sou · H2B370 · 2014-10-15 00:00:00 — Uppdraget att föreslå hur ändringsdirektivet ska genomföras Ändringsdirektivet är ett resultat av en planenlig översyn av öppen- hetsdirektivet som kommissionen har varit ålagd att göra. Syftet med ändringsdirektivet är att förtydliga, förstärka och anpassa öppenhetsdirektivet till den utveckling som har skett på finans- marknaderna sedan direktivet trädde i kraft. Bland annat har det nu införts nu åtgärder för att öka små och medelstora företags intresse för att ta upp sina värdepapper till handel på en reglerad marknad, förbättra informationen om ägarstrukturen i emittenter och göra tillämpningen av öppenhetsdirektivet mer effektiv. En utredare bör få i uppdrag att analysera ändringsdirektivet och utarbeta nödvändiga lagförslag för att genomföra det direktivet. Ändringsdirektivet kommer att kräva både ändringar av befintliga regler och införande av nya. I och med att ändringsdirektivet i vissa fall tar bort möjligheten för medlemsstaterna att ställa mer långt- gående eller strängare krav än de som finns i öppenhetsdirektivet och i andra fall upphäver krav i detta direktiv finns det anledning att se över hur svensk rätt ska förhålla sig till hela direktivets tillämpningsområde. Vid genomförandet av öppenhetsdirektivet gjordes bedöm- ningen att regleringsnivån i direktivet var väl avvägd (se prop. 2006/07:65 s. 87). Bara när det var särskilt motiverat skulle sträng- are krav införas i svensk rätt. I flera avseenden bedömdes det dock att det fanns skäl att införa mer långtgående krav för att inte för- sämra informationsgivningen i förhållande till vad som i praktiken gällde enligt självregleringen i form av Näringslivets Börskommittés s.k. flaggningsregler (Regler rörande offentliggörande vid förvärv och överlåtelse av aktier m.m.). När de bestämmelser som inför- livar öppenhetsdirektivet i svensk rätt trädde i kraft togs självregleringen bort. Utredaren ska beakta de delegerade akter och genomförande- akter till öppenhetsdirektivet som Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten () ska utarbeta förslag till och som sedan ska antas av kommissionen. De akterna är av sådant slag att de kan komma att påverka hur ändringsdirektivet ska genomföras i svensk rätt och de kommer att vara mycket nära kopplade till, och i vissa fall dessutom nödvändiga för, funktionen av reglerna i änd- ringsdirektivet. Det är därför viktigt att delegerade akter och genomförandeakter kan beaktas i ett så tidigt skede som möjligt i lagstiftningsarbetet. Utredaren ska även beakta förslag till sådana akter som ännu inte formellt antagits. Utredarens huvuduppgifter är således att analysera ändringsdirektivet och utarbeta de lagförslag som behövs för att genomföra det, bedöma om mer långtgående krav i svensk rätt bör behållas, ändras, införas eller tas bort och, i förekommande fall, lämna nödvändiga lagförslag, belysa hur delegerade akter och genomförandeakter påverkar eller bör påverka genomförandet av ändringsdirektivet, och lämna lagförslag där delegerade akter och genomförandeakter beaktas. Vid bedömningen av om mer långtgående krav ska införas ska utredaren överväga vilken påverkan sådana krav skulle få för svenska intressen och förhållanden. Svenska företags konkurrenssituation gentemot företag i övriga EES ska särskilt beaktas. Grundläggande är att kraven på öppenhet ska sättas på en sådan nivå att investerar- nas förtroende för marknaden kan upprätthållas utan att kraven utformas så att den adminstrativa bördan får en negativ inverkan på emittenters vilja att ta upp sina värdepapper till handel på en regle- rad marknad. Det bör i sammanhanget särskilt beaktas i vilken mån självreglering kan komplettera lagstiftningen på ett effektivt och ändamålsenligt sätt. Hur ska reglerna om hemmedlemsstat utformas? Enligt öppenhetsdirektivet ska emittenternas hemmedlemsstat ansvara för övervakningen. I 1 kap. 7–9 §§ lagen om värdepappersmarknaden finns det bestämmelser om detta i svensk rätt. Genom ändrings- direktivet har det nu införts vissa ändringar för emittenter som inte har sitt säte i . ta ställning till hur bestämmelserna om hemmedlemsstat i svensk rätt ska ändras och utarbeta nödvändiga lagförslag. Bör ställa krav på kvartalsvis rapportering? Enligt öppenhetsdirektivet är emittenter skyldiga att regelbundet offentliggöra information i form av årsredovisningar (och i före- kommande fall koncernredovisningar), halvårsrapporter och delårs- redogörelser. Emittenter som enligt nationell rätt eller enligt reglerna på den reglerade marknaden eller på eget initiativ offentlig- gör kvartalsrapporter är undantagna från kravet att offentliggöra delårsredogörelse. I svensk rätt har dessa regler genomförts i 16 kap. lagen om värdepappersmarknaden. Genom ändringsdirektivet förhindras länderna inom EES att ställa krav på ytterligare regelbunden finansiell information utöver årsredovisning och halvårsrapport annat än i vissa särskilda fall. Kraven får bl.a. inte utgöra en oproportionerlig börda för emitten- terna och det informationskrav som ställs måste vara relevant för investerarna. I fråga om finansiella institut kvarstår dock en oin- skränkt rätt för länderna inom EES att ställa krav på ytterligare rapportering. Enligt skälen till ändringsdirektivet är offentliggörande av regel- bunden kvartalsvis information inte nödvändigt för investerar- skyddet och frågan skulle därför kunna lämnas över till självregle- ring på värdepappersmarknaden (skäl 4). Ändringsdirektivet anger att en reglerad marknad ska kunna kräva att de företag vars över- låtbara värdepapper är upptagna till handel på denna marknad ska offentliggöra kompletterande regelbunden finansiell information inom alla eller några av marknadssegmenten. analysera behovet av ett lagkrav på att emittenter ska offentlig- göra regelbunden information oftare än i form av årsredovisning och halvårsrapport mot bakgrund av möjligheten till själv- reglering, bedöma vad konsekvenserna skulle bli för det allmänna, närings- livet, investerare och övriga intressenter om det befintliga kravet att offentliggöra delårsredogörelse eller kvartalsrapport tas bort ur svensk lag och ersätts av självreglering, ta ställning till vilka företag som bör omfattas av ett eventuellt lagkrav på regelbunden finansiell information utöver årsredo- visning och halvårsrapport, överväga om särskilda krav ska ställas på företag som är att anse som finansiella institut och i tillämpliga fall bedöma vilka före- tag som tillhör den kategorin, och i förekommande fall utarbeta nödvändiga lagförslag. När ska finansiella rapporter offentliggöras? Länderna inom EES får enligt ändringsdirektivet fortfarande ställa mer långtgående krav i fråga om när den regelbundna finansiella informationen ska offentliggöras efter rapportperiodens utgång. Enligt ändringsdirektivet förlängs tidsfristen för offentliggörandet av en emittents halvårsrapport från efter rapport- periodens utgång. Förlängningen införs för att öka flexibiliteten och därigenom minska den administrativa bördan. Om den period då emittenter kan offentliggöra sina halvårsrapporter förlängs, för- väntas små och medelstora emittenters rapporter få större intresse och på så sätt bli mer synliga. När genomförde öppenhetsdirektivet bedömdes det lämpligt att införa en regel som angav att rapporten skulle offent- liggöras , med en längsta frist efter rapportperiodens utgång. Motsvarande skärpning gjordes i fråga om offentliggörande av års- och koncernredovisning där fristen är (prop. 2006/07:65 s. 112 och 125 f.). bedöma om det med hänsyn till investerarskyddet är lämpligt att förlänga tidsfristen för offentliggörande av halvårsrapport för att uppnå en högre grad av harmonisering, och i förekommande fall utarbeta nödvändiga lagförslag. Vilka krav ska gälla för flaggningsskyldigheten? Bestämmelser om anmälningsskyldigheten för innehavare av aktier och andra jämförbara finansiella instrument som har getts ut av en emittent (s.k. flaggningsskyldighet) finns i 4 kap. lagen om handel med finansiella instrument. Bestämmelserna innebär att en inne- havare av aktier och vissa andra finansiella instrument ska anmäla ändringar i sitt innehav, om ändringen innebär att innehavet uppnår eller passerar vissa angivna gränsvärden. har, till skillnad från flertalet övriga länder inom EES, infört striktare krav än vad öppenhetsdirektivet föreskriver i flera fall. har bl.a. infört ett ytterligare flaggningspliktigt gränsvärde () som saknas i öppenhetsdirektivet. Innehavaren ska i tillämpliga fall anmäla ändringar i sitt innehav till och det bolag som har gett ut aktierna. Inspektionen ska offentliggöra uppgifterna i anmälan (4 kap. 3 och 11 §§ lagen om handel med finansiella instrument). införde även ett mer långtgående krav på att en flaggningsanmälan ska ha kommit in till och emittenten senast handels- dagen efter den dag då den anmälningsskyldige har ingått avtal om förvärv eller överlåtelse (4 kap. 10 §). I öppenhetsdirektivet är kravet att anmälan ska göras , men senast , räknat från och med dagen efter den dag då den anmälningsskyldige fick reda på, eller med hänsyn till omständig- heterna borde ha fått reda på, den transaktion som föranledde anmälningsskyldigheten. Ändringsdirektivet innebär en viss änd- ring genom att kravet skärps till att anmälan ska göras , men senast från och med förvärvs- tillfället. En fråga att ta ställning till vid genomförandet av ändringsdirek- tivet är således om ska ställa strängare krav även fortsätt- ningsvis. De skäl som låg bakom att införde en kortare tids- frist för flaggningsanmälan kan ha mindre giltighet. En väsent- lig skillnad jämfört med hur förhållandena var vid genomförandet av öppenhetsdirektivet är att ändringsdirektivet föreskriver att länderna inom EES är skyldiga att införa en viss minimiuppsättning av vissa typer av sanktioner och åtgärder som är mer kraftfulla och ingripande än de som finns i svensk rätt (se avsnittet nedan om sanktioner). Detta innebär att det finns särskilda skäl att överväga om det är lämpligt att ska ha mer långtgående krav än vad direktivet föreskriver. Det blir också en administrativ börda för många inve- sterare att behöva ta hänsyn till ett fragmenterat regelverk för flaggningsskyldigheten. ta ställning till om det med hänsyn till investerarnas intresse är lämpligt att förlänga tidsfristen och ta bort 90-procentgränsen för att uppnå en högre grad av harmonise- ring, i sina ställningstaganden särskilt beakta att flaggningsskyldig- heten inte får utformas så att styrningen, organisationen och förvaltningen av emittenter belastas på ett sådant sätt att deras konkurrenssituation hämmas eller att intresset minskar för före- tag att ta upp sina värdepapper till handel på en reglerad mark- nad, och utarbeta nödvändiga lagförslag. Vilka finansiella instrument ska omfattas av flaggningsskyldigheten? I lagen om handel med finansiella instrument anges vilka finansiella instrument som omfattas av flaggningsskyldigheten (4 kap. 2 §). Utöver aktier ska även depåbevis som ger innehavaren rätt att rösta för de aktier som depåbevisen avser och finansiella instrument som ger rätt för innehavaren att förvärva redan utgivna aktier omfattas av flaggningsskyldighet. I och med ändringsdirektivet utökas de olika slag av finansiella instrument som ska beaktas vid beräkning av flaggningsskyldighet. De reviderade reglerna innebär bl.a. att även andra finansiella instru- ment med liknande ekonomisk effekt som att inneha aktier om- fattas. Därmed omfattas också kontantavräknade instrument. Syftet med detta är bl.a. att öka genomlysningen av det ekonomiska intresset i emittenter. Antalet rösträtter ska beräknas med hänsyn till det totala nomi- nella beloppet för det finansiella instrumentets underliggande aktier. Med anledning av att antalet instrument som omfattas av flaggningsskyldighet utökas till att även omfatta kontantavräknade instrument har det införts en ny beräkningsmetod för antalet röst- rätter avseende dessa instrument. Det är en s.k. deltajusterad beräk- ningsmetod som innebär att det nominella antalet underliggande aktier ska multipliceras med instrumentets deltavärde. Deltavärdet är ett mått på hur det teoretiska priset på ett finansiellt instrument påverkas, när priset på den underliggande aktien förändras. Delta- värdet representerar också sannolikheten att ett derivatinstrument blir inlöst och därmed ger innehavaren kontroll över det nominella antalet aktier och rösträtter. Alla finansiella instrument som avser en och samma emittent ska läggas samman. Enligt ändringsdirektivet ska kommissionen anta tekniska standar- der efter förslag från , för att beräkna antalet rösträtter i en korg av aktier eller ett index samt specificera vilken beräknings- metod som ska användas för att räkna ut deltavärdet. Ändringsdirektivet innebär också att utrymmet för länderna inom EES att införa mer långtgående krav på vilka finansiella instrument som omfattas av flaggningsskyldighet minskas. Enligt ändringsdirektivet ska också , med beaktande av den tekniska utvecklingen på finansmarknaderna, upprätta och regelbundet upp- datera en vägledande förteckning över finansiella instrument som omfattas av flaggningsskyldigheten. analysera och ta ställning till hur kravet på flaggningsskyldighet i svensk rätt ska förhålla sig till och utformas med hänsyn till Esmas vägledande förteckning, ta ställning till hur den nya beräkningsmetoden ska införas i svensk rätt på ett sätt som gör att tillämpningen blir tydlig och enkel, och utarbeta nödvändiga lagförslag. Offentliggörande av nya låneemissioner och anmälan om ändring av bolagsordning I och med ändringsdirektivet upphävs vissa tidigare gällande krav, exempelvis att en emittent ska offentliggöra alla förändringar av de rättigheter som är knutna till värdepapperen och nya låneemissioner. I svensk rätt har detta krav genomförts i 15 kap. 8 § lagen om värde- pappersmarknaden. Även kravet på att en emittent ska underrätta den behöriga myndigheten om alla ändringar i sin bolagsordning eller sina stadgar upphävs genom ändringsdirektivet. Det kravet finns i svensk rätt i 10 kap. 6 § före- skrifter om verksamhet på marknadsplatser. Eftersom ändrings- direktivet är ett minimidirektiv i dessa delar, kan dock länderna inom EES även fortsättningsvis ställa mer långtgående krav. ta ställning till om det är lämpligt att kraven på offentliggörande av nya låneemissioner och anmälan om ändring av bolagsord- ning kvarstår i svensk rätt. Vilka sanktioner och utredningsbefogenheter ska införas? Genom ändringsdirektivet harmoniseras reglerna när det gäller sanktioner och de behöriga myndigheternas befogenheter. Admi- nistrativa sanktioner ska kunna vidtas inte bara mot en juridisk person som inte fullgör sina skyldigheter utan också mot medlem- marna i den juridiska personens ledningsorgan och mot alla andra personer som enligt nationell lag är ansvariga för en sådan över- trädelse. Vidare ska länderna inom EES se till att de behöriga myndigheterna har en minimiuppsättning av vissa typer av sank- tioner och åtgärder till sitt förfogande. Det ställs även krav på att länderna inom EES ska införa befogenheter för de behöriga myndig- heterna att vid överträdelse av flaggningsskyldigheten avseende innehav av aktier tillfälligt upphäva de rösträtter som är kopplade till aktierna. En särskilt viktig fråga blir alltså att bedöma hur förfarandet i sanktionsärenden ska regleras på ett rättssäkert och effektivt sätt och hur sanktionsreglerna kommer att förhålla sig till andra rätts- områden, t.ex. associationsrätten. I denna bedömning ingår bl.a. att ta ställning till om vissa eller alla typer av överträdelser bör prövas i domstol (jfr prop. 1981/82:142 s. 25), även i första instans, om vissa typer av sanktioner eller åtgärder bara ska kunna beslutas av domstol och om ansvaret för medlemmar i den juridiska personens ledningsorgan ska utformas på samma sätt som för den juridiska personen. inventera och redovisa vilka svenska lagregler, särskilt inom associationsrätten, som kan komma att beröras av kravet på sanktionsbestämmelser om upphävande av rösträtt, ta ställning till hur kraven på sanktioner och befogenheter ska införas och redovisa vilka konsekvenser som uppstår för det all- männa, näringslivet och övriga intressenter, med beaktande av konsekvenserna föreslå en reglering som ger en rättssäker och effektiv tillämpning, och utarbeta nödvändiga lagförslag. Uppdraget att föreslå hur redovisningstillsynen ska organiseras Utredaren ska också analysera hur den s.k. redovisningstillsynen, dvs. tillsynen över emittenternas finansiella rapportering, ska orga- niseras. Den frågan styrs inte bara av öppenhetsdirektivet. För- hållandet att länderna inom EES är förpliktade att vidta de åtgärder som krävs för att garantera efterlevnad av internationella redovis- ningsstandarder (IFRS) framgår även av skäl 16 till den s.k. IAS- förordningen (och rådets förordning [EG] nr 1606/2002 av ). Där klargörs att länderna inom EES är förpliktade att vidta de åtgärder som krävs för att garantera efterlevnaden av förordningen. Av skäl 16 framgår också att kom- missionen och ska utveckla en gemensam strategi för till- synen. De behöriga myndigheterna i länderna inom EES, i , bedriver ett gemensamt arbete inom med att ta fram principbaserade standarder för tillsyn över finansi- ell information avseende emittenter. Av standarderna framgår hur den nationella tillsynen bör organiseras samt hur tillsynen bör sam- ordnas inom EES. Detta och utvecklingen i övrigt har aktualiserat frågan om behovet av en översyn av hur redovisningstillsynen är organiserad i . I samband med att ändringsdirektivet ska genomföras i svensk rätt ges tillfälle att genomföra en översyn på ett mer övergripande sätt. Det har pågått en diskussion kring hur redovis- ningstillsynen ska inrättas. har inte något uppdrag att utöva tillsyn över skyldigheten att offentliggöra annat än regelbunden finansiell information för tredjelandsemittenter. Det är i stället den börs som driver den reglerade marknad på vilken de överlåtbara värdepapperen är upptagna till handel som har ett lagstadgat ansvar att övervaka att företagen upprättar sina finansi- ella rapporter i enlighet med de bestämmelser som gäller för emitten- ten (16 kap. 13–15 §§ lagen om värdepappersmarknaden). Börsens övervakningsfunktion är i sin tur föremål för tillsyn genom det tillsynsansvar inspektionen har över börser. mån en överträdelse av regelverket inte kan omhändertas och åtgärdas inom ramen för börsens övervakningsansvar är det Finans- inspektionen som ska agera i egenskap av behörig myndighet. Börs- erna och har dock var för sig begärt att bli befriade från sitt ansvar för redovisningstillsynen. har även anfört att gällande system inte uppvisar de fördelar med självreglering som förutsätts. anser att det är angeläget att en ny ordning införs där redovisningstillsynen samlas hos myndigheten. () har vid utvärdering av värdepappersmarknad framfört kritik mot att vinstdrivande handels- platser ansvarar för redovisningstillsynen, vilket anses svårt att förena med en garanti för en oberoende tillsyn. analysera och föreslå hur redovisningstillsynen bör organiseras för att få till stånd en oberoende, rättssäker och effektiv tillsyn som inte innebär en oproportionerlig administrativ börda för emitten- terna, och utarbeta nödvändiga lagförslag. Utredaren ska utifrån de regler som föreslås lämna en redovisning av de konsekvenser och kostnader som uppstår för emittenter, börser, enskilda samt och staten i övrigt. I upp- draget ingår att ta särskild hänsyn till dessa och övriga konse- kvenser redan vid utformningen av förslagen. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med andra utredningar om genomförande av EU-rättsakter på finansmarknadsområdet, bl.a. mark- nadsmissbruksutredning (Fi 2012:108) och värdepappers- marknadsutredning (Fi 2013:04) i frågor som är gemensamma, t.ex. sanktionsfrågor. Utredaren ska beakta relevant arbete som pågår inom och inom EU samt hålla sig informerad om arbetet i andra länder inom EES med att genomföra ändringsdirektivet och i lämp- lig utsträckning samråda med berörda departement. Genomföran- det i övriga nordiska länder ska uppmärksammas särskilt. Utredaren ska även följa kommissionens och Esmas arbete med regler som ska komplettera ändringsdirektivet. Utredaren ska i sitt arbete ha en dialog med berörda myndig- heter och organisationer som har relevans för utredningsarbetet. Uppdraget ska redovisas . Utredningen om regelbunden finansiell information och offentliggörande av aktieinnehav (Fi 2013:07) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om regelbunden finansiell information och offentliggörande av aktie- innehav (dir. 2013:109). Enligt direktiven ska uppdraget redovisas . Utredningstiden förlängs när det gäller uppdraget att föreslå hur tillsynen över emittenters finansiella regelbundna rapportering (den s.k. redovisningstillsynen) bör organiseras. Det uppdraget ska i stället redovisas . Uppdraget i övrigt ska redovisas i ett delbetänkande . Europeiska unionens officiella tidning L 294/13 OCH RÅDETS DIREKTIV 2013/50/EU av om ändring av och rådets direktiv /109/EG om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad, av och rådets direktiv /71/EG om de prospekt som skall offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och av kommissionens direktiv /14/EG om tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i direktiv 2004/109/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artiklarna 50 och 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)Enligt artikel 33 i och rådets direktiv /109/EG (4) skulle kommissionen överlämna en rap port till och rådet om tillämpningen av direktivet inklusive en bedömning av lämpligheten av att avskaffa undantaget för befintliga skuldebrev efter den tioårsperiod som avses i artikel 30.4 i direktivet och av de eventuella konsekvenserna av det direktivets tillämp ning för de europeiska finansmarknaderna. (2)antog kommissionen en rapport om tillämpningen av direktiv /109/EG, som identifie rade områden där direktivets ramverk skulle kunna för bättras. Rapporten visar framför allt att det är nödvändigt (1) EUT C 93, 30.3.2012, s. 2. (2) EUT C 143, 22.5.2012, s. 78. (3) ståndpunkt av (ännu ej of fentliggjord i EUT) och rådets beslut av . (4) EUT L 390, 31.12.2004, s. 38. att förenkla kraven för vissa emittenter för att göra de reglerade marknaderna mer attraktiva för små och me delstora emittenter som vill anskaffa kapital i unionen. Dessutom är det nödvändigt att förbättra det befintliga insynsramverkets effektivitet, särskilt när det gäller offent liggörandet av företagens ägarförhållanden. (3)I sitt meddelande av med titeln – Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden – Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt konstaterade kommissionen des sutom att det finns ett behov av att se över direktiv /109/EG för att de skyldigheter som åläggs börs noterade små och medelstora företag ska bli mer pro portionella, som investerarskyddet garanteras. (4)Enligt kommissionens rapport och kommissionens med delande bör den administrativa bördan när det gäller kraven vid upptagande till handel på en reglerad mark nad minskas för små och medelstora emittenter för att förbättra deras tillgång till kapital.