sou · H2B319 · 2014-04-10 00:00:00 — Utredningen ser därför inga effektivi- tetsvinster i att förändra den nu gällande ordningen där handels- kammare kan utfärda de intyg över yrkeserfarenhet som kan krävas inom ramen för yrkeskvalifikationsdirektivet. 11Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet 11.1Anmälningsförfarande - samordnade utbildningar Utredningens förslag: Av den nya förordningen ska framgå att Universitets- och högskolerådet, via , ska fullgöra anmäl- ningsplikten som följer av artikel 21a i det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet samt att ska vara skyldigt att förse rådet med information om alla förändringar av bestämmelserna om specialiseringar för läkare och tandläkare. Utredningens bedömning: Senast i samband med genomförandet av det nya direktivet bör direktivets bilaga V gås igenom och uppdaterad information anmälas till kommissionen. Skälen för utredningens förslag och bedömning I det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet fanns det ett anmälningsförfarande kopplat till samordningen av minimikraven för utbildningarna.1 Enligt detta förfarande skulle medlemsstaterna anmäla de lagar och andra författningar som de antog när det gällde utfärdande av bevis på formella kvalifikationer till kommissionen. Kommissionen skulle sedan publicera denna information i Europeiska 1 Artikel 21.7 i det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet unionens officiella tidning. Denna reglering återfinns numera i artikel 21a och har i vissa avseenden förändrats. Medlemsstaterna ska anmäla de lagar och andra författningar som de antar när det gäller utfärdande av bevis på formella kvalifikationer inom de yrken för vilka direktivet samordnat utbildningskraven. En sådan anmälan ska innehålla information om utbildningsprogrammets längd och innehåll. Anmälan till kommissionen ska ske via . Om kommissionen anser att de nationella utbildningsprogrammen uppfyller de samordnade minimikraven kan den genom delegerade akter anpassa bilaga V så att denna återspeglar de förändringar som genomförts på nationell nivå. I de fall kommissionen anser att de anmälda författningarna inte är i överensstämmelse med direktivets krav ska den anta genomförandeakter för att förkasta den begärda förändringen av bilaga V. Ansvaret för anmälningsskyldigheten enligt det ursprungliga yrkes- kvalifikationsdirektivet har inte formaliserats och enligt vad utredningen känner till har någon anmälan inte heller gjorts. Det faktum att anmälningar ska göras via förutsätter att ansvaret för detta förfarande fastställs så att vet vem som ska registreras i den IMI-modul som kommer att skapas. En annan nyhet är att kommissionen ges behörighet att via delegerade akter, på basis av de uppgifter medlemsstaterna anmäler, införa ändringar i de examenstitlar som listas i bilaga V i det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet. Systemet för automatiskt erkännande på grundval av harmoniserade minimikrav för utbildning bygger på att den mottagande medlemsstaten kan verifiera att den examen en sökande har återfinns i listorna med nationella examenstitlar i bilaga V. För en sökande med en examen som inte återfinns i bilaga V finns det inga garantier att tillträde till yrket beviljas automatiskt. För att yrkesutövare utbildade i ska kunna utnyttja direktivets regler om automatiskt tillträde i annat land är det sålunda av vikt att bilaga V uppdateras när ändringar görs avseende de yrken Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet Utredningen kan också konstatera att detta behov inte endast föreligger med avseende på eventuella framtida förändringar. Exempelvis har ändringar som inte återspeglas i bilaga V redan genomförts för specialistläkare. De bevis på formella kvalifikationer som omfattas av anmälnings- plikten regleras i examensordningen avseende läkare, sjuksköterska, tandläkare, apotekare, arkitekt och barnmorska.2 Utbildningarna till specialistläkare och specialisttandläkare regleras i förordningen om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. samt i föreskrifter.3 Veterinärutbildningen ingår i examens- ordningen för lantbruksuniversitet.4 Anmälningspliktiga förändringar kan sålunda komma att beslutas av regeringen eller av . Av effektivitetsskäl, men också för att anmälningsskyldigheten inte ska försummas, finns det enligt utredningens mening anledning att samla ansvaret för anmälningsförfarandet hos en myndighet. Universitets- och högskolerådet kommer som rådgivningscentrum och samordnare enligt det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet att få en central roll vid tillämpningen av direktivet. Genom att samordna så många funktioner som möjligt torde också rådets uppgift som rådgivningscentrum att underlättas, varför denna anmälnings- skyldighet bör utföras av rådet. När det gäller förändringar avseende utbildningarna till läkare, sjuksköterska, tandläkare, apotekare, arkitekt, barnmorska och veterinär bedömer utredningen att Universitets- och högskolerådet självt är bäst lämpat att bevaka om förändringar införs i examens- ordningarna. För dessa utbildningar finns det således inte anledning att ålägga någon annan en skyldighet att informera rådet när förändringar införs. I fråga om specialiseringarna för läkare och tandläkare, som delvis regleras genom föreskrifter, är dock situationen en annan, vilket motiverar att bör förse rådet med information om förändringar. Utredningen anser att samtliga anmälnings- och informations- förfaranden som är kopplade till det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet ska framgå av den föreslagna förordningen. 2Bilaga 2 till högskoleförordningen. 3Förordningen om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. samt föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:17) om läkarnas specialiseringstjänstgöring, föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 1993:4); Tandläkarnas specialiseringstjänstgöring. 4Bilagan till förordningen för . Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet denna ska därför framgå att Universitets- och högskolerådet, via , ska fullgöra anmälningsplikten som följer av artikel 21a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Vidare ska framgå att är skyldigt att förse rådet med information om alla förändringar av bestämmelserna om specialiseringar för läkare och tandläkare. Av artikel 21a.1 andra stycket följer att anmälningar avseende förändringar i arkitektutbildningen ska skickas till kommissionen och övriga medlemsländer. Förändringar avseende övriga utbildningar ska däremot endast skickas till kommissionen. Även detta ska framgå av förordningen. Senast i samband med genomförandet av det nya direktivet bör direktivets bilaga V gås igenom och uppdaterad information anmälas till kommissionen. 11.2Underrättelse – anpassningsperiod eller lämplighetsprov Utredningens förslag: I den nya förordningen ska anges att behöriga myndigheter, som avser att genom särskilda föreskrifter begränsa möjligheten att välja kompensationsåtgärd, ska motivera varför begränsningen är nödvändig och proportionerlig för att skydda ett allmänt intresse samt samråda med Universitets- och högskolerådet. Universitets- och högskolerådet ska därefter underrätta kommissionen och de övriga medlemsstaterna om de särskilda föreskrifterna, i enlighet med artikel 14.2 andra stycket i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Utredningens bedömning: Universitets- och högskolerådet ska i samband med en sådan underrättelse till kommissionen informera samt det departement som ansvarar för yrket i fråga. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet Skälen för utredningens förslag och bedömning Enligt artikel 14.1–2 i direktivet får medlemsstaterna under vissa förutsättningar kräva att en sökande genomgår en anpassningsperiod eller genomför ett lämplighetsprov, se avsnitt 8.5.1.2. Denna reglering fanns redan i det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet. Huvud- regeln är att den sökande ska ha rätt att välja om han eller hon vill genomgå en anpassningsperiod eller göra ett lämplighetsprov. Från denna huvudregel finns i artikel 14.3 undantag, där medlemsländerna ges rätt att genom föreskrifter inskränka den enskildes valmöjlighet, bl.a. för yrken förknippade med rådgivning avseende nationell rätt samt för en rad sjukvårdsyrken. Undantag kan, enligt ändrings- direktivet, även göras om nivån på utbildningarna skiljer sig åt enligt vissa fastställda steg. Om en medlemsstat anser att det för ett bestämt yrke är nödvändigt att begränsa yrkesutövarens valmöjlighet ska den i förväg underrätta de andra medlemsstaterna och kommissionen och lägga fram dokument som visar att undantaget är berättigat. Om kommissionen anser att den planerade åtgärden strider mot unionsrätten ska den anta en genomförandeakt, där medlemsstaten i fråga uppmanas att avstå från att vidta den planerade åtgärden. Har kommissionen inte reagerat inom denna tidsfrist får undantaget tillämpas. Enligt den nya lydelsen ska kommissionen anta en genomförandeakt som blir rättsligt tvingande för den medlemsstat till vilken den avges. I skäl 15 i det ursprungliga direktivet anges att varje undantag från enskildas rätt att välja mellan lämplighetsprov och anpass- ningsperiod i varje enskilt fall bör vara motiverat av tvingande hänsyn till allmänintresset. I enlighet med det ursprungliga yrkeskvalifikationsdirektivet har begränsningar avseende enskildas rätt att välja kompensationsåtgärd införts för advokatyrket,5 vissa sjukvårdsyrken6 och fastighets- 58 kap. 2 § tredje stycket första meningen . 64 kap. 8 § punkt 3 föreskrifter om erkännande av yrkeskvalifikationer inom hälso- och sjukvården. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet SOU 2014:19 mäklare.7 Såvitt utredningen erfar har någon anmälan till kommissionen inte gjorts. Möjligheten att införa begränsningar med hänsyn till att utbild- ningsnivåerna skiljer sig åt har tillkommit genom det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. I vissa fall ges medlemsländerna en uttrycklig rätt att begränsa en yrkesutövares rätt att välja kompensationsåtgärd. Enligt artikel 14.3 föreligger en sådan rätt för yrken som kräver exakta kunskaper om nationell rätt, under vissa förutsättningar för olika sjukvårdsyrken samt när den utbildningsnivå den sökande har ligger ett visst antal nivåer lägre än den nivå som krävs för yrket i mottagarlandet, jfr avsnitt 8.5.1.2. För de yrken där det av författning framgår att yrkesutövaren inte har rätt att välja mellan anpassningsperiod och lämplighetsprov, anser utredningen att de begränsningar som gjorts avseende advokatyrket, fastighetsmäklaryrket och sjukvårdsyrkena faller under undantaget i artikel 14.3. Utredningen har övervägt om det finns behov av att föra in skyldigheten att underrätta kommissionen om undantag från artikel 14.2 i förordningen om erkännande av yrkeskvalifikationer. Valmöjligheten kommer sannolikt inte att ytterligare inskränkas i särskilt många fall, om ens några. Enligt utredningens bedömning bör underrättelseskyldigheten trots det anges i förordningen. Risken för att denna skyldighet försummas är enligt utredningens uppfattning annars stor. Eftersom underrättelsen ska ske på förslagsstadiet finns det inte heller förutsättningar för att på ett enkelt sätt rätta till uteblivna underrättelser i efterhand. Ytterligare skäl som talar för att föra in skyldigheten i förordningen är att kommissionen i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ges rätt att anta en genomförandeakt som ålägger ett medlemsland att avstå från att genomföra en föreslagen åtgärd. Det finns därför anledning att skapa en förutsebar procedur som gör det möjligt för regeringen att hålla sig informerad om vilka åtgärder enskilda myndigheter avser att vidta. Utredningen anser därför att förordningen ska innehålla en skyldighet för de behöriga myndigheterna att samråda med 7 18 § fastighetsmäklarförordningen. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet Universitets- och högskolerådet innan kommissionen och de andra medlemsstaterna underrättas i enlighet med artikel 14.2 andra stycket, samt att underrättelsen ska skickas från den behöriga myndigheten till Universitets- och högskolerådet som sedan ska vidarebefordra denna till kommissionen och de andra medlems- staterna. Universitets- och högskolerådet ska i samband med underrättelsen informera samt det departement som ansvarar för yrket i fråga. Utredningen har analyserat i vad mån även sådana inskränkningar som medlemsländerna har rätt att göra enligt artikel 14.3 bör anmälas till kommissionen och övriga medlemsstater. Av direktivet följer att medlemsstaterna i tre situationer med avvikelse från principen enligt vilken sökanden har rätt att välja,8 har rätt att kräva antingen en anpassningsperiod eller ett lämplighetsprov, och i ett fall både anpassningsperiod och lämplighetsprov. Av direktivets ordalydelse följer därför att rätten till avvikelse enligt artikel 14.3 endast tar sikte på principen att den sökande har rätt att välja kompensationsåtgärd och inte på skyldigheten att enligt artikel 14.2 anmäla begränsningar av denna valmöjlighet. Enligt direktivets ordalydelse är således en begränsning av valet av kompensationsåtgärd för ett yrke som exempelvis kräver exakta kunskaper i nationell rätt inte undantaget från anmälningsplikten i artikel 14.2 andra stycket. Utredningens bedömning är ändå att anmälningsplikten bör begränsas till de fall som inte följer av artikel 14.3. Syftet med anmälningsförfarandet tycks nämligen vara att ge kommissionen möjlighet att kontrollera att medlemsstaterna inte inför begränsningar i strid med direktivet. För de yrken och situationer som följer av artikel 14.3 har lagstiftaren redan gjort bedömningen att det finns godtagbara skäl att begränsa valmöjligheten. En anmälan avseende någon av dessa situationer kan därför inte ifrågasättas av kommissionen. Därmed är det utredningens uppfattning att sådana anmälningar skulle sakna syfte. Hade anmälningsförfarandet haft ett upplysningssyfte gentemot enskilda hade tolkningen blivit en annan. Utredningen vill i detta sammanhang även peka på att det finns likheter mellan det system som följer av artikel 14.2 och den informationsprocedur som tillämpas för nya nationella förslag till 8 Artikel 14.3 första och fjärde stycket i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet tekniska regler.9 Även om anmälningsskyldigheten för tekniska regler är föremål för betydligt mer omfattande reglering innehåller båda procedurerna en skyldighet att anmäla nationella åtgärder på förslags- stadiet samt en skyldighet att avvakta med antagandet för att kommissionen ska kunna kontrollera att medlemsstatens förslag inte strider mot . Den ordning som föreslås ovan liknar den som införts med anledning av informationsproceduren för tekniska regler.10 Utredningens bedömning: Kommissionen bör, i samband med att anmäler genomförandet av direktivet, underrättas om sådana åtgärder som vidtagits för att säkerställa vissa yrkes- utövares fortbildning. Skälen för utredningens bedömning Enligt artikel 22 b) i det moderniserade yrkeskvalifikations- direktivet ska medlemsstaterna under- rätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att yrkes- utövare, inom yrken vars utbildning samordnats genom direktivet, ska kunna uppdatera sina kunskaper, färdigheter och kompetenser. Underrättelseskyldigheten införs genom det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet. 9 Se och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster. 10 Se förordningen (1994:2029) om tekniska regler. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet I enlighet med förslaget i avsnitt 10.2 bemyndigas och att meddela föreskrifter som säkerställer att utövare av yrken som omfattas av ordningen för automatiskt erkännande på grundval av samordnade minimikrav för utbildning kan hålla sig uppdaterade om utvecklingen inom yrket. Skyldigheten att underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att säkerställa kompetensutveckling sammanfaller tids- mässigt med skyldigheten att genomföra direktivet och ska endast genomföras . Det förefaller sålunda naturligt att underrättelsen sker i samband med att anmäler genomförandet av direktivet. Medlemsländerna ska därefter i enlighet med artikel 56.4 kontinuerligt utbyta information om bästa praxis för att optimera kompetensutvecklingen, se närmare om samordnarens roll i avsnitt 8.1. Utredningens förslag: ska informera Universitets- och högskolerådet om förändringar i regelverket som styr möjlig- heten för specialistläkare att tillgodoräkna sig tidigare utbildning vid ansökan om en andra specialisering. Universitets- och hög- skolerådet ska anmäla dessa författningsändringar till de övriga medlemsstaterna och kommissionen i enlighet med artikel 25.3a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet. Utredningens bedömning: En anpassning av dagens krav utgör en del i det svenska införlivandet av direktivet och anmälnings- förfarandet kommer därför endast att omfatta eventuella framtida förändringar. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet Skälen för utredningens förslag och bedömning Enligt artikel 25.3a i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ska medlemsstater som tillåter att en specialistläkare som ansöker om en andra specialisering tillgodoräknar sig tidigare kurser anmäla den författning som reglerar detta till kommissionen och övriga medlems- stater. Anmälningsskyldigheten införs genom det moderniserade yrkes- kvalifikationsdirektivet. Läkarnas specialistutbildning regleras i patientsäkerhetsförord- ningen och i föreskrifter. Enligt det nuvarande regelverket fastställs ingen övre gräns för hur stor del av sin tidigare specialiseringsutbildning en läkare kan få tillgodoräkna sig. Det är upp till verksamhetschefen och läkarens handledare att bedöma hur mycket som kan tillgodoräknas i varje enskilt fall, se vidare avsnitt 10.1. Som framgår av avsnitt 10.1 anser utredningen att den reglering som styr möjligheten för specialistläkare att få tillgodoräkna sig tidigare kurser vid en andra specialisering ska anpassas för att uppfylla direktivets krav. Om denna anpassning sker inom ramen för genomförandet av direktivet bör anmälningsplikten anses ha fullgjorts när anmäler genomförandet till kommissionen. För eventuella framtida förändringar i regelverket som styr den partiella befrielsen anser utredningen att även denna anmälningsplikt bör samordnas till en central myndighet med ett övergripande ansvar för regelverket om erkännande av yrkeskvalifikationer. Ett samlat ansvar för att uppdatera de förutsättningar som gäller i ökar förutsättningarna för att någon anmälningsskyldighet inte förbises. Utredningen föreslår därför att även denna skyldighet att informera kommissionen bör fullgöras av Universitets- och högskolerådet. Av förordningen bör framgå att ska informera rådet om förändringar i detta hänseende SOU 2014:19 Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet samt att Universitets- och högskolerådet ska anmäla dessa förändringar till kommissionen och medlemsstaterna. 11.5Uppdatering - kommissionens databas Utredningens förslag: Av förordningen ska framgå att Universitets- och högskolerådet utan dröjsmål ska informera kommissionen om förändringar avseende befintliga reglerade yrken och vilken verksamhet varje yrke omfattar. Behöriga myndigheter ska enligt förordningen vara skyldiga att informera Universitets- och högskolerådet om sådana förändringar inom sina respektive ansvarsområden. Universitets- och högskolerådet ska sammanställa en rapport till kommissionen över vilka regleringar som tagits bort samt vilka krav som mildrats. Utredningens bedömning: bör ansvara för att Universitets- och högskolerådet får del av den information som behövs för att rådet ska kunna fullgöra rapporterings- skyldigheten i fråga om advokatyrket. Universitets- och högskolerådet bör bereda andra länders rapporter och sammanställa de synpunkter som inkommer. Innan dessa synpunkter skickas till kommissionen bör de ha varit föremål för gemensam beredning inom . Senast i samband med genomförandet av direktivet bör en komplett förteckning över befintliga reglerade yrken, inklusive information om vilken verksamhet som varje yrke omfattar, delges kommissionen. bör en rapport över vilka regleringar som tagits bort eller mildrats översändas till kommissionen. Skälen för utredningens förslag och bedömning Enligt artikel 59.1 i det moderniserade yrkeskvalifikationsdirektivet ska medlemsstaterna förse kommissionen med en förteckning över befintliga reglerade yrken och fastställa den verksamhet som varje yrke omfattar, samt en förteckning över reglerade utbildningar med särskilt upplägg som avses i artikel 11 c ii. Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet Därutöver ska samtliga förändringar avseende reglerade yrken och reglerade utbildningar med särskilt upplägg meddelas kommissionen utan dröjsmål, se vidare avsnitt 4.13.5. Kommissionen ska föra in dessa uppgifter i databasen11 över reglerade yrken. Enligt artikel 59.5 ska medlemsstaterna och därefter lämna en rapport till kommissionen om de krav som tagits bort eller mildrats. Kommissionens databas för reglerade yrken existerar , men något formellt krav på att kommissionen skulle inrätta denna fanns inte i det ursprungliga direktivet. Det har inte heller funnits något formellt krav på medlemsstaterna att förse kommissionen med uppdaterade uppgifter. I praktiken har dock uppgifter lämnats till kommissionen av de nationella samordnarna. I har i sin roll som samordnare begärt in information från de behöriga myndigheterna och sedan bett Universitets- och högskolerådet att samordna underlaget och överlämna informationen för publicering i kommissionens databas. Ansvarsfördelningen och upplysnings- skyldigheten mellan myndigheterna har inte närmare formaliserats. Utredningen kan konstatera att uppgifterna om svenska förhållanden i kommissionens databas vare sig är fullständiga eller uppdaterade och att det är oklart hur direktivets skyldighet att överlämna information till kommissionen kan uppfyllas med nuvarande ansvarsfördelning. I enlighet med förslaget att utse Universitets- och högskole- rådet till samordnare, se avsnitt 8.1, anser utredningen att ansvaret för att informera kommissionen om förändringar avseende reglerade yrken bör fullgöras av rådet. Det finns också kopplingar mellan anmälningsplikten rörande de uppgifter som ska föras in i bilaga V, se avsnitt 11.1, och de uppgifter som framgår av kommissionens databas. Också av denna anledning finns det skäl Rapporteringsskyldigheter och åtgärder för ökad kunskap om direktivet att samla ansvaret för uppdateringar av databasen hos Universitets- och högskolerådet. För att Universitets- och högskolerådet ska kunna fullgöra denna uppgift krävs det att behöriga myndigheter informerar rådet när förändringar införs. Så länge ett yrke inte har avreglerats finns det alltid en behörig myndighet som kan informera rådet, oavsett om förändringar i regleringen sker genom lag, förordning eller myndighetsföreskrift. I de fall då ett tidigare reglerat yrke avregleras, bör den behöriga myndigheten kunna informera rådet innan förändringen träder i kraft. Det ska därför framgå av förordningen att behöriga myndigheter är skyldiga att informera rådet om förändringar samt att Universitets- och högskolerådet är skyldigt att utan dröjsmål skicka informationen vidare till kommissionen. Av förordningen ska också framgå att Universitets- och högskolerådet , utifrån den information det erhållit enligt ovan, ska sammanställa en rapport över vilka yrken som avreglerats och vilka krav som mildrats. Denna rapport ska skickas till kommissionen.