sou · H2B351 · 2014-07-03 00:00:00 — Sammanfattningsvis bör bestämmelserna om tillgång till kon- trakt i artikel 83.6 andra stycket i LOU-direktivet och artikel 99.6 andra stycket i LUF-direktivet inte genomföras genom föreskrifter i de nya författningarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna. Bestämmelserna om att en övervakningsrapport ska sändas till Europeiska kommissionen i artikel 83.3 andra stycket i LOU-direktivet och artikel 99.3 andra stycket i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Regeringen bör uppdra åt den myndighet som i enlighet med dessa föreskrifter ska sända in övervaknings- rapporter att ta fram underlaget för och lämna den rapport som enligt upphandlingsdirektiven ska lämnas till kommissionen . Övriga bestämmelser i artikel 83 i LOU- direktivet och artikel 99 i LUF-direktivet ska genomföras med endast redaktionella avvikelser genom föreskrifter i de nya lagarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjnings- sektorerna. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Tillsyn och vägledning i de nya lagarna. Föreskrifterna som genomför artikel 83.3 andra stycket i LOU- direktivet och artikel 99.3 andra stycket i LUF-direktivet och som ska meddelas genom förordning bör utformas enligt följande. X § ska skicka en övervaknings- rapport till Europeiska kommissionen som omfattar information om de vanligaste skälen till felaktig tillämpning eller osäkerhet i fråga om tillämpningen av lagen (2016:0000) om offentlig upphandling och lagen (2016:0000) om upphandling inom försörjningssektorerna, inbegripet möjliga strukturella eller återkommande problem vid tillämpningen av lagarna. 12.3Individuella rapporter om förfaranden för tilldelning av kontrakt I artikel 43 LOU-direktivet och artikel 50 LUF- direktiv finns bestämmelser om att en upphandlande myndighet eller enhet ska spara viss information om de upphandlingar som den genomför. Bestämmelserna i anger att vissa närmare angivna uppgifter ska samlas i ett protokoll och att protokollet ska tillställas om den begär det. Regleringen i LUF- direktivet är mindre detaljerad och överlåter till de upphandlande enheterna att i större utsträckning själva bestämma hur syftet med artikeln ska uppnås. På en punkt är dock LUF-direktivets nu aktuella bestämmelser mer detaljerade än motsvarande bestämmelser i direktivet. Bestämmelserna i fråga finns i artikel 50.2 i LUF-direktivet och innehåller krav på att informationen ska bevaras under från den dag då kontraktet tilldelades. Artiklarna ovan har genomförts genom bestämmelserna i nuvarande 9 kap. 12 och 13 §§ och 9 kap. 14 § LUF (se prop. 2006/07:128 s. 382–384 och 524–526). Ytterligare föreskrifter om vad ett protokoll enligt nuvarande 9 kap. 12 § ska innehålla finns i 14 § upphandlingsförordningen (2011:1040). I skäl 126 i LOU-direktivet och skäl 132 i LUF-direktivet fram- hålls att viktiga delar av och beslut som fattas inom varje enskilt upphandlingsförfarande ska dokumenteras i en s.k. upphandlings- rapport. Som framgår av skälen är dokumentationsplikten ett led i att öka spårbarheten och öppenheten i upphandlingsförfarandena. Detta är i sin tur av avgörande betydelse för att säkerställa att sunda förfaranden används, vilka även inbegriper effektiv bekämp- ning av korruption och bedrägeri. Den i skälen omnämnda dokumentationsplikten regleras i artikel 84 i LOU-direktivet och artikel 100 i LUF-direktivet. Reglerna har i båda direktiven samlats i en artikel med rubriken om förfaranden för tilldelning av kontrakt. Bestämmelserna i artikel 84 i LOU-direktivet och artikel 100 i LUF-direktivet har alltså samlats under samma rubrik, men ställer inte samma krav på den som upphandlar i fråga om vad som ska dokumenteras och i vilka former. I artikel 84.1 i LOU-direktivet anges att en rapport ska upp- rättas och att rapporten ska innehålla åtminstone de uppgifter som räknas upp i leden a–i i samma punkt. I artikel 100.1 i LUF- direktivet anges i stället att lämplig information ska bevaras och att den bevarade informationen ska vara tillräcklig för att det ska gå att motivera sådana beslut som räknas upp i leden a–d i samma punkt. Till skillnad från motsvarande bestämmelser upp- handlingsdirektiv innehåller båda artiklarna upphandlings- direktiv samma krav på att dokumentationen ska bevaras . I artikel 84.2 i LOU-direktivet och artikel 100.2 i LUF- direktivet anges att dokumentationen ska bevaras från den dag då kontraktet tilldelades. Båda artiklarna avslutas med en bestämmelse om att dokumenta- tionen enligt artikeln på begäran också ska tillställas EU- kommissionen eller vissa närmare angivna intressenter. Uppräkningen av dessa intressenter är inte identisk i de båda artiklarna. I artikel 84.3 i LOU-direktivet beskrivs intressenterna som de behöriga myndigheter, strukturer eller organ som avses i artikel 83 medan de i artikel 100.3 i LUF-direktivet beskrivs som de nationella myndigheter, organ eller strukturer som avses i artikel 99. Direktiven skiljer sig också åt i fråga om vilken dokumentation som en upphandlande myndighet eller enhet ska ge tillgång till. Enligt artikel 84.3 i LOU-direktivet rör det sig enbart om sådana rapporter som avses i artikel 84.1 i LOU-direktivet (Rapporten eller huvuddragen i denna). Utformningen av artikel 100.3 i LUF- direktivet är sådan att den avser såväl information enligt artikel 100.1 och dokumentation enligt artikel 100.2 i samma direktiv (Informationen eller dokumentationen). Utredningens förslag: Bestämmelserna om hänvisning till meddelande om tilldelning i artikel 100.1 andra stycket i LUF- direktivet bör inte genomföras genom särskilda föreskrifter om hänvisning. Bestämmelserna om vad en individuell rapport ska innehålla i artikel 84.1 första stycket leden a–i och tredje stycket i LOU-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Övriga bestämmelser i artikel 84 i LOU-direktivet och artikel 100 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i lag. Skälen för utredningens förslag Som konstaterats i avsnittet närmast ovan finns det vissa skillnader mellan artikel 84 i LOU-direktivet och artikel 100 i LUF- direktivet. Olikheterna får antas vara ett uttryck för den grund- läggande skillnad som finns mellan LOU-direktivet och LUF- direktivet när det gäller handlingsutrymmet för den som upp- handlar. LUF-direktivets regler kan sägas vara mer flexibla än de i LOU-direktivet. Även om medlemsstaterna vid genomförandet av LUF-direktivets regler skulle kunna utforma de nationella bestämmelserna för försörjningsområdet i nära anslutning till de bestämmelser som genomför LOU-direktivet, anser utredningen att skillnaderna mellan artikel 84.1 i LOU-direktivet och artikel 100.1 i LUF-direktivet bör återspeglas i de föreskrifter som genomför artiklarna. Denna teknik tycks också ha använts för att genomföra motsvarande bestämmelser i artikel 43 LOU-direktiv och artikel 50 LUF-direktiv genom nuvarande 9 kap. 12 och 13 §§ och nuvarande 9 kap. 14 § LUF. Resonemanget ovan leder till att de paragrafer som genomför artikel 84.1 i LOU-direktivet och artikel 100.1 i LUF-direktivet inte bör rubriceras på samma sätt. Medan de paragrafer som genomför den förra artikeln kan rubriceras med en direktivnära lydelse, bör rubriken till de paragrafer som genomför den senare artikeln återspegla de begrepp som används i denna och i paragraferna. Vid genomförandet av artikeln i finns det inte heller något behov av att i förordning precisera vilka uppgifter som dokumentationen ska innehålla. När det gäller frågan hur artikel 100.1 i LUF-direktivet bör genomföras, ska det erinras om att en upphandlande enhet redan enligt punktens första stycke har ett betydande handlingsutrymme att själv avgöra hur syftet med artikelns bestämmelser ska uppnås. Detta följer av formuleringen i artikel 100.1 första stycket i LUF- direktivet att informationen ska vara tillräcklig för att det ska gå att motivera besluten. Mot denna bakgrund framstår bestämmelsen i artikel 100.1 andra stycket i LUF- direktivet som överflödig. Enligt utredningens mening råder det ingen tvekan om att den åtgärd som anvisas i andra stycket ligger inom det utrymme som en upphandlande enhet har när det gäller att avgöra hur dokumentationen ska utföras. Åtgärden i fråga kan sålunda vidtas av en enhet utan att detta särskilt anges på det sätt som följer av punktens andra stycket. Utredningen har därför valt att inte genomföra artikel 100.1 andra stycket i LUF-direktivet genom en ordagrann motsvarighet i de svenska föreskrifterna. Avslutningsvis ska två aspekter på bestämmelserna i artikel 84.3 i LOU-direktivet och artikel 100.3 i LUF-direktivet beröras. För det första är det inte klart vem som kan begära att få tillgång till dokumentationen som avses i artiklarna. Som framgått hänvisar båda artiklarna till närmast föregående artiklar, nämligen till de om genomförande. Som hänvisningarna är formulerade utgår utred- ningen från att de syftar på de myndigheter m.m. som anges i artikel 83.1 i LOU-direktivet och artikel 99.1 i LUF-direktivet. Detta reser den grundläggande frågan om huruvida hänvisningen avser enbart den eller de nationella myndigheter som är behöriga att i medlemsstaten utföra uppgifterna som avses i de nämnda artiklarna. Det är dock inte entydigt att hänvisningarna ska tolkas på det sättet. Det skulle lika väl gå att läsa dem som omfattande myndigheter m.m. som är behöriga i respektive medlemsstat. Det skulle i så fall innebära att en behörig myndighet i en medlemsstat kan begära att med stöd av artikel 84.3 i LOU-direktivet eller artikel 100.3 i LUF-direktivet få tillgång till dokumentationen som avses i artikeln hos en upphandlande myndighet eller enhet i en annan medlemsstat. Detta skulle dock gå utöver syftet med artiklarna 83 och 84 i LOU-direktivet och artiklarna 99 och 100 i LUF-direktivet. Det grundläggande syftet är att ska få erforderlig information antingen direkt eller via respektive behörig myndighet om hur regelverket fungerar i praktiken. Mot denna bakgrund anser utredningen att hänvisningen i artikel 84.3 i LOU-direktivet och artikel 100.3 i LUF-direktivet avser enbart den eller de nationella myndigheter som är behöriga att i den upp- handlande myndighetens eller enhetens medlemsstat utföra upp- gifterna som avses i artikel 83.1 i LOU-direktivet och artikel 99.1 i LUF-direktivet. För det andra finns det olikheter artiklarna emellan när det gäller vilken dokumentation som en upphandlande myndighet eller enhet ska ge tillgång till. Som framgått ovan anges det i artikel 84.3 i LOU-direktivet att dokumentationen som avses är rapporten eller huvuddragen i denna medan det i artikel 100.3 i LUF-direktivet anges att dokumentationen som avses är informationen eller dokumentationen. Det synes sålunda förhålla sig på det sättet att artikeln i enbart hänvisar till artikelns första punkt och att artikeln i hänvisar till artikelns första och andra punkter. Vad dessa skillnader syftar till är oklart. Enligt utredningens mening finns det vägande skäl att i fråga om vilken dokumentation som avses genomföra artiklarna på samma sätt. Bestämmelserna bör därvid utformas med artikel 84.3 i LOU- direktivet som förebild. Dokumentationen som avses i artiklarnas andra punkt kommer således inte att omfattas av de bestämmelser som genomför artikel 84.3 i LOU-direktivet och artikel 100.3 i LUF-direktivet. Det bör dock noteras att utredningens förslag hur artikel 83 i LOU-direktivet och 99 i LUF-direktivet bör genom- föras inrymmer bestämmelser som ger tillsynsmyndigheten allmänna befogenheter att infordra material från en upphandlande myndighet eller enhet (se avsnitt 12.2.3). Sammanfattningsvis bör bestämmelserna om hänvisning till meddelande om tilldelning i artikel 100.1 andra stycket i LUF- direktivet inte genomföras genom särskilda föreskrifter om hänvisning. Bestämmelserna om vad en individuell rapport ska innehålla i artikel 84.1 första stycket leden a–i och tredje stycket i LOU-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Övriga bestämmelser i artikel 84 i LOU-direktivet och artikel 100 i LUF-direktivet ska genomföras med endast redaktionella avvikelser genom föreskrifter i de nya lagarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna. Föreskrifterna bör placeras i kapitlet Kommunikation, information till leverantörer och dokumentation. Föreskrifterna som genomför artikel 84.1 första stycket leden a– i i LOU-direktivet som ska meddelas genom förordning bör utformas enligt följande. Uppgifter i en individuell rapport X § En individuell rapport enligt X §1 lagen (2016:0000) om offentlig upphandling ska innehålla uppgifter om 1.myndighetens namn och adress, föremålet för och värdet av kontraktet, ramavtalet eller det dynamiska inköpssystemet, 2.namnen på de leverantörer som har valts ut och de leverantörer som inte har godtagits enligt Y §2 lagen om offentlig upphandling och skälen för detta, 3.skälen till att anbud som har befunnits onormalt låga har för- kastats, 4.namnet på den leverantör som har tilldelats kontraktet och skälen till att den leverantörens anbud har valts, 5.hur stor del av det kontrakt som har tilldelats eller av det ramavtal som har ingåtts med en leverantör som leverantören avser att lägga ut på tredje part samt namnen på huvudentreprenör och under- leverantörer, 6.de omständigheter som anges i Z §3 lagen om offentlig upp- handling och som har motiverat att myndigheten har valt att tillämpa något av upphandlingsförfarandena förhandlat förfarande under konkurrens och konkurrenspräglad dialog, 7.vilka omständigheter enligt XX §4 lagen om offentlig upphandling som har motiverat att myndigheten har valt att tillämpa förfarandet förhandlat förfarande utan föregående annonsering, 8.skälen till att myndigheten har avslutat en upphandling genom att inte tilldela något kontrakt, ingå något ramavtal eller genomföra ett dynamiskt inköpssystem, 9.skälen till att myndigheten inte har anvisat elektroniska medel för kommunikation enligt XY § 5lagen om offentlig upphandling, och 10.upptäckta jävssituationer och åtgärder som har vidtagits till följd av dessa. Om ett meddelande om tilldelning av kontrakt som har utformats enligt XZ eller YX §§6 lagen om offentlig upphandling innehåller sådana uppgifter som avses i första stycket, kan myndigheten i den individuella rapporten hänvisa till det meddelandet. 194 § i avsnitt 14.1. 2Bestämmelserna som genomför artiklarna 65 och 66 i LOU-direktivet. 3Bestämmelserna som genomför artikel 26 i LOU-direktivet. 4Bestämmelserna som genomför artikel 32 i LOU-direktivet. 54 § första stycket i avsnitt 14.1. 6Bestämmelserna som genomför artiklarna 50 och 75.2 i LOU-direktivet. 12.4Nationell rapportering och statistiska uppgifter upphandlingsdirektiv finns inga bestämmelser som ålägger medlemsstaterna att tillhandhålla statistiska uppgifter och att upprätta en statistikrapport som ska lämnas till med viss regelbundenhet. Det finns inte heller några sådana bestämmelser i nu gällande lagar om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna. I skäl 127 i LOU-direktivet och skäl 133 i LUF-direktivet betonas vikten av att den information som lämnas i de meddelanden som ska användas vid offentliggörande enligt upphandlings- direktiv är av tillräckligt hög kvalitet och komplett. Om informa- tionen är av tillräckligt hög kvalitet och komplett, kan medlems- staternas administration förenklas och minskas eftersom EU- kommissionen kan utnyttja informationen direkt utan att belasta medlemsstaterna med förfrågningar om att överlämna statistisk information. Artikel 85 i LOU-direktivet och artikel 101 i LUF-direktivet innehåller bestämmelser om nationell rapportering och statistiska uppgifter. Av första punkten i båda artiklarna följer att kom- missionen ska se över i vilken utsträckning informationen som lämnas i meddelanden enligt upphandlingsdirektiven kan utnyttjas till statistiska ändamål. Av andra punkten följer vidare att medlems- staterna ska sända statistikrapporter till kommissionen. Bestämmelserna i artikel 85.3 i LOU-direktivet saknar mot- svarighet i artikel 101 i LUF-direktivet. Utredningens förslag: Regeringen bör uppdra åt den myndig- het som är kontaktpunkt att ta fram underlaget för och lämna in den statistikrapport som enligt bestämmelserna om nationell rapportering och statistiska uppgifter i artikel 85.2 i LOU- direktivet och artikel 101.2 i LUF-direktivet ska lämnas till kommissionen . Övriga bestämmelser i artikel 85 i LOU-direktivet och artikel 101 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Skälen för utredningens förslag Som framgått ovan finns det i artikel 101 i LUF-direktivet inte någon bestämmelse som motsvarar den i artikel 85.3 i LOU-direk- tivet. Enligt utredningens mening finns det dock ingen anledning att tillämpa en annan ordning på försörjningsområdet än den som ska tillämpas enligt LOU-direktivet. Det bör sålunda finnas en bestämmelse om bistånd till som motsvarar artikel 85.3 i LOU-direktivet i båda de nya lagarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna. Artikel 85 i LOU-direktivet och artikel 101 i LUF-direktiv bör således kunna genomföras genom bestämmelser med samma utformning. De uppgifter som ska utföras enligt ovanstående artiklar bör lämpligen utföras av den kontaktpunkt som avses i artikel 83.5 i LOU-direktivet och artikel 99.5 i LUF-direktivet (se avsnitt 12.2.3). Regeringen bör uppdra åt den myndighet som är kontaktpunkt att ta fram underlaget för och lämna in den statistikrapport som enligt bestämmelserna om nationell rapportering och statistiska uppgifter i artikel 85.2 i LOU-direktivet och artikel 101.2 i LUF- direktivet ska lämnas till kommissionen (se avsnitt 12.2.3). Övriga bestämmelser om nationell rapportering och statistiska uppgifter i artikel 85 i LOU-direktivet och artikel 101 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Föreskrifterna som genomför dessa artiklar och som ska meddelas genom förordning bör utformas enligt följande. X § Den myndighet som är kontaktpunkt enligt X §7 lagen (2016:0000) om offentlig upphandling och Y §8 lagen (2016:0000) om upphandling inom försörjningssektorerna ska bistå Europeiska kommissionen att inhämta statistiska uppgifter. Y § Kontaktpunkten ska till Europeiska kommissionen översända en statistikrapport för upphandlingar som skulle ha omfattats av 1.Europaparlamentets och rådets direktiv /24/EU av om offentlig upphandling och om upphävande av direktiv /18/EG om dess värde hade överstigit tillämpligt tröskelvärde enligt artikel 4 i samma direktiv, och 2.Europaparlamentets och rådets direktiv /25/EU av om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och om upphävande av direktiv /17/EG om dess värde hade överstigit tillämpligt tröskelvärde enligt artikel 15 i samma direktiv. I statistikrapporten enligt första stycket ska myndigheten göra en uppskattning av det samlade totala värdet för upphandlingarna som avses enligt första stycket. En sådan uppskattning kan särskilt baseras på uppgifter som är tillgängliga enligt nationella krav på offentliggörande eller på stickprovsbaserade uppskattningar. Statistikrapporten enligt första stycket får ingå som en del i övervakningsrapporten enligt Z §9. upphandlingsdirektiv finns inga bestämmelser om administrativt samarbete medlemsstaternas emellan. Det finns inte heller några sådana bestämmelser i nu gällande lagar om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjningssektorerna. Upphandlingar i gränsöverskridande situationer erfordrar enligt skäl 128 i LOU-direktivet och skäl 134 i LUF-direktivet ett informationsutbyte mellan medlemsstaterna. För ett sådant utbyte är ett effektivt administrativt samarbete en nödvändighet. 788 § i avsnitt 14.1. 881 § i avsnitt 14.2. 9Se X § i förslaget till förordningsbestämmelser i avsnitt 12.2.3. I artikel 86 i LOU-direktivet och artikel 102 i LUF-direktivet finns bestämmelser om administrativt samarbete. Av artiklarna framgår att medlemsstaterna ska ge varandra ömsesidigt bistånd och vidta åtgärder för ett effektivt samarbete för att säkerställa informa- tionsutbytena enligt vissa närmare angivna artiklar i direktiven. I artiklarna erinras vidare om att utbytet av information ska ske i enlighet med tillämpliga EU-rättsliga bestämmelser om skydd av personuppgifter. Avslutningsvis anges att ett pilotprojekt ska inledas för att testa om det för utbytena av information enligt direktiven är lämpligt att använda informationssystemet för den inre marknaden (IM). Utredningens förslag: Bestämmelserna om informationsutbyte i artikel 86.2 i LOU-direktivet och artikel 102.2 i LUF- direktivet bör inte genomföras genom föreskrifter i de nya författningarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna. Bestämmelserna om pilotprojekt beträffande visst informationssystem i artikel 86.3 i LOU- direktivet och artikel 102.3 i LUF-direktivet bör inte föranleda några föreskrifter i författning. Bestämmelserna i artikel 86.1 i LOU-direktivet och artikel 102.1 i LUF-direktivet ska genom- föras genom föreskrifter i förordning. Skälen för utredningens förslag Bestämmelserna i artikel 86.2 i LOU-direktivet och artikel 102.2 i LUF-direktivet erinrar om att bestämmelser i en EU-förordning ska iakttas när medlemsstaterna utbyter information. Denna erinran behöver inte genomföras genom föreskrifter i de nya författningarna om offentlig upphandling och om upphandling inom försörjnings- sektorerna. Det är oklart till vem eller vilka artikel 86.3 i LOU-direktivet och artikel 102.3 i LUF-direktivet riktar sig till. Enligt utred- ningens bedömning rör det sig dock om bestämmelser som inte kräver något genomförande genom föreskrifter i de nya författ- ningarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna. Ansvaret för det ömsesidiga bistånd som avses i artiklarna bör lämpligen anförtros den myndighet som enligt ovan föreslagna för- ordningsbestämmelser ska utföra uppgifter som följer av upp- handlingsdirektivens bestämmelser om europeiskt enhetligt upphand- lingsdokument, bevismedel och online-verktyg för tillhandahållande av intyg och certifikat (e-Certis) (se avsnitten 7.4.3, 7.5.3 och 7.6.3). bör således ansvara även för det ömsesidiga biståndet. Sammanfattningsvis bör bestämmelserna om informations- utbyte i artikel 86.2 i LOU-direktivet och artikel 102.2 i LUF- direktivet inte genomföras genom föreskrifter i de nya författningarna om offentlig upphandling och upphandling inom försörjningssektorerna. Bestämmelserna om pilotprojekt beträffande visst informationssystem i artikel 86.3 i LOU-direktivet och artikel 102.3 i LUF-direktivet bör inte föranleda några föreskrifter i författning. Bestämmelserna i artikel 86.1 i LOU-direktivet och artikel 102.1 i LUF-direktivet ska genomföras genom föreskrifter i förordning. Föreskrifterna som genomför bestämmelserna i artikel 86.1 i LOU-direktivet och artikel 102.1 i LUF-direktivet och som ska meddelas genom förordning bör utformas enligt följande. X § ska bistå upphandlande myndigheter och enheter från andra länder och vidta åtgärder för ett effektivt samarbete med dessa. Detta gäller särskilt i fråga om informationsutbyte i frågor som avses enligt Y §10 lagen (2016:0000) om offentlig upphandling och Z 11 lagen (2016:0000) om upphandling inom försörjningssektorerna. 10Bestämmelserna som genomför artiklarna 42, 43, 44, 57, 60, 62, 64 och 69 i LOU- direktivet. 11Bestämmelserna som genomför artiklarna 62, 81 och 84 i LUF-direktivet. Utredningens bedömning: Utredningens bedömningar beträff- ande hur de artiklar i LOU-direktivet och LUF-direktivet som omfattas av utredningens uppdrag bör genomföras påverkar upphandlande myndigheter, upphandlande enheter, leverantörer, och domstolarna, framförallt de allmänna för- valtningsdomstolarna. Bedömningarna och de förslag dessa har lett fram till kommer dock inte att leda till några ökade kostnader för de berörda.