sou · H2B357 · 2014-08-27 00:00:00 — Förslag: Ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag ska kunna välja att ha ett system där representanter, i form av fullmäktige, fattar delägarnas beslut vid bolagsstämman. I bolagsordningen ska anges bl.a. om och hur fullmäktige utses. Minst hälften av fullmäktige ska dock utses av delägarna eller av organisationer som kan anses företräda delägarna. En fullmäktig behöver inte vara delägare i det ömsesidiga tjänstepensionsbolaget. Lagen om ekonomiska föreningar Föreningsstämmans befogenheter kan enligt 7 kap. 12 § FL helt eller delvis överlämnas åt särskilt valda fullmäktige. Fullmäktiges befogenhet, hur de ska utses och tiden för deras uppdrag14 ska regleras i stadgarna. Endast medlem i föreningen, eller någon som enligt stadgarna kan väljas till styrelseledamot i föreningen, kan utses till fullmäktig. 14 Tiden kan vara högst . För de ömsesidiga försäkringsbolagen gäller vissa särbestämmelser enligt 12 kap. 38 § FRL. Minst hälften av fullmäktige ska utses av delägarna eller av organisationer som kan anses företräda del- ägarnas intressen. Bestämmelserna i om längsta mandattid och vem som kan utses till fullmäktige gäller inte för de ömsesidiga försäkringsbolagen. Om fullmäktige utses får tillhandahållandet av redovisningshandlingar och revisionsberättelse regleras på visst sätt i bolagsordningen. Slutligen har delägarna rätt att närvara och yttra sig vid ett fullmäktigesammanträde, om inte annat anges i bolags- ordningen. Skälen för förslaget: De ömsesidiga tjänstepensionsbolagen ägs av tjänstepensionstecknarna, och av tjänstepensionsberättigade om detta följer av bolagsordningen. Ändamålet med den ömsesidiga verksamheten är att tillgodose dessa personers intressen. I ömse- sidiga tjänstepensionsbolag finns inte någon skyldighet att göra särskilda delägarinsatser, utan tjänstepensionstecknarna kommer att bidra till bolagets egna kapital genom betalning av /avgifter som normalt kommer att föranleda överskott. Tjänste- pensionstecknarnas betalningar motsvaras av tjänstepensionsmedel som arbetsgivaren överför till tjänstepensionsbolaget för förvalt- ning till förmån för arbetstagaren. Beroende på utformningen av den bakomliggande pensionsutfästelsen och det enskilda tjänste- pensionsavtalet kan de rättigheter och skyldigheter som gäller för tjänstepensionstecknare, tjänstepensionsberättigade och tjänste- pensionsbolaget se olika ut i olika tjänstepensionslösningar. I de fall tjänstepensionsbolaget är ett ömsesidigt bolag kan ägandet av bolaget regleras genom bolagsordningen. Önskemålet om oberoende från utomstående intressenter och en princip om självfinansiering innebär att behovet av riskkapital i rörelsen ska tillgodoses genom inbetalning av /avgifter och fondering av överskottsmedel. I begränsad utsträckning får dock riskkapital i form av garantikapital tillskjutas av utomstående per- soner. En viktig beståndsdel i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag är således att delägarna har inflytande över hur egendomen dispo- neras och hur verksamheten drivs. Detta inflytande utövas genom tillträde, direkt eller indirekt, till stämman. En självklar utgångs- punkt måste därför vara att delägarna genom det associations- rättsliga regelverket tillförsäkras möjligheter till reellt inflytande i det organ där ägare eller medlemmar i associationer i allmänhet kan göra sin röst hörd, nämligen stämman. Systemet med fullmäktige (det representativa systemet) i ekono- miska föreningar har tillkommit för att lösa de praktiska problem som följde med den ökade medlemsanslutningen till de ekonomiska föreningarna och föreningarnas allt större verksamhetsområden. Motsvarande system har funnits i regleringen för de ömsesidiga försäkringsbolagen. Det stora flertalet av de större ömse- sidiga försäkringsbolagen och ekonomiska föreningarna i använder ett representativt system. En ordning med ett representativt system är helt frivillig. I ett ömsesidigt försäkringsbolag som vill införa en sådan ordning måste dock regler om detta tas in i bolagsordningen. Med en fullmäktige- organisation kan delägarnas rätt att fatta beslut i bolaget bli inskränkt till att endast utse delegerade. Även den beslutanderätten kan dock gå förlorad. I bolagsordningen kan nämligen bestämmas att delege- rade ska väljas av t.ex. en eller flera fristående organisationer i stället för av delägarna. Vidare är det möjligt att föreskriva att endast vissa delägare utser fullmäktige. Oavsett på vilket sätt en fullmäktig utses är denne emellertid delägarnas förtroendeman. Av det förhållandet följer att det är nödvändigt att en fullmäktig själv utövar den erhållna rösträtten. Det råder alltså ett förbud för en fullmäktig att befullmäktiga annan att utöva rösträtten. Ett representativt system uppfyller naturligtvis det grundlägg- ande kravet på en demokratiskt kontrollerad organisation. För att tillgodose det kravet kan det representativa systemet många gångar vara att föredra. Tillämpas inte ett sådant system i ett bolag med många delägare får nämligen styrelsen ofta en alltför stark ställning och delägarna kan få svårigheter att följa bolagets verksamhet och påverka denna. En betydande passivitet bland delägarna är enligt vad erfarenheten visar mycket vanlig inte bara i större ömsesidiga försäkringsbolag där direktstämma förekommer utan också i andra kooperativa företag med sådan beslutandeordning. Detta gäller även sedan modern kommunikationsteknik gjort det möjligt för delägare att delta i en bolagsstämma från en eller flera andra orter. I en fullmäktigeförsamling har man i regel ett antal personer som har intresse av och kvalifikationer för att företräda delägarna vid bedöm- ningen av styrelsens förvaltning och i övrigt fullgöra stämmans uppgifter. Med endast ett fåtal fullmäktige i stället för en stor mängd röstberättigade delägare vinner man vidare den fördelen att bolaget besparas de betydande administrativa kostnader som är förenade med delägarnas möjligheter till utnyttjande av sina för- valtningsrättigheter. Det representativa systemet bör naturligtvis vara tillgängligt också för ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Varje ömsesidigt tjänste- pensionsbolag som väljer ett fullmäktigesystem ska självt få bestämma omfattningen och utformningen av detta, med de begränsningar som föreslås nedan. Att utse representanter till fullmäktige En ordning som ger delägarna rätten att personligen eller genom ombud utse sina representanter torde vara fri från invändningar. Frågan är dock om delägarna ska kunna överlämna rätten att utse fullmäktige till organisationer eller andra personer utanför bolaget. En ordning som ger andra än delägarna rätten att utse fullmäktige innebär en begränsning av delägarnas inflytande. FL och FRL ger möjlighet att låta andra än medlemmar/delägare utse representanter till fullmäktige. Särskilt bland de större försäk- ringsbolagen som meddelar tjänstepensionsförsäkring är det vanligt att fullmäktige utses av intresseorganisationer på arbetsmarknaden. Det finns också exempel på ömsesidiga försäkringsbolag som har andra fullmäktigesystem. För tjänstepensionsrörelse – i likhet med försäkringsrörelse – gäller speciella förhållanden som gör att delägarnas behov av infly- tande kan sägas vara betydligt större än när verksamheten är en annan. Inbetalningarna av /avgifter leder normalt till en bundenhet till bolaget för mycket och medför berättigade förväntningar på utbetalningar från bolagets överskott i en omfatt- ning som helt saknar motsvarighet för delägare eller medlemmar i andra kooperativa associationer. Dessa omständigheter talar emot att senare tillkommande delägare genom bolagsstämmobeslut helt och hållet ska kunna utestängas från beslutsprocessen, vilket blir en realitet om möjligheten att utse fullmäktige helt överlämnas till t.ex. fristående organisationer utan koppling till tjänstepensions- tecknarna eller de tjänstepensionsberättigade. Delägarna kan ju därefter inte själva påverka bolagsstämmans sammansättning och därmed dess beslut. En sådan ordning kan knappast sägas vara väl förenlig med den bärande idé bakom ömsesidigheten som innebär att delägarna ska kunna ha inflytande i bolagsverksamheten, vilket gör sig särskilt starkt gällande när delägaren gör ett betydande till- skott av riskkapital. I linje med vad som anförts ligger det krav som uppställts på försäkringsområdet i några andra länder om att delägarrepresen- tanter, om sådana ska förekomma, ska utses av delägarna eller ställ- företrädare för dem. Ett sådant krav gäller för ömsesidiga försäk- ringsföretag i både och , och kravet gäller såväl livförsäkring som skadeförsäkring. Att som i skapa ett särskilt organ med uppgift att för delägarnas räkning övervaka bolagsverksamheten tillgodoser inte här angivna krav på regel- systemet. En sådan lösning skulle vidare stå i strid med strävan att så långt möjligt anpassa regelverket för tjänstepensionsföretag till allmän associationsrätt. Utgångspunkten bör alltså vara att delägarnas representanter vid bolagsstämman i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag i första hand ska utses av delägarna själva. En ordning där varje tjänstepensions- tecknare och tjänstepensionsberättigad ges möjlighet att delta i val blir dock både arbetskrävande och kostsamt för bolagen och därmed också för tjänstepensionstecknarna och de tjänstepensions- berättigade. Det går heller inte att bortse från att många tjänste- pensionstecknare och tjänstepensionsberättigade inte kommer att ta sin rösträtt i anspråk. För att minska risken att verksamheten påverkas negativt bör inte den modell för att utse representanter väljas som innebär att fullmäktige i ömsesidiga tjänstepensions- bolag endast ska kunna utses genom direktval av delägare eller ställ- företrädare för dessa. I stället bör det vara möjligt för såväl organisa- tioner som anses representera tjänstepensionstecknarna som organi- sationer som anses representera de tjänstepensionsberättigade att utse fullmäktige. Den bestämmelse som föreslås gälla för tjänstepensionsföreningar – att minst hälften av fullmäktige ska utses av föreningens med- lemmar eller av organisationer som kan anses företräda medlem- marna – bör kunna tillämpas även på ömsesidiga tjänstepensions- bolag. En sådan regel fanns i 35 § i den numera upphävda lagen (1972:262) om understödsföreningar och ska ha fungerat väl. Att understödsföreningar som regel är mindre än de rikstäckande ömsesidiga försäkringsbolagen och att understödsföreningar varit slutna har inte någon betydelse i sammanhanget. En sådan regel för de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen bedöms möjliggöra en välbalanserad fullmäktige eftersom den beaktar att delägar- kretsen ser olika ut i bolagen. För ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar gäller motsvarande regler.15 Som framgått får – liksom – en närmare beskrivning av hur ett ömsesidigt tjänstepensionsbolags representativa system ska utformas tas in i bolagsordningen. I bolagsordningen ska även anges hur fullmäktige ska utses. Fullmäktigesystemet kommer där- med att underställas kontroll vid prövning av en ansökan om tillstånd till tjänstepensionsrörelse eller av en ändring av bolagsordningen. Vad gäller begreppet kan anses företräda delägarnas intressen torde det stå klart att den föreslagna bestämmelsen öppnar för att ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag kan ha ett representativt system där både en arbetsgivar- och arbetstagarintressen kan anses företräda delägarnas intressen. En arbetsgivarorganisation kan anses före- träda delägare i bolag där arbetsgivare är tjänstepensionstecknare och en arbetstagarorganisation kan anses företräda de tjänste- pensionsberättigade när dessa enligt bestämmelser i bolagsord- ningen är delägare.16 Förslaget är neutralt till vilken form av juridisk person, som vid sidan av delägarna/tjänstepensionstecknarna, ska kunna utse fullmäktige. Det får det ankomma på ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag att upplysa sina tjänstepensionstecknare och tjänstepensionsberätti- gade om sådana bestämmelser och om deras ställning som delägare i övrigt. Enligt 7 kap. 12 § FL kan till fullmäktig i en ekonomisk förening utses medlem eller den som enligt lag är ställföreträdare för en medlem, liksom styrelseledamot eller delägare i en juridisk person som är medlem i föreningen. Om föreningens stadgar anger att vissa personer kan vara styrelseledamöter utan att vara medlemmar kan även dessa personer utses till fullmäktige. En fullmäktig får inte väljas än . För de ömsesidiga försäkringsbolagen stadgas i 12 kap. 38 § andra stycket FRL att bestämmelserna om längsta mandattid och vem som kan utses till fullmäktig inte ska gälla för dessa bolag. 15Se 12 kap. 38 § och 13 kap. 16 § FRL. 16Jfr 12 kap. 1 § andra stycket FRL. Om man har möjlighet att sträcka sig utanför delägarkretsen för att finna fullmäktige ökar förutsättningarna för att man ska få ett allsidigt och kompetent representantskap. Motsvarande regel som för de ömsesidiga försäkringsbolagen bör därför införas också för de ömsesidiga tjänstepensionsbolagen. Något skäl till att begränsa fullmäktiges mandattid (t.ex. på så sätt som görs 7 kap. 12 § FL) har inte framkommit. Eventuell begränsning i mandatperioden får – på samma sätt som för de ömse- sidiga försäkringsbolagen – avgöras genom frivilliga bestämmelser i bolagsordningen för ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag. 7.2.6Delägarnas rättigheter när ett representativt system tillämpas Förslag: Reglerna i lagen om ekonomiska föreningar om del- ägarnas rättigheter när representativt system tillämpas ska gälla ömsesidiga tjänstepensionsbolag med följande avvikelser. Även om fullmäktige utsetts får delägarna utöva sin förslags- rätt vid bolagsstämman, om inte annat anges i bolagsordningen. Delägare har också rätt att närvara och yttra sig vid en sådan stämma (fullmäktigesammanträde), om inte annat anges i bolags- ordningen. Lagen om ekonomiska föreningar Ett fullmäktigsammanträde anses enligt FL som föreningsstämma (7 kap. 12 § tredje stycket FL). För en fullmäktig gäller då i 1–11 §§ om medlem. En skillnad är dock att en fullmäktig inte får rösta genom ombud. Enligt FL gäller att även om fullmäktige har utsetts har medlemmarna kvar vissa rättigheter till framför allt insyn. Han eller hon har rätt att få ett ärende behandlat av stämman, att före stämman ta del av redovisnings- handlingar och revisionsberättelsen eller få dessa handlingar till- sända sig samt att ta del av protokoll från stämman. Medlemmarna ska dessutom underrättas om beslut av fullmäktige om vissa ändringar av stadgarna eller fusion. Underrättelsen ska ske på det sätt som stad- garna föreskriver (7 kap. 12 § fjärde och femte stycket FL). Om fullmäktige har utsetts i ett ömsesidigt försäkringsbolag, får bestämmelser tas in i bolagsordningen om att redovisningshand- lingarna och revisionsberättelsen ska tillhandahållas enligt 7 kap. 8 § FL genom att fram till bolagsstämma hållas tillgänglig för del- ägarna och innehavarna av förlagsandelar på bolagets webbplats. Delägarna har rätt att närvara och yttra sig vid ett fullmäktige- sammanträde, om inte annat anges i bolagsordningen. (12 kap. 38 § tredje och fjärde stycket FL). Skälen för förslaget: I en ekonomisk förening har medlemmarna kvar sin förslagsrätt även om fullmäktige har utsetts. Skäl talar för att förslagsrätten som huvudregel ska vara tillämplig på delägarna i ömsesidiga tjänstepensionsbolag som infört ett fullmäktigesystem. För att möjliggöra en kostnadseffektiv förvaltning i ömsesidiga tjänstepensionsbolag som väljer att införa ett fullmäktigesystem föreslås dock – i likhet med vad som gäller för de ömsesidiga försäkringsbolagen – att denna förslagsrätt ska kunna inskränkas i bolagsordningen. Även om det ställs krav på att delägarna själva eller en organisa- tion som kan anses företräda delägarnas intressen utser minst hälften av representanterna bör huvudregeln vara att varje delägare har rätt att delta i och yttra sig på bolagsstämman. är en absolut närvaro- och yttranderätt för delägarna inte nödvändig, och det bör därför finnas en möjlighet för de enskilda bolagen att i bolagsordningen reglera frågor om närvaro- och yttranderätt för delägarna. En sådan lösning överensstämmer med vad som gäller inom föreningsrätten, med den skillnaden att presumtionen för de ömsesidiga bolagen ska vara att närvaro och yttranderätt finns. Att fullmäktigsammanträde ska anses som föreningsstämma kan inte i sig anses utgöra hinder mot sammankomster där t.ex. bolags- ledningen informerar samtliga fullmäktige om ny lagstiftning inom tjänstepensionsområdet eller om andra frågor av grundläggande betydelse för att fullmäktige ska kunna utföra uppdraget. Det saknas alltså behov av någon regel för att möjliggöra detta. Underrättelse om beslut m.m. Delägarna i ett ömsesidigt tjänstepensionsbolag bör, liksom medlem- mar i ekonomiska föreningar, tillförsäkras rätt att ta del av och rekvirera redovisningshandlingarna och revisionsberättelsen. Utskick till delägare eller dennes ställföreträdare av redovisningshandlingar enligt 7 kap. 8 § fjärde stycket FL ska dock kunna – i likhet med vad som stadgas på försäkringsområdet – ersättas med ett elektro- niskt tillhandahållande av handlingar genom publicering på före- ningens webbplats, om det finns bestämmelser om detta i bolags- ordningen. Detta för att minska administrationskostnaderna. Förslag: Tillåtna finansieringsformer för ömsesidiga tjänste- pensionsbolag är garantikapital, förlagsinsatser och förlagslån. Bedömning: Vinstandelslån och kapitalandelslån får inte användas av ömsesidiga tjänstepensionsbolag. Lagen om ekonomiska föreningar I en ekonomisk förening är det obligatoriskt med medlemsinsatser. Enligt 2 kap. 2 § första stycket 4 FL ska det i en ekonomisk före- nings stadgar anges den insats med vilken varje medlem ska delta i föreningen, hur insatserna ska fullgöras samt i vad mån en medlem får delta i föreningen med insats utövar vad han är skyldig att delta med. Enligt 5 kap. 1 § FL kan en ekonomisk förening i stadgarna före- skriva att kapital får tillskjutas genom särskilda insatser (förlags- insatser) och att sådana insatser får tillskjutas även av andra än medlemmar. Förlagsinsatser från andra än medlemmar får till- skjutas med högst ett så stort belopp att summan av sådana insatser efter tillskottet uppgår till högst summan av andra då inbetalda samt genom insatsemission tillgodoförda insatser än förlagsinsatser. En ekonomisk förening kan ta upp alla former av lån, exempel- vis förlagslån, vinstandelslån och kapitalandelslån. Ett ömsesidigt försäkringsbolag får inte bildas utan garantikapital, om det inte finns särskilda skäl för det. Om det behövs får tillskott av garantikapital göras även under rörelsens gång. Sådana tillskott ska anmälas för registrering och garantikapitalet är ökat när registre- ring har skett. Tillskott av garantikapital ska alltid göras med pengar. Garantikapitalet ska återbetalas när det inte längre behövs för att rörelsen ska kunna drivas ändamålsenligt och en återbetalning är förenlig med bestämmelserna om kapitalbasens sammansättning och storlek (se 12 kap. 9 och 10 §§ FRL). Garantikapital får ingå i kapitalbasen enligt 7 kap. 2 § FRL. Ett garantikapital kan tillskjutas av delägare eller andra (garanter). Den ekonomiska nytta en delägare kan få av verksamheten i ett ömsesidigt försäkringsbolag kan inte komma honom eller henne till del som vinstutdelning. I stället kan överskott som inte är nödvändigt att behålla för konsolidering överföras till delägarna i form av återbäring eller sänkta . Även garanter kan få del av överskott, men i så fall ska det anges i bolagsordningen att vinst kan delas ut till dessa och i vilken ordning det ska ske (se 12 kap. 11 § första stycket 11 FRL). Vinstutdelning till garanter kan dock ske bara i den mån utdelningsbara medel finns i bolaget, vilka beräknas på liknande sätt som i försäkringsaktiebolag och allmänna aktiebolag. Det har ansetts att ränta kan utgå på garantikapital men att vinstutdelningsbegränsningen gäller även för räntebetalningar (se prop. 1998/99:87 s. 299 och prop. 1999/10:246 s. 211). Bolagsordningen i ett ömsesidigt försäkringsbolag ska alltså ange garantikapitalet, i vilken ordning vinst ska delas ut till garan- terna och i vilken ordning garantikapitalet ska återbetalas. Av värdeöverföringsreglerna framgår att värdeöverföringar får ske till garanter i form av vinstutdelning och återbetalning av garanti- kapital om det följer av bolagsordningen. Vinstutdelningen till garanter förutsätter även ett redovisat överskott i företaget och avsättningar av vinsten för återbäring och till bundna fonder ska räknas av. Vidare gäller en s.k. koncernspärr och kravet att utdel- ningen inte får stå i strid med god affärssed (12 kap. 64 och 65 §§ FRL). Utgivande av avkastning till garanterna betecknas således som vinstdelning och omfattas av vanliga vinstutdelningsregler. Det kan redan här anmärkas att motsvarande ordning och samma bestäm- melser gäller för utdelning till de som är innehavare av förlags- andelar representerade förlagsinsatser i ömsesidiga försäkrings- bolag. Däremot gäller inte bestämmelserna de som har fordringar på vinstandelslån och kapitalandelslån. Återbetalning av garantikapital ska registreras. Återbetalning kräver att återbetalningen är förenligt med solvenskraven. Dess- utom krävs godkännande. Kravet på återbetal- ning av garantikapital som inte behövs är motiverat av önskemålet att begränsa garanternas inflytande i ömsesidiga försäkringsbolag (12 kap. 66 § FRL). Detta utomstående inflytande är alltså tänkt att vara av mer kortvarig natur (se prop. 1998/99:87 s. 296 ff.). Bestäm- melserna om garantikapital ansluter enligt förarbetena till FRL till principen om självfinansiering vilken lägger grunden för det ömse- sidiga försäkringsbolagets oberoende (se prop. 2009/10:246 s. 313). Ömsesidiga försäkringsbolag får enligt 12 kap. 23 § FRL ta upp förlagsinsatser i enlighet med vad som gäller enligt 5 kap. En särregel i förhållande till FL finns om den tillåtna storleken. Särregeln gäller för sådana insatser som inte betalas in av delägare. Den sammanlagda summan av sådana externa förlagsinsatser får efter tillskjutandet högst motsvara bolagets övriga egna kapital. Vad som utgör övrigt eget kapital bedöms enligt FRL med utgångs- punkt i årsredovisningens balansräkning. Enligt FL är motsvarande begränsning kopplad till medlemsinsatsernas storlek. Om det finns synnerliga skäl får enligt paragrafen Finansinspek- tionen i ett enskilt fall kunna ge tillstånd till högre förlagsinsats. Ett sådant tillstånd kan enligt förarbetena bli aktuellt framför allt i en situation när försäkringsbolagets eget kapital på grund av finan- siella problem är så litet att begränsningen hindrar ett nödvändigt kapitaltillskott (se prop. 2009/10:246). Utöver tillskott av garantikapital och upptagande av förlags- insatser kan extern finansiering i ett ömsesidigt försäkringsbolag ske genom emittering av förlagslån, under förutsättning att upplå- ningen görs för att effektivisera kapitalförvaltningen eller om det i övrigt är motiverat av försäkringsrörelsen. Dessutom ska den sam- lade upplåningen vara av ringa betydelse med hänsyn till rörelsens omfattning och kapitalbasens storlek (se 4 kap. 5 § FRL). I 5 kap. 17 och 18 §§ FRL fanns ett förbud för ömse- sidiga försäkringsbolag mot upptagande av vinstandelslån och kapitalandelslån. Ett vinstandelslån är ett lån där rätt till ränta är beroende av bolagets utdelning eller vinst (vinstandelsbevis). Ett kapitalandelslån är ett finansiellt instrument där återbetalning bestäms på annat sätt än genom ett nominellt eller indexerat penningbelopp. Belopp som bolaget ska betala tillbaka är helt eller devis beroende av utdelningen till aktieägarna, kursutvecklingen på bolagets aktier, dess resultat eller finansiella ställning. För vinstutdelande försäkringsaktiebolag var vinstandelslån tillåtna och FRL innebär ingen förändring av detta. För hybridbolagen innebär FRL dock ett fortsatt förbud mot båda typerna av upplåning (se 11 kap. 14 och 15 §§ FRL).