sou · H2B320 · 2014-04-01 00:00:00 — I rapporten diskuteras bl.a. central lagring av läkemedel och nationell lagring för EU:s räkning. Inom , , bedrivs ett omfattande arbete som rör upptäckt av och beredskap inför epidemier och pandemier. Samlingsnamnet för dessa åtgärder är Epidemic and 27 Huvudsaklig källa för detta avsnitt är hemsida. Bakgrund och nulägesbeskrivning avseende smittskyddsläkemedel Pandemic Alert and Response (EPR). Samtliga WHO:s medlems- länder antog 2005 ett reviderat internationellt hälsoreglemente, IHR. är av regeringen utsedd till nationell kontakt- punkt för IHR i . WHO har även tagit initiativ till bildandet av and (), för att snabbt kunna sprida information om utbrott av smittsamma sjukdomar och för att kunna samordna stöd och hjälp- insatser, framför allt i de fattiga länder som själva saknar resurser. Samarbete inom hälsoområdet förekommer även inom det nor- diska samarbetet. Det finns bl.a. ett nordiskt hälsoberedskapsavtal från som syftar till att öka de nordiska ländernas förmåga att hantera kriser och katastrofer, såsom naturkatastrofer och händelser (olyckor och terrorhandlingar) med bl.a. radioaktiv strålning, biologiska och kemiska ämnen. pågår ett arbete för att se över hur det nordiska samarbetet på hälsoområdet kan utvecklas och stärkas. 5Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel Utredningen ska enligt tilläggsdirektiven (dir. 2011:82) analysera och pröva om de syften som anges i smittskyddslagen (2004:168) kan kombineras med ökade krav på kostnadseffektivitet och i så fall lämna förslag på en mer samlad hantering av smittskyddsläkemedel samt analysera och pröva hur tillgången på smittskyddsläkemedel kan förbättras, om läkemedel som är kostnadsfria för den enskilde ska kunna ingå i förmånerna, och hur det allmänna kan få en sam- manhållen bild av kostnaderna för samhället för läkemedel för- skrivna på recept. Med smittskyddsläkemedel avses i detta betänkande sådana läke- medel som enligt 7 kap. 1 § smittskyddslagen (2004:168) förskrivs till en patient som har en allmänfarlig smittsam sjukdom (angående innebörden av detta, se avsnitt 4.5.4) och som behövs för att minska risken för smittspridning. Om ett läkemedel ska betraktas som smittskyddsläkemedel beror på förskrivningsorsaken. Läke- medel som förskrivs enligt smittskyddslagen kan också användas inom såväl öppenvården som slutenvården för behandling av till- stånd som inte omfattas av smittskyddslagen. Många läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen har prövats enligt lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. För smittskyddsläkemedel gäller att de är kostnadsfria för den enskilde och betalningsansvaret faller på landstingen. Vid expediering på öppenvårdsapotek faktureras därmed landstingen hela läke- Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel Vid förskrivning som inte sker enligt smitt- skyddslagen gäller bestämmelserna om kostnadsreducering i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m., under förutsättning att läkemedlet omfattas av läkemedelsförmånerna. Det framhålls ibland att smittskyddsläkemedel, inte omfattas av läkemedelsförmånerna. I utredningens direktiv sägs också att utredaren ska analysera och pröva om smittskyddsläkemedel som är kostnadsfria för den enskilde ska kunna ingå i läkemedels- förmånerna. har analyserat läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen och funnit totalt 125 substanser (se även kapitel 4). Utredningens analys av förskrivningen av dessa substanser visar att största delen av kostnaden för smittskyddsläkemedel, i storleksordningen , utgörs av produkter som har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. Det är dock inte alla smittskyddsläkemedel som har prövats enligt denna lag. Enligt nuvarande lagstiftning är det, som tidigare framgått, inte heller ett krav att smittskyddsläkemedlet ska ha prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. Att läkemedlet inte ingår i läkemedelsförmånerna utgör således inte något hinder mot att förskriva läkemedlet som smittskyddsläkemedel, att öppen- vårdsapoteket får full ersättning från landstingen eller att kostnads- frihet gäller för den enskilde. I utredningens direktiv anges att utredaren ska analysera och pröva om kraven i smittskyddslagen kan kombineras med ökade krav på kostnadseffektivitet och i så fall lämna förslag på en mer samlad hantering av smittskyddsläkemedel. Gällande bedömning av ett läkemedels kostnadseffektivitet bedömer utredningen att situationen när det gäller smittskydds- läkemedel kan jämföras med den för slutenvårdsläkemedel. Som framgår ovan kan läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen även ha prövats enligt lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. och bedömts vara kostnadseffektiva. Dessa läkemedel torde vara kostnadseffektiva även i smittskyddshänseende. Det finns heller inget hinder för TLV att ta hänsyn till smittskyddsaspekter i subventionsbeslutet, detta har t.ex. skett för vaccinet Gardasil. Landstingen är skyldiga att stå för hela kostnaden för läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen (2004:168). Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel gäller fri förskrivningsrätt, men landstingen kan påverka förskriv- ningen i riktning mot de alternativ som man bedömer vara mest kostnadseffektiva. Landstingens handlingsutrymme kan dock vara mer begränsat än på andra områden, på grund av det regelverk som finns för att motverka smittsamma sjukdomar, där bl.a. uttryckliga kriterier för kostnadsfriheten anges. Det blir därmed svårare att prioritera bort vissa läkemedel, så länge de anses ha god effekt mot smittspridning. Utredningen menar dock att det är önskvärt att även de läke- medel som används i smittskyddssammanhang är kostnads- effektiva. är det svårt för landstingen att bedöma om så är fallet när ett läkemedel inte är prövat enligt lagen om läkemedels- förmåner m.m. Det innebär bl.a. att det inte har prövats om läke- medlet är kostnadseffektivt till det begärda priset och att ett inköps- pris för apoteken inte är fastställt. Landstingen har därmed ett sämre beslutsunderlag bl.a. när man ska ta fram rekommendationer om vilket läkemedel som bör förskrivas i första hand, jämfört med de läkemedel där TLV har uttalat sig om kostnadseffektiviteten. Även om det är en liten andel av de läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen och som inte har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m., kan denna andel förändras. Det finns därför anledning att överväga om fler eller alla smittskyddsläke- medel bör ha genomgått bedömning avseende kostnadseffektivitet. Detta diskuterar utredningen i avsnitt 5.4. Det saknas vidare möjlighet att få uppgift om omfattningen av försäljningen av smittskyddsläkemedel på samma sätt som för läke- medel som omfattas av förmånerna men som inte är kostnadsfria. Det innebär att landstingen och staten inte kan följa upp smitt- skyddsläkemedel ekonomiskt och medicinskt samt att det i princip inte är möjligt att via den s.k. nationella läkemedelsstatistiken få fram kvalitetssäkrade uppgifter om smittskyddsläkemedel. Det finns inte heller ett enhetligt sätt för öppenvårdsapoteken att skicka fakturor till landstingen. I uppdraget ingår också att se över hur tillgången till smitt- skyddsläkemedel kan förbättras. Utredningens genomgång i före- gående kapitel visar att restnoteringar varit ett problem framför allt i fråga om tuberkulosläkemedel samt att apotekens lagerhållning av smittskyddsläkemedel är begränsad. En god tillgång till smittskydds- läkemedel är en viktig aspekt även vid de överväganden som rör kostnadseffektivitet och uppföljning. Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel Först för utredningen i detta kapitel en diskussion kring kost- nadseffektivitet och pris för smittskyddsläkemedel samt förhållandet mellan smittskyddslagen och lagen om läkemedelsförmåner m.m. Därefter diskuteras frågan om uppföljning av kostnader för smitt- skyddsläkemedel. Slutligen analyseras hur tillgången till smittskydds- läkemedel kan förbättras. 5.4Kostnadseffektivitet och pris för smittskyddsläkemedel som inte har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. Utredningens bedömning: Smittskyddsläkemedel som inte har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. bör kunna bli föremål för en hälsoekonomisk bedömning av TLV. Skälen för utredningens bedömning Av utredningens direktiv framgår att utredaren ska analysera och pröva om smittskyddsläkemedel som är kostnadsfria för den enskilde ska kunna ingå i läkemedelsförmånerna. Utredningen har vidare bl.a. i uppdrag att analysera möjligheterna att kombinera syftena i smittskyddslagen med ökade krav på kostnadseffektivitet samt analysera hur uppföljningen av kostnaderna kan förbättras. Det är utredningens bedömning att smittskyddslagen ger ett mer långtgående skydd för den enskilde än vad som följer av lagen om läkemedelsförmåner m.m. Från detta perspektiv saknas därmed skäl att föra in smittskyddsläkemedel i förmånerna. De skäl som kan åberopas för att läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen (2004:168) ska ha prövats enligt lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. är att man då säkerställer att det alltid har skett en kostnadseffektivitetsbedömning och att det finns ett fastställt pris för dessa läkemedel. Vidare kan det anföras att fakturering och uppföljning då kan ske på samma sätt som för övriga förmånsläkemedel. Frågor om uppföljning och fakturering av smittskydds- läkemedel behandlas i avsnitt 5.6. Utifrån den analys som utvecklas i detta kapitel, bedömer utredningen dock att avsaknaden av kost- nadseffektivitetsbedömning och svårigheterna att följa upp kost- Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel nader inte på ett enkelt sätt hanteras genom att föra in smitt- skyddsläkemedlen i läkemedelsförmånerna. Utredningen pekar i stället på att andra vägar att uppnå dessa syften. En grundläggande förutsättning är att kostnadsfrihet för patienten ska bibehållas. Som konstaterats har flertalet smittskyddsläkemedel prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. och därmed inkluderats i förmånerna (och läkemedlet som sådant omfattas alltså av läkemedelsförmånerna). Frågan som utredningen ställt sig är hur ytterligare smittskyddsläkemedel skulle kunna genomgå kostnads- effektivitetsbedömning. Det är inte möjligt att genom förbud eller ålägganden riktade till läkemedelsföretagen, förskrivarna eller apoteken säkerställa att fler smittskyddsläkemedel prövas enligt kriterierna i lagen om läkemedelsförmåner m.m. Utredningen bedömer att det inte går att förbjuda företagen att sälja smittskydds- läkemedel enbart på den grunden att de inte omfattas av läkemedels- förmånerna. Vidare anser utredningen att det inte går att förbjuda förskrivarna att skriva ut läkemedel som uppfyller kriterierna för smittskyddsläkemedel, men som inte ingår i förmånerna. Ett tänkbart alternativ skulle kunna vara att införa en reglering som innebär att endast läkemedel som omfattas av läkemedels- förmånerna får förskrivas kostnadsfritt enligt smittskyddslagen. En annan möjlighet är att införa krav på att läkemedlen ska ha genom- gått kostnadseffektivitetsbedömning, men inte koppla det till läke- medelsförmånerna. Det är rimligt att även läkemedel som förskrivs enligt smitt- skyddslagen ska uppfylla krav på kostnadseffektivitet. Ett krav på att läkemedlen ska omfattas av förmånerna kan dock få konsekvenser för tillgången till kostnadsfri behandling, eftersom det inte går att tvinga en läkemedelstillverkare eller MAH att ansöka om inträde i läkemedelsförmånerna. Smittskyddsläkemedel är vidare en mycket heterogen grupp av läkemedel som inte går att avgränsa på ett enkelt sätt. Vissa läkemedel förskrivs i mycket liten utsträckning, då de endast används vid behandling av någon enstaka sällsynt sjukdom. Det förefaller inte realistiskt att begära att sådana läkemedel alltid ska ha genomgått kostnadseffektivitetsbedömning. Då det handlar om allvarliga sjukdomar som kan få stora samhällseffekter är det dock viktigt att även sådana läkemedel kan användas när det behövs och utan kostnad för patienten. Krav på att läkemedlet ska ingå i läkemedelsförmånerna för att det ska komma i fråga för kostnadsfri förskrivning riskerar att leda till försämrad tillgång till nödvändig eller effektiv behandling mot smittspridning. Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel talar därför för att det inte är lämpligt att villkora kostnadsfriheten enligt smittskyddslagen med ett krav på att läkemedlet ska ingå i läkemedelsförmånerna. Det bör inte heller införas ett särskilt krav på att smittskyddsläkemedel alltid ska ha genomgått kostnads- effektivitetsbedömning. Utredningen diskuterar i stället nedan hur de smittskyddsläke- medel som inte ingår i förmånerna ändå kan bli föremål för en prövning av kostnadseffektiviteten och eventuellt även få pris fast- ställt. Därmed skulle hanteringen av smittskyddsläkemedel komma att likna hanteringen av de läkemedel som har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. Vad gäller bedömning av kostnadseffektiviteten har denna utredning i tidigare betänkande (SOU 2012:75) pekat på behovet av att TLV kan bistå landstingen med kostnadseffektivitetsbedöm- ningar även på andra områden än vad som sker. TLV har av regeringen fått sådana uppdrag genom det s.k. klinikläke- medelsprojektet och ett projekt med fokus på medicinsk teknik. Det är utredningens bedömning att TLV inom ramen för en fort- satt sådan verksamhet även bör kunna bistå landstingen med kost- nadseffektivitetsbedömningar av smittskyddsläkemedel när behov uppkommer. TLV:s granskning av läkemedel som inte ingår i läkemedelsförmånerna uppdrog regeringen åt TLV att genomföra hälso- ekonomiska bedömningar av läkemedel som inte ingår i förmån- erna men som rekvireras till slutenvården, s.k. rekvisitionsläke- medel (dnr S2010/8066/HS). Uppdraget ingår som en del i den nationella läkemedelsstrategin för att utveckla en långsiktigt hållbar prissättnings-, prioriterings- och finansieringsmodell för samtliga läkemedel. I beslutet anges att sjukvårdshuvudmännen ska ha möj- lighet att ansöka hos TLV om hälsoekonomiska bedömningar och att TLV:s handläggningstid i normalfallet inte ska överstiga från det att TLV fått tillräckligt underlag. Vidare anges att TLV ska samråda med SKL och övriga berörda myndigheter och organisationer beträffande bl.a. arbetsformerna samt vilket material TLV ska använda vid prövningarna och hur myndigheten ska få till- gång till det. Verksamheten ska bedrivas i form av försöksverk- samhet . Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel fick TLV i uppdrag av regeringen att genomföra hälsoekonomiska bedömningar även när det gäller medicintekniska produkter. Verksamheten ska bedrivas i form av försöksverksam- het och omfatta minst två medicintekniska produktgrupper, varav en ska utgöras av insulinpumpar (S2012/2788/FS). Innan TLV fick dessa uppdrag om att företa hälsoekonomiska bedömningar av produkter som inte ingår i förmånerna, hade TLV på regeringens uppdrag lämnat rapporten genomföra hälsoekonomiska bedömningar av rekvisitionsläkemedel? Av rap- porten framgår att TLV anser att sådana bedömningar bl.a. kan leda till större transparens kring kostnadseffektivitet och pris. I de kunskapsunderlag som tagits fram uttalar sig TLV om en kostnad per QALY vid ett givet pris (det pris företaget uppger som listpris) men tillhandahåller även analyser om kostnad per QALY vid alternativa priser. Försöksperioden har utökats till att pågå t.o.m. . Slutredovisning ska ske . Myndigheten för vårdanalys har fått i uppdrag att utvärdera nyttan med att genomföra hälsoekonomiska bedömningar av de läkemedel som används i slutenvården. I en första delrapport skulle myndigheten göra en utvärdering av TLV:s, läkemedelsindustrins och Nya läke- medelsterapi-gruppens (NLT-gruppens) effektivitet i de processer som är kopplade till framtagandet av kunskapsunderlagen. Nästa steg innebär en utvärdering av om nationell hälsoekonomisk bedömning av rekvisitionsläkemedel har lett till en mer kunskaps- styrd och likvärdig läkemedelsanvändning av rekvisitionsläkemedel hos sjukvårdshuvudmännen. Utvärderingsuppdraget ska redovisas . Delredovisningen avseende processerna kopplade till framtagandet av rekommendationerna lämnades . TLV överlämnade en första rapport som beskriver myndighetens utvecklingsarbete och samlade erfaren- heter . Av rapporten framgår att NLT-gruppen, som arbetar på uppdrag av landstingsdirektörerna, är en central aktör. Gruppen initierar vilka läkemedel som ska utredas. Läkemedelsföretagen tillfrågas om man önskar delta i projektet, men deltagandet är fri- villigt. Avstämningar sker med LIF och berörda myndigheter (, och ). TLV avgör vilket jämförelsealternativ som är det mest relevanta. Bedömningen sker enligt TLV:s allmänna råd om ekonomiska utvärderingar (LFNAR 2003:2). Analysen görs ur ett samhällsperspektiv, där alla relevanta Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel vinster och kostnader vägs in oavsett vilken part de berör. I sin grundanalys använder TLV det officiella listpriset, men visar i en känslighetsanalys hur kostnadseffektiviteten varierar om priset ändras. TLV känner ofta inte till vilket pris landstingen faktiskt betalar. Kostnaden per QALY redovisas för det bedömda läkemedlet i för- hållande till jämförelseläkemedlet och resultatet presenteras i en graf. De hälsoekonomiska underlagen publiceras i sin helhet på TLV:s hemsida. Sekretesskyddade delar, som de hälsoekonomiska modellerna, redovisas inte utan att företagen eftergivit sekretessen. NLT-gruppen ansvarar för att lämna rekommendationer till lands- tingen utifrån TLV:s hälsoekonomiska underlag. I den delrapport som Myndigheten för vårdanalys överlämnade redovisas ett antal slutsatser, bl.a. att NLT har en otydlig roll och mandat och har en organisation som inte är anpas- sad till uppdraget. Enligt rapporten är NLT inte skyldig att följa vissa viktiga regelverk kopplade till transparens, insyn och grund- läggande principer inom hälso- och sjukvården. Vidare präglas projektet genomgående av en brist på transparens. Sekretess och hemliga avtal försvårar kommunikation och insyn, men kan leda till sänkta priser. Vårdanalys påtalar vidare att handläggningstiderna är långa, att kunskapsunderlagen har förbättringspotential, att patient- involveringen är bristfällig, att det finns ett behov av samordning av nationella initiativ samt att projektet är resurskrävande för olika aktörer. Läkemedels- och apoteksutredningen har i SOU 2012:75 uttalat sig om TLV:s försöksverksamheter och sagt att de är viktiga steg mot ett ökat inslag av kostnadseffektivitetsbedömningar på fler områden inom vården och att landstingen ges lika tillgång till den typen av underlag (s. 343). Smittskyddsläkemedel förskrivs ofta i den öppna vården, även om samma läkemedel ibland även används inom den slutna vården. Det är lämpligt att smittskyddsläkemedel som inte har prövats enligt lagen om läkemedelsförmåner m.m. kan bli föremål för en hälso- ekonomisk bedömning. Resultatet av en sådan bedömning kan bl.a. ligga till grund för rekommendationer från landstingen om val av läkemedel. För sådana läkemedel står möjligheten öppen för lands- tingen att träffa särskilda pris- och rabattavtal. Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel Utredningen konstaterar att Vårdanalys i sin rapport om klinik- läkemedelsprojektet bedömer att TLV har fått tillgång till det material som myndigheten behöver för att kunna göra de hälso- ekonomiska bedömningarna. Samtliga tillfrågade företag har ställt upp på att skicka in material, även om det uppges ha varit en resurs- krävande process för företagen att ta fram sådana. Enligt utredningens uppfattning kan det lika lite uppställas krav på företagen att medverka med sådana underlag som att ansöka om subvention för en produkt. Utredningen förutsätter dock att företagen på begäran av TLV även i fortsättningen tillställer myndigheten relevant underlag. Beakta smittskyddsaspekter vid kostnadseffektivitetsbedömningen? Enligt utredningsdirektiven är de överväganden som görs för andra läkemedel när det gäller kostnadseffektivitet inte tillräckligt breda för de ändamål som finns för smittskyddsläkemedel. Utredningen har inhämtat att smittskyddseffekter kan vara förhållandevis svåra att styrka. Enligt uppgift från TLV är det ovanligt att tillverkarna presenterar denna typ av dokumentation. Det finns dock ingenting som formellt hindrar att effekter på smittspridning kan beaktas vid en kostnadseffektivitetsbedömning. Det är också i till- verkarens intresse att om möjligt ta fram sådan dokumentation, eftersom visad effekt mot smittspridning skulle kunna vara en faktor som motiverar att läkemedlet kan anses kostnadseffektivt till ett högre pris än annars. 5.5Prissättning av läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen Utredningens förslag: Det ska av lagen om läkemedelsförmåner m.m. framgå att bestämmelserna om pris och apotekens rätt att förhandla om pris ska gälla även när läkemedlet har förskrivits enligt smittskyddslagen. Skälen för utredningens förslag: Av 7 § lagen (2002:160) om läke- medelsförmåner m.m. framgår att Tandvårds- och läkemedels- förmånsverket (TLV) ska besluta om ett läkemedel eller en vara ska ingå i läkemedelsförmånerna och fastställa inköpspris och försälj- Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel SOU 2014:20 ningspris som ska tillämpas av öppenvårdsapoteken. I 7 a och 7 b §§ finns bestämmelser om när öppenvårdsapoteken får använda andra än de av TLV fastställda priserna. Öppenvårdsapoteken får köpa in läkemedel, som inte är utbytbara mot generiska läkemedel, till priser som understiger det inköpspris som TLV har fastställt och får köpa in och sälja parallellimporterade läkemedel som är utbytbara enligt 21 § första stycket, dvs. när det inte föreligger generisk konkurrens, till priser som understiger de fastställda priserna. De flesta av de läkemedel som förskrivs enligt smittskyddslagen har fått ett pris fastställt av TLV. Utredningen har erfarit att det råder viss oklarhet om bestämmelserna om pris gäller när ett sådant läkemedel förskrivs enligt smittskyddslagen. Utredningen har genom- fört en kontroll av prissättningen för de tio mest sålda substanserna som förskrivs enligt smittskyddslagen och sedan jämfört med det fastställda priset inom läkemedelsförmånerna. I beräkningarna jäm- förs det fakturerade priset per förpackning i Apotekens Service AB:s (numera ) databas (analysverktyg) Concise med priset inom läkemedelsförmånerna. Av analysen framgår att det fakturerade priset per förpackning överensstämmer med det pris som TLV har fastställt. Frågan om bestämmelserna i lagen om läkemedelsförmånerna m.m. om pris är tillämpliga när läke- medlet har skrivits ut enligt smittskyddslagen har inte diskuterats i förarbetena, varken till nämnda lag eller till smittskyddslagstift- ningen. Den närmare innebörden av t.ex. ingå i läkemedelsförmån- erna i 7 § lagen om läkemedelsförmåner m.m., har inte diskuterats i förhållande till situationen att smittskyddsläkemedel inte ersätts inom läkemedelsförmånerna. Såvitt utredningen känner till har frågan inte heller diskuterats i andra offentliga sammanhang. Syftet med regleringen kring prissättning är framför allt att skapa kost- nadskontroll för landstingen och staten över läkemedelsanvänd- ningen (prop. 2001/03:63 De nya läkemedelsförmånerna s. 56). Utifrån vad som har framkommit av utredningens undersökning (se även avsnitt 4.8) förefaller bestämmelserna om pris följas när läkemedlet förskrivs enligt smittskyddslagen. Utredningen har inte heller sett några problem eller hinder för att de bestämmelserna skulle vara tillämpliga i nämnda fall. Det är viktigt att bestämmelserna om pris är tydliga. Utredningen föreslår därför att det i lagen om läke- medelsförmåner m.m. tydliggörs att TLV:s fastställda pris gäller även när läkemedlet förskrivs enligt smittskyddslagen. Överväganden och förslag om smittskyddsläkemedel melserna om apotekens förhandlingsrätt i vissa situationer kommer därmed också att gälla för smittskyddsläkemedel.