sou · H2B334 · 2014-10-08 00:00:00 — Tovatt, (2013) Erkännandets janusansikte: det sociala kapitalets betydelse i arbetslivskarriärer. : Santerus Academic Press. , (1993) Everyday forms of employee resistance. , 8, 25–45. , , (2004) Det ordnar sig alltid: kring frågor om organisation och kön. : Student- litteratur. Warhurst, , (2009) 'Who's got the look?' Emotional, aesthetic and sexualized labour in interactive ser- vices, Gender, Work and Organization, 16(3), s. 385–404. , (1984) All day, every day: Factory and family in the making of women's lives. , (2006) Intersectionality and feminist politics. 's Studies, 13(3), s. 193–209. 10.Intersektionell normkritik – om jämställdhet, arbetsliv och omvandlingar av makt I det här kapitlet diskuteras intersektionell normkritik. Jag kommer, som genusvetare och etnolog, att definiera och diskutera de här begreppen och använda mig av dem i en analytisk diskussion av jämställdhet som normativt fenomen. Jag kommer att argumentera för att normperspektivet är en produktiv ingång i arbetet med intersektionalitet. Det första steget blir dock att göra en kort översikt över två olika inriktningar i jämställdhetsforsk- ningen varav den ena är av särskild betydelse för det här kapitlet. Även om mycket jämställdhetsarbete varit framgångsrikt så finns en återkommande beskrivning om att jämställdhet inte nått sitt mål. Det råder inte jämställdhet mellan dem som normativt katego- riseras och definieras som kvinnor respektive män i samhället . Jämställdhetsarbetet har därmed inte lyckats, eller inte lyckats helt, med sin föresats. Det finns löneskillnader mellan män och kvinnor. Pensionerna är ojämlika. Kvinnor är underrepresenterade i närings- livets styrelser. Kvinnor blir marginaliserade i akademin. Män tar ut mindre föräldraledighet, vilket bland annat leder till att kvinnors position på arbetsmarknaden blir svagare. Män med barn är också friskare än kvinnor med barn. Jämställdhetsarbete ifrågasätts på arbetsplatser. I kommentarfält och i bloggar återfinns hatiska inlägg mot kvinnor på grund av deras kön (se exempelvis Kvinnors sjukfrånvaro 2013, Ojämställd arbetsbörda 2013, et al. En annan parallell beskrivning av jämställdhet är att det är en norm som är med om att skapa samhället och göra kategorier och därmed föreställningar om människor och hur de ska bete sig och agera på arbetsplatser, skola, hem och fritidsliv. Med så kallad jäm- ställdhetsintegrering ska jämställdhet alltid vägas in i verksamheters olika delar (Callerstig & 2011). Jämställdhet som nor- mativ princip, eller jämställdhetsnormen, återfinns inte bara i lag- texter, pedagogiska styrdokument, jämställdhetsplaner, likabehand- lingsarbeten i biståndssatsningar och i fackligt arbete utan också i vardagliga förhandlingar vid köksbord och på arbetsplatser (se exempelvis Mulinari & 2004, 2012). Ett uttryck för jämställdhetsnormens genomslag kan vara att det kan vara svårt att erhålla en förtroendepost eller en ledarskapsposition om man inte är beredd att arbeta för jäm- ställdhet. En uttalat patriarkal chef eller ledare kan få svårt med trovärdigheten, vilket jag kommer att ge exempel på nedan. Diskussionerna som följer av insikten om jämställdhets- arbetets normativa betydelse är, tyvärr, sällan inriktade mot föränd- ringar av det här slaget. Istället fokuseras ofta den i och för sig vik- tiga frågan om hur jämställdhetsarbetet normaliserar vissa ageran- den, begär, nationella identiteter, vithetspositioner och funktions- förmågor medan andra exkluderas (se ex 2001; 2004; 2005; de los 2006, 2010; 2010). Jag kommer även här att ägna relativt stort utrymme åt just den senare problematiken eftersom den så tydligt motiverar behovet av inter- sektionell normkritik av skillnadsskapande processer. Jag kommer emellertid också att visa på hur jämställdhetsnormen kan bidra till förändring och öppna för alternativa sätt att förstå såväl sig själv som arbetstagare som den egna arbetsplatsen och samhället. Med andra ord så kommer jag utifrån ett intersektionellt perspektiv att föra en diskussion om hur jämställdhetsnormen både kan stabili- sera och destabilisera överordning och exkludering i arbetslivet. Min förhoppning är att ett intersektionellt perspektiv på vad jäm- ställdhetsnormen gör också ska ge kunskap som kan bidra till att ett intersektionellt normkritiskt jämställdhetsarbete ska bli mer framgångsrikt. 10.2Makt, normer, subjektiviteter 10.2.1 Normer och exemplet jämställdhet Normbegreppet har kommit att växa i betydelse , både i forskning och i arbetet för jämställdhet och jämlikhet (2008, 2009, de los 2010, Bromseth & 2010, Elmeroth 2013). En viktig anledning till att norm- begreppet har kommit att användas allt mer kan vara att det åter- finns i fler språk och ger en vardaglig förståelse av mycket kom- plexa fenomen. Det gör att normbegreppet inte bara är användbart för forskare utan också för politiker, praktiker, aktivister och andra som kämpar för förändring. Begreppet fick ett betydande uppsving, inte minst i genusvetenskap, då använde det och teo- retiserade omkring det i flera böcker (1993, 2004). Även om inter- sektionalitet kommit att utvecklas genom en kritik riktad mot vit feminism, där forskare som Kimberlé W. Crenshaw (1989/2011) varit avgörande, menar jag att betydelse för det teo- retiska utvecklandet av intersektionalitet, främst genom hennes analyser av hur kön och sexualitet görs i relation till varandra, inte ska underskattas. En av de viktigaste utgångspunkterna för diskussionen i det här avsnittet är att en norm aldrig existerar separat, avskilt från andra normer. Varje norm kan istället förstås som en mötesplats för en rad andra normer och det är genom att upprepas, formas tillsam- mans med andra normativa principer som en norm blir stark. Men det är också så som den kan komma att utmanas. I om jämställdhet upprepas exempelvis, vilket jag kommer att diskutera ytterligare nedan, inte bara normativa föreställningar om ett heterosexuellt samliv. Här återskapas också starka normer om vik- ten av att förvärvsarbeta, vilket i sin tur återskapar starka förvänt- ningar på en helt funktionell kropp. När de här olika normerna och fler därtill fogas till ett sammanhang, det om jämställdhet, stärks detta och blir del i naturaliserade föreställningar om hur livet ska levas, liksom hur arbete och samhällen ska organiseras. Det finns därför, menar jag, ingen normupprepning som inte är multipel, som inte är intersektionell. Normbegreppets stora användningspotential bygger även på att det i detta begrepp ryms en relation mellan kunskap, föreställningar och makt. När en normalisering sker stabiliseras vissa kunskaper, världsbilder och föreställningar om hur samhällen ska organiseras och människor agera, som andra möjliga sätt att tänka och verka marginaliseras eller framstår som omöjliga. Denna natu- ralisering av viss kunskapsförståelse sker på universitet och i politi- ken men också i människors arbets- och vardagsliv. I sin (2011) visar exempelvis hur en viss förståelse av jämställdhet normaliserats i rikspolitiken . Bland annat har kampen för ett ekonomiskt jämlikt samhälle försvunnit som mål i jämställdhetspolitiken. Istället har kvinnors rätt att starta företag i offentlig sektor, göra karriär och bli ledare kommit att bli de dominerande frågorna. Det är indivi- dens möjlighet till utveckling och rätt att få starta företag inom exempelvis offentlig sektor som görs viktig istället för ett kollek- tivt välfärdssamhälle. Det finns ett antagande om att företagande och entreprenörskap ska lösa jämställdhetsproblemen och proble- men inom välfärden (jfr även Wottle & 2011 och kapitel i denna bok). Uttryckt på ett annat sätt har förståelsen, kunskapen om vad jämställdhet mellan könen är i de högsta politiska rummen, kommit att präglas av vad talar om som nyliberal normativitet, alternativt bidragit till att en nyliberal normativitet stabiliserats. skriver att nyliberalism, med sin strävan efter en fri marknad, vill ha förändring (2008). Med normer, och med de kunskaper och föreställningar som följer med dem, skapas också skilda identitets- och subjektspositioner samt kategorier. När jäm- ställdhet förstås tillsammans med en strävan efter fri marknad och minsta möjliga statliga inblandning i människors liv skapas exem- pelvis inte bara föreställningar om klass och könssubjektivitet, om hur kvinnor och män i olika klasser ska agera. Klass görs också. Exempelvis formas en förväntan om en entreprenöriell medelklass. Det handlar om att tidigare kvinnliga arbetare ska bli företagare genom privatisering av vård och omsorg. Genom den fria mark- naden antas såväl deras frihet som kvalitén på deras arbete öka. Det handlar också om att frigöra kvinnor från hushållsarbete genom RUT-avdrag. Medelklasspositionen görs här till såväl ett mål som den mest giltiga utgångspunkten för jämställdhetsarbete, medan arbetarklasspositionen inte uppmärksammas som utgångspunkt för jämställdhetspolitik. Det är ett exempel på den makt som ryms i hur samhället beskrivs, alternativt ett exempel på hur nyliberal normativitet skapar klasskillnader och klasspositioner. Det ska dock understrykas att detta inte innebär att arbetarpositionen läm- nas ifred. En alltmer osäker arbetsmarknad med alltmer osäkra anställningsvillkor, otydliga arbetsuppgifter och krav på flexibilitet, tillsammans med förändrade villkor för fackföreningar, lägger ett allt större ansvar på den enskilda individen inom såväl medel- som arbetarklass (Standing 2006). Marginaliseringen av arbetarpositionen i jämställdhetspolitiken kommer jag att diskutera vidare i den andra delen av det här kapitlet. Vad jag vill stanna upp vid här är att det med den jäm- ställdhetspolitik som kommit att dominera i både socialdemokra- tiska och borgerliga regeringar skapats kunskap som formerat en medelklassposition. Personlig karriär, en marknadsorienterad offent- lig sektor som är öppen för företagande, frihet från hushållsarbete, kvinnor i företagsstyrelser och ökade löner – allt detta framstår som viktigare ideal för denna klass än kritiskt tänkande, vilja till samhällsomvandling och jämlikhet (2011, Wottle & 2011). Denna normativa kunskap, om vad för slags jämställdhet som är målet och hur jämställdhet ska förstås i relation till görandet av klass, utmanas inte i rikspolitiken då enhetlighet och konsensus rått mellan de dominanta riksdagspartierna (2011, 2011). Ifrågasättandet av denna politik har istället skett utanför de rikspolitiska rummen. Ett exempel är det medelklassuppror som bröt ut , liksom Folkkampanjen för Välfärd.1 I båda dessa sammanhang återfinns en omfattande kritik mot jobbskatte- avdrag, skattesänkningar och en nedrustad välfärd. Människor som själva identifierar sig med en medelklassposition kände inte igen sig i den politik som förs och förts av de dominerande partierna. På samma sätt som det görs många maskulinititer, alltså olika sätt att vara en normenlig man på, är detta ett uttryck för att medelklass- positioner formas på olika sätt. Vissa positioner erkänns mer än andra. Upproret och kampanjen motsäger inte, utan ska snarare ses som ett uttryck för, vikten av att fortlöpande granska den kunskap och de normer som formar och upprepas av maktbärande grupper. Med dessa kunskaper bildas också förväntningar om vad dessa grupper ska vara och hur de som ingår i dem ska bete sig (jfr ; 2002, 2008). Kunskap om genus och jämställdhet har ofta, men långt ifrån alltid, företrätts av grupper som levt i enlighet med normerade principer och som därför inte haft en självklar anledning att uppmärksamma eller reflektera över de över- ordnade positioner de själva besitter – vare sig det handlar om klasspositioner, cis-positioner eller positioner som följer av funk- tions-, vithets- och heteronormer (de los 2010). Detta inne- bär att de inte reflekterat över de normer eller de föreställningar och kunskapsvärldar genom vilka de själva blivit till som grupp och som subjekt. Det har i sin tur fått till följd att just denna kunskaps- värld upprepats och stabiliserats medan maktrelationer mellan kvinnor har osynliggjorts och alternativa kritiska beskrivningar av samhällsordnande principer – som de om exempelvis rasifiering, klassificering, heterosexualisering, funktionsnormer och transfobi 1 (), Hur jämställdhet utformas, vilka frågor som är viktiga och vilka grupper som görs behöver därför fortlöpande granskas utifrån ett intersektionellt perspektiv. Vilka alternativa berättelser begränsas och vad naturaliseras i den kunskapsproduktion som följer med jämställdhetsnormens olika upprepningar och som är så viktig för vilken form av politik som kan föras? är inte positioner relaterade till klass de enda som skapas genom jämställdhetsnormen. De mest framträdande positionerna som formas genom denna norm är han och hon som manas att agera jämställt. Det heterosexuella paret ska vara jämställda i sängen och i föräldraskapet, dela föräldraledigheten och de vardag- liga bestyren. De två ska arbeta heltid och vara två av varandra obe- roende individer. Jämställdhetsnormen utgör sålunda ett manus för hur de som, bland annat genom denna norm, definieras som kvin- nor och män ska agera och hur relationen mellan män och kvinnor ska se ut. Jämställdhetsnormen kan därför ses som heteronormativ då den manar till och bidrar till att naturalisera ett heterosexuellt samliv i sin kritik av just detta samliv (2001, 2005, de los 2009). Att förstå sig själv utanför denna dualistiska genusuppdelning är svårt och innebär risk för stigmatisering vilket exempelvis forskning om transpositioner och transrörelser visat (2011). Heteronormativitet skapar också identitetspositioner som heterosexuell, homosexuell, asexuell eller bisexuell. De senare är positioner som formas i kontrast till en heterosexuell tvåsam normativitet. Formandet av subjektspositioner, den normativa förväntan på hur man ska agera och förkroppsligandet av denna förväntan, är ett av de tydligaste uttrycken för den makt som ryms i normer. Man gör som man ska, eller gör det inte men riskerar då att bli straffad (). Genusuppdelning och genuspolitik hade kunnat göras på fler eller andra sätt än genom dagens jäm- ställdhetspolitik som i så hög grad naturaliserar dikotoma köns- positioner och fokuserar på relationen mellan honom och henne (). Jämställdhetsnormen formas inte bara genom en heterosexuell normativitet. Den blir också till genom att knytas till ett territo- rium och till en nation. Med den uttrycks en förståelse av svensk- het och modernitet. Statistik som visar att hör till de mest jämställda länderna i världen upprepar en föreställning om en sam- manhållen gemenskap, en idé om att svenskhet är att vara jäm- ställd.2 De andra, de icke svenska, riskerar att gång på gång förstås som mindre jämställda, som några som inte kommit så långt i den tänkta utvecklingen (de los 2002, 2006, 2007). Till denna nationsförståelse kan också knytas föreställningar om svenskens hudfärg och utseende. Vithetsnormer och den normativa rasifie- ringen skapar positioner och kategorier som vit, svart eller brun. Normer skiljer ut dessa kategorier och ger dem mening (1997). Med dessa exempel på materialiserandet av köns- och raskatego- rier vill jag understryka betydelsen av att se normer som performa- tiva snarare än representativa, i betydelsen avspeglande. Normer återspeglar inte existerande grupper, utan de gör dessa grupper. Det finns ingen vit grupp i sig, oberoende av tillskrivningarna, lika lite som det finns en svart. Däremot finns en norm som pågående delar upp, rasifierar, genom att placera människor med olika utseenden på olika platser och i olika sammanhang (se 1997:25). Rasi- fiering drar gränser, tvingar isär eller ihop och möjliggör därigenom vissa positioner att identifiera sig med. Jämställdhetsnormen har kommit att reproducera dessa kategorier genom föreställningen om den svenska jämställdheten, en nationsförståelse som också är rasi- fierande då svenskhet, och platsen , relateras till den kon- struerade kategorin vit (jfr ibid). Identifieras inte en person som tillhörig kategorin vit är risken stor att personens tillhörighet inom en konstruerad svensk gemenskap ifrågasätts och därmed är alltså risken också stor att bli ifrågasatt som jämställd. har återkommit till utstötande situationer som dessa i många av sina studier (2011, 2012; se även de los 2002; Mohanty ; Puar 2007). Jämställdhetsnormen får visserligen styrka av att relateras till en nationell identitet, men det är milt uttryckt en pro- blematisk styrka som bygger på och återskapar föreställningar om de andra. Med ett sätt att tänka som betonar intersektionalitet, normkri- tik, ickerepresentativitet och performativitet blir det möjligt att problematisera föreställningar om grupper och identiteter som utgångspunkter för politisk kamp och förändringsarbete. Det handlar istället om att granska tillkomsthistorien, hur olika grupper och subjektiviteter blir till genom normativa exkluderings- och rangordningsprocesser (, Mouffe 1992, Edenheim & 2006). Om jämställdhetsnormen är en mötesplats för många olika normer så gäller detsamma för en individ eller grupp människor. En människa, eller en grupp, är en plats för väntade och oväntade intersektioner och det är inte möjligt att helt förutsäga hur normer upprepas eller utmanas av den enskilde. En individ kan, för att ta ett konkret exempel, komma att upprepa såväl patriarkala som feministiska normer i sitt tänkande och agerande. Hen kan exem- pelvis erfara sig vara såväl överordnad som medelklass och ifråga- satt av en dominant norm om heterosexualitet. I dessa intersek- tioner mellan olika normer, som må uppstå i jämställdhetsnormen eller i en människas kropp, förändras och omvandlas också normer (, 2004). De positioner som framträder i normerna, de må vara kvinna eller homosexuell, kan kännas igen av vissa och bli ett möjligt sätt att förstå sig själv. Men alla känner inte igen sig i alla positioner (2012). Det som gjorts viktigt och tvingats samman – som vissa kroppsdelar, vissa utseenden eller vissa tillgångar och beteen- den – gör att somliga känner igen sig i och erkänns av det norm- enliga, andra inte. Vissa liv, begär, känslor, praktiker eller kroppar görs mer möjliga att leva och erkännas medan andra och annat marginaliseras (). När exempelvis positionen hetero- sexuell gjorts till den förväntade erkänns inte homosexualitet som en likvärdig position. Normer, även jämställdhetsnormen, gör där- med diskriminering och rangordning möjlig och visar på hur makt görs och naturaliseras. Om nu jämställdhetsnormen är en plats där en stor mängd nor- mer flödar samman, samciteras, skapar ny mening, utmanas eller stabiliseras – kort sagt, en plats för intersektioner – så är arbets- organisationer, löner och maskiner andra exempel på platser där intersektioner av betydelse för jämställdhetsnormen sker. Nästa avsnitt ska handla om detta. Ännu ett skäl till att just normperspektivet är relevant i intersek- studier är att det kan skapa en förståelse för hur menings- skapande är oupplösligt förenat med materialitet. En norm är inte en effekt av materiella villkor men inte heller är materialitet en direkt effekt av kunskap eller mening. måste förstås som oskiljaktiga.3 Ett relativt enkelt exempel är pengar. De är en uppenbar konstruktion med en påtagligt materiell dimension och kan beskrivas som en mycket verksam normativ materialitet (2008/kommande). De får människor att agera på vissa sätt, belönar, bestraffar och gör vissa samhällen möjliga samt begränsar alternativen för andra. Pengar är inte heller en helt förutsägbar normativ materialitet utan kan få oanade effekter i varierande normupprepningar. På liknande sätt är inte kvinno- och manskroppar, kroppars funktionsförmågor, olika hudfärger eller utseenden några givna materiella utgångspunkter för normbildning. Istället fogas de samman till meningsskapande kategorier som kan komma att upp- fattas som givna. I det här avsnittet ska jag lyfta fram hur förvärvs- arbete görs till norm och hur den icke-förvärvsarbetande kroppen riskerar att exkluderas i jämställdhetsnormens upprepningar. Jag ska också närma mig frågan om löner som en plats för intersek- tioner. En strategi för att åstadkomma jämställdhet har varit att under- stryka vikten av att förvärvsarbeta. Genom att förvärvsarbeta heltid ska frihet och jämställdhet uppnås och med jämställdhetsnormen manas både män och kvinnor att förvärvsarbeta heltid. Detta hör till den rådande bilden av det goda jämställda heterosexuella paret (1997). om jämställdhet upprepas tillsammans med, och förstärks av, en samhälleligt stark föreställ- ning om förvärvsarbetets absoluta betydelse. Förvärvsarbetar- normativitet återfinns hos arbetsgivare, arbetstagare och arbetslösa, liksom i politiken. Det är en norm som har fått betydelse för vad som kan krävas av såväl medborgare som anställda och den åter- finns i både socialdemokratisk och borgerlig politik (2003, 2013). Ett nutida exempel på när förvärvsarbetesnormen upprepas i politiken är jobbskatteavdragen, en fördelningspolitik som norma- tivt stärker dem med arbete och straffar de andra. Det kan röra sig om arbetslösa, sjuka eller de som – utifrån vad förespråkar – har en nedsatt förmåga att arbeta. Det handlar också om en tydligare stridslinje gentemot dem som verkar för andra sätt att organisera sina liv och samhällen, de som verkar för andra politiska alternativ. 3 Diskussionen om diskurser alternativt normer och materialitet är omfattande och har en lång historia. Några exempel från senare tid av betydelse för den här diskussionen är Laclau och Mouffe (1985), (1993), (2008), Barad (2007) samt (2011). Att också jämställdhetsnormen är knuten till en förvärvs- arbetsnormativ princip kan bidra till ett återkommande exklude- rande av de föräldrar som inte följt, eller förhindrats att följa, en normenlig arbetslivslinje. och visar i artikeln Utrikesfödda och svenskfödda föräldrars föräldra- penningsanvändande (2006) hur förvärvsarbetsnormens artikule- ring med föräldraförsäkringen, en modell som är viktig i arbetet med jämställdhet, diskriminerar dem som har en osäker roll på arbetsmarknaden. Den drabbar även dem som haft svårt att komma in på arbetsmarknaden (vilket i sin tur kan vara en effekt av diskri- minering) och dem som när de väl kommit in fått tillfällighets- arbeten som inte gett föräldrapenninggrundande inkomster. Även de som kommit till diskrimineras av den här kon- struktionen. Att denna förvärvsarbetsnormativitet upprepas i jäm- ställdhetsnormen och de konstruktioner som syftar till att skapa ett jämställdare samhälle kan alltså få diskriminerande effekter. Det leder också till att barnen till de diskriminerade föräldrarna växer upp under ekonomiskt svåra förhållanden. En intersektionellt med- veten jämställdhetspolitik skulle ha kunnat uppmärksamma de här effekterna. Det är sedan en politisk fråga, en tänkbar politisk skilje- linje, hur eller om man kopplar förvärsarbetsnormen till jämställd- hetsprojektet. Om exemplet med förväntan på förvärvsarbete visade på en sta- bilisering av en normativ materialitet, då förvärvsarbetarnormen stödjs av kampen för jämställdhet och vice versa, så finns det också flera exempel på normativ materialitet som kommit att utmanas av jämställdhetspolitik, jämställdhetsaktivism och jämställdhetsarbete. Ett sådant är lönesättningen och de försök som gjorts och görs för att utmana den princip för löner som kom att utformas vid indu- strialismens genombrott. Det fanns då, som visat (1988, 1992), ett möjligt alternativ till att i det framväxande indu- strisamhället upprepa den hierarkiska genusordning som dominerat i bondesamhället. Detta alternativ kom dock att marginaliseras. Normer om genus och sexualitet upprepades istället och artiku- lerades med det framväxande industrisamhällets förväntningar. Det som hände var att positionen familjeförsörjare knöts till positionen man. Runt kunde därför kvinnoarbetet möjligen ge lön till en individ att klara sig på, men det räckte inte till en familj.