sou · H2B340 · 2014-06-12 00:00:00 — I många fall utvecklas inte företaget i linje med affärsplanen, vilket t.ex. kan bero på att affärsidén hade lägre potential, att konkurrensen var hårdare än förväntat eller att ledningen – oftast grundaren – inte håller måttet. VC-bolaget har då rätt att vidta åtgärder som att avlägsna ledningen eller lägga ner verksamheten. Det senare åstad- koms genom att VC-bolaget äger preferensaktier (preferred stock) eller har givit prioriterade lån till bolaget, medan ledningen har stam- aktier (common stock) eller optioner på stamaktier, vilka i regel går lottlösa vid nedläggning (Metrick och Yasuda 2011; och 2011). Att VC-bolaget har makten att i hög grad bestämma om avlägsnande av ledningen om inte vissa milstolpar uppnås, innebär en risk för att de beter sig opportunistiskt (hold up). Det har dock utvecklats ett antal mekanismer för att förhindra detta (och 1998). och (2003, 2004) analyserar ingående de avtalsformer mellan riskkapitalister och entreprenörer som vuxit fram i . De finner att avtalen är komplexa, vilket speglar att marknaden präglas av höga transaktionskostnader och att osäker- heten är mycket hög. Avtalen stipulerar fördelningen av kassa- flödet, kontrollen över styrelsens bemanning, rösträtter i styrelsen, när finansiären har rätt att likvidera bolaget och hur återstående tillgångar då fördelas och andra kontrollrättigheter. Utfallen är betingade av hur företaget utvecklats och optioner är genomgående en viktig komponent i avtalen. Men varför uppstod inte dessa kontraktsformer, som harmoni- erar incitamenten för de olika parterna, förrän i ? Förklaringen har i allt väsentligt med skatter och placer- ingsregler att göra. 5Avgörande reformer som banade väg för den amerikanska VC-industrin9 förhindrades utvecklingen av en VC-industri i av en hög skatt på kapitalvinster på på den nomi- nella vinsten. Anställdas innehav av aktieoptioner blev beskattnings- bara när optionerna löstes i stället för när de erhållna aktierna såldes, och av att försiktighetsbestämmelsen (man provision) i praktiken förbjöd pensionsfonder att investera i värdepapper utfärdade av små företag, nya företag eller VC-fonder. Viktiga föränd- ringar runt 1980 banade väg för entreprenöriella företagsutvecklingar: 1.En sänkning av skatten på kapitalvinster i två steg till (senare till ). 2.Ändring i man provision möjliggjorde för pensions- fonder att investera i värdepapper utfärdade av små eller nya företag och VC-fonder. Pensionsfonder blev snart de största investerarna på marknaden för onoterade aktier. 3.Aktieoptionslagen ändrades så det blev tillåtet att skjuta upp skatten till den tidpunkt då aktierna säljs, i stället för när optionerna utnyttjas. Den tidigare ordningen innebar risk att betala skatt på närmast fiktiva värden och att många överhuvud- taget inte hade råd att förvärva optioner. 9 Diskussionen i detta avsnitt om är baserad på Fenn, och (1995), Zider (1998) och Gilson och Schizer (2003). Den anställde som löst sina optioner behöver sedan inte hålla aktien för att komma i åtnjutande av den kapitalvinstskattesats på som gäller för långa innehav.10 I vissa fall kan det också vara möjligt att skjuta upp denna beskattning, så länge kapitalvinsten återinvesteras i samma slags bolag (Gilson och Schizer 2003). Utan dessa reformer är det möjligt att VC-industrins impo- nerande tillväxtprocess inte startat. Det geniala med VC-företagen var att de omvandlade oacceptabelt riskfyllda affärsprojekt till en mer acceptabel risknivå med hjälp av diversifierade portföljer av projekt. För att det skulle bli möjligt krävdes många förändringar av lagar och skattesatser. Det grundläggande motivet till dessa förändringar var att harmoniera incitamenten för tre olika aktörer – investerare, VC-företag och entreprenören och andra nyckelper- soner i entreprenöriella bolag – på ett sådant sätt att höga risker kunde hanteras som riskerna för insiderhandel, asymmet- risk information och moralisk risk (moral hazard) kunde minimeras. 6Optioner i praktiken i den amerikanska riskkapitalstödda sektorn Att identifiera genuint entreprenöriella bolag med stor tillväxt- potential ex ante låter sig inte göras på ett enkelt sätt. En rimlig indikator – som också är den som används inom forskningen – är att bolaget fått finansiering av venturekapitalister. Användningen av optionsprogram är mycket utbredd bland denna kategori av företag i den amerikanska högteknologiska sektorn. Bland företag som fått riskkapital från VC-bolag ger cirka tre fjärdedelar av företagen optioner till alla sina anställa (Hand 2008; och 2010). De övriga begränsar tilldelningen av optioner till ledning och andra nyckelpersoner. Hand (2008) undersöker för- och nackdelar med optionsprogram för entreprenöriella bolag. Han menar att optioner i VC-sektorn är critical mechanisms through which technology-intensive and highly risky startups are able to attract, compensate, incent, monitor, and retain the right employees. Det finns naturligtvis också kostnader för optioner, som måste vägas mot fördelarna. Hand (2008) drar 10 Den federala skattesatsen är och till detta kan delstatliga skatter tillkomma. I genomsnitt beräknas dessa höja kapitalvinstskatten (och 2012). slutsatsen att företag är sofistikerade i sin användning av optioner i bemärkelsen att de företag som använder sig mest av optioner har störst nytta av dem. Exempelvis har företag med en hög andel tek- niskt kunnig personal och fler patent större skäl att försöka behålla sina anställda, och de använder sig också mer av optioner. och (2011) diskuterar hur belöningssystem för anställda vd:ar är utformade i amerikanska VC-finansierade bolag, inte minst i form av optioner. Direktörer tilldelas genom aktier och optioner i genomsnitt av företagsvärdet i det representa- tiva urval av företag som studeras. Belöningsstrukturen är designad för att belöna vd:ar som lyckas attrahera extern finansiering, och de belönas mer ju svårare detta är. Nya finansieringsrundor medför att vd:s ägande i företaget späds ut, men detta kompenseras av att vd i det läget tenderar att belönas med ytterligare optioner som gör att det samlade värdet av dennes ägande ökar. och (2010) dokumenterar en likartad användning av optioner i amerikan- ska entreprenöriella företag där grundaren har ett mindre eller inget ägande kvar, dvs. där venturekapitalisterna dominerar ägandet. I dessa bolag är det mer sannolikt att de anställda erbjuds generösa optionsprogram i syfte att göra det mindre lockande för nyckel- personal att lämna företaget och ta med sig strategiska tillgångar till konkurrenter. Stora förhoppningar knöts till den svenska VC-marknaden , men den kom aldrig att lyfta. började en VC-industri att växa fram även i , men tillförde dessa företag inte särskilt mycket kapital till nya företagsetableringar eller till företag som befann sig i den första kritiska expansionsfasen (1994). (1993) tittade närmare på företagsänglarnas roll och kom fram till att bara en fjärdedel av deras investeringar utgjorde såddkapital, jämfört med mer än hälften i . I förhållande till utköpsmarknaden var VC-marknaden liten (Braunerhjelm 1999) och den har förblivit liten (2011). VC-investeringarnas andel av de totala private equity-investeringarna, det vill säga VC plus utköpsbolag, har konsekvent legat och investeringarna i såddfasen har varit mindre än en procent av totalen (SVCA 2011b). Tillsammans med har däremot största utköpsbolagssektor (Henrekson och 2012; Tåg 2012) och de investerade volymerna närmade sig återigen nivåerna före Lehmankraschen (SVCA 2011a). Den svaga utvecklingen för VC-finansiering i har lett till krav på statliga insatser i tidiga skeden, både i form av mjuka lån och som riskkapital. Många sådana system har också införts. Där finns cirka 50 aktörer (alltifrån , , Industrifonden och AP-fonderna till rader av regionala fonder), som tillsammans fördelar flera tiotals miljarder till nya och onoterade bolag. Hur dessa samverkar, konkurrerar och överlappar – liksom vilka totaleffekter deras verksamhet har – vet vi dock relativt lite om. De undersökningar som har gjorts tyder på att resultaten av insatserna, med några undantag, varit nedslående (2011). Notera även att endast en enda av dessa aktörer – – har till uppdrag att investera i det tidiga skede där det är särskilt svårt att attrahera privata investerare och där offentliga insatser därför kan motiveras. Den stora skillnaden mellan utköps- och VC-bolagens tillväxt och avkastning (2011) är konsistent med vad vi bör förvänta oss utifrån skattebehandlingen av bl.a. optioner, vilken gör det näst intill omöjligt för externa investerare i nystartade tillväxt- företag att sluta effektiva avtal med grundare och andra nyckelmed- arbetare. Om optioner knyts till anställningen och det finns en tidsmässig inlåsning kan avkastningen lönebeskattas och dessutom kan företaget belastas med sociala avgifter.11 Förutom att dessa skatter dramatiskt minskar den framtida avkastningen och därigenom försvagar incitamenten skapar de kassaflödesproblem. Entreprenör- iella bolag har föga förvånande ofta svaga kassaflöden tidigt i livs- cykeln, ett problem som förvärras om skattesystemet stipulerar att dessa skatter ska betalas . Om de som erhållit optioner är 11 Regelverket är komplext och skiljer på olika typer av incitamentsprogram, För personaloptioner gäller att beskattning sker när optionen löses in i aktier och inte när aktierna slutligen avyttras, vilket kan leda till stora skattebetalningar och ett stort risktagande för förmånstagaren. I det fall då beskattning utlösts vid optionslösen, men sedan en förlust uppstått då aktierna avyttrats sker ingen återbetalning av tidigare betald skatt för optionslösen. Innebär incitamentsprogrammet att den anställde förvärvar ett värdepapper kan förvärvet förenas med vissa inskränkningar i rätten att överlåta m.m. utan att avkastningen på detta värdepapper lönebeskattas. När det gäller optioner är svårigheten att avgöra om det skattemässigt ska klassificeras som ett värdepapper eller som en personaloption. För ytterligare detaljer hänvisas till webbplats: http://www. /privat/skatter/arbeteinkomst/formaner/incitamentsprogram.4.61589f801118 cb2b7b280008449.html (nedladdad ). framgångsrika kommer de således att få en total skattebelastning på 66–(högsta marginalskatt inklusive sociala avgifter). Därför finns heller inga incitament för grundare och andra nyckel- personer att acceptera att arbeta till lägre lön i utbyte mot framtida ägarandelar (optioner), vilket gör att en viktig mekanism för att hålla nere kostnaderna i början av ett företags livscykel heller inte kan utnyttjas. Kapitalbeskattning av vinster på optioner kan erhållas om med- arbetarna köper dem till marknadspris. Detta har dock flera nack- delar. En första sådan är att de externa investerarna då inte kan sluta ett avtal där optionstilldelningen knyts till anställningen. Därmed finns risken att de nyckelmedarbetare man vill knyta till sig genom optionerna lämnar för tidigt, exempelvis i sam- band med att företaget erhåller en hög värdering när en ny finans- ieringsrunda genomförs i ett mycket förmånligt marknadsläge. Den svenska skattelagstiftningen tillåter heller inte de stora värderings- skillnader mellan stam- och preferensaktier som blivit praxis i andra länder, vilket gör att ett utställande av optioner till nyckelmed- arbetare i samband med en extern finansieringsrunda ofta innebär att optionerna åsätts ett mycket högt värde. Att köpa optioner till marknadspris innebär då ett högt risktagande och är i många fall omöjligt, eftersom medarbetarna saknar tillräcklig egen förmögen- het. Dagens regler beräknar också optionens värde på basis av det investerande VC-bolagets värdering av den underliggande aktien. Detta innebär i sig en för hög värdering, eftersom VC-bolaget äger en portfölj av bolag och därför genom diversifiering kan minska sin risk medan medarbetaren redan har hela sitt humankapital invest- erat i företaget. Med de svenska skattereglerna är det enda sättet för grundaren att få en låg kapitalbeskattning att så snart externa ägare kommer in, sälja hela företaget och lämna helt och hållet. Men då uppnås inte det som så ofta visat sig avgörande för att bygga ett värdefullt företag, dvs. ett avtal där entreprenören har starka incitament att bygga kapitalvärden genom att denne garanteras en framtida ägarandel i företaget. Självfallet bortfaller också möjligheten till etappvis finans- iering (staged financing) och de fördelar detta har genom att skapa många tillfällen att utvärdera resultaten och kunna begränsa nedsidan så mycket som möjligt. Istället blir den initiala investeringen stor, vilket ökar kraven på tillväxt och avkastning. Dessutom ökar risken och de löpande kostnaderna genom att grundaren lämnat verksam- heten och nyckelmedarbetare kräver en högre löpande ersättning i form av lön när optionsinstrumentet inte kan användas. Om grundaren blir kvar kommer denne istället att behålla kon- trollen under företagets hela utveckling fram till en börsnotering eller trade sale. Externa ägare kan således inte, som i , ta kontroll över bolaget och behålla grundaren och andra nyckel- medarbetare så länge detta är gynnsamt för bolagets utveckling genom att grundaren erhåller optioner, som återigen kan göra denne till huvudägare under förutsättning att bolaget utvecklats i enlighet med den uppgjorda affärsplanen (vilken kan ha reviderats under resans gång). Denna omständighet ökar de externa ägarnas risk och minskar värdet av att de engagerar sig i företagets ledning. Effekten av ett högt skatteuttag på vinster som härrör från per- sonaloptioner kan ytterligare klargöras genom en analogi till ett erbjudande om deltagande i ett lotteri. Antag att ett VC-bolag gör 10 investeringar på styck med en investerings- period , och att nio blir värdelösa och en ger 50 gånger pengarna. För en anställd i ett bolag blir frågan: Vad är jag beredd att betala nu för en andel på ? Kravet är att jag stannar och arbetar heltid i företaget ; om jag slutar tidigare får jag ingen andel. Då optionen erhålls utan betalning består betalningen i ett antal andra komponenter såsom en i många fall lägre löpande ersättning än i en alternativ anställning och en ökad risk att det företags- specifika humankapital individen bygger upp genom att arbeta i företaget blir värdelöst om företaget läggs ned. Lotteriet ser ut på följande sätt: 1.90 procents sannolikhet att optionen blir värdelös. 2.10 procents sannolikhet att den blir värd . Väntevärdet på optionen utan skatt är , vilket också är värdet för en riskneutral person, eller i företaget. För en riskavert person är värdet lägre. Det är antag- ligen tillräckligt för att personer som inte är osedvanligt riskaverta ska anse det värt att säga upp existerande karriärer och satsa i företaget. En skatt på sänker optionens värde till för en riskneutral person, dvs. Incitamentet att lämna sitt existerande jobb, trots att före- taget vid framgång är värt är inte längre sär- skilt starkt. Skatter i kombination med den låga sannolikheten för framgång äter snabbt upp avkastningen ex ante, och det är just ex ante som beslut fattas. Argumentet att framgångsrika företagare tjänar mycket stora summor och inte låter sitt beteende påverkas av skatter bort- ser från att beslut fattas i förväg under osäkerhet, med stor (icke- kalkylerbar) sannolikhet för förlust. 8Förslag till förändrad skattelagstiftning för personaloptioner i innovationsbolag När anställda får förvärva värdepapper på grund av sin tjänst beskattas en förmån när förvärvet sker. Ett värdepapper kan förenas med vissa inskränkningar, exempelvis en hembudsskyldighet, utan att det innebär att beskattningstidpunkten ändras. En värdeökning efter förvärvet beskattas som kapitalinkomst. Förvärv av aktier är alltid ett förvärv av värdepapper. Förvärv av optioner kan däremot vara svårare att klassificera skattemässigt. Här kan en option i stället ses som en personaloption. När anställda får förvärva värdepapper på grund av sin tjänst beskattas en förmån när förvärvet sker. Ett undantag gäller personaloptioner. En personaloption är definierad som en rätt att få förvärva ett värdepapper. Förmånen hänförlig till en personaloption beskattas när rätten att förvärva värdepapper utnyttjas eller optionen överlåts. Med utgångspunkt i reglerna om personaloptioner föreslås ett undantag som innebär att en anställd som får en personaloption inte ska tjänstebeskattas för förmånen om vissa förutsättningar före- ligger. De uppställda förutsättningarna är avsedda att säkerställa att undantaget endast kan utnyttjas när personaloptionerna getts ut av vad som här benämns som innovationsbolag. Definitionen av ett innovationsbolag utgår delvis från den definition som finns i förslaget om Skatteincitament för riskkapital (SOU 2012:3). För att falla in under definitionen av innovationsbolag förutsätts därutöver att företaget inte har bedrivit verksamhet då personaloptionerna ställs ut. Bolaget ska också vara ett fåmansföretag – jfr definitionen i 56 kap. IL. Ingår bolaget i en koncern ska samtliga bolag i koncernen uppfylla dessa förut- sättningar. menas dock inte ett VC-bolag med sins- Bilaga 5 SOU 2014:40 emellan orelaterade verksamheter och där vart och ett av de kon- trollerade bolagen är att betrakta som driftsmässigt fristående. I SOU 2012:3 sätts gränsen för antalet anställda i ett innova- tionsbolag till 50. Det finns inga formella hinder mot att lägga denna gräns högre t.ex. att storleken ligger inom gränsen för EU:s definition på ett medelstort företag, dvs. att företaget har färre än 250 personer anställda, en årsomsättning Ett sätt att snäva in förslaget utan att missa syftet är att begränsa sig till det som EU definierar som innovativa före- tag. Det finns då speciella regler som gör att det inte uppstår stats- stödsproblem. Det krävs bl.a. att företagets kostnader till ska utgöras av FoU, vilket utesluter konsulter och levebrödsföretag. kan enligt ges stöd efter start.12 Om förutsättningarna för undantag från förmånsbeskattning är uppfyllda blir det inte heller fråga om någon skyldighet för arbets- givarföretaget att erlägga sociala avgifter. Eftersom det inte blir fråga om någon förmånsbeskattning kommer den anställdes anskaffnings- utgift för de förvärvade värdepapperen att motsvara det pris som den anställde har betalat. Ytterligare en förutsättning, som inte är knuten till definitionen av ett innovationsbolag, är att den anställde får avyttra de värdepapper som förvärvas genom att utnyttja personaloptionen först efter den dag då optionen har ställts ut. Skulle det förvärvade värdepapperet avyttras innan har gått ut ska den anställde tjänstebeskattas för ett belopp motsvarande marknadsvärdet på värdepapperet. Att utgångspunkten är marknadsvärdet och inte överlåtelsepriset är för att förhindra att överlåtelse görs till närstående för ett lågt pris och sedan till en utomstående till marknadspris. Någon skyldighet för arbetsgivarbolaget att erlägga socialavgifter finns dock inte. 12 Se vidare Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008, artikel 35, om stöd till nystartade företag och bilaga 1 om EU:s definition av små och medelstora företag: http://eur- lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2008:214:0003:0047:sv:PDF 8.1Förslag till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229) dels att 10 kap. 11 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas två nya paragrafer, 10 kap. 11 a och 11 b §§, av följande lydelse. Om den skattskyldige på grund av sin tjänst förvärvar värdepapper på förmånliga villkor, ska förmånen tas upp som intäkt det beskattningsår då förvärvet sker. Om det som förvärvas inte är Om det som förvärvas inte är ett värdepapper utan innebär en ett värdepapper utan innebär en rätt att förvärva vär- rätt att förvärva vär- depapper till ett i förväg bestämt depapper till ett i förväg bestämt pris eller i övrigt på förmånliga pris eller i övrigt på förmånliga villkor, tas förmånen upp som villkor (personaloption), tas för- intäkt det beskattningsår då månen upp som intäkt det rätten utnyttjas eller överlåts. beskattningsår då rätten utnyttjas Bestämmelserna i andra stycket tillämpas inte om förutsättningarna enligt 11 a § är uppfyllda. Ett förvärv av en personal- option ska inte tas upp som en förmån när rätten utnyttjas eller 1. personaloptionen har av ett innovationsbolag i vilket per- sonen är anställd, eller av ett aktie- bolag som ingår i samma koncern 2. högst 5 anställda i innova- tionsbolaget och i aktiebolag som ingår i samma koncern har fått ett aktiebolag som har färre än 50 årsarbetskrafter och har en års- omsättning eller en balansomslut- ning som uppgår till högst 80 mil- joner kronor. Om bolaget ingår i en koncern ska uppgifterna beräk- nas med hänsyn till samtliga bolag inom koncernen. innovations- bolaget ger ut personaloptioner ska bolaget, direkt eller indirekt, utgöra ett fåmansföretag. Ett bolag utgör inte ett inno- vationsbolag om det har bedrivit verksamhet . Närings- verksamheten ska till huvudsaklig del utgöra rörelse. Vad nu sagts gäller samtliga bolag i koncernen. Aktier i aktiebolaget och i övriga bolag i koncernen får inte vara marknadsnoterade. En person som gjort ett sådant förvärv av en personaloption som avses i 11 a §, ska ta upp förmånen som en intäkt om personalop- tionen överlåts innan det förflutit efter det att personaloptionen förvärvades. Förmånen ska tas upp som intäkt det beskattningsår överlåtelsen sker och med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan marknadsvärdet vid överlåtelsen och det pris som den anställde erlagt för personaloptionen. Har personaloptionen utnyttjats för för- värv av värdepapper gäller vad nu sagts överlåtelse av värdepapperet innan förflutit efter det att personal-optionen förvärvades. 8.2Förslag till lag om ändring i socialavgiftslagen (2000:980) Härigenom föreskrivs att 2 kap. 12 § socialavgiftslagen (2000:980) ska ha följande lydelse. 12 § En ersättning är avgiftsfri om den 1.är skattefri enligt inkomstskattelagen (1999:1229), 2.ska tas upp som intäkt av tjänst enligt 10 kap. 11 b § inkomst- skattelagen, 3.undantas från skatteplikt enligt 6 § 2 eller 3 lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, eller 4.undantas från skatteplikt enligt 8 § 5 eller 6 (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister. 9 Statsfinansiella kostnader: ett räkneexempel Låt oss anta att företag ställer ut gratis personaloptioner till ett värde av inom ramen för föreslagna bestäm- melser. I dagens system utgår arbetsgivaravgifter och inkomstskatt på personaloptionerna. Med en arbetsgivaravgift på och med ett antagande om att de som erhåller optionerna betalar den högsta marginalskatten på tjänsteinkomster på blir skatteinkomsterna för optionerna därmed 31,42/131,42 + 56,55/131,42 × = . Enligt förslaget skulle optionerna beskattas som kapital. Option- ernas värde bestäms av företaget förväntade framtida utdelningar. Dessa är beskattade med bolagsskatten (26,). Med en kapitalinkomstskatt på för optionsinnehavaren blir statens sammanlagda skatteinkomster: [0,263 + 0,3 × (1 0,263)] × = . Skattebortfallet till följd av reformen blir i detta räkneexempel . Med tanke på de låga kostnaderna skulle man kunna överväga att beskatta optionerna , vilket är den normala skattesatsen för onoterade aktier. I detta fall skulle statens skatteinkomster enligt samma typ av beräkning bli [0,263 + 0,25 × (1 0,263)] × = , dvs. skattebortfallet blir endast marginellt högre. Offentligfinansiellt är det således en liten reform för rimliga stor- lekar på optionsprogrammen, vilket är positivt. är det viktigt att möjligheterna till missbruk begränsas, eftersom även relativt små missbruksmöjligheter skulle göra att skattebortfallet till följd av missbruk i förhållande till skattebortfall som uppstår till följd av eftersträvade beteendeförändringar då skulle kunna bli hög.