsstaternas rätt att genom förhandsunderrättelse kräva information om vilka tjänsteleverantörer som är tillfälligt verksamma i landet har preciserats i det moderniserade yrkeskvalifikations- direktivet.14 Utöver de handlingar som medlemsländerna har möjlighet att kräva i samband med förhandsunderrättelsen kompletteras listan med följande dokument: För yrkesverksamma i säkerhetsbranschen, hälso- och sjuk- vårdssektorn och för yrken som rör undervisning av barn (inklusive barnomsorg och förskoleverksamhet): ett intyg som bekräftar att yrkesutövaren inte temporärt eller definitivt 11Kommissionen kan anta genomförandeakter i enlighet med artiklarna 3.2, artiklarna 4a, 4b, 4c, 4d, artikel 14.2, artikel 21a.5, artikel 49a, artikel 49b, artikel 56a.8, och artikel 61 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet (se även skäl 33–34 i ändringsdirektivet). 12Det handlar om beslut i enlighet med artikel 3.2, artikel 14.2, artikel 21a.5, artikel 49a, artikel 49b, och artikel 61 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet (se även skäl 34 till ändringsdirektivet). 13Artikel 5.1b i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Denna reglering fanns i det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet med den enda skillnaden att det då krävdes yrkeserfarenhet. 14Artikel 7 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. förbjudits att utöva yrket - förutsatt att egna medborgare måste uppvisa motsvarande intyg. För yrken med konsekvenser för patientsäkerheten: intyg på språkkunskaper som behövs för att kunna utöva yrket. För yrken som anmälts till kommissionen i enlighet med artikel 59.1a avseende de verksamheter som anges i bilaga IV kan intyg krävas om verksamhetens karaktär och varaktighet, utfärdat av behörig myndighet i etableringsmedlemsstaten. Ytterligare uppgifter om tjänsteleverantörens yrkeskvalifikationer kan krävas i samband med förhandsunderrättelsen om yrket är reglerat på ett annat sätt inom vissa delar av territoriet, regleringen också gäller alla medborgare i medlemsstaten, skillnaderna i regleringen motiveras av tvingande hänsyn av all- mänt intresse som rör folkhälsa eller tjänstemottagarnas säker- het, och medlemsstaten inte kan få sådan information på annat sätt. Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet stadgar att en förhandsunderrättelse ska ge leverantören rätt att utöva verksamhet på hela den berörda medlemsstatens territorium, dvs. delstater eller regioner kan inte kräva separata eller ytterligare underrättelser. För det fall underrättelse sker genom yrkeskortet (se nedan avsnitt 4.10) kan ingen ny underrättelse krävas under de påföljande arton månaderna. Ett yrkeskort ersätter även förhandsunderrättelser i samtliga medlemsländer som kortet utfärdats för. Under vissa omständigheter får de behöriga myndigheterna i mot- tagarlandet göra en faktisk kontroll av en tillfällig tjänste- leverantörs yrkeskvalifikationer innan tjänsterna tillhandahålls . Det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet klargör hur en sådan kontroll ska genomföras.15 För att öka förutsebarheten för den enskilde förtydligas skyldig- heterna för de behöriga myndigheterna i den mottagande medlems- 15 Artikel 7.4 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. staten att informera om i vad mån de avser göra en förhands- kontroll av yrkeskvalifikationerna och när ett beslut om detta är att vänta. Myndigheten ska inom efter att samtliga handlingar inkommit meddela sökanden om att den beslutat att antingen tillåta den yrkesverksamme att verka i landet utan kontroll av kvalifikationerna, eller att kontrollen av kvalifikationerna lett till att tjänster kan tillhandahållas, eller att sökanden måste göra ett lämplighetsprov. Lämplighetsprov kan krävas när det föreligger väsentlig skillnad mellan den enskildes yrkeskvalifikationer och den utbildning som krävs i medlemsstaten och denna skillnad är skadlig för folkhälsa eller säkerhet och inte kan kompenseras genom sökandens yrkeserfarenhet eller kompetenser som uppnåtts genom livslångt lärande. Den behöriga myndigheten kan förlänga tidsfristen om problem uppstår och ska inom en månad meddela orsaken till förseningen. Inom efter att den informationen lämnats till den enskilde ska problemet lösas och beslut fattas senast efter att problemet lösts. Under alla förhållanden ska tjänsten liksom tidigare kunna tillhandahållas inom efter att ett beslut fattats, alternativt, om inget beslut fattas inom de tidsfrister som fastställts, när tidsfristerna löpt ut. Om det finns skälig grund för tvivel får behörig myndighet i den mottagande medlemsstaten vända sig till etableringsmedlems- staten och begära information t.ex. om tjänstetillhandahållarens lagliga etablering och avsaknad av disciplinära åtgärder. Etablerings- medlemsstatens behöriga myndigheter ska även bistå med infor- mation om utbildningskurser i den mån mottagarlandet beslutat kontrollera den yrkesverksammes kvalifikationer, om det krävs för att kunna bedöma om det föreligger väsentliga skillnader som kan vara skadliga för folkhälsa eller säkerhet. Rådgivningscentrumen kan lämna motsvarande bistånd om yrket är oreglerat i landet. Den generella ordningen är liksom tidigare tillämplig om inte direktivets regler om automatiskt erkännande (kapitel III och även kapitel III a) eller erkännande av yrkeserfarenhet (kapitel II) är tillämpliga och om sökanden av en specifik och exceptionell anledning inte uppfyller villkoren i de kapitlen.16 I 16 Artikel 10 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. motsvarande mån som gäller för fri rörlighet för tjänster ska en yrkesutövare från ett land där ett yrke inte är reglerat ges tillträde att utöva tjänsteverksamhet i ett mottagande land, där yrket är reglerat, om den yrkesverksamme har utövat yrket under ett av och har kompetensbevis eller handlingar utfärdade av medlemsstaten där yrket inte är reglerat som intygar formella kvalifikationer. Om sökanden gått en reglerad utbildning, oavsett kvalifikationsnivå, gäller inte kravet om ett års yrkeserfarenhet. Det tidigare kravet i det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet, att medlemsstaten ska intyga kvalifikationer som motsvarar den nivå som ligger före den kvalifikationsnivå som den mottagande medlemsstaten kräver, har tagits bort.17 Det är därför inte längre möjligt för en mottagande medlemsstat att endast med hänvisning till den sökandes utbildningsnivå neka tillträde till ett reglerat yrke. I stället anges i direktivets skäl att principen om livslångt lärande ska vara vägledande.18 Ett undantag görs dock. Om det i den mottagande medlemsstaten krävs efter- gymnasial utbildning för tillträde till yrket och den sökande inte har en gymnasieexamen, får den mottagande medlemsstaten neka tillträde med hänvisning till nivån på utbildningen.19 Huvudregeln vid prövning enligt den generella ordningen är att behöriga myndigheter ska godta sådana bevis på kvalifikationer som utfärdats av en behörig myndighet i ett annat medlemsland och ge yrkesutövaren tillträde till det reglerade yrket på samma villkor som gäller för de egna medborgarna.20 Kompensations- åtgärder i form av anpassningsperiod eller lämplighetsprov kan krävas om t.ex. utbildningarnas innehåll avviker väsentligt från de krav som ställs i den mottagande medlemsstaten.21 Den sökande ska liksom tidigare ha rätt att välja att genomgå ett lämplighetsprov eller en anpassningsperiod, om inte medlemsstaten i förväg, för ett visst yrke, anmält till kommissionen och övriga medlemsstater att ett undantag från valmöjligheten gjorts och varför detta anses nödvändigt. Undantag kan göras för yrken som 17Se artikel 13.2b i det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet. 18Skäl 11 till ändringsdirektivet. 19Artikel 13.4 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 20Artikel 13 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 21Artikel 14 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. kräver kunskaper i nationell rätt om verksamheten består i att lämna råd i frågor som rör nationell rätt, samt i vissa särskilt angivna fall, för ett antal yrken som omfattas av det automatiska erkännandet.22 Genom ändringsdirektivet införs möjlighet för den mottagande medlemsstaten att göra ytterligare undantag från huvudregeln med valfrihet för sökanden om någon av följande situationer föreligger: Om sökandens yrkeskvalifikation baserar sig på en allmän utbildning (enligt definitionen i artikel 11 a) och vad som krävs i mottagarlandet är en eftergymnasial utbildning eller en reglerad utbildning (i enlighet med definitionen i artikel 11 c). Om sökandens yrkeskvalifikation baserar sig på en avslutad gymnasieutbildning (i enlighet med definitionen i artikel 11 b) och vad som krävs i mottagarlandet är en utbildning på efter- gymnasial nivå om minst tre eller (i enlighet med definitionen i artikel 11 d och e). Mottagarlandet får kräva att sökanden genomgår både en anpassningsperiod och ett lämplighetsprov om sökandens yrkes- kvalifikationer baserar sig på en allmän utbildning enligt artikel 11 a och vad som krävs i mottagarlandet motsvarar yrkeskvalifikationer på en kvalifikationsnivå enligt artikel 11 d.23 Genom ändringsdirektivet ges kommissionen mandat att invända mot en medlemsstats avsikt att göra undantag från val- friheten genom att anta en genomförandeakt efter att alla nödvändiga uppgifter inkommit. När behovet av eventuella kompensationsåtgärder ska bedömas bör systemen för att uppskatta teoretisk kunskap och praktiska färdigheter utgå från principerna om öppenhet och opartiskhet.24 Endast sådan yrkeserfarenhet eller kompetens förvärvad genom livslångt lärande som formellt har godkänts för detta ändamål av ett relevant organ, kan komma ifråga som kompensation för konsta- terade väsentliga skillnader. Ändringsdirektivet tydliggör att beslut om kompensations- åtgärder ska motiveras. Den sökande ska i synnerhet få information om hur sökandens yrkeskvalifikationer klassificerats och i för- hållande till vad som krävs i den mottagande medlemsstaten, de ska 22Artikel 14.3 i yrkeskvalifikationsdirektivet. 23Artikel 14.3 stycke 5 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 24Skäl 12 i ändringsdirektivet. få en redogörelse för de identifierade väsentliga skillnaderna och varför dessa inte kan anses ha kompenserats av sökandens yrkes- erfarenhet eller livslångt lärande. Medlemsstaterna ska se till att det finns möjlighet för den sökande att göra ett lämplighetsprov från det ursprungliga beslutet om att sökanden ska genomgå ett lämplighetsprov. När det gäller de tidsfrister som anges för handläggning av ärenden om tillfällig verksamhet (i artikel 7.4) och för etablering (i artikel 50) förtydligas att tidsfristen börjar löpa i samband med att en sökande lämnat in ansökan, eller en handling som saknas, antingen till den gemensamma kontaktpunkten (se avsnitt 5.1.4) eller direkt till den behöriga myndigheten.25 En begäran om bestyrkt kopia, som kan krävas om det finns skälig grund för tvivel och om det är absolut nödvändigt, ska inte betraktas som en begäran om en handling som saknas. Vid ansökan som gäller etablering kan de behöriga myndigheterna kräva en bekräftelse av sina motsvarig- heter i annat land på att den sökande inte temporärt förbjudits att utöva yrket. Myndigheterna ska i övrigt tillämpa det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivets regler om kompensationsåtgärder (se avsnitt 4.5.1), språkkunskaper (se avsnitt 4.7), partiellt tillträde (se avsnitt 4.9) samt praktikperioder (se avsnitt 4.8). Myndigheterna ska automatiskt godta kvalifikationer erhållna i enlighet med gemensamma utbildningsprinciper (se avsnitt 4.13.4). Det finns särskilda regler som gäller för erkännande som sker inom ramen för ett europeiskt yrkeskort (se avsnitt 4.10). Behöriga myndigheter ska liksom tidigare bistå motsvarigheter i andra medlemsländer och utbyta information om disciplinära åtgärder. De ska för ändamålet använda (för mer information om det administrativa samarbetet, se närmare avsnitt 4.13.1). Alla behöriga myndigheter ska samarbeta till fullo med rådgivnings- centrumen och på begäran lämna alla relevanta uppgifter om enskilda ärenden. Behöriga myndigheter för de yrken vars minimikrav på utbild- ningen samordnats (se avsnitt 4.11), för sådana reglerade yrken som har konsekvenser för patientsäkerhet eller rör undervisning av 25 Artikel 57a.4 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. barn (inklusive barnomsorg och förskoleverksamhet), ska informera motsvarande myndigheter i andra länder om yrkes- utövare som begränsats eller förbjudits utöva yrket (se avsnitt 4.13.2). Kravet på yrkesutövare att inneha nödvändiga språkkunskaper har förtydligats i flera avseenden.26 Medlemsländerna ska säkerställa att kontrollen av nödvändiga språkkunskaper inte omfattar mer än ett officiellt språk i den mottagande medlemsstaten samt att de kontroller som utförs står i proportion till den verksamhet som ska utövas. Kontroller får endast genomföras om yrket har konsek- venser för patientsäkerhet eller om det i det enskilda fallet finns allvarliga eller konkreta tvivel på att den yrkesverksamme verkligen har tillräckliga språkkunskaper för att kunna utöva yrket. Det förtydligas även att en eventuell kontroll av språkkunskaperna ska ske efter det att kvalifikationerna bedömts, och innan yrkes- utövaren börjat utöva yrket i den mottagande medlemsstaten. Yrkesutövaren ska ha möjlighet att överklaga kontroller av språkkunskaper i enlighet med nationell lagstiftning. Arbetsgivaren bör även fortsättningsvis spela en viktig roll vid kontroll av de språkkunskaper som behövs på respektive arbetsplats.27 När det gäller tillfällig verksamhet förtydligas att ett intyg28 över den sökandes språkkunskaper får krävas för yrken med konsek- venser för patientsäkerheten. För att underlätta de nyutexaminerades rörlighet införs helt nya regler om att yrkespraktik avslutad i ett medlemsland ska kunna erkännas vid en ansökan om tillträde till ett reglerat yrke i 26Artikel 53 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 27Skäl 26 till ändringsdirektivet. 28Vad som kvalificeras som intyg definieras inte i det moderniserade yrkeskvalifikations- direktivet men det ligger i sakens natur att inte enbart intyg utfärdade av svenska organ ska beaktas. ursprungsmedlemsstaten.29 Även yrkespraktik fullgjord i tredjeland bör beaktas vid en begäran om tillträde till ett reglerat yrke.30 Yrkespraktik definieras som en period med praktik under handledning, som kan äga rum under eller efter avslutad utbildning, när sådan praktik krävs för tillträde till ett reglerat yrke. Erkän- nandet av förvärvad yrkespraktik ersätter inte eventuella krav på att den yrkesverksamme måste genomgå ett prov för att få tillträde till yrket. De behöriga myndigheterna ska publicera riktlinjer för hur yrkespraktik förvärvad i annat land ska organiseras och erkännas, i synnerhet vad gäller handledarens roll i samband med yrkes- praktiken.31 Den person som övervakar praktiktjänstgöringen i en medlemsstat behöver ange tydliga inlärningsmål och tilldelade upp- gifter så att yrkespraktiken kan ligga till grund för erkännandet.32 En behörig myndighet i ursprungslandet ska erkänna yrkes- praktik förvärvad i annat medlemsland förutsatt att yrkespraktiken överensstämmer med de offentliggjorda riktlinjerna. Medlems- länderna får dock i nationell lagstiftning fastställa en rimlig begränsning när det gäller den del av yrkespraktiken som kan förvärvas utomlands. Principen om partiellt tillträde till ett yrke har utvecklats i rätts- praxis från EU-domstolen.33 Eftersom kommissionen i samband med utvärderingen av det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirek- tivet kunde konstatera att principen om partiellt tillträde inte tillämpades i medlemsstaterna innehåller det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet uttryckliga krav på att medlemsländerna säkerställer att partiellt tillträde kan beviljas, om förutsättningar för det finns.34 Syftet är att kunna ge yrkesverksamma en rätt att utöva ett yrke i ett annat land även om de verksamhetsområden som omfattas av 29Se bl.a. artikel 1, artikel 2, artikel 55a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Definitionen påverkar inte vad som sägs om yrkespraktik för arkitekter i artikel 46.4 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 30Skäl 27 i ändringsdirektivet. 31Artikel 55a.2 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. 32Skäl 27 i ändringsdirektivet. 33Se bl.a. mål C-330/03 Collegios de ingenieros. 34Artikel 4f i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. yrket i det mottagande landet är bredare än i det land där den yrkesverksamme erhållit sina kvalifikationer. Reglerna om partiellt tillträde gäller inte för de yrken som omfattas av automatiskt erkännande. 4.9.1Utgångspunkter vid handläggningen av ansökan om partiellt tillträde Den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten ska från fall till fall pröva om partiellt tillträde kan beviljas. För detta krävs att yrkesutövaren är fullt kvalificerad i ursprungsmedlemsstaten att utöva den yrkesverksamhet som partiellt tillträde söks för,