sou · H2B324 · 2014-04-23 00:00:00 — har i rapporten beskriva vägtrafikolyckornas hälsopåverkan, GD-missiv , dnr TR 40 A 2006:15746, redovisat förslag bl.a. om hur ett författningsstöd för behandling av personuppgifter i Strada borde utfor- mas, med utgångspunkt i Datainspektionens synpunkter. Regeringen förordnade en särskild utredare med upp- drag att förbereda och genomföra bildandet av en trafikinspek- tionsorganisation. I utredningens betänkanden benämndes den nya myndigheten . I delbetänkandet SOU 2008:9 Transportinspektionen – en myndig- het för all trafik, angavs att uppgiften att driva och utveckla Strada låg nära Transportinspektionens tilltänkta verksamhet. Utredningen ansåg dock att det fanns starka kopplingar mellan Strada och de djupstudier av dödsolyckor som dåvarande genomförde. hade förordat att Strada och djupstudierna borde hållas samman organisatoriskt. Utredningen angav som sin principiella uppfattning att Strada hade sådan karaktär att verksamheten natur- ligt hörde hemma inom Transportinspektionen, medan djupstudi- erna var så nära kopplade till väghållaruppgiften att ansvaret i denna del borde kvarstå hos . Utredningen slog fast att det där- för behövde utredas närmare hur starka kopplingarna var mellan Strada å ena sidan och fältutredningarna/djupstudierna å den andra och hur de kunde säkerställas. Ytterligare ett skäl med att avvakta med att slutligt ta ställning till var huvudmannaskapet för Strada borde ligga var, enligt betänkandet, att det pågick ett arbete med att författningsreglera verksamheten i Strada. I slutbetänkandet, SOU 2008:44 Transportinspektionen – Ansvars- lag för vägtrafiken m.m., behandlades också frågan om Strada. För- utom en redogörelse för registrets historik och uppbyggnad disku- terades i betänkandet bl.a. frågan om sekretess i Strada. Det kon- staterades att under uppbyggnaden av Strada hade personuppgifts- lagen (1998:204) tillkommit, och att hade gjort bedöm- ningen att registrering och hantering av data i Strada uppfyllde lagens krav. I betänkandet konstaterades att förutom personupp- giftslagen berörs Strada av sekretesslagstiftning och av författningar som reglerar officiell statistik. Betänkandet uppmärksammade också att Polisens registreringsskyldighet endast avser insamlande av uppgifter för statistiska behov, varför det enligt skulle finnas behov av vidare författningsändring för att data skulle kunna användas i ett vidare perspektiv. Utredningen drog slutsatsen att verksamheten inom ramen för Strada borde författningsregleras, inte bara med avseende på hur känsliga personuppgifter behandlas i databasen utan även på att säkerställa leveranserna av indata till systemet. Enligt utredningens bedömning var det inte en långsiktigt hållbar lösning att sjukvår- dens inrapportering av olyckor och skador baserats på enskilda avtal med varje sjukhus och med individuellt utformade ersättningar kopplade till dessa avtal. Även reglerna för Polisens inrapportering av vägtrafikolyckor borde enligt utredningen ses över i detta sam- manhang, bl.a. mot bakgrund av modernare rapporteringsteknik. Utredningen konstaterade att sjukvårdens rapportering är ett betydande komplement till Polisens registrering av vägtrafikolyckor. Sjukvårdens rapportering konstaterades kunna bidra till att minska mörkertalen i fråga om fallolyckor och singelolyckor, där motor- fordon inte var inblandade (gång- och cykeltrafikanter) och dess- utom ge bättre underlag om skadegrad. Utredningen ansåg att finansieringen av sjukvårdens insatser borde säkras långsiktigt genom en överenskommelse mellan staten och kommunsektorn, exempelvis inom ramen för landstingens allmänna statsbidrag. 3.4Transportstyrelsens övriga register över olyckor Uppgifterna i avsnittet har till övervägande del lämnats av utreda- rens experter från Transportstyrelsen respektive Statens haveri- kommission. 3.4.1Register för den spårbundna trafiken – Transportstyrelsen tar emot anmälningar om tillbud och olyckor på järnvägsområdet och registrerar dem i systemet händelse. , Transportstyrelsens administrativa processtöd, består av olika system och register för skilda ändamål, t.ex. avgifter och till- syn. händelse är ett delsystem inom TRAP-systemet. Skyldigheten att ta emot och hantera rapporteringen regleras i såväl EU-lagstiftning som i nationell lagstiftning. Direktiv /49/EG10 reglerar hur arbetet med järnvägssäker- het ska genomföras och bedrivas i medlemsstaterna. Andra järn- vägspaketet genomfördes i svensk lagstiftning genom ändringar i bland annat järnvägslagen (2004:519) och lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg. Varje nationell säkerhetsmyndighet ska enligt artikel 18 i direktiv /49/EG ge in en rapport om säkerhetsläget inom järn- vägsområdet till Europeiska järnvägsbyrån (ERA) i EU:s databas för spårtrafikhändelser, ERAIL. I har Transportstyrelsen denna uppgift. Rapporten ska avse utvecklingen inom järnvägs- säkerhet, inbegripet en sammanställning på medlemsstatsnivå av gemensamma säkerhetsindikatorer, viktiga ändringar av lagstift- 10 och Rådets direktiv /49/EG av om säkerhet på gemenskapens järnvägar och om ändring av rådets direktiv /18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och direktiv /14/EG om tilldelning av infrastrukturkapacitet, uttag av avgifter för utnyttjande av järnvägsinfrastruktur och utfärdande av säkerhetsintyg (järnvägs- säkerhetsdirektivet). ningen inom järnvägssäkerhet, utvecklingen av säkerhetscertifiering och säkerhetstillstånd samt resultaten av och erfarenheterna från den tillsyn som utövas av infrastrukturförvaltare och järnvägsföre- tag. ska enligt artikel 23.3 i direktivet, vilken har införts i nationell lagstiftning genom 15 c § i förordning (1990:717) om undersökning av olyckor, ge in en årlig rapport om genomförda utredningar på området. Transportstyrelsen levererar även statistik om järnvägstranspor- ter till enligt krav i förordning (EG) nr 91/200311. Enligt 20 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor och 2 kap. 6 § järnvägslagen (2004:519) jämfört med 1 kap 2 § järn- vägsförordningen (2004:526) ska Transportstyrelsen ta emot hän- delseanmälningar på järnvägsområdet. I 2 kap. 1 a § järnvägsförord- ningen (2004:526) anges att Transportstyrelsen ska rappor- tera till vilka åtgärder som vidtagits med anledning av de säkerhetsrekommendationer som av EU-kommiss- ionen har riktats till styrelsen . Ytterligare bestämmelser om rapportering finns i lag (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg, förordning (1990:1165) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg samt i Transportstyrelsens föreskrifter om olycks- och säkerhetsrapportering för järnväg, tunnelbana och spårväg. Verksamheten för hantering av rapportering regleras också genom avtal med Trafikanalys och samt Myndigheten för samhällsskydd och beredskap. I händelse registrerar personal vid Transportstyrelsens telefonberedskap mottagna rapporter om händelser på järnvägs- och spårsystemen. Telefonberedskapen tar emot, registrerar och analyserar anmälningar om cirka 600 spårbundna olyckor, tillbud och andra väsentliga fel och brister i säkerhetshänseende . Uppgiftslämnare är järnvägsföretag, trafikutövare, infrastruktur- förvaltare och spårinnehavare. Verksamhetsutövarna ska rapportera så snart en händelse blivit känd. Det förekommer även att SOS Alarm, Polisen eller enskilda rapporterar händelser. Transport- styrelsen gör en riskvärdering av händelsen och bedömer huruvida den är anmälningspliktig enligt Transportstyrelsens föreskrifter och om händelsen är så allvarlig att den ska anmälas vidare till . Av de 600 händelser som anmäls till Transportstyrelsen rapporterar styrelsen vidare mellan 60 och 80 olyckor till . 11 och Rådets förordning (EG) nr 91/2003 av om järnvägstransportstatistik. intressanta att följa i Transportstyrelsens tillsynsarbete. Av denna anledning bedöms händelsens risknivå utifrån en riskvärderings- matris. Eftersom anmälda händelser även utgör grund för officiell olycksstatistik och rapportering till Europeiska järnvägsbyrån sker uppföljning av de personskador som uppstått. Det är respektive polismyndighet som lämnar uppgifter om personskador till Trans- portstyrelsen. Transportstyrelsen tar fram en årlig rapport som beskriver säkerhetsläget inom järnvägsområdet. Delar av säkerhetsrapporten utgör även underlag till den officiella olycksstatistik som publiceras av Trafikanalys. För det ändamålet samlas även olycksuppgifter in från trafikutövare inom tunnelbana och spårväg. Myndigheten för samhällsskydd och beredskap ansvarar för statistiska uppgifter om allvarliga olyckor med farligt gods och får underlag för denna stati- stik från Transportstyrelsen genom . Informationen i händelse utgör planeringsunderlag, dels för utfärdande av tillstånd till verksamhetsutövare, dels som gene- rellt underlag för tillsynsverksamheten. Vissa händelser kan leda till en särskild händelsestyrd tillsyn. Transportstyrelsen genomför risk- värderingar och analyser, bl.a. som en del av den interna tertial- rapporteringen, med stöd av registret. Myndigheter, forskare och andra efterfrågar statistik eller data- utdrag för olika ändamål. händelse är enbart tillgängligt internt inom Transportstyrelsen. ERA, Europeiska järnvägsbyrån, organiserar nätverk för infor- mationsutbyte mellan nationella säkerhetsmyndigheter samt mellan olycksutredningsorgan. Transportstyrelsen deltar i flera av ERA:s arbetsgrupper, bl.a. arbetsgruppen för gemensamma säkerhets- indikatorer och säkerhetsmål. En databas för snabb spridning av säkerhetsrelaterad information, , har upp- rättats av ERA. För del hämtas säkerhetsdata till ERA:s databas ur händelse. För fullständighetens skull ska nämnas att Statens haverikom- mission registrerar uppgifter i ERAIL avseende de händelser som myndigheten beslutat att utreda, i enlighet med artikel 24 i direktiv /49/EG. 3.4.2Register för den civila luftfarten – ECCAIRS Olycksutredningar av civila luftfartshändelser regleras av ett flertal internationella instrument. Den s.k. Chicagokonventionen12 regle- rar bl.a. för internationell civil luftfart, The Inter- national () och kompletteras av tekniska bilagor (annex) med standarder och rekommendationer för internationell luftfart. Olycksutredningar genomförs i enlighet med Chicagokonventionens bilaga 13. EU har reglerat olycks- utredning på det civila luftfartsområdet genom förordning (EU) nr 996/201013 och s.k. händelserapportering genom direktiv /42/EG14. Transportstyrelsen registrerar tillbud och olyckor i databasen som är gemensam för medlemsstaterna i EU. I data- basen registreras samtliga olyckor och tillbud som har inträffat i eller som berör ett svenskregistrerat luftfartyg oberoende av var tillbudet eller olyckan har inträffat. De inträffade händel- serna delas in i tillbud, allvarliga tillbud och olyckor beroende på allvarlighetsgrad och varje rapport analyseras och kodas enligt ett internationellt system framtaget av FN-organet för civil luftfart, . Regler om rapportering av olyckor och allvarliga tillbud på luft- fartsområdet finns i huvudsak i luftfartslagen (2010:500), luftfarts- förordningen (2010:770), förordningen (1990:717) om undersök- ning av olyckor och förordning (EU) nr 996/2010. Regleringen ställer bl.a. krav på dem som ska rapportera och hur rapportering ska ske. Regler om rapportering av händelser, dvs. sådana händelser som inte är allvarliga tillbud eller olyckor, bygger på direktiv /42/EG vilket i huvudsak är implementerat i luftfartslagen (2010:500) och luftfartsförordningen (2010:770) samt Transportstyrelsens före- skrifter om rapportering av händelser inom civil luftfart15. I luft- fartsförordningen (2010:770) anges att Transportstyrelsen ska samla in, utvärdera, bearbeta, lagra, skydda och sprida informationen om 12The Convention on , . 13Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 996/2010 av om utredning och förebyggande av olyckor och tillbud inom civil luftfart och om upphävande av direktiv /56/EG. 14Europaparlamentets och rådets direktiv /42/EG av om rapportering av händelser inom civil luftfart. 15Definitionen av händelse är enligt artikel 2 i direktivet driftsavbrott, defekt, fel eller annan onormal omständighet som har eller kan ha inverkat på flygsäkerheten men inte har lett till haverier eller allvarliga tillbud. händelser, samt att händelser, tillbud och olyckor ska lagras i en databas. EU-förordningen och EU-direktivet omfattar bl.a. krav på att medlemsstaterna ska rapportera i databasen , att upp- gifter ska spridas mellan medlemsstaterna genom rapportering till en central europeisk databas för säkerhetsrelaterad information och att berörda parter ska kunna ta del av informationen. En ny EU-förordning om rapportering av händelser, vilken kommer att upphäva direktiv /42/EG och kommissionens genomförandebestämmelser till direktivet, är under framtagande. Syftet med förordningen är att ytterligare kvalitetssäkra rapporte- ringen genom att ställa utökade krav på vilka uppgifter rapporterna ska innehålla och hur analysarbetet ska genomföras nationellt och på EU-nivå. Uppgifter och underrättelser om olyckor och allvarliga tillbud ska enligt artikel 9 i förordning (EU) 996/2010 lämnas av alla in- blandade personer som har kännedom om en olycka eller ett all- varligt tillbud. I luftfartsförordningen (2010:770) regleras närmare vilka som omfattas av krav på att rapportera händelser. I princip omfattas alla delar av luftfartssystemet av krav på rapportering. Dock saknas obligatoriska krav på att den mindre luftfarten ska rappor- tera, vilket kan komma att förändras med den nya EU-förord- ningen om händelserapportering16. Bland rapportörerna återfinns exempelvis flygplatser, flygledning, piloter, flygbolag, verkstäder och flygklubbar. Rapporteringsviljan är överlag god, även om det inom vissa luftfartssegment finns en misstänkt underrapportering av händelser. rapporteras drygt 6 000 händelser till Transportstyrel- sen, varav cirka 40 kategoriseras som olyckor och 10 som allvarliga tillbud. Rapportering av tillbud och olyckor är ett viktigt inslag i det förebyggande flygsäkerhetsarbetet. Transportstyrelsens huvudsak- liga användningsområde för rapporteringen är som underlag för att styra och prioritera myndighetens arbete med regler, tillstånd och tillsyn utifrån ett riskperspektiv. Transportstyrelsen använder infor- mationen dels för att sprida information till myndighetens inspek- 16 Enligt 10 kap. 9 § luftfartsförordningen (2010:770) är rapporteringskravet avseende hän- delser kopplat till luftfartygets storlek. Skyldighet att rapportera föreligger avseende verk- samhet med motordrivet luftfartyg vars maximala startvikt överstiger och som används under tillsyn av svensk myndighet. törer, dels som underlag i analysarbetet och den riskbaserade till- synen. Utifrån rapporteringen av tillbud och olyckor har Trans- portstyrelsen bl.a. etablerat olika säkerhetsnyckeltal där trender regelbundet följs upp och åtgärder vidtas vid behov. Enligt artikel 9 i förordning (EU) nr 996/2010 ska underrätt- elser om allvarliga tillbud och olyckor ske direkt till Statens haveri- kommission. I praktiken rapporteras dock flertalet händelser till Transportstyrelsen som avgör om händelsen ska rapporteras vidare till . har dess- utom tillgång till ECCAIRS. Dessa myndigheter har en gemensamt utformad digital blankett för olycksrapportering och en överens- kommelse om att upplysa varandra om inkomna anmälningar. Informationen används även för rapportering till Trafikanalys som underlag för officiella statistik och uppföljning av de transportpolitiska målen och vid information till media och allmän- heten. På europeisk nivå genomförs analyser av tillbud och olyckor inom ramen för det europeiska flygsäkerhetsorganet (Euro- pean ) och ett separat analysnätverk med experter från medlemsstaterna. Information om olyckor rapporteras även till . I sammanhanget kan även nämnas att har en skyldighet enligt artikel 18 (5) i förordning (EU) nr 996/2010 att registrera uppgifter i SRIS, en EU-databas för registrering av olycksutredningsmyndigheters säkerhetsrekommendationer. SRIS har konstruerats på samma plattform som ECCAIRS och systemen är avsedda att kommunicera med varandra, men så sker inte . 3.4.3Register för den civila sjöfarten – SOS Inom sjöfartsområdet registreras tillbud och olyckor i den nation- ella databasen (Sjöolyckssystemet). I SOS registreras samtliga olyckor och tillbud som inträffat i eller som berör ett svensk- flaggat handels- eller fiskefartyg oberoende av var tillbudet eller olyckan inträffat. Händelserna delas in i tillbud, mindre allvarliga olyckor, allvarliga olyckor och förlisning. Varje rapport analyseras och kodas i databasen. rappor- teras cirka 200–250 händelser till Transportstyrelsen, där flertalet är mindre allvarliga olyckor och endast ett fåtal kategoriseras som till- bud. Syftet med rapporteringen av tillbud och olyckor inom sjöfarten bygger på att lärdomar av inträffade händelser ska leda till att lik- nande händelser inte inträffar igen och att på så sätt sjösäkerheten och den miljön ska bli bättre. Regler om rapportering av tillbud och olyckor inom sjöfarts- området finns i sjölagen (1994:1009), förordning (1990:717) om undersökning av olyckor och kungörelse (SJÖFS 1991:5) med föreskrifter om rapportering av sjöolyckor och anmälan om sjöförklaring. Regleringen ställer bl.a. krav på vem som ska rapportera, vilka typer av händelser som ska rapporteras och hur rapportering ska ske. Rapportering av olyckor och tillbud till olyckor ska ske till Transportstyrelsen. Styrande regelverk saknas för Transportstyrelsens databas över tillbud och olyckor inom sjöfartsområdet. Uppgifter om tillbud och olyckor ska lämnas av fartygets befäl- havare. Inga andra aktörer eller personalkategorier har rapporte- ringskrav, utöver den skyldighet som åligger lönad svensk utlands- myndighet som ska underrätta Transportstyrelsen om fartygs- olyckor eller tillbud till olyckor med svenska fartyg utomlands enligt 23 § förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor. Rapporteringsviljan, särskilt när det gäller tillbud, är låg. En stor del av inhämtningen av uppgifter består enligt Transportstyrelsen i att aktivt söka information om tillbud och olyckor utifrån exem- pelvis uppgifter i media och information från andra myndigheter. Transportstyrelsen anser att sekretesskyddet för uppgifter som lämnas av rapportörer av olyckor och tillbud till sjöss är otillräck- ligt. Sekretessbestämmelser till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som hänför sig till myndighets verksamhet som avser sjöolyckor eller preliminära bedömningar av allvarliga sjö- olyckor enligt lagen (1990:712) om undersökning av olyckor finns i 29 kap. 12 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Av andra stycket i bestämmelsen framgår att sekretessen även gäller för upp- gift som hänför sig till myndighets verksamhet för att biträda verk- samhet som avses i första stycket. Vidare finns tillämpliga sekretess- bestämmelser i 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) samt 9 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) och punkt 17 i bilagan till förordningen. Sekretessen gäller bl.a. för uppgift om enskilds affärs- eller driftsförhållanden i Transportstyrelsens verksamhet för tillsyn. Motsvarande sekretess- bestämmelser finns avseende Statens olycks- utredningsverksamhet, i punkt 100 i bilagan. Transportstyrelsen har gjort bedömningen att sekretessen enligt 29 kap. 12 a § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) förut- sätter att tillbudet eller olyckan i fråga rapporteras vidare till för att en rapport ska kunna omfattas av sekretess hos Transportstyrelsen. Tillbud och olyckor som inte rapporteras vidare till bedöms inte omfattas av sekre- tessen i 29 kap. 12 a §, men kan bli föremål för den svagare tillsyns- sekretessen i 30 kap. 23 § som inte omfattar skydd för uppgifter om enskilds personliga förhållanden. För Transportstyrelsens hantering av information från tillbud och olyckor i analysarbetet saknas särskild sekretess. Transportstyrelsen menar sammantaget att det föreligger behov av en mer ändamålsenlig sekretesslagstiftning till skydd för uppgifter om enskildas integritet vid tillbud och olyckor inom sjöfarten. Sjö- fartsbranschen har vid upprepade tillfällen framfört till Transport- styrelsen att det finns behov av en mer verkningsfull sekretess- lagstiftning till skydd för de uppgifter som lämnas till Transport- styrelsen. Eftersom rapporter om tillbud och olyckor är ett viktigt underlag för säkerhetsarbetet är det enligt Transportstyrelsen av största vikt att rapportering kan ske utan oro för att vissa uppgifter om händelsen ska bli offentliga, och myndigheten avser att verka för lagstiftning som möjliggör ett ökat skydd för rapportörer av tillbud och olyckor inom sjöfartsområdet. Rapporteringen av tillbud och olyckor är ett viktigt inslag i det förebyggande sjösäkerhetsarbetet. Transportstyrelsen använder rapporteringen som underlag för att styra och prioritera myndig- hetens arbete med regler, tillstånd och tillsyn utifrån ett riskper- spektiv. Utifrån rapporteringen av tillbud och olyckor följs trender regelbundet upp och åtgärder vidtas vid behov. Säkerhetsnyckeltal har etablerats för att följa upp utvecklingen och trender inom vissa fokusområden. I princip alla tillbud och olyckor som kommer till Transport- styrelsens kännedom inom sjöfartsområdet rapporteras vidare till . Inga externa aktörer har direkt tillgång till SOS, men uppgifter ur registret lämnas till exempelvis forsk- ning och till sjöfartsbranschen och allmänheten. Informationen används även för rapportering till Trafikanalys som underlag för officiella statistik och uppföljning av de transportpolitiska målen. Rapportering av uppgifter och tillbud och olyckor sker även till () m.fl. IMO-register för sjöfarten – GISIS Enligt 16 § andra stycket förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor ska Transportstyrelsen fullgöra rapporterings- skyldighet gentemot IMO () om undersökning av olyckor. Rapporteringen sker i systemet GISIS (). Enligt utredarens expertgrupp har mellan Transportstyrelsen och diskuterats om delar av denna rap- porteringsskyldighet borde fullgöras av , såvitt avser det fåtal händelser som ut- reder. Förslag har funnits om ett avtal mellan myndigheterna med denna innebörd, men det är tveksamt om ett sådant skulle vara för- enligt med Transportstyrelsens rapporteringsskyldighet i förord- ningen (1990:717) om undersökning av olyckor. I praktiken har dock rapporte- rat information till GISIS om de händelser som myndigheten utrett, medan Transportstyrelsen skött rapporteringsskyldighet i övrigt. Transportstyrelsens register om fritidsbåtolyckor Transportstyrelsen redovisade ett regeringsuppdrag om att ta fram en strategi för hur antalet döda och allvarligt skadade i fritidsbåtsverksamhet ska kunna minska (Strategi Säkrare båtliv 2020, Transportstyrelsen ). Detta skedde i samverkan med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Kustbevak- ningen, och . Inom båtlivssektorn saknas till stor del krav på rapportering om olyckor. Enligt 21 § andra stycket förordningen (1990:717) om undersökning av olyckor ska Polisen, och Kustbevak- ningen underrätta Transportstyrelsen om det inträffat olyckor med fritidsfartyg som medfört att någon har avlidit eller fått en svår kroppsskada. För att Transportstyrelsen ska kunna bedriva säkerhetsföre- byggande arbete inom fritidsbåtssektorn behövs mer statistik och information om inträffade olyckor. För detta ändamål har Trans- portstyrelsen byggt upp en datafångstverksamhet som bl.a. bygger på bevakning av sjöräddningsloggar och uppgifter från , , Sjöpolisen, kommu- nala räddningstjänsten, SOS Alarm, Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap, båtförsäkringsbolag samt båtorganisationer. Viktigt är även uppgifter i media och insamling av data genom Strada-samarbetet med sjukvården. Statistiken om dödsolyckor kvalitetssäkras genom avstämningar med .