sou · H2B376 · 2014-11-28 00:00:00 — RÅ 2005 ref. 88 RÅ 2006 ref. 46 RÅ 2006 ref. 82 RÅ 2009 ref. 7 RÅ 2009 ref. 54 RÅ 2009 ref. 69 RÅ 2010 ref. 61 HFD 2012 ref. 36 HFD 2013 ref. 41 HFD 2013 ref. 85 HFD 2014 ref. 4 RÅ 1987 not. RÅ 1988 not. RÅ 1989 not. RÅ 1990 not. RÅ 1991 not. RÅ 1991 not. RÅ 1991 not. RÅ 1995 not. RÅ 1995 not. RÅ 2002 not. RÅ 2003 not. RÅ 2004 not. RÅ 2005 not. RÅ 2009 not. JO 1991/92 s. 144 JO:s beslut , dnr 4330-2011 JO:s beslut , dnr 748-2014 JK:s beslut , dnr 4970-08-21 C-88/09, Graphic Procédé Luedicke, och mot , nr. 6210/73; 6877/75; 7132/75, mot , , Series A no. 52 Pudas mot , , Series A no. mot , , Series A no. mot , , Series A no. Kamasinski mot , nr. 9783/82, och mot , , Series A no. mot , , Series A no. 192 mot , , Series A no. 279-B mot , , Series A no. mot , , Reports of Judgments and Decisions 1998-I mot [GC], no. 30544/96, ECHR 1999-I Maaouia mot [GC], no. 39652/98, ECHR 2000-X Hirvisaari mot , no. 49684/99, Ferrazzini mot [GC], no. 44759/98, ECHR 2001-VII. och Vulic mot , no. 36985/97, Cuscani mot , nr. 32771/96, mot , no. 38629/97, mot , no. 38978/97, Döry mot , no. 28394/95, mot , no. 37801/97, mot , no. 55853/00, mot , no. 62332/00, mot , (friendly settlement), no. 67070/01, mot , no 10 (13)73841/01, Estate of Nitschke mot , no. 6301/05, Handölsdalens sameby m.fl. mot , no 39013/04, Fexler mot , no. 36801/06, och mot , no. 34721/09, mot , no. 21623/09, och fortsatt utveckling av förvaltningsprocessen Beslut vid regeringssammanträde . genomfördes en omfattande reform av domstols- organisationen i de allmänna förvaltningsdomstolarna i första instans. Även processreglerna vid förvaltningsdomstolarna har reformerats och träder nya bestämmelser i kraft. En särskild utredare ges nu i uppdrag att ta fram ytterligare förslag för att modernisera och effektivisera förvaltningsprocessen. Förslagen ska också syfta till att stärka rättssäkerheten ytterligare. Utredaren ska utvärdera den nya domstolsorganisationen i fråga om specialisering av handläggningen av skattemål och analysera om det finns behov av att stärka rättssäkerheten ytterligare när det gäller dessa mål, framför allt genom en ökad specialisering av skattemålshanteringen i domstol. I uppdraget ingår vidare bland annat att överväga flexiblare sammansättningsregler i de allmänna för- valtningsdomstolarna, överväga behovet av att utöka möjligheterna att överlämna mål mellan domstolar, överväga om sekretessmålen bör överklagas till förvaltnings- rätten som första domstolsinstans, och genomföra en konsekvensbeskrivning vid förkortade över- klagandetider i mål om socialförsäkring och mål om arbets- löshetsförsäkring. Uppdraget ska redovisas . De senaste årens reformering av förvaltningsprocessen För att skapa långsiktiga förutsättningar för moderna, effektiva och rättssäkra förvaltningsdomstolar genomfördes en förvalt- ningsrättsreform (prop. 2008/09:165). Reformen innebar att de 23 länsrätterna ersattes av 12 förvaltningsrätter. Ett viktigt syfte med reformen var att domstolarna i första instans skulle få en tillräcklig storlek bland annat för att skapa ökade förutsättningar för speciali- sering. En fördel med ökad specialisering bedömdes vara att den är ägnad att öka kompetensen hos domstolarna. Genom specialisering skulle domstolarna också kunna erbjuda goda utvecklingsmöjlig- heter för sina medarbetare, vilket kan gynna rekryteringen av kom- petent personal. De processregler som styr förvaltningsdomstolarnas verksamhet måste vara ändamålsenligt utformade för att kunna möta kraven på en effektiv och rättssäker process. I propositionen En mer ändamåls- enlig förvaltningsprocess (prop. 2012/13:45) lämnade regeringen förslag till flera förändringar, bl.a. i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, förvaltningsprocesslagen (1971:291) och ett stort antal andra författningar, som syftade till att skapa en moder- nare och mer ändamålsenlig förvaltningsprocess där tyngdpunkten i rättskipningen är förlagd till första instans. Förslagen har behandlats av och de nya reglerna träder i kraft (bet. 2012/13:JuU15, rskr. 2012/13:154). Utvecklingen av förvaltningsprocessen bör fortsätta Regeringen uttalade i proposition 2012/13:45 att den hade som ambition att låta utreda ett antal frågor vidare. I sin behandling av ärendet efterfrågade också ytterligare utredning i ett par avseenden. I budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 finansplan m.m. avsnitt 1.4.4 och 6.34.4) anges bl.a. att regeringen avser att tillsätta en utredning och att en stor uppgift i uppdraget är att se över om det finns behov av att stärka rättssäkerheten avseende skattemål ytterligare, framför allt genom specialisering av skatte- målshanteringen i domstol. Det är viktigt att de allmänna förvaltningsdomstolarna kan svara upp mot de höga krav som ställs i målen. Ett område med särskilda utmaningar är skatteområdet. Ett väl fungerande uttag av skatter är av stor betydelse för att det allmänna ska kunna finansiera sin verk- samhet, inte minst den generella välfärden. Uttaget av skatter berör i princip alla i samhället. Det är dessutom ett vanligt återkommande förfarande för enskilda, antingen genom den direkta beskattningen, t.ex. inkomstbeskattning, eller genom den indirekta beskattningen, t.ex. mervärdesskatt. För både det allmänna och enskilda är det därför viktigt att skattemål avgörs med hög kompetens och inom rimlig tid. God skattekompetens i domstolarna är vidare av stor vikt för skattesystemets legitimitet och för förtroendet för skatte- processen. Med hänsyn till beskattningens centrala roll i samhället och vikten av kompetens på området intar skattemålen en särställ- ning som kan motivera en ökad specialisering av skattemålshante- ringen i domstolarna. Förvaltningsrättsreformen och de nya regler som träder i kraft är ett led i arbetet att skapa gynnsamma förutsätt- ningar för handläggningen av de måltyper som förekommer vid de allmänna förvaltningsdomstolarna. Regeringen anser att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att modernisera och effektivisera för- valtningsprocessen. Åtgärderna ska också syfta till att stärka rätts- säkerheten ytterligare. Utvecklingen av förvaltningsprocessen bör därför fortsätta. En särskild utredare ges i uppdrag att överväga hur detta bör ske. Uppdraget om en ökad specialisering av skattemålshanteringen i domstol En ökad specialisering av skattemålshanteringen i domstol kan stärka rättssäkerheten genom ökad kompetens och därmed en höjd kvalitet i avgörandena. Dessutom kan effektiviteten i skatteproces- serna öka. Verksamheten vid domstolarna ska bedrivas med hög kvalitet och vara effektiv. Handläggningstiderna ska vara rimliga och alla som kommer i kontakt med domstolarna ska få ett gott bemötande. Detta är viktigt för att parternas intresse av en rättssäker prövning ska kunna tillgodoses. En specialisering av skattemålshanteringen måste därför utformas med sikte på att uppfylla dessa krav. Den nya organisationen för förvaltningsrätterna har varit i kraft . Det finns anledning att utvärdera hur förvaltnings- rättsreformen har påverkat omfattningen av specialisering i fråga om skattemål och effekterna av en sådan specialisering och om det finns behov av ytterligare åtgärder. Inom ramen för en utvärdering bör det undersökas i hur många domstolar specialisering av skattemålshanteringen förekommer och hur arbetet är organiserat. Vidare är det av intresse att analysera vilka effekter som specialiseringen har fått för skattemålshante- ringen, bl.a. i fråga om kvaliteten på avgörandena, handläggnings- tiderna och rekryteringen av domare. Utredaren ska analysera om ytterligare specialisering behövs för att stärka rättssäkerheten och om det bör åstadkommas genom koncentration i fråga om vissa eller alla typer av skattemål till vissa förvaltningsrätter och kammarrätter, i form av särskilda domstolar eller särskilda forumregler, eller genom domstolsintern speciali- sering. Det är då lämpligt att pröva de olika alternativens för- och nackdelar. Det förslag som lämnas kan vara en kombination av olika former av specialisering. Vidare bör utredaren ta ställning till om alla eller vissa typer av skattemål ska omfattas av specialisering och hur stort målunder- laget i så fall måste vara för att specialisering ska vara lämpligt. Även här bör olika alternativ undersökas. Ett alternativ kan exem- pelvis vara att göra en avgränsning till de skatter och avgifter som skatteförfarandelagen (2011:1244) gäller för och de beslut som omfattas av den lagen. Det behövs även underlag för att bedöma om ytterligare specialisering bör ske inom vissa ämnesområden, t.ex. företagsbeskattning, koncernbeskattning, mervärdesskatt och skatteförfarande. Utredaren ska mot denna bakgrund utvärdera om 2010 års förvaltningsrättsreform medfört de ökade möjligheter till specialisering av skattemålshanteringen i domstol som reformen syftade till, undersöka hur domstolarna arbetar med specialisering i fråga om skattemål och analysera vilka effekter specialiseringen har fått, analysera om det finns anledning till en ökad specialisering av skattemålshanteringen i domstol och hur en sådan i så fall bör utformas samt ta ställning till vilka skattemål som ska omfattas av specialisering och vilket målunderlag som i så fall krävs, samt ta ställning till om ytterligare specialisering bör ske inom vissa ämnesområden inom skatterätten. Det ligger inte i utredarens uppdrag att överväga inrättande av en eller flera specialdomstolar. Uppdraget att utveckla förvaltningsprocessen Flexiblare regler om rättens sammansättning En förvaltningsrätt är som huvudregel domför med en lagfaren domare och tre nämndemän. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till målets omfattning eller svårighetsgrad, får antalet lag- farna domare och nämndemän utökas med en vardera. Särskilda skäl kan finnas t.ex. vid komplicerade skattemål (prop. 1996/97:133 s. 34–37 och 59). Det finns anledning att undersöka om och hur möjligheten att i förvaltningsrätten utöka antalet lagfarna domare används och överväga om denna sammansättning bör göras obligatorisk i vissa fall, t.ex. i vissa skattemål. (Ju 2012:08) har i uppdrag att över- väga nämndemäns medverkan i olika typer av mål. Någon möjlighet för domstolen att bestå av enbart flera juristdomare finns inte i förvaltningsrätten. I förhållande till de regler som gäller i allmän domstol vid handläggning av dispositiva tvistemål är möjligheterna att anpassa rättens sammansättning efter målets beskaffenhet mer begränsade. Detta gäller även vid behandling av t.ex. frågor om prövningstillstånd i kammarrätten. Ett sätt att tillföra domstolarna särskild sakkunskap och där- igenom höja kvaliteten i avgörandena är att låta särskilda ledamöter delta i handläggningen. förekommer särskilda ledamöter i allmän förvaltningsdomstol i mål om laglighetsprövning, i mål om fastighetstaxering, i mål om åldersgränser för film som ska visas offentligt och i mål enligt lagen (2003:389) om elektronisk kom- munikation. I allmän domstol får särskilda ledamöter ingå i rätten om det i vissa fall finns behov av särskild fackkunskap. Det finns anledning att överväga om särskilda ledamöter bör kunna delta även i andra mål i allmän förvaltningsdomstol, t.ex. i vissa skattemål, när behov av särskild fackkunskap föreligger. Det är viktigt att reglerna om rättens domförhet när en ledamot får förhinder under handläggningen är utformade så att ett ända- målsenligt och rättssäkert förfarande säkerställs. De regler som träder i kraft avser kammarrättens domförhet när en lagfaren ledamot eller en nämndeman får förhinder när rätten består av lagfarna ledamöter eller lagfarna ledamöter och nämnde- män. Även domförhet vid förhinder för en särskild ledamot är reglerat. Några regler om kammarrättens domförhet när en lagfaren ledamot får förhinder och särskilda ledamöter ingår i rätten finns dock inte. Det finns anledning att överväga sådana regler. Mot denna bakgrund ska utredaren undersöka om och hur möjligheten att i förvaltningsrätten utöka antalet lagfarna domare används och överväga om reglerna bör ändras, t.ex. genom att göras obligatoriska i vissa fall, överväga om det bör införas en möjlighet för förvaltnings- rätten att i vissa fall bestå av enbart flera lagfarna ledamöter, överväga om kammarrättens sammansättning vid behandling av frågor om prövningstillstånd bör förändras, överväga om särskilda ledamöter i ökad utsträckning bör kunna ingå i rätten när det finns behov av särskild fack- kunskap, och överväga om det bör införas regler om kammarrättens dom- förhet när särskilda ledamöter ingår i rätten och en lagfaren ledamot får förhinder. Överlämnande av mål mellan domstolar Inom förvaltningsprocessen finns det flera forumregler som pekar ut vilken domstol som är behörig att pröva ett enskilt mål. Förvalt- ningsprocesslagen ger vissa möjligheter för en obehörig förvalt- ningsrätt eller kammarrätt att överlämna ett mål till en annan behö- rig domstol (7 §). Ett överlämnande förutsätter bl.a. att den som inlett målet inte har något att invända mot detta och att det inte finns något annat skäl mot att handlingarna lämnas över. träder nya regler i kraft som bl.a. innebär att kravet på att höra den som har inlett målet tas bort (prop. 2012/13:45). Bestämmel- sen i 7 § medger ett överlämnande i samband med att målet inleds men när handläggningen har påbörjats finns inte någon möjlighet att besluta om ett överlämnande. JO har konstaterat att det saknas lagligt stöd för ett överlämnande i de fall en domstol efter det att handläggningen har inletts finner att den är obehörig (beslut , dnr 4330-2011). Möjligheterna att överlämna mål från en behörig domstol till en domstol som saknar behörighet är begränsade. Ett överlämnande får göras om det finns flera mål vid olika domstolar som har nära sam- band med varandra eller om det finns särskilda skäl och det kan göras utan avsevärd olägenhet för någon part (14 § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). Reglerna är avsedda för enskilda fall och inte för att t.ex. utjämna arbetsbördan mellan domstolar. Regeringen anser att frågan om att införa ökade möjligheter att överlämna mål från en behörig domstol bör utredas närmare. Reglerna om överlämnande av mål från en behörig domstol kan behöva göras mer generösa, bland annat för att en domstol med för tillfället ledig kapacitet ska kunna avlasta en domstol där det råder hög arbetsbelast- ning. Särskilt för migrationsdomstolarna, där måltillströmningen kan variera kraftigt och mellan respektive domstol, skulle utökade möjligheter att överlämna mål i syfte att omfördela arbetsbördan kunna vara till fördel, både för domstolarna och enskilda. överväga behovet av att utöka möjligheterna att överlämna mål mellan domstolar, och överväga om sådana möjligheter, i fråga om överlämnande från en behörig domstol, bör göras generella eller förbehållas vissa måltyper och domstolsinstanser. Förslag som lämnas i denna del ska vara förenliga med förslag som lämnas om ökad specialisering av skattemålshanteringen i domstol. Tydligare regler om muntlig förhandling Förfarandet enligt förvaltningsprocesslagen är skriftligt (9 § första stycket). I handläggningen får ingå muntlig förhandling beträffande viss fråga, när det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet (9 § andra stycket). I kam- marrätten och förvaltningsrätten ska muntlig förhandling hållas, om en enskild som för talan i målet begär det samt förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det (9 § tredje stycket). Regler om muntlig förhandling finns även i andra författningar, t.ex. utlänningslagen (2005:716) och lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Bestämmelsen om muntlig förhandling i förvaltningspro- cesslagen har i princip varit oförändrad sedan lagen infördes för . har bl.a. tvåpartsprocess införts i för- valtningsdomstolarna och den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europa- konventionen) har införlivats i svensk rätt. Tillämpningsområdet för reglerna om muntlig förhandling har utvecklats genom praxis från och . Det är viktigt att reglerna om muntlig förhandling är ändamåls- enligt utformade samt tillgodoser högt ställda krav på rättssäkerhet och givetvis också motsvarar åtaganden enligt Europakon- ventionen. Reglerna ska även vara anpassade till att tyngdpunkten i domstolsprövningen ska ligga i första instans samt vara förutsebara för parterna och lätta att tillämpa för domstolarna. Utifrån ovan angivna utgångspunkter ska utredaren se över bestämmelsen om muntlig förhandling i förvaltnings- processlagen och föreslå hur bestämmelsen bör vara utformad för att tillgodose de angivna syftena, och se över i vilka fall särskilda bestämmelser om muntlig förhand- ling i specialförfattningar är motiverade och föreslå de anpass- ningar av nuvarande bestämmelser som behövs. Det ligger inte i utredarens uppdrag att överväga ändringar i skatte- eller tullagstiftningen, t.ex. i skatteförfarandelagen (2011:1244). Bör sekretessmålen överklagas till förvaltningsrätten? Genom de lagändringar som träder i kraft kommer principen om att den första domstolsprövningen ska ske i förvalt- ningsrätten att ha fått ett i det närmaste fullt genomslag (prop. 2012/13:45). Ett undantag från denna princip är överklagande av beslut där en myndighet, med tillämpning av bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), har avslagit en begäran om att ta del av en allmän handling eller lämnat ut den med förbehåll (s.k. sekre- tessmål). Sådana beslut överklagas som huvudregel till kammarrät- ten som första instans. Skälen bakom denna ordning är bl.a. att den främjar tryckfrihetsförordningens krav på skyndsam handläggning och att enhetligheten i praxisbildningen gynnas av att målen prövas i kammarrätten. Även rättssäkerhetsaspekter kan anföras eftersom kammarrätten vid prövning av ett sekretessmål består av tre lag- farna domare. En konsekvens av nuvarande ordning är att de säker- hetsskyddsaspekter som omgärdar sekretessmålen förenklas genom att de hanteras av ett begränsat antal personer. Tyngdpunkten i domstolsprövningen ska ligga i första instans och avsteg från denna ordning ska vara sakligt motiverade. Rege- ringen anser att det bör utredas om inte även sekretessmålen bör följa den normala instansordningen. Utredaren ska därför överväga om sekretessmålen bör överklagas till förvaltningsrätten som första domstolsinstans. För en tingsrätt finns en möjlighet att med parternas samtycke hänskjuta en prejudikatfråga i dispositiva tvistemål till prövning av (56 kap. 13 § RB). En sådan fråga får inte prövas av utan att domstolen meddelat prövnings- tillstånd. Sedan domstolen avgjort frågan eller beslutat att inte meddela prövningstillstånd ska tingsrätten avgöra målet. Tings- rättens avgörande kan därefter överklagas till hovrätt och på vanligt sätt. Någon motsvarande möjlighet för en förvaltningsrätt att hän- skjuta en prejudikatfråga till finns inte. Ett mål som innehåller prejudikatfrågor måste alltså prövas i första och andra instans innan det når Högsta förvaltnings- domstolen. Detta kan begränsa antalet frågor som blir föremål för prövning i högsta instans men också motverka ett snabbt avgö- rande av målet. En möjlighet att hänskjuta prejudikatfrågor till Högsta förvalt- ningsdomstolen kan också vara ett sätt att stärka praxisbildningen i sekretessmål om dessa flyttas ned till förvaltningsrätterna. överväga behovet av en ordning där förvaltningsrätterna kan hänskjuta en prejudikatfråga till och hur en sådan reglering i så fall bör utformas, och särskilt överväga om en sådan möjlighet bör göras generell eller förbehållas vissa måltyper. De ärenden som blir föremål för förhandsbesked av omfattas inte av uppdraget. Tolkning i allmän förvaltningsdomstol I propositionen Tolkning och översättning i brottmål (prop. 2012/13:132) lämnar regeringen förslag om bland annat skärpta kompetenskrav för de tolkar som anlitas av allmän domstol. Även i de allmänna förvaltningsdomstolarna anlitas tolkar, inte minst i migrationsdomstolarna. Det är angeläget att säkerställa att även de tolkar som anlitas i allmän förvaltningsdomstol tillhandahåller tolkning av hög kvalitet. Något kompetenskrav för de tolkar som anlitas i förvaltningsrättsliga mål som motsvarar det krav som rege- ringen föreslår ska gälla i brottmål, finns dock inte. överväga och föreslå åtgärder för att höja kvaliteten på de tolkar som anlitas i allmän förvaltningsdomstol. Uppdraget att göra en konsekvensbeskrivning vid förkortade överklagandetider i två måltyper Regeringen föreslog i propositionen 2012/13:45 att tiden för över- klagande av domstolsavgöranden i mål om socialförsäkring och i mål om arbetslöshetsförsäkring skulle överensstämma med vad som gäller för de flesta mål i de allmänna förvaltningsdomstolarna dvs. att tiden för överklagande av en domstols beslut skulle vara i stället . Som skäl för detta anfördes bl.a. intresset av en enhetlig ordning inom förvaltningsprocessen och att domstolsprocessen skulle kunna bli mer effektiv genom kortare handläggningstider. avslog regeringens förslag i dessa delar och gav som sin mening tillkänna att regeringen skulle åter- komma till med en konsekvensbeskrivning av hur enskilda påverkas av en kortare överklagandetid i de två måltyperna (bet. 2012/13:JuU15, rskr. 2012/13:154). genomföra den konsekvensbeskrivning som efter- frågar och i förekommande fall föreslå en förkortning av över- klagandetiden . Genomförande och redovisning av uppdraget Utifrån de överväganden som görs ingår det i uppdraget att lämna fullständiga författningsförslag. Utredaren är oförhindrad att ta upp även andra frågor som har samband med de frågeställningar som ska utredas. Det ligger dock inte i utredarens uppdrag att överväga införande av prövningstillstånd i skattemål. Utredaren ska även beakta relevant arbete som pågår i och på EU-nivå. Utredaren ska belysa vilka effekter som förslaget om speciali- sering av skattemålshanteringen i domstol bedöms få för hante- ringen av övriga måltyper i de allmänna förvaltningsdomstolarna. Utredaren ska också belysa vilka konsekvenser samtliga förslag som presenteras bedöms få för rekryteringen av domare och annan personal till de allmänna förvaltningsdomstolarna. I uppdraget ingår också att bedöma hur förslagen påverkar berörda myndig- heter, t.ex. och . Utredaren ska samråda med , och samt, vid behov, andra berörda myndigheter och organisationer. Utredaren ska bedöma de kostnader och konsekvenser i övrigt som förslaget kan komma att medföra. Om förslaget förväntas leda till kostnadsökningar för det allmänna, ska utredaren föreslå hur dessa ska finansieras. Uppdraget ska redovisas . 3.Boende utanför det egna hemmet –placeringsformer för barn och unga. 4.Det måste gå att lita på konsument- skyddet. 5.Staten får inte abdikera –om kommunaliseringen av den svenska skolan. 6.Män och jämställdhet. 7.Skärpta straff för vapenbrott. 8.Översyn av statsskuldspolitiken. –en översyn av ersättningssystemet. 10.Ett steg vidare – nya regler och åtgärder för att främja vidareutnyttjande av handlingar. 11.Kunskapsläget på kärnavfallsområdet 2014. Forskningsdebatt, alternativ och beslutsfattande. 12.Utvärdera för utveckling – om utvärde- ring av skolpolitiska reformer. 13.En digital agenda i människans tjänst –en ljusnande framtid kan bli vår. 14.Effektiv och rättssäker PBL-över prövning. 15.Investeringsplanering för försvars materiel En ny planerings-, besluts- och uppföljningsprocess. 16.Det ska vara lätt att göra rätt Åtgärder mot felaktiga utbetalningar inom den arbetsmarknadspolitiska verksamheten. 17.Genomförande av Seveso III- direktivet. 18.Straffskalorna för allvarliga våldsbrott. 19.Yrkeskvalifikationsdirektivet – ett samlat genomförande. 20.Läkemedel för särskilda behov. Bredband för in . Genomförande av EU:s nya redovis- ningsdirektiv. 23.Rätt information på rätt plats i rätt tid. Del 1, 2 och 3. 24.Olycksregister och djupstudier på transportområdet.