sou · H2B374 · 2014-11-21 00:00:00 — Framförallt skulle könsskillnader i kunskaper om hur man förvaltar sina pensionsbidrag samt viljan att utsätta sig för risk kunna leda till dessa olika investeringsval. : Kvinnor, lönearbete, inkomst- kompensation och egenskapen att föda barn Det finns en socialförsäkring som endast kan utgå till kvinnor. Det är graviditetspenningen. Den utgår på samma nivå som sjukpen- ningen till kvinnor som har arbete där de exponeras för risker av graviditeten och där omplacering till andra arbetsuppgifter inte är möjlig. Lite överraskande utgår inte ersättning före förväntad nedkomst. Ersättningen kompletteras i regel inte av avtalsbestämda ersätt- ningar. Den ekonomiskt sett mer omfattande ersättningen vid och efter graviditet är föräldraförsäkringen. Den utgår relaterad till inkomsten, men det finns en låg grundnivå. Det finns också en rätt till förkortad arbetstid när barnen är små. Det är en rätt som tro- ligen används mer av kvinnor än av män och som kan ha konse- kvenser för kvinnors ställning på arbetsplatsen. : Arbetslivets privata sfär – om hushålls- och omsorgsarbete Hushållsarbetet är mycket omfattande och betydligt mer omfat- tande för kvinnor än för män. Det omfattas inte av socialförsäk- ringarna mer än i den utsträckning det finns grundförsäkringar som garantipensionen för dem som inte har eller har haft förvärvs- inkomster. Det totala obetalda hushållsarbetet tenderar att minska av flera olika skäl. Till viss del ersätts det med betalt hushållsarbete (bland annat stimulerat via ). Det finns dock på vissa områden ett ökande obetalt hushållsarbete bland annat genom neddrag- ningar inom äldreomsorgen. Det finns också en zon mellan obetalt arbete inom hushållet och arbete som avlönas som en anställning. Det gäller främst olika typer av vård av anhöriga. Det kan gälla vård av barn med olika typer av funktionsnedsättningar, vård och omsorg av andra ofta äldre närstående men också vård av fosterbarn. I dessa fall finns i regel inget skydd av socialförsäkringar vid inkomstbort- fall eller ersättning vid ledighet som till exempel semester. Socialförsäkringar och avtalsförsäkringar är könsneutralt formule- rade i . De har emellertid olika effekter för kvinnor och män i och med att kvinnor och män är på olika delar av arbetsmarkna- den och då kvinnor och män i praktiken har olika roller i hushållet. Könssegeringen minskar över tiden och kvinnors och mäns för- delning av arbetet i hushållen tenderar att utjämnas. Men utveck- lingen går mycket långsamt, och skillnaderna är fortfarande stora. Det har implikationer för hur socialförsäkringarna fungerar för kvinnor jämfört med män. Vi ska här bara peka på några av de många kunskaper som redovisas i olika kapitel av boken. Mycket mer framgår vid läsningen av de olika kapitlen. 1.Många kvinnor har helt eller delvis sin pension från garantipens- ionen. Garantipensionen kommer, genom att vara prisindexerad och inte inkomstindexerad, att släpa efter förvärvsinkomster och övriga pensioner. Det är viktigt att också garantipensionen blir inkomstindexerad. 2.De korta ersättningsperioderna vid deltidsarbetslöshet drabbar främst kvinnor. Det är viktigt att se över reglerna på detta område. 3.Graviditetspenningen upphör före förväntad ned- komst. Det finns inga starka skäl för att ha denna begränsning. 4.Det bör göras en översyn av hur olika delar av socialförsäk- ringssystemet är utformat vid anhörigvård och liknande typer av vård och omsorg i hemmet. 5.Det är viktigt att göra en särskild genomgång av hur de utrikes föddas ställning är i de olika socialförsäkringssystemen. 6.Det bör undersökas vilka effekter taken i socialförsäkringarna har för fördelningen av uttaget av ledigheterna och därmed för hur vård av barn och hushållsarbetet fördelas mellan män och kvinnor. 7.Det bör göras en översyn av hur socialförsäkringarna och arbets- löshetsförsäkringen fungerar för kvinnor och män som är egen- företagare och om de kan verka hämmande på kvinnors val av att bli egenföretagare. Vi utgår från att kommer att ta upp flera av de frågor vi här har nämnt. Godøy, och (2014), Unemployment insurance and underemployment, 7913. , och (red.) (1998), Välfärdens genus- ansikte, Rapport till Utredningen om fördelningen av ekono- misk makt mellan kvinnor och män, SOU 1998:3. , (2012), Trygg, sviken eller osäker. Tankar och förbe- redelser inför pensioneringen, Dissertations in Social Work no 44, : , . 2.Ersättning vid arbetslöshet för kvinnor och män1 Arbetslösheten är hög i . Enligt var omkring 402 000 personer inskrivna arbetslösa . Av dessa personer fick drygt 107 000 personer ersättning från arbets- löshetsförsäkringen, varav 52 000 kvinnor och 55 000 män (). Antalet kvinnor och män som får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen har minskat kraftigt . Det finns flera förklaringar: omfattande förändringar i arbetslöshetsför- säkringen samt införandet av jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar 2007 hör till några av de viktigare. Därtill har sammansättningen av gruppen arbetslösa förändrats drastiskt under loppet av , vilket bland annat har resulterat i att allt färre har möjlighet att kvalificera sig till arbetslöshetsförsäk- ringen (Arbetsmarknadsrapport ). Studier har också visat att mycket få får fullgott skydd när de blir arbetslösa; endast en av tio av dem som arbetade heltid när de blev arbetslösa får ut av sin tidigare inkomst i ersättning från försäkringen (Arbetslös- hetskassornas samorganisation 2013). Hur dessa förändringar påverkar arbetslösa kvinnor och män är ämnet för det här kapitlet. Mer specifikt handlar frågorna om huruvida ersättningen vid arbets- löshet skiljer sig mellan kvinnor och män. Den övergripande ambi- tionen är (1) att undersöka hur ersättningen från arbetslöshets- försäkringen fördelas mellan kvinnor och män över tiden, samt (2) att studera några av de bakomliggande orsakerna till de eventuella skillnader som finns. 2.1.1Avgränsningar och metodologiska avvägningar Det är inte helt enkelt att analysera frågan om hur stor ersättningen är för arbetslösa kvinnor och män. Det är många faktorer som avgör hur mycket en arbetslös får i ersättning och som måste vägas in i analysen, t.ex. vilken ersättning en person är berättigad till, hur 1 Stort tack till redaktörerna för denna volym för all hjälp och konstruktiva kommentarer under arbetets gång. Tack också vid och vid i för värdefulla kommentarer på tidigare utkast. länge en person varit arbetslös, om han eller hon haft en deltids- eller en heltidsanställning före arbetslösheten, hur gammal en per- son är eller om han eller hon har ett funktionshinder som bidrar till nedsatt arbetsförmåga. För att kunna genomföra analysen har jag därför gjort några viktiga avgränsningar. För det första studeras enbart de allmänna försäkringarna, dvs. den inkomstrelaterade arbetslöshetsförsäkringen och grundförsäkringen. Analysen beak- tar alltså inte avtalsbestämda ersättningar eller kompletterande pri- vata försäkringar. Inte heller omfattas arbetslösa personer som får olika former av ersättningar från sjukförsäkringen (som betalas inom vissa program) eller personer med försörjningsstöd (som betalas av kommunen). Det betyder att resultaten inte omfattar hela ersättningssystemet. Den huvudsakliga anledningen är att komplexiteten i systemet gör att en sådan analys helt enkelt inte låter sig göras i det här sammanhanget.2 För det andra studeras både öppet arbetslösa och deltagare i program med aktivitetsstöd. Det faktum att allt fler arbetslösa deltar i program med aktivitetsstöd har lett till en viss begreppslig förvirring, och enligt har de förändringar som skett inom arbetsmark- nadspolitiken, där just antalet personer med aktivitetsstöd ökat mycket kraftigt, bidragit till att gruppen öppet arbetslösa som mått blivit alltför trubbigt och till och med missvisande. Istället bör en analys av hur många som har ersättning omfatta både gruppen öppet arbetslösa och personer som får aktivitetsstöd (2010). De personer som deltar i program med aktivitets- stöd får sin ersättning från , och redovisas inte i analyserna av ersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen. Där- emot har jag försökt att inkludera gruppen som har aktivitetsstöd i de mer övergripande analyserna av gruppen arbetslösa, framförallt för att uppmärksamma att antalet personer som får ersättning genom arbetslöshetsförsäkringen är långt mycket färre än det reella antalet arbetslösa. För det tredje utgår jag från Arbetsförmedlingens definition av arbetslöshet (anledningen diskuteras mer ingående i nästa stycke). 2 Det är dock viktigt att påminna om att dessa former av stöd utgör en viktig skillnad i de allra flesta arbetslösas ekonomi. Enligt beräkningar från kan det t.ex. vara avgörande för en familj om han eller hon har någon form av kompletterande ersättning. Deras exempel utgår från en familj där den ena parten blir arbetslös. Lönen före arbetslöshet var . Om denne enbart har a-kassa får han/hon ut . Om samma person också har kompletterande ersättningar får han eller hon ut ytterligare i avtalsersättning och i inkomstförsäkring, vilket i exemplet spelar en avgörande roll för om familjen ska klara sina utgifter (Örnelius 2009). Jag har framförallt använt mig av Arbetsförmedlingens data, analyser och prognoser, samt av Inspektionen för arbetslös- hetsförsäkringens (IAF) statistikdatabas. Jag har begränsat den empiriska analysen till att studera ersättningen vid arbetslöshet för kvinnor respektive män i relation till om de tidigare haft en deltids- eller heltidsanställning samt deras ålder. Andra viktiga variabler, som födelseregion, funktionsnedsättning eller utbildningsnivå inklu- deras endast delvis i analysen, framförallt på grund av att relevant data är svårtillgänglig, vilket har inneburit att de analyser som görs enbart baseras på tidigare studier. 2.1.2Kort om tidigare forskning Svensk arbetsmarknadspolitik med dess olika beståndsdelar är ett mycket beforskat område; effekterna av den aktiva arbetsmark- nadspolitiken, dess utformning och utveckling har studerats ingå- ende i olika sammanhang (se t.ex. Edebalk 1973; Furåker 1987; 1995; Nycander 2002; Wadensjö ). Även deltids- arbetet, och därmed den frivilliga eller ofrivilliga deltidsarbetslös- heten, har studerats relativt ingående (2008; Ek och 2011; 2005). Arbetslöshetsproblematiken i sig har också behandlats i flera studier (se t.ex. Edebalk 2013; 1997; och ; , och 2010). Hit hör även uppmärksammade studier av sociala och ekonomiska effekter av att leva i arbetslöshet eller i utanför- skap (2009; 2010). Därtill har genusforskningen bidragit till att blottlägga ojämlikhetsskapande mekanismer på arbetsmarknaden, vad gäller generella arbetsvillkor, löner och arbets- tider (se t.ex. 2000; m.fl. 1992; 2004; 1998; 1997, 2005, 2008). Däremot finns det inte särskilt många studier som analyserar skillnaderna i ersättningen för kvinnor och män vid arbetslöshet, särskilt sådana som tar hänsyn till de många förändringar som skett . AEA:s Arbetslöshetsrapport beaktar dock ersättningen för kvinnor och män. Här finns användbara data, sär- skilt med hänsyn till hur ersättningen vid arbetslöshet fördelas uti- från kön, ålder och födelseland. Därtill har analy- serat de förändrade reglerna för a-kasseavgifterna, och bland annat visat att en polarisering skett mellan akademiker och tjänstemän å ena sidan och arbetare å den andra. betalar ofta lägre avgifter än LO-medlemmar (2013). Denna klassmässiga polarisering har jag tyvärr inte kunnat behandla i detta kapitel, men frågan är viktig för framtida forskning finns det några könsmässiga skillnader i den ökande polarise- ringen mellan akademiker och tjänstemän versus LO-grupperna? Frågan för mitt kapitel är istället mer övergripande: vad blir ersätt- ningen vid arbetslöshet för kvinnor och män? Kapitlet består av ytterligare fyra delar. Efter inledningen följer en kort redogörelse av de definitioner av arbetslöshet som används i . Därefter beskrivs arbetslöshetsförsäkringen med vissa tillbakablickar. Det tredje avsnittet bearbetar och analyserar det empiriska materialet med ambitionen att svara på frågan vad ersätt- ningen vid arbetslöshet blir för kvinnor och män. Avslutningsvis sammanfattas resultaten. Det finns i två mått på arbetslöshet. () använder sig av Arbetskrafts- undersökningen () som utgör officiella mått på arbetslöshet och sysselsättning i sina studier av förhållandena på arbetsmarknaden. ger en sammanhållen bild av situationen på arbetsmarknaden för befolkningen . Defi- nitionen av arbetslöshet och sysselsättning följer rekom- mendationer , samt de regleringar som ges av . Den största skillnaden jämfört med tidigare är att räknas heltidsstuderande som sökt och kunnat ta arbete som arbetslösa. Denna definitionsförändring innebär alltså att gruppen unga som räknas som arbetslösa har ökat (jmf. SCB, Bakgrundsfakta för arbetsmarknads- och utbildningsstatistik 2013:8). Arbetsförmedlingen (Af) använder sig av sin verksamhetssta- tistik av antalet inskrivna arbetslösa . Arbets- förmedlingens definition av arbetslöshet har ändrats , men en avgörande förändring är att ingår även per- soner som deltar i någon form av program med aktivitetsstöd i gruppen arbetslösa. Måttet för Arbetsförmedlingens arbetslös- hetstal fick namnet inskrivna arbetslösa, som delas in i två grupper: öppet arbetslösa och sökande i program med aktivi- tetsstöd (jmf. SCB, Bakgrundsfakta för arbetsmarknads- och utbildningsstatistik 2013:8). De båda måtten skiljer sig åt av flera anledningar. är en urvalsundersökning som studerar utvecklingen på arbetsmark- naden, där alltså både gruppen arbetslösa och gruppen sysselsatta och dem som är utanför arbetskraften ingår. samlar in sina uppgifter genom telefonintervjuer med cirka 29 500 personer , eller cirka 88 500 personer i kvartalet. Arbetsförmedling- ens månatliga statistik baseras på antalet arbetssökande och inskrivna arbetslösa den sista . Det är alltså ett slags ögonblicksbild som presenteras , och inte ett genom- snitt för hela undersökningsperioden. använder sig av tre kategorier i sina studier: sysselsatta, arbetslösa och ej i arbetskraften. Gruppen sysselsatta i arbete är personer som arbetat i i inkomstbringande syfte under själva referensveckan, dvs. då intervjun gjordes. En sysselsatt person kan ha lönearbetat (som löntagare eller egenföretagare) men också arbetat utan lön i exempelvis ett företag som tillhör själva hushållet. En arbetslös definieras i som en person som är utan arbete, kan ta ett arbete och aktivt har sökt eller avvaktar ett arbete som börjar (SCB, Bakgrundsfakta för arbets- marknads- och utbildningsstatistik 2013:8, s. 9). Till gruppen ej i arbetskraften räknas långvarigt sjuka, heltidsstuderande som inte söker eller kan ta ett arbete, pensionärer, hemarbetande samt övriga. tar inte hänsyn till om en arbetslös är i arbetsmark- nadspolitiska åtgärder, dvs. i program med aktivitetsstöd. Arbetsförmedlingen delar in de inskrivna i olika sökandekatego- rier. Inskrivna arbetssökande består av 1) inskrivna som har arbete (t.ex. nystartjobb eller arbete med stöd) och 2) inskrivna arbets- lösa, dvs. öppet arbetslösa och sökande i program med aktivitets- stöd eller utvecklingsersättning. En öppet arbetslös person definieras av Arbetsförmedlingen som en arbetssökande utan arbete som aktivt söker och omgående kan tillträda på arbetsmarknaden förekommande arbete och som inte deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program (Arbetsmark- nadsverket 2007, s. 18). Af har också en särskild definition av gruppen långtidsarbetslösa: personer som varit arbets- lösa kontinuerligt eller personer som varit arbetslösa kontinuerligt i minst (Arbetsmarknads- verket 2007, s. 18). Till gruppen inskrivna arbetslösa räknas som sagt också de personer som deltar i någon form av arbetsmarknadspolitiska pro- gram och erhåller någon form av aktivitetsstöd eller utvecklings- ersättning. Sökande med aktivitetsstöd eller utvecklingsersättning omfattar en rad olika åtgärdsformer, t.ex. jobbgarantin, jobb- och utvecklingsgarantin och arbetsmarknadsutbildning till arbetspraktik. Aktivitetsstödet motsvarar arbetslöshetsersättningen vid arbetslös- het. Det är som hanterar utbetalningen av aktivitetsstödet. Det innebär att de personer som deltar i ett pro- gram med aktivitetsstöd inte får ersättning från arbetslöshets- försäkringen. Eftersom det alltså finns olika sätt att definiera arbetslösheten i genereras också olika siffror; enligt Arbetsförmedlingen var 402 000 människor inskrivna arbetslösa , vilket mot- svarade av den registerbaserade arbetskraften. Motsva- rande siffra enligt var 377 000 arbetslösa, vilket motsvarade av den totala arbetskraften. Enligt SCB:s analys av AKUs och Afs arbetslöshetsstatistik är samstämmigheten mellan de båda måtten mycket god, men sammansättningen av de arbetslösa skiljer sig åt (SCB, Bakgrundsfakta för arbetsmarknads- och utbildningsstatistik 2013:8, s. 7). Det är som vi sett ovan sär- skilt ålderssammansättningen som skiljer sig åt mellan de båda sta- tistikkällorna (antalet ungdomar var klart fler i än bland inskrivna arbetslösa på Af). Det finns också personer som är inskrivna arbetslösa på Af men som definieras som sysselsatta eller utanför arbetskraften i eller tvärtom (SCB, Bakgrundsfakta för arbetsmarknads- och utbildningsstatistik 2013:8, s. 7). I det här kapitlet använder jag mig framförallt av Arbetsför- medlingens definition av arbetslöshet. Den främsta anledningen är att en person som får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen måste vara inskriven vid Arbetsförmedlingen. Därmed omfattar Arbets- förmedlingens statistik alla som får ersättning från arbetslöshets- försäkringen. Arbetslöshetsförsäkringen är arbetsmarknadspolitikens viktigaste beståndsdel tillsammans med de arbetsmarknadspolitiska program- men och förmedlingen av arbeten. Det är en försäkring, som precis som t.ex. sjukförsäkringen, grundas på inkomstbortfallsprincipen. Försäkringen har över tiden genomgått flera förändringar. Inte förrän anpassades försäkringen till det övriga trygghetssystemet, då lag om arbetslöshetsför- säkring beslutade att inkomsttaket skulle läggas på en så hög nivå att försäkringen gav ett fullgott skydd vid eventuell arbetslöshet som ersättningsperioden förlängdes från 150 . Tanken var att bidra till att uppslutningen bakom det enhetliga försäkringssystemet skulle öka och behovet av komplet- terande avtalade och/eller privata försäkringar i motsvarande grad skulle minska (och , s. 27). tänkte man sig att en sådan försäkring skulle stärka den generella välfärden men också motverka alltför stora löneskillnader mellan olika sektorer. Denna politik är under förändring. Antalet avtalade och individuella inkomstförsäkringar har ökat i snabb takt (och ) mycket på grund av att inkomsttaket i den allmänna arbetslöshetsförsäkringen inte längre ger fullgott skydd. Ytterligare en faktor bakom de föränd- rade villkoren i arbetslöshetsförsäkringen är de minskade statliga subventionerna av arbetslöshetskassorna; egenavgifterna till samt- liga arbetslöshetskassor har höjts.3 Det tidigare utjämningssystemet som innebar att medel från kassor där arbetslösheten var låg över- fördes till kassor där arbetslösheten var hög avskaffades och skatte- reduktionen på medlemsavgiften till a-kassan och respektive fack- förening togs bort (2010, s. 5). Anslutningsgraden till arbetslöshetskassorna har därför också förändrats dramatiskt . har a-kassorna drabbats av ett omfattande med- lemsras, särskilt mellan och slutet av 2008 då närmare 500 000 medlemmar lämnade arbetslöshetskassorna (2010). Därefter har antalet medlemmar åter ökat, men mycket långsamt och når inte alls samma nivåer som . 3 Regeringen har avskaffat de differentierade a-kasseavgifterna fr.o.m. . m=mars j=juni s=september d=december Källa: IAF. Om man studerar antalet kvinnor och män som lämnat a-kassorna är det inte särskilt stora skillnader inom var och en av kassorna. Däremot finns stora skillnader mellan kassorna. Inom LO-kassorna utmärkte sig det kvinnodominerade , där fler kvinnor lämnade sitt medlemskap (-24,) än i den mansdominerade (-6,). En liknande trend återfinns i TCO-kassorna, där den kvinnodominerade HTF- kassan förlorade avsevärt många fler medlemmar (-14,) än den mansdominerade SIF-kassan (-6,) (se 2010, sidan 66 ff. för en fördjupad analys av orsakerna bakom skillna- derna). Sammantaget har dessa förändringar skapat en radikalt annor- lunda situation för de arbetslösa än för bara tio, . Det finns 29 arbetslöshetskassor, som tillsammans organi- serar drygt 3,4 miljoner medlemmar. Kassorna både utreder rätten till ersättning, beslutar om och betalar ut ersättningen. Det finns också en allmän arbetslöshetskassa som vänder sig till både arbetstagare och företagare, den så kallade Alfa-kassan. Den utgör en kompletterande a-kassa, där alla som arbetar eller har arbetat kan ansöka om arbetslöshetsersättning, oberoende av verk- samhetsområde. Arbetslöshetsförsäkringen har traditionellt sett finansierats till största delen av arbetsgivaravgifter. Men enligt Arbetslöshetskassornas samorganisation (SO) stod medlems- avgifterna 2012 för av den totala kost- naden för arbetslöshetsförsäkringen, vilket är en ökning då medlemsavgifterna finansierade av försäkringen (2010). De olika ersättningssystemen vid arbetslöshet består av fem delar: Inkomstbortfallsförsäkringen; frivillig inkomstrelaterad försäk- ring (a-kassan) Ersättning enligt avtal eller från avtalsförsäkring I det här kapitlet analyseras, som tidigare framgått, endast den all- männa arbetslöshetsersättningen, dvs. grundförsäkringen och den frivilliga inkomstrelaterade försäkringen i en arbetslöshetskassa. Hur är då den allmänna arbetslöshetsersättningen uppbyggd? För att en person överhuvudtaget ska vara berättigad till ersättning som arbetslös måste såväl grundvillkoren som arbets- villkoret uppfyllas. Grundvillkoren innebär att en person ska: kunna och vilja ta ett arbete varje arbetsdag och i genomsnitt minst . vara beredd att ta erbjudet lämpligt arbete, vara anmäld som arbetssökande hos den offentliga arbetsför- medlingen, medverka till att upprätta en individuell handlingsplan tillsam- mans med arbetsförmedlingen, och aktivt söka arbete. Arbetsvillkoret innebär enligt huvudregeln att en person måste har arbetat eller mer arbete , alternativt under sex sammanhängande månader och då minst (Sibbmark 2012). krävdes minst i arbete . Villkoret måste uppfyllas inom en så kallad ramtid om tolv månader och räknas bakåt från den dag personen anmäler sig på arbetsförmedlingen. Denna ramtid kan förlängas om den sökande kan styrka att hon eller han har varit sjuk, studerat på heltid eller vårdat barn. Om dessa villkor uppfylls, är alltså den arbetslöse berättigad till den allmänna arbetslöshetsersättningen, som består av en grundför- säkring och den inkomstrelaterade försäkringen. Grundförsäkringen betalas ut till den som fyllt 20 och som inte är medlem i en a-kassa eller som inte hunnit uppfylla medlemsvill- koren. Grundbeloppet betalas ut i förhållande till den genomsnitt- liga arbetstiden. Som högst kan grundbeloppet uppgå till 320 kro- nor per dag (ett belopp som varit ), men bara om en person arbetat heltid . Har perso- nen arbetat deltid eller än 12 månader, minskas alltså beloppet. fanns möjligheter att få ersättning efter avslu- tade studier. Denna möjlighet togs bort 2007. Inkomstbortfallsförsäkringen, eller den inkomstrelaterade för- säkringen (a-kassan) betalas enbart ut till de personer som varit medlem i en a-kassa . För att en person ska få ersätt- ning från inkomstbortfallsförsäkringen krävs alltså medlemskap i en a-kassa (hit räknas också anslutning till Alfa-kassan). 2001 genomfördes betydande höjningar av arbetslöshetsersätt- ningen. För det första infördes ett förhöjt tak för ersättningen av en ersättningsperiod, från 580 kro- nor till per dag. höjdes den ersättningen än en gång, till per dag , därefter (Bennmarker, och 2005).