sou · H2B386 · 2014-12-19 00:00:00 — Regle- ringen fick sin nuvarande utformning genom lagändringar som trädde 1984.4 I förarbetena till reform uttalas bl.a. att syftet med bestämmelserna är att skapa en garanti för att en miss- tänkt som inte själv har skaffat en försvarare inte lämnas utan möj- lighet till juridisk hjälp när sådan hjälp behövs. Enligt paragrafens första stycke ska offentlig försvarare förord- nas åt den som är anhållen eller häktad, om han eller hon begär det. På begäran ska också offentlig försvarare förordnas för den som är misstänkt för ett brott för vilket det inte är stadgat lindrigare straff än fängelse . För dessa fall är det alltså obligatoriskt att utse en offentlig försvarare om den misstänkte begär det. Någon ändring är knappast aktuell för dessa fall. Om den som är anhållen eller häktad eller som är misstänkt för ett brott för vilket minimistraffet överstiger inte begär att få en offentlig försvarare, eller om den misstänkte inte omfattas av regleringen i första stycket, tillämpas 21 kap. 3 a § andra stycket RB. Det är närmast den regleringen som direktiven ålägger oss att överväga ändringar i. Där anges tre olika situationer i vilka offentlig försvarare ska för- ordnas. Offentlig försvarare ska förordnas 1.om den misstänkte är i behov av försvarare med hänsyn till utred- ningen om brottet, 2.om försvarare behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i fören- ing, eller 3.om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn till den miss- tänktes personliga förhållanden eller till vad målet rör. 4 Se prop. 1983/84:23. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Det ankommer i första hand på den misstänkte själv att utse en för- svarare. Om han gjort detta, ska enligt 21 kap. 3 a § tredje stycket RB rätten inte förordna någon offentlig försvarare vid sidan av den private försvararen. Den praktiska hanteringen när det gäller förordnande av offent- lig försvarare framgår av 23 kap. 5 § RB. Där anges att när en offent- lig försvarare ska utses för den misstänkte eller tidigare tilltalade, ska undersökningsledaren göra anmälan om det hos rätten. Om förundersökning inte pågår ska anmälan till rätten göras av åklagaren. Det är sedan rätten som förordnar offentlig försvarare (21 kap. 4 § RB). Utredningen om brottet (punkt 1) Offentlig försvarare ska alltså förordnas om den misstänkte med hänsyn till utredningen om brottet är i behov av försvarare (21 kap. 3 a § andra stycket p. 1 RB). Om den tilltalade erkänt brottet är det enligt förarbetena i all- mänhet inte motiverat att en försvarare förordnas. Vid ett förnek- ande kan den tilltalade behöva juridisk hjälp för att kunna hävda sin ståndpunkt mot åklagaren. Det kan bero på att målet innehåller komplicerade rätts- eller bevisfrågor eller att målet gäller omfatt- ande eller på annat sätt svåröverskådliga sakförhållanden. Även om muntlig bevisning förekommer bör den tilltalade i enklare mål med rättens processledning klara sig utan försvarare. Så anses även vara fallet vid enklare skriftlig bevisning såsom läkarintyg i mål om miss- handel, värderingsintyg vid stöld och analysbesked vid rattfylleri. I förarbetena påpekas också generellt att den misstänkte inte står utan hjälp med sitt försvar även om han inte har försvarare. Åklagaren ska bedriva utredningen på ett objektivt sätt och försöka ta fram även sådant som talar till den misstänktes förmån (23 kap. 4 § RB). Domstolen ska verka för att målet blir uttömmande behandlat och har alltså att se till att utredningen är tillräcklig i såväl ansvars- som påföljdsfrågan (46 kap. 4 § RB). Invändningar om provokation och nöd kan göra att det finns be- hov av offentlig försvarare, men när det gäller brottsrubriceringen torde det enligt förarbetena inte finnas behov av försvarare av ut- redningsskäl. Vidare betonas i förarbetena att det måste göras en Offentlig försvarare och målsägandebiträde prövning i varje enskilt fall av om en försvarare verkligen behövs. Enligt förarbetena ska också vägas in om den misstänkte har goda personliga förutsättningar att klara försvaret på egen hand.5 Tveksamt vilken påföljd som ska väljas (punkt 2) En offentlig försvarare ska förordnas om det behövs med hänsyn till att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas och det finns anledning att döma till annan påföljd än böter eller villkorlig dom eller sådana påföljder i förening (21 kap. 3 a § andra stycket p. 2 RB). I mål där det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas, krävs enligt förarbetena att den tilltalade biträds av offentlig försvarare för att man ska vara säker på att de relevanta omständigheterna kommer fram. Detta kan enligt förarbetena vara fallet även i mål som i övrigt är enkla. Försvarare bör dock inte förordnas om det inte råder någon egentlig tveksamhet om påföljdsvalet, som t.ex. om det står i det närmaste klart att påföljden kommer att bli skyddstillsyn, vilket enligt förarbetena kan vara fallet vid vissa förmögenhetsbrott. Inte heller om valet står mellan böter och villkorlig dom bör för- svarare förordnas, eftersom ingen av dessa påföljder anses vara så ingripande att försvarare behövs.6 Ofta är det den misstänktes personliga förhållanden som gör att det är tveksamt vilken påföljd som ska väljas. I rättsfallet NJA 1985 s. 694 hade tingsrätten dömt den tilltalade till fängelse för stöld. Den tilltalade överklagade och yrkade att påföljden skulle bestäm- mas till villkorlig dom. Han begärde att offentlig försva- rare skulle förordnas för honom. Hovrätten lämnade begäran om offentlig försvarare utan bifall. gjorde bedöm- ningen att det fick anses vara tveksamt vilken påföljd som skulle väljas och att offentlig försvarare därför skulle förordnas. Samma bedömning gjordes i rättsfallet NJA 1988 s. 37, där tings- rätten hade dömt den tilltalade till fängelse för narkotikabrott. , som hänvisade till den tilltalades personliga för- hållanden, konstaterade att omständigheterna fick anses vara sådana att det var tveksamt vilken påföljd som skulle väljas och att det därför fanns förutsättningar att förordna offentlig försvarare. 1983/84:23 s. 15 ff. 1983/84:23 s. 17. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Även ny lagstiftning på påföljdsområdet kan göra påföljdsfrågan tveksam. I rättsfallet NJA 1999 s. 541 hade tingsrätten dömt den tilltalade, en tidigare ostraffad 21-åring, för våld och hot mot tjänste- man till fängelse. Den tilltalade överklagade domen och yrkade att han skulle dömas till en icke frihetsberövande påföljd. Han yrkade också att offentlig försvarare skulle förordnas för honom. Hovrätten lämnade begäran om offentlig försvarare utan bifall. Den tilltalade överklagade beslutet till och anförde att han var i behov av försvarare för att få frågan om samhällstjänst kunde bli aktuellt som påföljd tillräckligt belyst. anförde att påföljdssystemet ändrats, bl.a. genom att systemet med samhällstjänst permanentats och utvidgats till att gälla även i kom- bination med villkorlig dom. Med hänsyn därtill ansåg Högsta dom- stolen att det var tveksamt vilken påföljd som skulle väljas och att offentlig försvarare skulle förordnas. Personliga förhållanden och vad målet rör (punkt 3) Offentlig försvarare ska även förordnas om det i övrigt föreligger särskilda skäl med hänsyn till den misstänktes personliga förhållan- den eller till vad målet rör (21 kap. 3 a § andra stycket 3 p. RB). Som exempel på personliga förhållanden anges i förarbetena mycket hög levnadsålder, psykisk eller allvarlig fysisk sjukdom, ned- satt syn eller hörsel eller annat allvarligt handikapp. När det för- ordnas om rättspsykiatrisk undersökning i målet bör offentlig för- svarare regelmässigt förordnas, även vid mindre allvarliga brott. Enbart komplicerade sakförhållanden ska däremot inte ge rätt till en offentlig försvarare. Det gäller enligt förarbetena även skade- ståndsanspråk om det inte är frågan om ett mycket betydande be- lopp. Inte heller målets omfattning i sig ska enligt förarbetena ut- göra grund för att en offentlig försvarare ska förordnas. Rekvisitet vad målet rör kan vara grund för förordnande i mål med särskilda frågor som är komplicerade. Det kan gälla yrkanden om förverkande eller annan rättsverkan, mål om näringsförbud och begäran av prövningstillstånd i för bedömning av målets prejudikatvärde.7 1983/84:23 s. 18 f. Offentlig försvarare och målsägandebiträde Offentlig försvarare för unga För ungdomar som är misstänkta för brott gäller särskilda bestäm- melser om offentlig försvarare. För en misstänkt som inte har fyllt ska en offentlig försvarare förordnas om det inte är uppenbart att han eller hon saknar behov av försvarare (24 § lagen [1964:167] med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare – LUL). Det föreligger alltså en presumtion för att en försvarare ska förordnas för underåriga misstänkta. I förarbetena anges att offentlig försvarare inte bör förordnas i de fall där man klart kan säga att den misstänkte inte har behov av det stöd som en offentlig försvarare kan ge.8 Vidare anförs att be- hovet av offentlig försvarare i många fall inte är lika starkt innan åtal har väckts som vid rättegången. En misstänkt kan t.ex. sakna behov av offentlig försvarare vid bagatellartade brott eller i mål där åtalsunderlåtelse eller strafföreläggande torde komma att meddelas. Det är då i många fall fråga om erkända brott av inte alltför svår beskaffenhet.9 Offentlig försvarare i resningsförfarande har en tidigare tilltalad i vissa fall rätt till offentlig försvarare under ett resningsförfarande. Rätten till offent- lig försvarare i dessa fall regleras i 21 kap. 3 b § RB. I första stycket anges att en offentlig försvarare ska förordnas för en tidigare till- talad om han eller hon är i behov av försvarare med hänsyn till att åklagaren enligt 58 kap. 6 a § RB beslutat eller har möjlighet att be- sluta att återuppta en förundersökning eller att låta en pågående förundersökning även avse frågan om den tidigare tilltalades del- aktighet i brottet, eller det annars finns synnerliga skäl. Vid bedömningen av om den tidigare tilltalade är i behov av för- svarare ska rätten beakta brottets beskaffenhet, den tidigare till- talades personliga förhållanden och vilka utredningsåtgärder som ska vidtas (21 kap 3 b § andra stycket RB). saknades möjlighet att förordna offentlig försvarare innan beslut om att ett brottmål skulle återupptas fattats. 2000/01:56 s. 26. 2000/01:56 s. 33. Offentlig försvarare och målsägandebiträde den tidigare tilltalade till att ansöka om rättshjälp. Möjligheten att få sådan hjälp var begränsad. Med synnerliga skäl avses enligt förarbetena framför allt fall där det krävs särskilda arbetsinsatser inför en ansökan om resning eller en begäran om att en förundersökning ska återupptas enligt 58 kap. 6 a § RB. Omständigheter som kan tala för att det krävs sådana sär- skilda arbetsinsatser är att det bakomliggande utredningsmaterialet är omfattande och att det innehåller komplicerade juridiska frågor. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas restriktivt.10 6.2.3Tidpunkten för förordnande av offentlig försvarare m.m. I 23 kap. 18 § RB anges när en person ska underrättas om att denne är misstänkt för brott. I bestämmelsens första stycke anges att då förundersökningen kommit så långt att någon skäligen misstänks för brottet, ska han, då han hörs, underrättas om misstanken. Vidare anges att den miss- tänkte och hans försvarare har rätt att fortlöpande, i den mån det kan ske utan men för utredningen, ta del av vad som har förekom- mit vid undersökningen. De har vidare rätt att ange den utredning de anser önskvärd och i övrigt anföra vad de anser nödvändigt. Underrättelse härom ska lämnas eller sändas till den misstänkte och hans försvarare, varvid skäligt rådrum ska beredas dem. Åtal får inte beslutas, innan detta har skett. Syftet med underrättelsen var enligt Processlagberedningen bl.a. att den misstänkte ska kunna begagna sin rätt att vid förundersök- ningen anlita försvarare och i övrigt tillvarata sina intressen. Under- rättelsen ger den misstänkte besked om att ett nytt skede av för- undersökningen har börjat. Den misstänkte får i och med under- rättelsen vissa rättigheter av det slag som kan vara förenade med partsställningen i en rättegång. Den misstänkte får genom under- rättelsen rätt att t.ex. begära en offentlig försvarare. Det bör dock påpekas att den misstänkte inte är förhindrad att på ett tidigare stadium anlita en privat försvarare. Bestämmelserna om tidpunkten har valts på grundval av en avvägning mellan den misstänktes in- 2011/12:156 s. 55 f. Offentlig försvarare och målsägandebiträde tresse av information och intresset av en effektiv spaningsverksam- het.11 med att den misstänkte underrättas om brottsmiss- tanken ska han enligt 12 § förundersökningskungörelsen [1947:948] – FUK) få underrättelse om att en för brott misstänkt person har rätt att redan under förundersökningen anlita biträde av försvarare och att offentlig försvarare kan förordnas under vissa förutsätt- ningar. Underrättelsen bör lämnas även om den misstänkte med hänsyn till tidpunkten för förhöret saknar praktisk möjlighet att anlita försvarare (jfr JO 1969 s. 93). En misstänkts intresse av att få vetskap om vilken misstanke som föreligger mot honom eller henne väger naturligtvis tungt, inte minst med tanke på att det i allmänhet är först genom underrättelsen som den misstänkte får anledning att anlita en försvarare.12 Av stor vikt för att den misstänktes intressen ska kunna tillgodoses i tillräcklig grad är att den misstänkte och försvararen får tillfälle att fortlöpande ta del av det som förekom- mit vid förundersökningen och att yttra sig över materialet. Den misstänkte och försvararen har också rätt att ange den utredning som de anser önskvärd och i övrigt anföra vad de anser vara nöd- vändigt. Enligt bestämmelsen ska en underrättelse om detta lämnas eller sändas till den misstänkte och hans försvarare och skäligt rådrum beredas dem (se 32 kap 1 § RB om skäligt rådrum). kompletterades 23 kap. 18 § RB med ett nytt fjärde stycke vilket anger att i fråga om rätten för den som anhålls eller häktas att ta del av det som har förekommit vid förunder- sökningen gäller även 24 kap. 9 a § RB. Enligt 24 kap. 9 a § RB har den som frihetsberövats en mer omfattande rätt till insyn än vad som följer av huvudregeln om den misstänktas rätt till insyn i 23 kap. 18 § RB första stycket RB. Bestämmelsen ger den som är anhållen eller häktad en ovillkorlig rätt att ta del av de omständigheter som ligger till grund för beslutet om anhållande eller häktning. Genom 24 kap. 9 a § RB genomförs artikel 7.1 i och rådets direktiv /13/EU av om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden. Se Fitger m.fl., , (version , Zeteo), kommentaren till 23 kap. 18 § RB. Se i SvJT 1982 s 657. Offentlig försvarare och målsägandebiträde 6.2.4Valet av offentlig försvarare I 21 kap. 5 § första stycket RB anges att till offentlig försvarare ska förordnas en advokat som är lämplig för uppdraget. Om det finns särskilda skäl, får till sådan försvarare utses någon annan lämplig person som har avlagt de kunskapsprov som är föreskrivna för be- hörighet till domaranställning. Företrädesvis bör enligt första styckets tredje mening förordnas någon som brukar förekomma som rätte- gångsombud vid domstolen. Av lagmotiven13 framgår att den bestäm- melsen syftar till att undvika alltför stora kostnader för staten. finns dock bestämmelser i 21 kap. 10 § fjärde och femte styckena RB om att den misstänkte i vissa fall får bära de extra- kostnader som uppstår om den offentliga försvararen kommer från en avlägsen ort. Den regleringen tillkom för att stärka principen om det fria biträdesvalet vilken enligt vad regeringen angav i pro- positionen bör kunna inskränkas endast om det finns starka skäl för det (se nedan).14 Möjligheten att förordna även annan än advokat som offentlig försvarare infördes . hade särskilt beslut av Kungl. Maj:t reglerat att advokatkravet inte gällde vid vissa domstolar. Bestämmelsen ändrades för att det skulle bli lättare att förordna offentliga försvarare i domkretsar utan tillräckligt med advokater. Frågan om behörighetskraven borde mjukas upp diskuterades dock. I förarbetena betonades att det är av stor vikt att uppdrag som offentlig försvarare förbehålls den yrkeskår som står under offentlig- rättslig tillsyn och har ett särskilt ansvar för att uppdraget utförs på ett ur det allmännas och den enskildes synpunkt tillfredsställande sätt.15 Någon ändring av behörighetskraven generellt gjordes därför inte. I andra stycket av paragrafen anges att om den misstänkte till offentlig försvarare har föreslagit någon som är behörig för uppdraget, ska denne förordnas, om det inte finns särskilda skäl mot det. Vid en lagändring togs en begränsning bort som innebar att den som föreslagits till offentlig försvarare av den misstänkte inte skulle förordnas, om det medförde avsevärt ökade kostnader. I förarbetena förklarades att om den person som den misstänkte 13Se NJA II 1943 s. 284. 2008/09:232 s. 17. 1972:4 s. 264 f. SOU 2014:86 Offentlig försvarare och målsägandebiträde föreslår är behörig för uppdraget kan en avvikelse från förslaget ske endast om det finns särskilda skäl mot ett förordnande av personen i fråga, t.ex. om den föreslagna försvararen med hänsyn till sitt för- hållande till saken eller annan part inte bör förordnas.16 infördes en begränsning av rätten till ersättning av allmänna medel för försvararens merkostnader på grund av att försvararen har sin verksamhet på avlägsen ort. En möjlighet infördes för den enskilde att få förhandsbesked i frågan om ersättningen får avse merkost- nader som uppstår på grund av att biträdet har sin verksamhet på avlägsen ort. Omfattningen av statens kostnadsansvar antogs i många fall ha avgörande betydelse för såväl den enskildes önskemål om ett specifikt biträde som det föreslagna biträdets möjlighet och intresse att åta sig uppdraget. Rättens beslut att till offentlig försvarare utse annan än den miss- tänkte föreslagit kan överklagas särskilt (49 kap. 5 § RB). 6.2.5Byte, entledigande och substitution av offentlig försvarare I vissa fall kan det finnas skäl att byta en förordnad offentlig för- svarare mot en annan. Någon uttrycklig regel som gäller byte av offentlig försvarare, på sätt som finns för byte av t.ex. rättshjälps- biträde,18 finns inte. Ett förordnande av offentlig försvarare får emellertid återkallas av rätten, om behovet av sådan försvarare upp- hör eller något annat giltigt skäl för återkallelse föreligger. Om det inte skulle uppstå synnerlig olägenhet ska ett förordnande återkallas om den misstänkte själv utser en annan försvarare (21 kap. 6 § första stycket RB). Bestämmelsen tillämpas både vad gäller beslut om entledigande och beslut om byte av offentlig försvarare. Bestäm- melsens innebörd, såvitt gäller byte av försvarare, har utvecklats i praxis. Som redovisats ovan under avsnitt 4.3.2 kan en misstänkts begä- ran om entledigande av eller om byte av offentlig försvarare inte bifallas utan att det finns giltigt skäl för detta. 2008/09:232 s. 31. 2008/09:232 s. 24. 18Se 26 § rättshjälpslagen (1996:1619) till vilken även 4 § lagen (1988:609) om målsägande- biträde hänvisar. Offentlig försvarare och målsägandebiträde stolens avgörande i fallet Lagerblom mot Sverige19 framgår att en domstol visserligen kan behöva ingripa om det blir tydligt att ett offentligt försvar inte ger ett i huvudsak effektivt försvar, men att domstolen i övrigt av hänsyn till kostnader och olägenheter kan vara restriktiv när det gäller tillåtande av att en offentlig försvarare som kanske valts av staten och hunnit utföra vissa aktiviteter er- sätts av någon som valts av den misstänkte. De omständigheter som i praxis har tillmätts stor betydelse är bristande förtroende och risken för ett långt frihetsberövande. Att den tilltalade och försvararen har delade meningar om vilken bevis- ning som ska åberopas har tillmätts viss betydelse. I mål som gäller sexualbrott anses det särskilt viktigt med ett förtroendefullt samarbete mellan klient och försvarare. En sådan brist i förtroende har också ansetts utgöra skäl för byte av försvarare i ett fall då den tilltalade mot sitt bestridande av två instanser dömts till fängelse på livstid.20 Att den tilltalade och hans försvarare har olika meningar om hur försvaret bör skötas innebär emellertid inte nödvändigtvis att en brist i förtroende föreligger. Även i rättsfallet NJA 1991 s. 244 tilläts försvararbyte. I målet hade en tilltalad dömts till fängelse 6 månader för bl.a. otukt med barn och både den tilltalade och åklagaren överklagade. Som skäl för byte angavs bl.a. att det i mål om brottslighet av det be- rörda slaget är särskilt viktigt med ett förtroendefullt samarbete mellan klient och försvarare och att hänsyn också borde tas till den påstådda brottslighetens straffvärde. I rättsfallet NJA 2007 s. 984 fann att den omständigheten att vårdnadshavarna för en underårig misstänkt inte hade tillfrågats om valet av försvarare för den underårige skulle ha kunnat utgöra tillräckliga skäl för byte om begäran om byte skett i ett inledande skede av processen. Det kunde dock inte godtas när bytet begärdes först sedan tingsrätten dömt i målet. I rättsfallet NJA 2004 s. 639 tillät byte av försvarare för en sjuksköterska som av tingsrätten dömts till vill- korlig dom för att i sin tjänsteutövning ha vållat ett litet barns död. Hon åberopade att det brast i hennes förtroende för den försvarare hon hade och hon kritiserade hans sätt att företräda henne. 19Se SvJT 2003 s. 589. 20Se rättsfallet NJA 1981 s. 1080; jfr RH 1989:59. Offentlig försvarare och målsägandebiträde ingav hon ett läkarintyg till stöd för att det förelåg en risk för att hennes psykiska tillstånd skulle försämras inför rättegången i hov- rätten. angav som skäl för sitt beslut att tillåta byte av försvarare att målet var av mycket speciellt slag och rymde åtskilliga frågeställningar bl.a. av medicinskt slag och att det därför var av största vikt med ett förtroendefullt samarbete mellan klient och försvarare. Hänsyn togs också till den tilltalades hälsotillstånd. Utrymmet för att tillåta byte av försvarare är normalt mindre i fall där till försvarare har förordnats den som den tilltalade själv har föreslagit, åtminstone när det inte påvisas någon åtgärd eller under- låtenhet av försvararen som varit ägnad att minska den tilltalades förtroende.21 Har byte till en annan av den tilltalade föreslagen för- svarare redan skett får enligt vad uttalade i rätts- fallet NJA 1995 s. 75 än högre krav ställas för att giltigt skäl till byte av försvarare ska anses föreligga. I regel får, enligt , också sannolikheten anses vara mindre för att den till- talades önskemål om ett nytt byte verkligen bottnar i ett bristande förtroende för försvararen. uttalade vidare att trots att stor vikt måste fästas vid att den tilltalade får den för- svarare han önskar kan hänsynen till den tilltalades önskemål inte få drivas så långt att konsekvenserna blir orimliga. Enligt Högsta dom- stolen måste hänsyn tas även till andra berättigade intressen, sär- skilt det allmännas intresse av att straffrättskipningen försiggår på ett tillfredställande sätt, bl.a. så att brottmål, i synnerhet där någon är häktad, blir skyndsamt handlagda. Det bör påpekas att försvarar- byte i målet redan hade skett vid upprepade tillfällen och att hand- läggningen i hovrätten fördröjts med anledning därav. Den tilltalade hade också vid tidigare försvararbyten åberopat bristande förtro- ende för de försvarare som han själv en gång föreslagit. I RH 1984:17 fick en för mord misstänkt person som inte be- härskade det svenska språket avslag på en begäran om försvararbyte när denna endast grundades på att han ville kunna tala med för- svararen utan anlitande av tolk.22 I rättsfallet NJA 1990 s. 156 hade två tilltalade haft samma offent- liga försvarare i tingsrätten. Den ene tilläts byta offentlig försvarare